Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-12 00:00:00

У червні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, зазначивши, що відповідач є матір'ю малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], яка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, посилаючись на наступні обставини. 17 вересня 2009 року відповідач надала заяву про тимчасове влаштування малолітньої доньки [PERSON], [INFO], до державного закладу терміном на один рік шість місяців у зв'язку із важким матеріальним становищем та відсутністю постійного заробітку, однак дитину навідала всього два рази, не виявляє до неї батьківської турботи та піклування, не надає дитині ніякої допомоги. Що стосується старшої доньки [PERSON], то піклується про неї позивач, приводить та забирає дитину з дитячого садочку, забезпечує оплату дитячого закладу. Дитина знаходиться на повному її матеріальному забезпеченні. Відповідач не піклується та не проявляє до дитини батьківської турботи. Рішенням Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради прийнято рішення щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У зв'язку з викладеним позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття, починаючи від дня пред'явлення позову та вирішити питання щодо накладенні заборони на відчуження житла та майна за адресою -[ADDRESS], яке належить на праві користування дітям [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Крім іншого, пояснила, що дома відповідач поводиться агресивно, з дитиною -[PERSON] розмовляє на підвищеному тоні, не проявляє до неї батьківської турботи. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, пояснивши, що вона дійсно не відвідує молодшу доньку [PERSON], яка є вихованкою ОКЗ "Будинок дитини №2", куди дівчинка була влаштована за її заявою. Вона розуміє, що поступає недобре, але нічого із собою зробити не може, чому так поступає, пояснити не може. Що стосується старшої доньки [PERSON], то проживають вони разом, вона дає кошти, коли вони в неї є. З позивачем по справі, яка є її матір'ю, склалися дуже неприязнені стосунки. Дариною займається позивач, на то вона і бабуся. Представник ОКЗ "Будинок дитини №2"[PERSON] підтримала позовні вимоги, пояснивши, що [PERSON] перебуває у дитячому закладі з 14 жовтня 2009 року по цей час. Мати відвідала дитину лише декілька разів, ніколи не дзвонила, матеріальної допомоги не надавала. Крім того, дитина була влаштована на строк один рік та шість місяців, після спливу якого відповідач [PERSON] дитину не забрала. Представник Амур-Нижньодніпровської районної в місті Дніпропетровську ради [PERSON] підтримав позов позивача, пояснивши, що відповідач [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, про дітей не піклується та не утримує їх, а тому є всі підстави відповідно до норм чинного законодавства для позбавлення її батьківських прав. Представники прокуратури Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Геник В.М. та Коваль І.Ю. позов підтримали та просили його задовольнити. Свідок [PERSON] пояснила, що є співробітником дитячого будинку, де перебуває дитина [PERSON]. За весь час до неї ніхто не приходив провідувати, долею дитини ніхто не цікавився, не надавав ніякої допомоги. Вислухавши учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1998 року та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та за ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради №280 від 29 вересня 2009 року прийнято рішення про тимчасове влаштування малолітньої [PERSON], [INFO], до будинку дитини за заявою її матері [PERSON] строком на один рік шість місяців. З 14 жовтня 2009 року малолітня [PERSON], [INFO], перебуває в ОКЗ "Будинок дитини №2". З цього часу мати дитини [PERSON] відвідала дитини декілька разів, а саме -04 грудня 2009 року, 06 травня 2010 року, 01 вересня 2010 року, 25 та 31 серпня 2011 року. З 01 вересня 2011 року по цей час мати дитину не відвідує, не виявляє до дитини батьківської турботи та піклування, не надає будь-якої допомоги, не цікавиться станом здоров'я дівчинки ні письмово, ні по телефону, що підтверджується актами ОКЗ "Будинок дитини №2"№29 та №185 від 13 липня 2010 року та 12 квітня 2012 року. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2012 року [PERSON] визнано винною в тому, що вона не забезпечує необхідних умов для життя та виховання малолітньої доньки -[PERSON], [INFO], та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Судом також встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає за адресою -[ADDRESS]. Разом з дівчиною проживають її бабуся -позивач по справі [PERSON], її чоловік [PERSON] та мати дитини [PERSON] Разом з тим, відповідно до характеристики КЗО "Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №278"Дніпропетровської міської ради, який [PERSON] відвідує з 14 вересня 2009 року, вихованням дитини займається бабуся -[PERSON] Мати дитини [PERSON] майже не займається вихованням дитини, не приділяє їй належної уваги, спілкується з дитиною на підвищеному тоні. Характеристикою, наданою КЖЕП №23 також підтверджується факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до дитини [PERSON]. Сім'я [PERSON] знаходиться на обліку сімей, що опинилися в складних життєвих обставинах, у Центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, з причин ухилення матері [PERSON] від виконання батьківських обов'язків, невідвідування молодшої доньки у Будинку немовляти, порушення терміну повернення [PERSON] у сім'ю, вихованням та утриманням старшої доньки [PERSON] займається бабуся [PERSON], що підтверджується листом Центру. Частинами 1-4 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"(з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] достовірно встановлено в судовому засіданні, при чому [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо виховання дітей, що підтверджується зібраними по справі письмовими доказами. Даний факт частково визнала в судовому засіданні і сама відповідач [PERSON] Крім того? розглядаючи справу та приймаючи рішення, суд зважує на те, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2009 року [PERSON] засуджена за ч.1 ст.309 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту). За таких обставин, суд приходить до висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Частиною 5 статті 167 СК України встановлено, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. За ч.3 ст.60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З огляду на норми чинного законодавства, відсутність подання органу опіки та піклування щодо призначення опікуна над дітьми, суд вважає за необхідне передати малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на опікування органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради для подальшого влаштування або вирішення питання встановлення опіки. За змістом ч.2 ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки відповідач є матір'ю дітей [PERSON] та [PERSON], вона зобов'язана надавати матеріальну допомогу на їх утримання, відповідно до ст.ст.180-184 СК України, згідно яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини та платника аліментів, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про охорону дитинства"суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 214,60 грн. та на користь [PERSON] понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 107,30 грн.

Outcome: approved