Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] у розмірі 600 гривень, та [PERSON], [INFO] у розмірі 500 гривень, в якому зазначила, що шлюб з відповідачем було укладений 23.04.1999 року. Від шлюбу мають двох доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося по причині взаємного непорозуміння. З жовтня 2011 року шлюбні відносини припинено, спільне господарювання не ведеться, подружні відносини не підтримують, ніякої матеріальної допомоги на утримання і виховання дітей відповідач не надає. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. У разі неявки відповідача просила слухати справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 23.04.1999 року було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем по справі. (Актовий запис № 332 від 23.04.1999 року). Від цього шлюбу сторони по справі мають двох доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюб існує формально. Суперечок відносно майна вони не мають. Угода щодо місця мешкання дитини між сторонами досягнута у добровільному порядку. З жовтня 2011 року шлюбні відносини не підтримують, ніякої матеріальної допомоги на утримання і виховання дитини відповідач не надає. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб сторін фактично розпався, носить формальний характер, примирення неможливо. Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] мешкають з матір'ю. У ст. 180 СК України відтворюється положення ст. 51 Конституції України, що зобов'язує батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину є власністю того з батьків на ім'я якого вони виплачуються і використовуються за цільовим призначенням. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини а також платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тому суд вважає що стягнення аліментів на утримання дитини підлягають стягненню з 15.02.2012 року, оскільки позивач з даною позовною заявою звернувся до суду 15.02.2012 року. \~ \~\~\~ \~З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей: [PERSON], [INFO] у розмірі 600 гривень, та [PERSON], [INFO] у розмірі 500 гривень, з усіх щомісячних видів заробітку відповідача підлягають задоволенню.\~\~ Витрати по реєстрації розірвання шлюбу суд вважає за необхідне покласти на позивача. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 107,30 грн. З урахуванням виваженості та розумності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved