Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання дій протиправними, в якому просив визнати протиправними дії відповідача з нарахування заборгованості за електричну енергію по особовому рахунку [PERSON] [NUMBER] за період з 21.01.2005 року по 28.08.2009 років у розмірі 10 747,89 грн.; визнати неправомірним попередження №06-00393 про припинення постачання електроенергії та рахунок-попередження за електроенергію №17099549 від 29.08.12 р.; визнати неправомірною вимогу відповідача щодо сплати заборгованості за електричну енергію по особовому рахунку [PERSON] [NUMBER] за період з 21.01.2005 року по 28.08.2009 років у розмірі 10 747,89 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на адресу позивача від відповідача надійшло попередження №06-00393 про припинення постачання електроенергії та рахунок-попередження за електроенергію №17099549 від 29.08.12 р., в якому вказано, що станом на 01.08.2012 р. по особовому рахунку [NUMBER] позивач має заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 10 779,67 грн. 20.09.2012 року позивач подав до відповідача скаргу на рахунок попередження за електроенергію № 17099549 від 29.08.12 р. та Попередження № 06-00393 про припинення постачання електроенергії, на що відповідач надав відповідь від 04.10.2012 року № 048/26-2666, а саме в абзаці шостому, відповідач зазначає, що борг виник у період з 2005 по 2012 рік внаслідок не повної оплати фактично споживання електроенергії. При цьому помісячної роз шифровки виникнення заборгованості відповідач не надав, а замість цього надіслав акт звірки, який позивач не підписував. Позивач вважає дії відповідача з нарахування заборгованості за електричну енергію протиправними. Вказує, що відповідно до п.27 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. №1357, у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. До лютого 2011 року послуги за електроенергію сплачувались на підставі рахунків на сплату за житлово-комунальні та інші послуги. Відповідач жодного разу не зазначав про наявну заборгованість. Відповідач грубо порушив вимоги щодо строків повідомлення споживача про наявну заборгованість, згідно п. 27 Правил. Згідно п. 27 Правил, у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. Попередження №06-00393 визначено на 01.08.2012 року, таким чином оскаржуваний період, протягом якого могла виникнути заборгованість зі сплати за спожиту електричну енергію, починається з 01.08.2009 року, а закінчується 01.08.2012 року. 21.05.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено договір [NUMBER] про користування електричною енергією. В судовому засіданні позивач підтримав обставини, викладені у позові та просив задовольнити вимоги з врахуванням уточнень. Представник відповідачаСВП «Енергозбут» ПАТ «Київенерго» в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.01.2005 року було укладено договір№10209700705 на користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS], між позивачем [PERSON] (споживач) та відповідачемАЕК «Київенерго» (Енергопостачальником), правонаступником якого є ПАТ «Київенерго», відповідно до якого Енергопостачальник взяв на себе обов'язок надійно постачати Споживачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності електроустановок Споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості, а Споживач зобов'язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором. Суттєві відхилення в своєчасності та повноті сплати позивачем за електричну енергію підтверджуються порівняннями даних рахунків на сплату за використану електроенергію з даними контрольних показників та даних середньомісячного споживання, що підтверджується Актом технічної перевірки однофазного електролічильника безпосереднього включення у побутових споживачів по завданню №795547 від 21.09.2012 року, дата виконання робіт 24.09.2012 року. Заборгованість позивача за електричну енергію станом на 24.09.2012 року становила 10747,89 грн. У зв'язку з існуванням заборгованості, позивачу було направлене попередження №06-00393 про припинення постачання електроенергії, в якому зазначається про заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 10779,67 грн. станом на 01.08.2012 року (а. с. 25). Позивач вважає, що відповідач не проводив контрольне знімання показань приладів обліку, не менш як один раз на 6 місяців, а отже і вини позивача немає. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач не надав належних та допустимих доказів відсутності у нього заборгованості перед відповідачем. Позивач посилається на неправильне здійснення нарахування заборгованості, а також на відсутність його вини у виникненні заборгованості, оскільки він сплачував відповідні платежі, відповідач їх приймав, а тому нарахування заборгованості зі сторони ПАТ «Київенерго»вважає незаконним. Вказані твердження є безпідставними, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та суперечать договору [NUMBER] від 21.01.2005 року, відповідно до якого позивач зобов'язаний оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 вказаної норми встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. В даних правовідносинах законодавством не передбачено такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання дій особи (не суб'єктів владних повноважень чи їхніх посадових і службових осіб) протиправними, а тому позивач обрав неправильний спосіб захисту прав, заявляючи вимогу про визнання дій ПАТ «Київенерго»з нарахування заборгованості за електричну енергію за особовим рахунком№10209700705 у розмірі 10 747,89грн. протиправними, що є однією з підстав для відмови у задоволенні позову. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року N 1357 затверджені Правила користування електричною енергією для населення (далі Правила). Пунктом 27 Правил передбачено, що у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. В силу наведеного положення Правил, споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії у випадку несплати за спожиту електричну енергію. Таке попередження носить інформативний характер і має на меті інформування споживача про виникнення заборгованості. Правила не встановлюють вимог до форми і змісту попередження, а тому воно складається в довільній формі. Наведене свідчить, що визначальним у таких правовідносинах є не попередження та його зміст, а наявність заборгованості за спожиту електричну енергію та інформування споживача про заборгованість. Правила встановлюють випадки, коли надсилаються попередження про відключення електричної енергії, проте в Правилах відсутні норми, які стосуються скасування таких попереджень, що вкотре підтверджує їх інформативний характер, а також відсутність у енергопостачальника повноважень на скасування попередження про відключення електричної енергії. Отже, Правила встановлюють випадки винесення попередження та суб'єктів, які їх виносять, проте Правила не передбачають скасування попередження, порядку і форму такого скасування, а також суб'єктів, які можуть це робити. За таких обставин, оскільки винесення попередження регламентується Правилами, а скасування - ні, в такій ситуації енергопостачальник не є суб'єктом, який може скасувати попередження, а тому суд не може зобов'язати його це зробити. Крім того, попередження та рахунок-попередження. носять суто інформаційний характер, а отже вони не можуть бути визнані неправомірними. В позовних вимогах позивач просить визнати протиправними дії відповідача з нарахування заборгованості за електричну енергію по особовому рахунку [PERSON] [NUMBER] за період з 21.01.2005 року по 28.08.2009 років у розмірі 10 747,89 грн.; визнати неправомірним попередження №06-00393 про припинення постачання електроенергії та рахунок-попередження за електроенергію №17099549 від 29.08.12 р.; визнати неправомірною вимогу відповідача щодо сплати заборгованості за електричну енергію по особовому рахунку [PERSON], проте, такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів не передбачений чинним законодавством України. Позивач обрав не передбачений чинним законодавством спосіб захисту прав. Проте, позивач не надає доказів, які б спростовували існування заборгованості. Відповідно до п. 19 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Згідно п. 21 Правил, знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Реалізовуючи свої права за договором від 21.01.2005 року№10209700705 щодо споживання електричної енергії, позивач порушив права ПАТ «Київенерго»на отримання плати за надану споживачу електричну енергію, тобто позивачем порушено ч. 2 ст. 13 ЦК України. Внаслідок наведеного, в установленому порядку винесене попередження про відключення електричної енергії, що спонукало позивача на звернення до суду, обґрунтовуючи вимоги неправильним здійсненням нарахування заборгованості. Суд звертає увагу на те, що розмір заборгованості у даному випадку значення не має, оскільки вимога про стягнення заборгованості в даній справі не розглядається, розмір заборгованості немає жодного значення для винесення попередження про відключення електричної енергії, а має значення лише факт існування такої заборгованості. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані докази та вимоги закону, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача,оскільки позивачем не надано беззаперечних доказів щодо неправомірних дій відповідачів та порушення ними норм Закону. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити. Судові витрати розподіляються у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed