Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 23 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", який змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0001/82/2274, згідно якого останній був наданий кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 33.000,00 доларів США 00 центів, строком користування по 22.03.2017 року зі сплатою 13,75 % річних за користування кредитом. Видача кредитних коштів Відповідачеві підтверджується заявою на видачу готівки № К7/7 від 23.03.2007 року. За порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених Кредитним договором, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки (п. 10.1 Кредитного договору). Додатково за для забезпечення вимог Кредитора 23 березня 2007 року до Кредитного договору було укладено договір поруки між Банком та [PERSON], відповідно до п. 1.2 договору поруки сторони договору встановлюють, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Банком відповідати по борговим зобов'язанням боржника [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 014/0001/82/2274 від 23.03.2007 року. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, Кредитор та Позичальник 01 квітня 2009 року уклали Додаткову угоду № 014/0001/82/2274-01 до Кредитного договору № 014/0001/82/2274 від 23.03.2007 року відповідно до умов якої тимчасово на період з 15 квітня 2009 року по 15 березня 2010 року сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу Позичальника. Позивач зазначає, що [PERSON] систематично не виконує зобов'язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за його використання, а тому станом на 20 липня 2012 року утворилася заборгованість в розмірі 22.103, 47 доларів США, що еквівалентні по курсу НБУ 176.673,04 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд, стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 176.673,04 грн. та по 883,36 грн. судового збору з кожного. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши заяву про слухання справи за його відсутності, вимоги позову підтримує повністю, проти задоволення позову не заперечує. Відповідачі в судовому засіданні пояснили, що з позовом погоджуються та планують найближчим часом погасити суму боргу. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом достовірно встановлено, 23 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", який змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/0001/82/2274. Крім того, одночасно 23 березня 2007 року до Кредитного договору було укладено договір поруки між Банком та [PERSON], відповідно до п. 1.2 договору поруки сторони договору встановлюють, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Банком відповідати по борговим зобов'язанням боржника [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 014/0001/82/2274 від 23.03.2007 року. 01 квітня 2009 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 014/0001/82/2274-01 до Кредитного договору № 014/0001/82/2274 від 23.03.2007 року відповідно до умов якої тимчасово на період з 15 квітня 2009 року по 15 березня 2010 року сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу Позичальника. Позивач листом від 13.12.2010 року пред'явив вимогу до [PERSON] (боржника) про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором. Вказану вимогу [PERSON] отримала 31.04.2012 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. В листі від 28.05.2012 року позивач сформулював вимогу до [PERSON] (поручителя) про виконання грошових зобов'язань за договором поруки. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 20.07.2012 року заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 014/0001/82/2274 від 23.03.2007 року становить 22 103, 47 доларів США, що еквівалентні по курсу НБУ 176.673,04 грн. та складається з: - заборгованість по кредиту в сумі 19.497,04 доларів США, що еквівалентні по курсу НБУ на дату виконання розрахунку становить 155.839 грн. 84 коп. в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 1.856,88 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 14.842,04 грн.; - заборгованість по простроченим відсоткам в сумі 1.334,95 доларів США, що еквівалентні по курсу НБУ на дату виконання розрахунку становить 10.670 грн. 26 коп.; - пені за прострочення погашення кредиту в сумі 738,00 доларів США, що еквівалентні по курсу НБУ на дату виконання розрахунку становить 5.898 грн. 83 коп.; - пеня за прострочення погашення відсотків - 533,48 доларів США, що еквівалентні по курсу НБУ на дату виконання розрахунку становить 4.264 грн. 11 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 47 ЗУ "Про банки та банківську діяльність" на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати, в тому числі, операції з валютними цінностями. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Враховуючи те, що п. 5.5. Кредитного договору встановлено умови, коли позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту та положення ст. 526 Цивільного кодексу України, позивач правомірно вимагав від [PERSON] (боржника) дострокового повернення кредиту. Оскільки [PERSON] отримала таку вимогу 31.04.2012 року, то саме з цієї дати має обраховуватися шестимісячний строк на пред'явлення позивачем вимоги до поручителя. Згідно п. 4.1. Договору поруки встановлено трирічний строк дії цього договору з моменту настання строку виконання боргового зобов'язання. Приймаючи до уваги те, що відповідач належним чином не виконує свої обов'язки перед кредитором, то вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині відшкодування витрат судового збору по 883 грн. 36 коп. з кожного з відповідачів підлягають до задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved