Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач є споживачем послуг з газопостачання жилої площі за адресою м. Лисичанськ, вул. Чернишова, 20/1. Посилаючись на те, що відповідачем у добровільному порядку не виконуються зобовязання по оплаті наданих послуг, позивач просив стягнути з останнього суму заборгованості, яка складає за період з 01.01.1997 року по 01.04.2011 року в сумі 3029,08 грн. У судове засідання представник позивача не зявилася, позов підтримала, просила справу розглядати в її відсутність, про що надала письмову заяву. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що з 2003 року працівниками ПАТ «Луганськгаз» в особі філії МУЕГГ лінію газопостачання за адресою м. Лисичанськ, вул. Чернишова, 20/1 було демонтовано, у звязку з чим послугами позивача не користувалися, також, позивачем пропущений строк позовної давності, тому просила застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що лінію газопостачання за адресою м. Лисичанськ, вул. Чернишова, 20/1 було демонтовано у квітні 2003 року, з цього часу нарахування за послуги газопостачання відповідачу не нараховувалися, про що свідчить наданий представником позивача розрахунок (а.с.4-8). Оскільки позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.01.1997р. по 01.04.2011р., просить застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Суд досліджує надані докази: довідка про зареєстрованих осіб, особовий рахунок, копія ухвали Лисичанського міського суду від 15.11.2011р, довідка з адресного столу, копія паспорту відповідача, копія схеми газифікації, копія абонкнижки, довіреності представників сторін, копії квитанцій, заява представника позивача. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що відповідач зареєстрований за адресою [INFO] з 1994 року. Згідно особового рахунку (а.с.4-8), наданого позивачем, встановлено, що заборгованість за відповідачем утворилася за період з 01.01.1997 р. по 01.04.2003р. Нарахування за послуги газопостачання з 01.04.2003 року позивачем не проводилися, що не заперечувалося представником позивача. Згідно прикінцевим та перехідним положенням ЦК України (2004 року), щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Як встановлено п.6 зазначених Положень ЦК України 2004 року, правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим кодексом. Статтею 257 ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004 року ( далі ЦК України), загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ч.3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. На підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив строк позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У судовому засіданні представники відповідача заявили про застосування до позовних вимог строку позовної давності. Таким чином суд вважає, що у задоволені позовних вимог за період з 01.01.1997 р. по 01.04.2003р. позивачу слід відмовити за пропуском строку позовної давності. На підставі вищезазначеного,

Outcome: dismissed