Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-27 00:00:00

30.07.2012 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовними вимогами про усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок № 42 по вул.. Крайня, в м. Артемівську Донецької області шляхом визнання [PERSON] та її неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м. Артемівськ, вул. Крайня, 42 та зняти цих осіб з реєстрації. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач зі своїми неповнолітніми дітьми ні коли не проживала у будинку позивача, а проживає у [INFO]. Реєстрація їй необхідна була для отримання державної допомоги на дітей. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажала, хоча написала розписку про те, що зобовязується знятися з реєстрації. Внаслідок того, що у будинку позивача, зареєстровано шість осіб, вона змушена оплачувати комунальні послуги, і за себе, і за відповідача та її дітей. Таким чином порушується її право власника. У судовому засіданні позивачка підтримала повністю заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Також, вона пояснила, що відповідача та її дітей вона дозволила прописати за умови, що після отримання державної допомоги вона випишеться. Під час коли позивач давала згоду на реєстрацію відповідача та її дітей у своєму будинку вона погано себе почувала. У будинку відповідач та її діти практично не проживали., а коли проживали, то постійно бігали по даху будинку, ламаючи його, постійно щось у будинку розбивали. Виписати відповідача та її дітей їй необхідно у звязку з тим, що вона бажає продати цей будинок і купити квартиру, так як у неї є син, який немає постійного місця проживання. Відповідач у судовому засіданні заявила, що позивач звертався з аналогічним позовом у 2010 році і їй було відмовлено. Також вона не визнає позов повністю, так як, а не їй, а не її дітям не має за якою адресою зареєструватись. Дійсно вона зареєструвалась за згодою позивача для того що б отримати державну допомогу на дітей, однак на разі вона одна утримує чотирьох дітей, у звязку з тим, що позивач постійно влаштовувала сварки, та не давала можливості жити їй та її дітям у спокої змушена винаймати квартиру. Тому вона проживала разом з дітьми у будинку позивача не більше чотирьох місяців. Відповідач також підтвердила, що у лютому 2012 року взяла на себе зобовязання виписатись з будинку у травні 2012 року. Про те, що позивач сплачує за відповідача і її дітей комунальні послуги, остання не визнає і стверджує, що у приватному будинку встановлені лічильники на газ, електроенергію та воду, а підставою звернення до суду є бажання позивача отримати від відповідача додатково грошові кошти та зайняти себе хоч якимись справами. Представник третьої особи - Управління молодіжної політики та у справах дітей Артемівської міської ради Донецької області, [PERSON]Є пояснила, що заперечує проти задоволення позову щодо зняття з реєстрації дітей відповідача. Представник третьої особи - Артемівського РВ ГУ ДМС України в Донецькій області, [PERSON] написала заяву про розгляд справи без її участі і просила прийняти рішення на розсуд суду. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Заслухавши пояснення позивача, пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, оглянувши матеріали цивільної справи за № 2-725/10 за позовом [PERSON] до [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Після огляду у судовому засіданні цивільної справи за № 2-725/10 за позовом [PERSON] до [PERSON], визнання таким, що втратив право користування квартирою та зняття з реєстрації, що була витребувана з архіву Артемівського міськрайонного суду Донецької області за клопотанням відповідача, суд прийшов до висновку, що підстав для закриття провадження по справі за п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України не має, так як був змінений предмет позову позивач просить у суду визнати таким, що втратив право на користування будинком також і четверту дитину відповідача [PERSON], яка була народження після розгляду справи № 2-725/10 Артемівським міськрайонний судом Донецької області у 2010 році, та були частково змінені підстави позову, так як відповідачка взяла на себе зобовязання у лютому 2012 року знятися з реєстрації, про що написала розписку і порушила взяті на себе зобовязання. Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що позивач є власником житлового будинку № 42 по вул. Крайня, в м. Артемівську Донецької області, на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.1985 року. (а.с. 11-12). Відповідно до копій сторінок із домової книги на житловий будинку № 42 по вул.. Крайня, в м. Артемівську Донецької області, у ньому зареєстровані позивач, і з 23.05.2008 року відповідач, її діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а з 22.01.2012 року також і [PERSON], [INFO] (а.с.13-16). Ця обставина також не оспорюється сторонами. Згідно з акту комісії членів комітету мікрорайону Цветметвід 05.11.2000 року, (підпис голови комітету мікрорайону [PERSON] посвідчено 26.07.2012 р.) у житловому будинку позивача прописані: позивач, відповідач та її четверо дітей. (а.с. 8-9). Відповідно до листів начальника СГІРФО Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області за № 4917 від 04.03.2010 р. та № 6857 від 25.03.2010 року, що були оглянути судом під час огляду цивільної справи за № 2-725/10 і копії яких долучені до матеріалів справи за клопотанням відповідача, громадянка [PERSON], [INFO], разом зі своїми неповнолітніми дітьми зареєстрована з 23.05.2008 року за адресою: м. Артемівськ, вул. Крайня, 42 на підставі заяви форми № 15 та дозволу господарки [PERSON], яка власноруч дала згоду на реєстрацію та поставила свій підпис в заяві. (а.с. 34-35). Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила, що позивач дала згоду на реєстрацію відповідача та її дітей у власному будинку з метою отримання відповідачем державної допомоги на дітей, однак остання зобовязувалась виписатися. Допитана у якості свідка [PERSON], також пояснила, що відповідач не має власного житла, і просила позивача зареєструвати відповідача та її дітей у будинку з метою одержання державної допомоги. Таким чином судом встановлено, що відповідач та її діти були зареєстровані за адресою: [INFO] за згодою позивача. Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на ст. 405 ч. 2 ЦК України, відповідно до якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до розписки, що видана відповідачем від 19.02.2012 року, остання взяла на себе зобовязання знятися з реєстрації із житлового будинку № 42 по вул. Крайня, в м. Артемівську у травні 2012 року. (а.с. 10) Судом встановлено, що станом день розгляду справи відповідач не знялась з реєстрації. Отже суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем існувала домовленість щодо користування житловим будинком до червня 2012 року і що відповідач втратила право користування цим будинком на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, так як домовилась зі власником житла, що зніме себе з реєстрації у травні 2012 року. Інших доказів, які б обґрунтовували позовні вимоги та заперечення сторони до суду не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, відповідач не брав на себе зобовязань щодо зняття з реєстрації своїх неповнолітніх дітей. Позивач не надав докази того, що діти відповідача не проживали у її житловому будинку протягом року без поважних причин. Крім того, відповідно до пояснень наданих під час судового розгляду під час нетривалого проживання у її будинку діти відповідача постійно шуміли, кричали, псували її майно. Згідно з поясненнями відповідача підставою для того, що змінити місце проживання були сварки із позивачем в тому числі із-за поведінки дітей. Тому що б не травмувати дітей вона змушена залишити місце реєстрації у якому проживала біля чотирьох місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції ООН Про права дитинидержави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з ч. 1 ст. 14 З.У. Про охорону дитинства, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. За таких обставин, суд вважає, що діти відповідача зареєстровані у житловому будинку за згодою позивач на законних підставах, та суд не має беззаперечних доказів того, що діти відповідача не проживають в спірному будинку без поважних причин. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial