Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ПрАТ АСК ІнтерТрансПолісневиплачену суму страхового відшкодування, яке відповідач повинен був сплатити за наслідками настання страхової події в рахунок виконання умов договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, яким під час ДТП керував [PERSON], внаслідок порушення вимог ПДР України яким було пошкоджено автомобіль позивача. Вимоги позову обґрунтовані наступним. Так, 14.02.2011р. сталась дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля Мітцубісід/н АА 0143 КВ, що був залишений на стоянку позивачем та автомобілем ЗАЗд/н АА 1835 ВА під керуванням водія [PERSON], в наслідок якої автомобіль Мітцубісібуло пошкоджено, сума завданої шкоди при цьому склала 25\~434 грн. Звернення позивача до ПрАТ АСК ІнтерТрансПолісз заявою про виплату страхового відшкодування було залишено без задоволення. Враховуючи те, що максимальний розмір належного до виплати відшкодування згідно договору обовязкового страхування цивільно правової відповідальності за шкоду, завдану третім особам внаслідок ДТП, укладеного між відповідачем та третьою особою складає 24\~990 грн., позивач просить стягнути з відповідача таку суму а також 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, поклавши на них судові витрати, В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу у його відсутність. Відповідач та третя особа в судові засідання не зявлялись, про місце, час та дату слухання справи повідомляли належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 11 березня 2011 року мала місце дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля ЗАЗд/н АА 1835 ВА під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Мітцубісід/н АА 0143 КВ, що був залишений на стоянку водієм [PERSON] ДТП сталась в наслідок порушення [PERSON] ПДР України. Вказане підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.03.2011 року по справі № 3-1606/11 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Відповідно до частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В результаті вказаної ДТП автомобіль Мітцубісід/н АА 0143 КВ зазнав механічних пошкоджень, сума вартості яких згідно рахунку № 12648/00010055 від 24.08.2011 р. ТОВ [PERSON] 25\~434,14 грн. В судовому засіданні встановлено, що 01.07.2011р. між ЗАТ АСК ІнтерТрансСервіс, правонаступником якого є ПрАТ АСК ІнтерТрансСервіста [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 3971358, де обєктом страхування є автомобіль ЗАЗд/н АА 1835 ВА, ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілого з вини страхувальника визначено в розмірі 25\~500 грн., розмір франшизи -510 грн. За наслідками настання страхової події позивач зверталась до відповідача з заявами про виплату страхового відшкодування, однак виплата проведена не була. Таким чином, відшкодування Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ст. 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стороною відповідача не надано суду жодних доказів правомірності невиконання умов вказаного договору обовязкового страхування. За вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд з огляду на положення ст.ст. 23,1167 ЦК України, згідно яких, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, не знаходить підстав для її задоволення, оскільки жодних винних дій, направлених на порушення прав позивача відповідачем не вчинялось. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.88 ЦПК України. Підсумовуючи наведене, позов підлягає задоволенню в частині відшкодування матеріальної шкоди в межах встановленого вказаним договором обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміту відповідальності за завдану матеріальну шкоду та розміру франшизи.

Outcome: partial