Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-29 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначає, що 14.12.2009 року він уклав договір добровільного страхування транспортного засобу із ВАТ НАСК "Оранта", згідно якого він як страхувальник та вигодо набувач зобов'язався сплатити страховий платіж в розмірі 5473 гривень, а ВАТ НАСК "Оранта"зобов'язувалося сплатити на його користь страхову суму в межах 130000 гривень при настанні страхового випадку на умовах укладеного договору. Предметом страхування виступив належний йому на праві приватної власності автомобіль Мітсубісі, 2008 року випуску. В ніч з 06 на 07 грудня 2010 року трапилася дорожньо-транспортна пригода, під час якої його транспортний засіб отримав пошкодження, про що він своєчасно повідомив відповідача і надав всі належні документи для одержання страхового пошкодження. Працівники відповідача, оглянувши автомобіль, повідомили йому, що страхове відшкодування відбудеться як різниця між дійсною вартістю автомобіля до моменту пошкодження і дійсною вартістю після настання страхового випадку. Згодом його повідомили, що залишки автомобіля ними оцінені в сумі 34800 гривень, і що вони знайшли покупця на автомобіль, який 05.02.2011 року він зняв з обліку і продав за обумовлену ціну. Однак пройшов час ні коштів, ні страхового акту, в якому було б хоча б зазначено, яку суму вони повинні сплатити він не отримав. Тільки 05.07.2011 року йому було направлено страховий акт та розрахунок відшкодування, які були датовані 22.02.2011 роком. З даним актом він не погодився та направив скаргу, що сума була занижена. Проте відповідач його скаргу не задовольнив, тому він змушений звернутися до суду з вказаними позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що його автомобіль був застрахований у НАСК "Оранта". Коли трапилося ДТП, страхова компанія значно занизила вартість страхового відшкодування, так як було зменшено вартість автомобіля. Крім того відповідач допустив прострочку виплати страхового відшкодування на 96 днів та 35 днів. Тому просить суд стягнути з відповідача 12429,80 гривень різницю між виплаченою та експертною оцінкою та пеню в сумі 60000 гривень в розмірі 3% від належної до виплати суми за кожен день прострочки, розраховану відповідно до ЗУ "Про захист прав споживачів". Представник відповідача Берко К.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що дійсно був страховий випадок і згідно якого [PERSON] було виплачено страхове відшкодування, яке було розраховано відповідно до страхового акту. При проведенні виплати було виплачено помилково не 97767,60 гривень, а 93856,90 гривень, тому різницю буде перераховано позивачу. Вони дійсно визнають, що була прострочка виплати, проте не згодні з вимогами позивача виплатити її відповідно до ЗУ "Про захист прав споживачів", так як в договорі укладеному між ними зазначалася пеня за кожен день зволікання в розмірі облікової ставки НБУ від суми страхової виплати належної до сплати. Представник третьої особи на стороні позивача Управління у справах захисту прав споживачів у Вінницькій області в судове засідання не з'явилися. Надали суду заяву, в якій справу просять розглянути без їхньої участі, при винесенні рішення покладаються на думку суду. Із копії договору добровільного страхування транспортного засобу (а.с.7-9) встановлено, що [PERSON] застрахував свій автомобіль Мітсубісі в НАСК "Оранта". Із копії страхового акту (а.с.10,67) встановлено, що нараховано суму страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль. Із копії облікової картки (а.с.12) встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля Мітсубісі, 2008 року випуску. Із копії заяв (а.с.13,14) та копії скарги (а.с.16) встановлено, що [PERSON] та його представник зверталися в НАСК "Оранта"з заявами про повернення страхового відшкодування і надання їм відповіді на звернення. Із копій відповідей (а.с.17,18, 19) видно, що НАСК "Оранта"повідомляли позивача про проведені розрахунки. Із висновку №54 від 06.02.2012 року (а.с.87-92) встановлено, що дійсна розрахункова вартість легкового автомобіля Мітсубісі, без урахування технічного стану та пробігу становить 106286,70 гривень. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач занизив вартість легкового автомобіля, тим самим занизив суму страхового відшкодування, тому необхідно стягнути різницю, яка складає 12429,80 гривень. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач допустив прострочку виплати страхового відшкодування на 96 днів та 35 днів відповідно, що не заперечує представник відповідача. Позивачем ставиться вимога про стягнення з відповідача пені за просрочення виплати відповідно до ЗУ "Про захист прав споживачів"в розмірі 3% вартості відшкодування, проте даний закон не підлягає до застосування в даних правовідносинах, оскільки є укладений договір, який їх регулює. Відповідно до п.2.9.4.3 Договору від 14.12.2009 року при несвоєчасній виплаті страхового відшкодування, страховик сплачує пеню за кожен день зволікання у розмірі облікової ставки НБУ від суми страхової виплати належної до сплати, тому з відповідача необхідно стягнути 958,43 гривень. Позов в частині визнання несправедливим та недійсним п.2.9.4.3 Договору №83 серія УБ номер 061388 від 14.12.2009 року не підлягає до задоволення, оскільки даний договір є добровільним і таким що не суперечить законодавству. Враховуючи, що суд виносить рішення на користь позивача, тому необхідно стягнути витрати на проведення експертизи, на правову допомогу та по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial