Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією родиною з [PERSON] з січня 2005 року по час її смерті 19 січня 2012 року та про поновлення строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON] Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON] є родичкою [PERSON] [PERSON] була самотньою людиною, яка в силу віку страждала хронічними захворюваннями. На протязі свого життя позивачка часто відвідувала [PERSON], разом з батьками приходила до неї. З 2004 року [PERSON] сама почала приїжджати до неї, привозити продукти харчування, ліки, допомагала по домашньому господарству. Наприкінці 2004 року стан здоровя [PERSON] став погіршуватися, вона потребувала сторонньої допомоги, тому з початку 2005 року за її проханням позивачка переїхала до неї та стала разом мешкати в квартирі [ADDRESS]. Разом із [PERSON] позивачка мала спільний бюджет, вела сумісне господарство, брала участь у витратах, повязаних з оплатою комунальних послуг, на спільні кошти підтримували стан квартири, необхідний для проживання, робили поточний ремонт, покупали ліки, продукти харчування. 19 січня 2012 року [PERSON] померла. І на теперішній час позивачка дбає про квартиру, несе витрати по сплаті комунальних послуг. Позивачці і необхідно встановити факт проживання з [PERSON] з січня 2005 року по час її смерті 19 січня 2012 року однією родиною для оформлення спадщини після її смерті. [PERSON], вважає себе спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті [PERSON], як особа, яка мешкала разом із спадкодавцем пять років до смерті та вела з ним спільне господарство. Позивачка не зверталась до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в звязку з юридичною необізнаністю. Вона вважала, якщо на час смерті вона постійно мешкала разом із спадкодавцем та продовжує мешкати в спадковій квартирі після її смерті, то фактично прийняла спадщину після її смерті. Вважає, що пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин та просить суд поновити пропущений з поважних причин строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], встановивши додатковий строк для прийняття спадщини. Позивачка до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Харківської міської ради до судового засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив слухати справу зі його відсутності, винести рішення згідно діючого законодавства України. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, але надав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності та прийняти рішення відповідно до діючого законодавства України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши\~\~надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані\~\~докази,\~\~прийшов\~\~до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21 липня 1993 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на праві приватної власності(а. с. 5); [PERSON] померла 19 січня 2012 року відповідно до свідоцтва про смерть серія І- ВЛ № 360787 , про що зроблено актовий запис № 9251 (а. с. 4); \~ Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України в п.24\~постанови від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3\~ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження у такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності письмової згоди інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови\~\~від її прийняття відповідачем є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З відповіді Сьомої Харківської державної нотаріальної контори від 04.09.2012 року вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 19 січня 2012 року до нотаріальної контори спадкоємці, із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину, не зверталися, спадкова справа не заведена, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до вимог ст..1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст..1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може встановити йому додатковий строк, достатній для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У п. 24\~постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7\~''Про судову практику у справах про спадкування'' вказано, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини; при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Серед зазначених у позовній заяві та досліджених у судовому засіданні причин пропуску строку на подання заяви для прийняття спадщини (відсутність у позивача юридичної обізнаності) суд знайшов об'єктивні, непереборні, істотні труднощі, які були б підставою для надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, а тому вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання стосовно встановлення факту проживання однією сім'єю суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: -\~\~згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -\~\~чинними законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; -\~\~заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; -\~\~встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] була самотньою людиною, яка в силу віку страждала хронічними захворюваннями. З 2004 року [PERSON] сама почала приїжджати до неї, привозити продукти харчування, ліки, допомагала по домашньому господарству, аж поки не переїхала до [PERSON] на постійне місце мешкання. Разом із [PERSON] позивачка мала спільний бюджет, вела сумісне господарство, брала участь у витратах, повязаних з оплатою комунальних послуг, на спільні кошти підтримували стан квартири, необхідний для проживання, робили поточний ремонт, покупали ліки, продукти харчування. Відповідно до ст.. 1264 ЦК України в четверту чергу право на спадкування за законом мають право особи, які проживали зі спадкодавцем однією родиною не менш ніж пять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 Про судову практику у справах про спадкуваннядо спадкоємців четвертої черги належать не лише Жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. Згідно з ч.1\~ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, а відповідно до ч.2\~ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна, припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Виходячи з вищевикладеного суд прийшов до такого висновку , що позов [PERSON] є обґрунтований, не суперечать закону та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved