overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

В серпні 2012 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Об червня 2003 року, Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, актовий запис № 154. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], Об січня [INFO]. Позивачка стверджує, що спір щодо місця проживання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Дитина залишається проживати разом із позивачем. У судовому засіданні позивачка підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив слухати справу у його відсутність. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 06 червня 2003 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, актовий запис № 154. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], Об січня [INFO]. Позивач стверджує, що спір щодо місця проживання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Дитина залишається проживати разом із позивачем. Шлюбні відносини сторонами припинені. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка - [PERSON], висловила своє бажання й надалі іменуватися прізвищем «Тимошенко».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

В серпні 2012 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 29 грудня 2007 року, Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №842. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Відданого шлюбу сторони дітей не мають. У судовому засіданні позивачка підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 29 грудня 2007 року, між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 842. Відданого шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка - [PERSON], висловила своє бажання й надалі іменуватися прізвищем «Бабич».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

В серпні 2012 року позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 'А частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 10 квітня 2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заперечень проти задоволення позову до суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.І ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до положення ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що неповнолытня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на її утримання не надає. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

В травні 2012 року позивач звернулася до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначає, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2005 року. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що призвело до частих скандалів і припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є не можливим. Майнового спору вони не мають, а син залишиться проживати разом з позивачем. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному проваджені не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2005 року, шлюб був зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №199. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження, серія 1-ФП № 015291, видане 14.03.2006 році Корабельним відділом РАЦС ММУЮ, актовий запис № 132. Дитина проживає разом із позивачем. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. З cm. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

В серпні 2011 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власницею квартири, відповідач, хоча і зареєстрований у вказаній квартирі, проте не проживає в ній з 2006 року, не бере участі по утриманню житла, не сплачує комунальні послуги, особистих його речей не має. Виходячи з вищевикладеного, позивачка просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житлом. В судовому засіданні позивач та представник позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце й час розгляду справи повідомлений, причин неявки не повідомив. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.07.1979 року до березня 2011 року, проте шлюбні відносини припинили у 2006 році. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради народних депутатів від 26.03.1992 р.). В ній, крім власника, зареєстрований відповідач по справі -[PERSON] (довідка ОСББ «Інгул» від 29.07.2011 р.). У вищезгаданій квартирі [PERSON] не проживає більше п'яти років (з 2006 року), його особистих речей в квартирі немає, комунальні послуги відповідач не сплачує. Реєстрація відповідача за цією адресою створює перешкоди власнику у розпорядженні своїм майном. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, на підставі вищевикладеного, оцінюючи докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов`язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

В серпні 2012 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 23 лютого 1968 року, Районним відділом реєстрації актів цивільного стану Одеської області, Україна, актовий запис № 13. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. У судовому засіданні позивачка підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 23 лютого 1968 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Районним відділом реєстрації актів цивільного стану Одеської області, Україна, актовий запис № 13. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини сторонами припинені. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка - [PERSON] , висловила своє бажання й надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

24 липня 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 жовтня 1995 року між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб у Червономотовилівській сільській раді Фастівського району Київської області. Від даного шлюбу [INFO] року народилась донька [PERSON], яка проживає з відповідачем. Позивач зазначає, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалось, з останнім вони мають різні характери та погляди на життя. З 2007 року між позивачем та відповідачем подружні стосунки зникли, але до теперішнього часу вони намагались зберегти сім'ю, що не дало позитивних результатів. Позивач у 1999 році звертався до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, але тоді сторони дійшли примирення Зважаючи на обставини, які склалися та впевнившись, що зберегти сім'ю неможливо і примирення між ним та відповідачем вже немає ніякого сенсу, позивач вирішив звернутися до суду з заявою про розірвання шлюбу та просить суд задовольнити позов, розірвати шлюб між ним та відповідачем, зазначену доньку залишити проживати з відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], виданого Червономотовилівською сільською радою Фастівського району, Київської області, актовий запис № 34, сторони зареєстрували шлюб 29 жовтня 1995 року (а.с. 4). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам позивача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

25 липня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 червня 2007 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Фастівського міськвиконкомі Київської області. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя у них з відповідачем не склалось, оскільки вони різні люди, мають різні погляди на життя, в результаті чого в сім'ї почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до погіршення їхніх сімейних стосунків і втрати почуттів один до одного. Їх сім'я фактично розпалась, вони не ведуть спільного господарства, у них різний бюджет, подружніх стосунків не підтримують. Спроби примиритись з відповідачем виявились невдалими. Спору щодо поділу майна та місця місця проживання дитини у них немає. Зважаючи на обставини, які склалися та впевнившись, що зберегти сім'ю неможливо і примирення між нею та відповідачем вже немає ніякого сенсу, позивач вирішила звернутися до суду з заявою про розірвання шлюбу та просить суд задовольнити позов, розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований 27 червня 1997 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадського стану Фастівського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 150, сторони зареєстрували шлюб 27 червня 1997 року (а.с. 4). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з пояснень, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, позивач заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам позивача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи зазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про оголошення гр. [PERSON], який є її рідним братом померлим, посилаючись на те, що з 1970 року він повернувшись з армії, пішов з дому і більше не повертався. З того часу у неї немає ніяких відомостей про місце його знаходження. Вирішення даного питання необхідно заявниці для оформлення спадщини. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву, просила суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи-відділу РАЦС в судове засідання не з»явився, при причини неявки суд не повідомив, заяінтересована особа- борівська селищна рада Фастівського району направила до суду листа, в якому зазначили, що [PERSON] є рідним братом заявниці, просять слухати справу без їх участі в судовому засіданні, проти задоволення заяви не заперечують. Суд, заслухавши пояснення заявниці, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] В місці його постійного проживання у [ADDRESS] з 1970 року підтверджується зібраними у справі доказами. Згідно наданої заявницею копії свідоцтва про народження її брата -[PERSON] Останній народився -[INFO] року в с.ІІ Мар»янівка Гребінківського району Київської області. Відповідно до довідки Фастівського МРВ проведеними розшуковими заходами позитивного результату не отримано, місце перебування [PERSON] станом на 07.06.2010 року не встановлено. Відповідно до рішення Фастівського міськрайсуду від 30.06.2010 року [PERSON] оголошено безвістно відсутнім з 1970 року. Згідно довідки Фастівського МБТІ на ім»я [PERSON] Зареєстровано 1/6 частина будинку в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 26.01.1960 року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для оголошення гр. [PERSON] померлим.

Outcome: approved