Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона [PERSON] зареєструвала з [PERSON], шлюб 23 грудня 1999 року. Від цього шлюбу 26.07.2000 року в них народився син - [PERSON]. Шлюбні відносини між ними припинилися з грудня 2005 року. З цього часу відповідач матеріальної допомоги не надає. Знаючи, що неповнолітній син [PERSON] навчається у школі і потребує постійної батьківської матеріальної допомоги, Відповідач ухиляється від покладеного на нього, у відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, обов'язку утримувати свою дитину. Вона неодноразово зверталась до відповідача щодо надання фінансової допомоги на утримання дитини та необхідністю забезпечення дитині належного рівня проживання, виплачувати аліменти в розмірі 1/3 отриманого заробітку, не доводячи справу в суді та примусового стягнення аліментів. Про те, жодних дій, спрямованих на надання допомоги на утримання дитини, відповідачем здійснено не було. У відповідності до п.2 ст.79 Сімейного кодексу України : «Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може поставити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за 1 рік». Відповідно до вимог ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У відповідності до п.1 ст.80 Сімейного кодексу України : «Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку( доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі» У відповідності до п.3 ст.181 Сімейного кодексу України: «За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і( або) у твердій грошовій сумі». З 01.01.1012 року вона фактично, не працює і по даний час в зв'язку з відсутністю роботи. У відповідності до п.1 ст.179 Сімейного кодексу України : «Аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.» Незгоди з питань виховання дитини немає, оскільки син [PERSON] проживає з липня 2000 року з нею і в подальшому буде проживати з нею. У відповідності до ст.. 184 Сімейного кодексу України : «.Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує внатурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначати розмір аліментів у твердій грошовій сумі.» Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною 2 статті 182 цього кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Звертає увагу суду на те, що відповідач постійного місця роботи не має, має нерегулярний дохід, оскільки їздить на заробітки, в т.ч. і за межі митної території України, в зв'язку з цим і просить задовольнити позов в твердій сумі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] з позовними вимогами погодився частково, а саме згідний платити ј частина щомісячного доходу, а не так як цього хоче позивачка. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторонни по справі з 23 грудня 1999 року по 23 грудня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі. В даному шлюбі у них 26.07.2000 року народився син [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження Серія 1-СГ № 045395 (а.с. 9). Як встановлено в судовому засіданні, син [PERSON] проживає разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивачка виховує та проживає з малолітніми дітьми, перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Суд переконаний, що позивачка потребує допомоги на утримання сина і відповідач в змозі таку надавати, але оскільки позивачка не додала жодних підтверджень про доходи відповідача, і не відомо з чого виходила при визначенні розміру аліментів, то позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 79, 80, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved