Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-23 00:00:00

11.01.2013 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона з 13.04.2007 року знаходилась з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання мають дитину сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою. Позивач матеріально не забезпечена, потребує матеріальної допомоги. Відповідач не надає матеріальну допомогу, на утриманні більше нікого не має, працездатний. На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного кодекса України, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття, а також витрати на правову допомогу у розмірі 150 грн. Сторони до початку судового засідання надали письмові заяви, згідно яких просять справу розглянути без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач з позовом згоден у повному обсязі (а.с.14,15). Про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наданих матеріалів, оскільки вони містять достатньо даних про права та взаємовідносини сторін на теперішній час. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст.80, ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України (далі СК України). Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, доньку; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З матеріалів справи встановлено, що з 13.04.2013 року [PERSON] , [INFO] перебуває у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований виконкомом Шахтарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 3.(а.с. 9) В шлюбі у них народилась дитина син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.10), який проживає разом з позивачкою, знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою № 3 від 04.01.2013 року (а.с.11). Дитина проживає разом з позивачкою, відповідач на її утримання матеріальну допомогу не надає. Відповідач працездатний, інших неповнолітніх дітей, крім дитини, [PERSON] , [INFO] та непрацездатних осіб, яких за законом він зобов'язаний утримувати не має, будь-яких утримань з його доходів не проводиться, хронічними захворюваннями не страждає. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи те, що відповідач, будучи батьком дитини, [PERSON] , [INFO] , матеріальну допомогу на його утримання не надає, а розмір аліментів позивачкою вказано з урахуванням обставин, викладених в ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, доньку; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються з дня пред'явлення позову. Оскільки позивачка звернулась до суду з позовом 11.01.2013 р., аліменти повинні стягуватися саме з цієї дати. Як передбачено статтею 367 п. 1 ЦПК України, рішення в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Крім того, позивачем понесені витрати на правову допомогу щодо складання даної позовної заяви у сумі 150 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 9 (а.с.12), які у відповідності до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом судовий збір не сплачувала. Від його сплати вона звільнена на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. Відповідно до частини 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п/п 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»від 08.07.2011 р. із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір -1% ціни позову, але не менш 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Оскільки позов [PERSON] задоволено, вона при пред'явленні позову судовий збір не сплачувала, судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави в розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved