Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-09 00:00:00

У вересні 2012 року до суду звернулась Кременчуцька міська рада Полтавської області із зазначеним позовом та просила ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по [ADDRESS] і зупинки громадського транспорту «вул. Героїв Сталінграду» в м. Кременчуці та за власний рахунок розібрати розташований на ній торгівельний павільйон. Представник позивача Келембет О.М. позов підтримав, суду пояснив, що [PERSON] користується земельною ділянкою без укладання договору її оренди. Звертав увагу на те, що право власності відповідача на нерухоме майно не зареєстроване; попередньому власнику - КП МТС «Гарант» земельна ділянка надавалась у короткострокову оренду для встановлення, обслуговування та експлуатації стаціонарної малої архітектурної форми, яку відповідач самочинно реконструював у капітальну споруду; більша частина торгівельного павільйону побудована в межах червоної лінії просп. 50-річчя Жовтня. Відповідач позовні вимоги не визнав. [PERSON] та його представник [PERSON] суду пояснили, що відповідач є універсальним правонаступником КП МТС «Гарант» та власником нерухомого майна - торгівельного павільйону. Посилаючись на статтю 120 Земельного Кодексу України вважали, що до [PERSON] перейшло право оренди спірної земельної ділянки. Зазначали також, що Кременчуцька міська рада ухиляється від укладання договору оренди з [PERSON], кожного разу вимагаючи від нього надання вже наданих їй документів (письмові заперечення, а.с. 26-27). Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши надані ними докази, встановив такі фактичні обставини справи: 31 травня 2002 року між колективним підприємством «МТС «Гарант» в особі директора [PERSON] та Кременчуцькою міською радою Полтавської області було укладено на строк до 01 березня 2003 року договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення, загальною площею 0,0117 га, для експлуатації та обслуговування торгівельного павільйону по просп. 50-річчя Жовтня в районі зупинки громадського транспорту «вул. Героїв Сталінграда» в м. Кременчуці (а.с. 9-10). Підставою для укладення договору було рішення ІІІ сесії Кременчуцької міської ради Полтавської області ХХІV скликання від 30 травня 2002 року. Постановою Господарського суду Полтавської області від 22 січня 2008 року було задоволено частково позов колективного підприємства «МТС «Гарант» до Кременчуцької міської ради Полтавської області та визнано договір оренди земельної ділянки від 31 травня 2002 року чинним та таким, що пролонговано на 10 років; встановлено, що колективне підприємство «МТС «Гарант» користується земельною ділянкою, яка знаходиться в [ADDRESS] та зупинки громадського транспорту «вул. Героїв Сталінграду» на підставі договору оренди земельної ділянки від 31травня 2002 року. Постанова набрала законної сили ( а.с. 11-12). В судовому засіданні у даній справі було встановлено, що 13 листопада 2006 року, тобто задовго до звернення КП МТС «Гарант» з позовом до Господарського суду і прийняття Господарським судом зазначеної постанови, було проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи - КП МТС «Гарант» у зв»язку з визнанням її банкрутом. Ці відомості підтверджуються довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ( а.с. 50-51). Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 березня 2010 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя була прийнята та затверджена мирова угода, відповідно до умов якої, зокрема, за [PERSON] визнано права власності на торгівельний павільйон в районі будинку [ADDRESS]. Ухвала суду набрала законної сили (а.с. 13). Відповідно до частини 2 статт 331 Цивільного Кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Право власності за відповідачем [PERSON] на вказане нерухоме майно не зареєстроване. У 2010-му та 2011-му роках [PERSON] звертався до управління містобудування та архітектури Кременчуцької міської ради із заявами про присвоєння поштової адреси торговельному павільйону. 01 червня 2010 року Управління містобудування йому відмовило, оскільки споруда є тимчасовою; 26 вересня 2011 року начальник управління запропонував позивачу надати додаткові документи ( а.с. 28, 69). На доказ того, що спірний об»єкт не є самочинним будівництвом, відповідач надав суду окремі аркуші з проекту реконструкції фасадів павільйону із збільшенням його габаритів та акт обстеження земельної ділянки для реконструкції торгівельного павільйону від 16 вересня 1997 року (а.с. 66-68, 71-74). Проте зазначені докази не підтверджують того, що КП МТС «Гарант» або [PERSON] отримали дозвіл на будівництво капітальної споруди, тим більше, що рішенням від 30 травня 2002 року земельна ділянка надавалась КП МТС «Гарант» для експлуатації вже реконструйованої, але все ж таки стаціонарної малої архітектурної форми. 04 квітня 2011 року постійно діюча комісія з питань самочинного будівництва на території м. Кременчука прийшла до висновку про неможливість збереження самочинно збудованого торгівельного павільйону по [ADDRESS] та зупинки громадського транспорту «вул. Героїв Сталінграда» в м. Кременчуці (а.с. 52). Відповідно до частини 1 статті 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до частини 5 статті 126 Земельного Кодексу України право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Відповідно до статті 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Кременчуцькою міською радою Полтавської області рішення про надання вказаної земельної ділянки у користування відповідачу [PERSON] не приймались. За таких обставин суд приходить до висновку, що земельна ділянка по [ADDRESS] та зупинки громадського транспорту «вул. Героїв Сталінграду», площею 0,0117 га є самовільно зайнятою відповідачем [PERSON] Відповідно до статті 83 Земельного Кодексу України самовільно зайнята відповідачем земельна ділянка є комунальною власністю територіальної громади м. Кременчука та перебуває у віданні Кременчуцької міської ради Полтавської області. Відповідно до частини 1 статті 212 Земельного Кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Відповідно до частини 2 статті 212 Земельного Кодексу України приведення земельних у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. На підставі викладеного, відповідно до статей 212-216, 218 ЦПК України, -

Outcome: approved