Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-27 00:00:00

Прокурор м. Димитрова звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з нього на користь Димитровської центральної міської лікарні витрат на лікування особи, потерпілої від злочину. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 10.09.2011 року приблизно о 20 годині [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп’яніння, знаходячись зі своєю співмешканкою [PERSON], яка також знаходилась в стані алкогольного сп’яніння, за місцем їх спільного мешкання за адресою: [ADDRESS], де в приміщенні кухні зазначеної квартири між ними виникла сварка та [PERSON] на підставі неприязних відносин умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень [PERSON], вдарив її кухонним ножем в брюшну порожнину. Після чого [PERSON] пішла в зальну кімнату квартири, куди за нею пішов [PERSON], який на грунті конфлікту, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON], наніс їй декілька ударів в область брюшної порожнини та по тулубу, після чого конфлікт припинився. Внаслідок умисних дій [PERSON] потерпілій [PERSON] були спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Внаслідок цього [PERSON] у період з 11.09.2011 року по 20.09.2011 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Димитровської центральної міської лікарні і на її лікування згідно довідки ДЦМЛ було витрачено 1348,44 грн. Вироком Димитровського міського суду Донецької області від 9 грудня 2011 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, та засуджено до позбавлення волі на строк 5 років. В ході розгляду Димитровським міським судом Донецької області даної кримінальної справи питання про відшкодування шкоди ДЦМЛ не вирішувалось. Кошти, витрачені на лікування [PERSON], до теперішнього часу Димитровській центральній міській лікарні не відшкодовані. Тому прокурор, діючи в інтересах держави в особі Димитровської центральної міської лікарні, просить суд стягнути з [PERSON] на користь Димитровської центральної міської лікарні 1348,44 грн. на відшкодування витрат на лікування особи, потерпілої від злочину. Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи позовні вимоги викладеними в позовній заяві обставинами. Відповідач на час розгляду справи відбуває покарання у вигляді позбавлення волі у Менській виправній колонії № 91, повідомлений про час та місце слухання справи належним чином, згідно протоколу допиту від 09.07.2012 року відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає (а.с.34). Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення відповідача, який не з’явився до суду. Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Димитровського міського суду Донецької області від 09.12.2011 року [PERSON] був визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України. Потерпілою від цього злочину є [PERSON]. Вироком суду встановлено, що під час скоєння злочину [PERSON] було заподіяно [PERSON] тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя (а.с. 9-12). Внаслідок цього [PERSON] з 11.09.2011 року по 20.09.2011 року перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Димитровської ЦМЛ і на її лікування згідно довідки Димитровської ЦМЛ було витрачено 1348,44 грн. (а.с.5). Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку. Згідно ст.121 Конституції України на прокуратуру України покладається функція представляти інтереси громадянина чи держави в суді у випадках, передбачених законом. Оскільки за вироком суду доведено скоєння злочину відповідачем і його визнано винним у спричиненні потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, закладом охорони здоров’я на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] були витрачені кошти, які не відшкодовані, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати у сумі 214,60 грн. судового збору. На підставі ст.1206 ЦК України,

Outcome: approved