Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-29 00:00:00

11 лютого 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 січня 1999 року, актовий запис № 22. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На протязі останніх трьох років з відповідачем склались неприязні стосунки. Він усунувся від утримання та виховання дітей, ведення домашнього господарства, рішення сімейних питань. Змінити своє ставлення до сімї відповідач не бажає, систематично влаштовує скандали, ображає її. Такі відносини негативно впливають на виховання дітей. З грудня 2011 року вони не підтримують шлюбних відносин. Позивачка вважає, що їх сімя розпалась остаточно і надалі не може бути збережена. Відповідач не заперечує проти того, щоб діти проживали разом із нею, спір щодо розділу майна на даний час між ними відсутній. Просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою суду від 02 квітня 2013 року за клопотанням відповідача [PERSON] подружжю [PERSON] був наданий строк для примирення до 30 квітня 2013 року. Після спливу вказаного строку позивачка у судове засідання не зявилась, надіславши до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та зазначає, що у період строку для примирення відносини між ними загострились, відповідач став поводитися агресивно відносно до неї та дітей, що негативно впливає на їх розвиток. Вважає, що ситуація, що склалась, виключає подальше збереження шлюбу. На задоволенні позову наполягає, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити її прізвище без змін Ткач. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 січня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія 1-НО № 039980, виданим 16 січня 1999 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 22. Сторони мають дітей синів [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-НО № 085445, виданим 11 грудня 1998 року Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 672 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-НО № 101499, виданим 26 січня 2007 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 384. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Суд, з урахуванням положень ст. 112 Сімейного Кодексу України, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстав для збереження сім"ї не виявлено, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше сімейне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам дітей. Протягом наданого судом строку для примирення сторони не примирились, позивачка на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, тим самим не оспорює наявних підстав для розірвання шлюбу. На підставі наведеного, суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати; після розірвання шлюбу прізвище позивачці залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved