Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-15 00:00:00

В провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову представник банку вказує, що 03 вересня 2007 року між ТОВ КБ «Дельта» - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений договір №001-15978-030907 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до умов якого Банк надає позичальникові кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії, а останній, в свою чергу, зобов'язується повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені договором. Однак як зазначає сторона позивача, не зважаючи на взяті на себе зобов'язання, [PERSON] в порушення умов укладеного договору суму кредиту не повертає та проценти не сплачує, у зв'язку з чим банк звернувся з даним позовом до суду, заявляючи вимоги про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 8136,94 гривень. Представник банку у відкрите судове засідання не з'явився, сторона повідомлялась судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки представника суду не відомі, але від особи надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ЦПК України. Відповідач у відкрите судове засідання не з'явився, сторона повідомлялась судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі, але від особи надійшла заява про заперечення проти заявлених вимог та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ЦПК України. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши відповідний позов, письмові докази, представлені суду, надавши виниклим між сторонами по справі правовідносинам належну правову оцінку, проаналізувавши відповідні арифметичні розрахунки, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даного позову - виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом було встановлено, що 03 вересня 2007 року між ТОВ КБ «Дельта» (в теперішній час - ПАТ «Дельта банк») - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений договір №001-15978-030907 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до умов якого Банк надає позичальникові кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії, а останній, в свою чергу, зобов'язується повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені договором (надалі за текстом - Кредитний договір). Викладені обставини підтверджуються змістом Кредитного договору, копія якого присутня у справі. Проте як свідчив представник позивача, в порушення вимог Кредитного договору, відповідач [PERSON] умови договору не виконує. Надаючи виниклим між сторонами по справі належну правову оцінку, судом досліджено зміст ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, за якою зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу ст. 1054 ч.ч.1,2 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ч.ч.1,2 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до положень ст. 1054 ч.2 ЦК України, судом звернуто увагу на наступне. Згідно ст. 1046 ч.1 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З урахуванням даних норм закону та на підставі встановлених фактів по справі суд прийшов до висновку, що між банком та боржником виникли кредитні правовідносини, що підтверджується змістом Кредитного договору. Позиція банку ґрунтується на тому, що відповідач [PERSON] порушив відповідне зобов'язання, у зв'язку з чим в боржника виникла заборгованість. Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Згідно фінансово-платіжних квитанцій, представлених відповідачем, [PERSON] виплачено на користь банку грошові кошти на загальну суму 8140,00 гривень. При цьому, згідно листа ПАТ «Дельта Банк» №05-999766 від 07 листопада 2012 року, банк засвідчує припинення договору №001-15978-030907 внаслідок його повного виконання боржником. Тобто суд встановив відсутність заборгованості у [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» на теперішній час. Дійсно, згідно положень ст. 1049 ч.ч.1,3 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Однак, як зобов'язує процесуальний закон, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, виключно в межах заявлених вимог та не вправі на власний розсуд виходи за рамки цих вимог чи змінювати осіб, до яких такі вимоги заявлено (ст.ст. 11, 33 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Проте як чітко зобов'язує ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже ураховуючи викладене та з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених в рамках даної цивільної справи позовних вимог, у зв'язку з чим відмовляє в задоволенні даного позову.

Outcome: dismissed