Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-02 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою та просять постановити рішення, яким визнати за ними право на приватизацію квартири №15 в будинку №106 в селі Свидниця Яворівського району Львівської області та зобов"язати виконавчий комітет Свидницької сільської ради Яворівського району Львівської області безоплатно передати їм у спільну сумісну власність, в порядку приватизації, названу квартиру по згаданій адресі. В підтвердження заявлених вимог позивачі покликаються на те, що з грудня 1991 року по січень 2011 року, позивач [PERSON] перебував на військовій службі у Державній прикордонній службі України. Відповідно до Угоди №40 від 21 жовтня 1997 року, Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України приймало дольову участь у будівництві житлового будинку №106 в селі Свидниця Яворівського району Львівської області. Рішенням житлової комісії ОКПП "Прикарпаття" (на даний час Мостиський прикордонний загін), протоколом №5 від 17 травня 1999 року, позивачу [PERSON], на сім"ю у складі трьох осіб, було надано житлове примішення - квартиру №15 у будинку №106 в селі Свидниця Яворівського району Львівської області. 10 жовтня 2000 року, виконавчим комітетом Свидницької сільської ради Яворівського району Львівської області, позивачу [PERSON] було видано ордер на зайняття вищезгаданого житлового приміщення. Згідно довідки Мостиського прикордонного загону №614/256 від 19 серпня 2011 року, [PERSON] утримує житлову площу: окрему трьохкімнатну квартиру №15. яка розташована в селі Свидниця Яворівського району Львівської області, військове містечко, будинок №106. що була надана йому протоколом засіданні житлової комісії ОКПП "Прикарпаття" за №5 від 17 травня 1999 року. Як зазначено у довідці №614-16 від 12 лютого 2011 року, [PERSON], за період служби в Північному регіональному управлінні (в/ч 1497) з 24 жовтня 2008 року по 15 січня 2010 року, житловою площею не забезпечувався. Згідно довідки Мостиського районного бюро технічної інвентаризації №433 від 06 жовтня 2011 року, за [PERSON] та [PERSON], станом на 06 жовтня 2011 року, житлового будинку чи приватизованої квартири, на правах власності не зареєстровано. З наміром приватизувати квартиру №15 у будинку №106 в селі Свидниця Яворівського району Львівської області, 15 липня 2011 року, [PERSON] звернувся з листом до Свидницької сільської ради про наявність можливих перешкод у приватизації житла і отримав відповідь, що оскільки він та члени його сім"*ї не проживають у згаданій квартирі вже більше шести місяців, тому вони втратили право на користування спірною квартирою і цей факт служить перешкодою у приватизації цієї квартири. Вважають, що їм неправомірно відмовлено у приватизації квартири з наступних підстав. Відповідно до ч.І ст.2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", до об"єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, житлоі приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Саттею 3 цього Закону передбачено, що приватизація здійснюється. В тому числі, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім"ї та додатково 10 квадратних метрів на сім"ю. Згідно статті 5 згаданого Закону, якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім"ї безоплатно. До членів сім"ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно, в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. За змістом статті 8 цього Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування. Державними підприємствами, організаціями, установами у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім"ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх за якими зберігається право на житло, з обов"язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житловиго приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймається не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією, відповідно до статті 5 цього Закону, оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщенння у гуртожитку, яке реєструється у органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, їло виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Необгрунтованим та незаконним є покликання відповідача про втрату [PERSON] та членами його сім"ї права користування спірною квартирою. Так, відповідно до п.1 ч.З ст.71 Житлового Кодексу України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім"ї понад шість місяців у випадку перебування на військовй службі протягом перших п"яти років перебування на дійсній військовій службі. У паспорті позивача [PERSON] мається відмітка про те, шо він знятий з реєстрації з квартири №15 будинку №106 села Свидниця Яворівського району Львівської області 25 червня 2007 року. Отож, з врахуванням вищезгаданих положень житлового кодексу України, за позивачем [PERSON] зберігається право користування спірним житлом до 25 червня 2012 року. До того ж, згідно статті 72 ЖК України, визнання особи такою, яка втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Як вбачається з листа Яворівського районного суду Львівської області від 07 червня 2011 року, судом не розглядалися справи про визнання позивача [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Конституція України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім"ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. В судовому засіданні представник позивача вимоги заяви підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним у заяві, просить позов задоволити в повному об"ємі. Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнав та суду пояснив, що сім"я [PERSON] дійсно, на законних підставах, отримала квартиру №15 в будинку №106 в селі Свидниця Яворівського району Львівської області. Але позивачі знялися з реєстрації і тривалий час не проживали у спірній квартирі, а тому у Свидницької сільської ради, яка прийняла у комунальну власність житловий фонд та інші об"єкти соціальної інфраструктури колишнього військового містечка №1, що знаходиться в селі Свидниця Яворівського району Львівської області, не було підстав для надання дозволу позивачам для приватизації згаданої квартири і для вирішення цього спору позивачам було запропоновано звернутися до суду. Представник третьої особи - органу опіки і піклування Мостиської районної державної адміністрації Львівської області в судовому засіданні позовні вимоги визнала, просить позов задоволити. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов слід задоволити з наступних підстав. З протоколу №5 засідання житлової комісії ОКІШ "Прикарпаття" від 17 травня 1999 року вбачається, що військослужбовцю [PERSON], на сім"ю у складі трьох чоловік, надано службову житлову площу - квартиру №15 БОС №3 в селі Свидниця Яворівського району Львівської області. Ордер на житлове приміщення №28 від 10 жовтня 2000 року, виданий виконавчим комітетом Свидницької сільської ради народних депутатів, підтверджує право [PERSON] та членів його сім"ї на зайняття житлового приміщення - квартири №15, житловою площею 42 м.кв., яка складається з трьох кімнат і знаходиться в будинку №106 в селі Свидниця Яворівського району Львівської області. Судом встановлено та підтверджено документально, що позивач [PERSON], дійсно, з 10 жовтня 2000 року по 25 червня 2007 року, проживав і був зареєстрований в квартирі №15 будинку №106 в селі Свидниця Яворівського району Львівської області. Також в судовому засіданні встановлено і підтверджено документально, шо позивач [PERSON], з 24 жовтня 2008 року по 15 січня 2010 року, проходив військову службу у Північному регіональному управління (в/ч 1497) і житловою площею не забезпечувався. З акту приймання-передачі житлового фонду та інших об"єктів соціальної інфраструктури колишнього військового містечка №1. що розміщуються у селі Свидниця Яворівського району Львівської області у комунальну власність громали села Свидниця від 30 грудня 2004 року вбачається, що на баланс Свидницької сільської ради Яворівського району Львівської області прийнято об"єкти: житлові будинки, казарму, котельню, КТП, насосні станції та очисні споруди, що знаходяться в задовільному стані. Акти огляду обстежень житлових приміщень будинку №106 в селі Свидниця Яворівського району Львівської області підтверджують той факт, що в квартирах за №13, №14 та №15 тривалий час ніхто не проживає. В судовому засіданні також встановлено, що позивач [PERSON] звертався з письмовою заявою до Свидницької сільської ради Яворівського району Львівської області щодо наявності перешкод у приватизації квартири № 15 в будинку №106 і його було в письмовій формі повідомлено про наявність обставин, які є перешкодою у приватизації цього спірного житла. З повідомлення Яворівського районного суду Львівської області від 07 червня 2011 року вбачається, що починаючи з 2009 року, цивільних справ про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - квартирою №15 у будинку №106 в селі Свидниця Яворівського району Львівської області та виселення його з названого жилого приміщення, суд не розглядав. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог житлового кодексу України та вимог діючого житлового законодавства України, за позивачем [PERSON], як наймачем спірного жилого приміщення, який був тимчасово відсудній у зв"язку з його перебуванням на військовій службі, зберігається право на жиле приміщення, а тому за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] слід визнати право на приватизацію квартири №15 в будинку №106 в селі Свидниця Яворівського району Львівської області. Також слід зобов"язати виконавчий комітет Свидницької сільської ради Яворівського району Львівської області безоплатно передати [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність, в порядку приватизації, квартиру №15 у будинку №106 в селі Свидниця Яворівського району Львівської області.

Outcome: approved