Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що відповідач, будучи власником квартири [ADDRESS] в Приморському районі міста Маріуполя, зобов’язаний приймати участь в оплаті експлуатаційних витрат по утриманню будинку та прибудинкової території. Однак в період з березня 2009 року по березень 2012 року відповідач оплату не здійснює взагалі, у зв’язку із чим виникла заборгованість в сумі 1735,71 гривень. Заборгованість двічі стягувалась судовими наказами за заявою ЖКП №2, однак судом ці накази скасовувались у зв’язку із запереченнями боржника проти суми стягнення. Просив суд стягнути з відповідача заборгованість по оплаті експлуатаційних витрат по утриманню будинку та прибудинкової території в сумі 1735,71 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь ЖКП №2 Приморського району міста Маріуполя заборгованість по оплаті експлуатаційних витрат по утриманню будинку та прибудинкової території в сумі 1735,71 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що обов’язок відповідача сплачувати експлуатаційні витрати передбачений п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року. Однак відповідач цей обов’язок не виконує. Не заперечував проти надання відповідачу розстрочки, однак на термін не більш ніж 4 місяці. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала, посилаючись на необґрунтованість суми боргу та наявність арифметичної помилки в розрахунку. Суду пояснила, що її син [PERSON] є інвалідом та за станом здоров’я тривалий час в квартирі не мешкав. З’явитись до суду і дати пояснення за станом здоров’я він також не може. Вони згодні оплатити заборгованість в межах трирічного строку позовної давності, однак просила надати розстрочку виконання судового рішення на 5 місяців, оскільки єдиним джерелом доходів відповідача є його пенсія, працювати за станом здоров’я він не може, а тому відшкодувати всю суму заборгованості одноразово він не має ніякої можливості. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, позовні вимоги вважає обґрунтованими, однак задовольняє позов частково з наступних підстав. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON], що підтверджується особовим рахунком (а.с.4). Зазначений будинок знаходиться на балансі Житлово-комунального підприємства №2 Приморського району міста Маріуполя. Відповідно до ч.1,2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно «Правил користування приміщеннями житлових будинків та при будинкових територій», залежно від форми власності на них. Згідно «Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями»власник житла за рахунок власних коштів сплачує всі витрати, пов’язані з утриманням житлового будинку та закріпленої прибудинкової території. Відповідно до п.17, 65 цих же «Правил…» власники квартир зобов’язані своєчасно вносити плату за обслуговування та ремонт будинку. Згідно ст..68 Житлового кодексу України наймач зобов’язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного та громадського житлового фонду вноситься щомісячно. Цей же обов’язок своєчасно вносити плату встановлений ст.20 ч.3 п.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Як слід з вимог ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] має обов’язок перед Житлово-комунальним підприємством №2 Приморського району міста Маріуполя своєчасно вносити плату по експлуатаційним витратам на утримання будинку та прибудинкової території, який витікає з закону, та умисно його не виконує, а тому є підстави для задоволення позову, та стягнення саме з відповідача заборгованості з експлуатаційних витрат. При цьому перевіряючи суму заборгованості, суд вважає визначений позивачем розрахунок арифметично невірний, оскільки за 36 місяців нараховано по 21,90 гривень щомісячно (здійснено перерахунок за не прибирання сходин 12 х 0,48 грн), тобто до сплати підлягає 782,64 гривень (788,40 грн –5,76 грн). При цьому, виходячи із наданих представником відповідача суду копій документів, що підтверджують скрутний матеріальний стан відповідача на наявність в нього тяжкої хвороби, суд вважає можливим задовольнити клопотання про надання розстрочки та розстрочити відповідачеві виконання рішення суду терміном на 4 місяці. Прийшовши до висновку про обґрунтованість позовних вимог та часткового задоволення позову, суд, враховуючи тяжкий майновий стан відповідача та наявність в нього інвалідності, вважає можливим згідно ч.1,3 ст. 82 ЦПК України звільнити відповідача від сплати судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial