Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-10 00:00:00

03.12.2010 до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Харківська міська рада, 11-а Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/9 частину квартири [ADDRESS] в порядку права спільної сумісної власності подружжя, в обґрунтування якого позивачка зазначила, що знаходилась з померлим власником квартири [PERSON] в шлюбі з травня 1985 року по травень 1992 року і в цей час ними був сплачений пайовий внесок на спірну квартиру в розмірі 2170,56 руб., її частка у внеску складає 1085,28 руб. Враховуючи, що загальний пайовий внесок на квартиру склав 9002,00 рублів, її частка внеску фактично відповідає 1/9 частині квартири, право власності на яку вона просила визнати за собою. Під час розгляду справи від [PERSON] та [PERSON] надійшов зустрічний позов про визнання за ними по ? частині спірної квартири в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлого 26.01.2010, до участі у справі в якості співвідповідача залучена [PERSON] і заочним рішенням від 24.01.2011 в задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено в повному обсязі. Ухвалою від 20.02.2012 заочне рішення за заявою [PERSON] скасовано, в одне провадження з наявною справою обєднана справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину квартири, грошових вкладів в порядку спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування обовязкової частки. Зазначений позов визнано другим зустрічним по відношенню до первісного позову [PERSON] В ході розгляду справи ухвалою від 01.10.2012 первісний позов [PERSON] залишено без розгляду через повторну неявку позивачки до суду, отже судом розглядаються два зустрічні позови. [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні наполягли на задоволенні свого позову, позов [PERSON] просили залишити без задоволення, надавши письмові заперечення на нього, і дали пояснення відповідно до викладених в позові і запереченнях обставин. [PERSON] просила задовольнити свій позов, проти позову [PERSON] і [PERSON] заперечувала, в останнє судове засідання не зявилась, від представника [PERSON] надійшла заява про слухання справи за його відсутності на підставі наявних доказів, на задоволенні позову наполіг. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні визнала позов [PERSON] і [PERSON], проте заперечувала проти задоволення позову [PERSON] Треті особи до суду не зявились, причин неявки не повідомили, що не є перешкодою для розгляду справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності від 07.04.2000 та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.06.2009 квартира [ADDRESS] була зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON]. (а.с. 7-8). Окрім того, на імя [PERSON] зареєстрований автомобіль [NUMBER] та відкрито рахунок № 21236 в ТВБВ «Ощадбанку» № 10020/0298, на якому знаходиться 5039, 98 грн. (а.с. 68, 98). Згідно довідок адміністрації ОЖК «Брест-39», який обслуговує вказану квартиру, пайовий внесок за квартиру сплачувався частинами: перший пайовий внесок сплачено [PERSON] в сумі 4023,00 руб. 01.06.1978; до 10.04.1985 сплачено ще 2617,44 грн.; за період з травня 1985 року по 01.05.1991 сплачений внесок в сумі 2170,56 грн. Повна вартість квартири складає 9002,00 руб. и повністю оплачена 01.05.1991 (а.с. 10-11, 99). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, реєстрація шлюбу між [PERSON] і [PERSON] відбулась 31.12.1975, при цьому дружина обрала прізвище чоловіка, а 10.04.1985 шлюб між зазначеними особами розірвано (а.с. 91). В наступному [PERSON] ще кілька разів одружувалась та розривала шлюб з [PERSON], а саме 20.08.1999 шлюб між ними було зареєстровано, а 08.04.2003 розірвано; 20.03.2009 знову зареєстровано і до смерті [PERSON] [PERSON] знаходилась з ним у шлюбі (а.с. 39, 101). Отже, можна зробити висновок, що перший пайовий внесок за квартиру в сумі 4023,00 руб. від 01.06.1978, як і наступні внески на загальну суму 2617,44 грн. до 10.04.1985 здійснені [PERSON] під час шлюбу з [PERSON], разом з тим як після розірвання шлюбу в 1985 році, так і після сплати повної вартості квартири в травні 1991 року [PERSON] не зверталась до останнього з вимогами про визнання за нею права власності на паєнагромадження чи частину квартири, пай за яку сплачено, звернувшись з таким позовом майже через 20 років після виплати паю за квартиру. Рахунок № 21236 в ТВБВ «Ощадбанку» № 10020/0298, на якому на теперішній час знаходиться 5039, 98 грн., відкрито на імя [PERSON], [INFO], 24.05.2002, в подальшому грошові кошти з рахунку лише виплачувались, а не вносились і [PERSON] після розірвання шлюбу не зверталась до суду з вимогами про поділ наявних коштів в порядку спільної сумісної власності подружжя (а.с. 166). З погляду на вищевикладене, враховуючи заяву представника [PERSON] і [PERSON] про застосування до вимог [PERSON] позовної давності, суд, враховуючи положення ст.ст. 256-258, 267 ЦК України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON] в частині визнання за нею права власності на частину спірної квартири, грошових вкладів в порядку спільної сумісної власності подружжя. Враховуючі обставини справи, на увагу заслуговують лише відносини між сторонами, що виникли в результаті спадкування після [PERSON], померлого 26.01.2010, за яким на час смерті була зареєстрована спірна квартира на праві приватної власності, про що зазначено вище. 26.01.2010 [PERSON] помер, склавши за життя заповіт, яким заповів все належне йому майно та майно, яке буде належати йому на час смерті [PERSON] та [PERSON] у рівних частках (а.с. 6). Кожна з сторін у справі виконала вимоги ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, подавши у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини і не відмовившись від спадщини (а.с. 29, 139). [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідно до положень ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON], проте останній згідно дослідженого заповіту все своє майно заповів в рівних частках двом першим. На час розгляду справи встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано на імя [PERSON] на підставі договору дарування від 29.04.2011 та договору купівлі-продажу від тієї ж дати. Право власності [PERSON] на спірну квартиру, дійсність зазначених договорів жодна з сторін не оспорює, з відповідними вимогами до суду ніхто з них не звернувся, клопотань про залучення [PERSON] до участі у справі в якості співвідповідача не заявлено (а.с. 141). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За наявності зареєстрованого у встановленому законом порядку, не оспорюваного і не скасованого права власності на спірну квартиру за іншою особою, суд позбавлений можливості вирішити питання про визнання права власності на цю квартиру за кимось з спадкоємців, отже в цій частині в задоволенні обох позовів повинно бути відмовлено. Разом з тим суд вбачає можливим вирішити питання про долю іншого спадкового майна: зареєстрованого за [PERSON] автомобілем [NUMBER], № кузова WAUZZZ81ZCA110628, № двигуна WN051848 і грошові кошти в сумі 5039,98 грн., що знаходяться на банківському рахунку, відкритому на імя [PERSON] Частина 1 ст. 1235 ЦК України передбачає, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч. 3 ст. 1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Коло таких осіб та розмір обовязкової частки визначені в ст. 1241 ЦК України. [PERSON], будучі на час смерті спадкодавця непрацездатною в силу віку, має право на обовязкову частку у спадщині, яка, враховуючи число спадкоємців, становить в даному випадку 1/6 частину від спадкової маси. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. На підставі викладеного суд відмовляє в задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на обовязкову частку у спадщині, оскільки є умови для отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Підстави для визнання за [PERSON] і [PERSON] права власності на 5/12 частин спірного автомобіля за кожним суд вважає встановленими, як і підстави для визнання за ними права власності на 2099,98 грн. за кожним, які знаходяться на банківському рахунку, а спадщина у вигляді 1/6 частини спірного автомобіля і 839,99 грн. на рахунку спадкодавця в Ощадбанку (обовязкова частка) повинна бути залишена відкритою. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову [PERSON] і [PERSON] та необхідність відмовити повністю в задоволенні позову [PERSON]

Outcome: partial