Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-18 00:00:00

В позові, уточненому позивачкою під час розгляду справи в суді першої інстанції заявляються вимоги : про визнання недійсним Договору від 12 травня 2011 року „ Про повне відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП та завданої смертю фізичної особи; про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] 32 256,00 грн. на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, 7 590,36 грн. на придбання ліків; про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] 150000,00 грн. моральної шкоди, завданої смертю потерпілого в ДТП чоловіка; стягнення з приватного акціонерного товариства „ Акціонерна страхова компанія ІнтерТрансПоліс страхового відшкодування у розмірі 100000,00 грн. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2012 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено повністю В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 березня 2012 року, скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її вимог у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок суду не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає чинному законодавству, судом неповно з'ясовані обставини справи. Апелянт зазначає, що судом належним чином не з'ясовувалось питання укладення договору «Про повне відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП та завданої смертю фізичної особи», не були допитані всі свідки, а допитаним, дана невірна оцінка. Позивачка вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність належних та допустимих доказів щодо психічного стану позивачки на момент укладення Договору, є безпідставним, так як для висновку про її тяжкий психоемоційний стан в конкретній ситуації експертиза була непотрібна. На думку апелянта, відповідачка [PERSON] має солідарно відповідати за заподіяну їй матеріальну та моральну шкоду, так як саме вона скориставшись тяжким становищем позивачки, уклала спірний договір, що позбавило її права на отримання страхового відшкодування. Висновок суду щодо передчасності її вимог до Страхової компанії апелянт також вважає необґрунтованим, так, як докази її письмового звернення до страхової компанії були надані суду. В письмових запереченнях відповідач [PERSON] наполягає на правильності та законності рішення суду першої інстанції та безпідставності доводів апеляційної скарги. Відповідачка зазначає, що суд в повному обсязі виконав вимоги процесуального закону щодо зясування обставин, дослідження доказів та їх оцінки, мотивовано відмовив у задоволенні позову за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог. Судом першої інстанції встановлено, і не оспорюються сторонами той факт, що 11.05.2011 року в результаті травм, отриманих в результаті наїзду 28.04.2011 року автомобіля під керуванням [PERSON], помер [PERSON] чоловік позивачка [PERSON] На лікування та поховання потерпілого необхідні були кошти, тому після смерті [PERSON], відповідачем [PERSON] та [PERSON]О, яка діяла в інтересах винного у ДТП [PERSON], зобовязавшись оплатити [PERSON] та другому потерпілому - [PERSON] у відшкодування матеріальної та моральної шкоди сумму загальним розміром 25000,00 грн. на двох. Ця сума була у рівних частках виплачена потерпілим до підписання Договору. Пункт 1.6 Договору містить такий зміст: після укладення цього Договору вимоги щодо збільшення чи перерахунку суми добровільного відшкодування задоволенню не підлягають. Винним у скоєнні ДТП, в результаті якого [PERSON] отримав травми, від яких помер у лікарні, вироком Ново заводського районного суду м. Чернігова від 11.10.2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 01.12.2011 року, визнано [PERSON], цивільний позов залишено без розгляду. Судом також встановлено, що моральна шкода повністю відшкодована позивачці згідно Договору від 12.05.2011 року, а вимоги про стягнення 32256,00 грн. на користь позивачки в порядку відшкодування шкоди , завданої каліцтвом, та вимоги про стягнення 7590,36 грн. на її лікування, не грунтуються на нормах діючого законодавства, на яке посилалась позивачка і не підтверджені належними доказами. Суд також встановив, що вимоги про стягнення страхового відшкодування з страхової компанії ПрАТ „ АСК ІнтерТрансПоліс є передчасними, оскільки позивачка не довела факт звернення з такою вимогою до страхової компанії. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню, в частині вирішення вимог про стягнення моральної шкоди. Відповідно до чч.1, 3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Крім обставин, які встановлені районним судом і не оспорюються сторонами, апеляційним судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Міцубісі Грандіс та осіб, які правомірно керують цим транспортим засобом, яким керував під час споєння ДТП за довіреністю відповідач [PERSON], була застрахована в ПрАТ „ АСК ІнтерТрансПоліс . Ліміт відповідальності за цим страховим полісом за шкоду, заподіяну життю та здоровю визначено 100000,00 грн.. На момент ДТП страховий поліс був чинний. ( а.с.138) . Також встановлено, що [PERSON] після споєння ДТП не вчинив дії, передбачені ст. Законом України „ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не повідомив страховика про страховий випадок, не надав всіх обовязкових документів для здійснення потерпілим особам страхового відшкодування. Цей факт визнав особисто у суді [PERSON]І, чітко та логічно не пояснивши таку свою поведінку. [PERSON] звернулась з листом до страховика про виплату їй страхового відшкодування, проте, її звернення залишене без реагування (а.с.163). Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, про визнання Договору недійсним, стягнення 32256,00 грн. на користь позивачки в порядку відшкодування шкоди , завданої каліцтвом, та вимог про стягнення 7590,36 грн. на її лікування, суд першої інстанції у обсязі необхідному для вирішення спору в цій частині повно встановив обставини справи, вірно визначив характер спірних правовідносин, закон, який регулює ці правовідносини і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. В той же час, вважаючи, що Договір від 12.05. 2011 року свідчить про повне відшкодування позивачці моральної шкоди відповідачами , суд першої інстанції не дав належної оцінки вимогам , які [PERSON] заявляла в цій частині, зокрема, не звернув уваги на той факт, що зміст п.1.6 Договору від 12.05.2011 року жодним чином не обмежує права позивачки звернутись з позовом до суду, не звернув уваги на ту обставину, що із змісту договору не можливо встановити яка конкретно сума сплачена позивачці в якості відшкодування моральної шкоди. Всі ці обставини підлягали зясуванню та встановленню у судовому засіданні, у судовому засіданні підлягав встановленню дійсний розмір моральної шкоди, завданої позивачці смертю чоловіка, та які правові наслідки тягне за собою Договір від 12.05.2011 року. Зазначені обставини судом першої інстанції не були зясовані, встановленим фактам дана неправильна оцінка. Отже, відмовивши у задоволенні позову про визнання Договору від 12.05.2011 року недійсним, та, відмовляючи у відшкодуванні моральної шкоди, суд першої інстанції помилково виходив з того, що моральна шкода позивачці повністю відшкодована відповідно до спірного правочину. Відповідно до ч.2 ст. 3 ЦПК України відмова від права на звернення до суду за захистом права, є недійсною. Отже, незалежно від наслідків вирішення вимог про визнання Договору від 12.05.2011 року недійсним, суду першої інстанції належало в повному обсязі зясувати суть та розмір моральних збитків, завданих їй смертю чоловіка відповідачами, визначити розмір моральної шкоди, виходячи з характеру моральних страждань, їх тривалості, необхідності для позивачки вподальшому змінити звичний спосіб життя після смерті близької людини та виходячи з принципу розумності, справедливості та виваженості, визначити з розмір таких збитків, стягнувши їх з винної особи з врахуванням частково відшкодованї суми згідно спірного правочину. Всі ці обставини перевірялись та зясовувались апеляційним судом, досліджувались ті докази, які мають значення для справи, але які не були досліджені судом першої інстанції. Зокрема, на підставі ч. 1 ст.61 ЦПК України встановлено, що загальний розмір моральної шкоди, відшкодованої позивачці за спірним право чином становить 10000,00 грн. Встановлено, що невиконання [PERSON] вимог ст. 33 Закону України „ Про загально-обовязкове .... призвело до втрати можливості позивачці отримати страхове відшкодування від страховика. З врахуванням встановленого, зважаючи на характер моральних страждань, завданих позивачці смертю чоловіка, їх тривалості, необхідності зміни звичного способу життя після смерті близької людини та виходячи з принципу розумності, справедливості та виваженості, апеляційний суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню з [PERSON] на користь [PERSON] слід визначити 30 000,00 грн. Виходячи з зазначеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення моральної шкоди, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Outcome: partial