Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 31 жовтня 1998 року вона уклала шлюб з [PERSON] З метою поліпшення житлових умов під час шлюбу нею була продана квартира кв.13 по вул..Тенісній у м.Запоріжжі, яка була її особистою власністю на підставі договору дарування, та придбана на виручені кошти квартира [ADDRESS], право власності на яку було оформлене на відповідача. Вважаючи, що ця квартира є особистою власністю позивачки, просить визнати за нею право власності на спірну квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивача [PERSON] позов підтримали та пояснили, що спірна квартира придбана в період шлюбу, але за особисті кошти позивачки. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що квартира придбана за кредитні кошти, передана в іпотеку, тому не підлягає поділу. Крім того, квартира була придбана за його особисті кошти, частина з яких в нього була на руках, а частину від позичав у інших людей. Представник третьої особи [PERSON] судовому засіданні 20.11.12р. проти позову заперечувала та пояснила, що квартира придбана за кредитні кошти, передана в іпотеку, тому не підлягає поділу, посилаючись на Закон України „Про іпотеку, який не надає можливість відчуження предмету іпотеку, яким є спірна квартира. Представник ОП ЗМБТІ в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень на позов не надав, просив в заяві розглядати справу без нього (а.с.22). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що у 2008 році він придбав квартиру [ADDRESS] у [PERSON], але всі гроші в сумі приблизно 50000 доларів США він передав [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що у 2008 році вона продала квартиру [ADDRESS]. При цьому [PERSON] з чоловіком повинні були продати перед цим свою квартиру і передати гроші їй. Перед угодою їздили в банк, бо покупець квартири [PERSON] повинен був отримати кредит. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу та свідків, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що 31 жовтня 1998 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано у Заводському відділі РАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 275, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 09.11.2011р. шлюб розірвано (а.с.7). В період шлюбу, 24.07.2008р. був укладений договір № MRTG-000000013875 про іпотечний кредит між ТОВ УніКредит Банкта [PERSON], згідно п.п.1.1, 1.3. якого банк надав позичальнику 30000 доларів США для придбання квартири [ADDRESS] (а.с.36-42). В той же день між цими ж сторонами було укладено іпотечний договір № MRTG-000000013875/S, згідно п.п.1.1., 2.1. для забезпечення вищезазначених кредитних зобовязань [PERSON] спірна квартира передана в іпотеку (а.с.45-48). В той же день між між ТОВ УніКредит Банкта [PERSON] і [PERSON] укладено договір поруки № MRTG-000000013875/Р, згідно п.п.1.1., 1.2 [PERSON] виступила поручителем по вищезазначеним кредитним зобовязанням [PERSON] за погашення кредитних коштів, які він отримав на придбання спірної квартири (а.с.68-69). В період шлюбу, 24.07.2012р. був укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], за яким право власності на спірну квартиру перейшло до [PERSON] (а.с.71-72). Згідно листа ОП ЗМБТІ № 20379 від 14.11.12р. право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 24.07.2012р. (а.с.131). 24.07.2008р. [PERSON] оформила нотаріально посвідчену письмову заяву, в якій зазначено, що вона дає згоду своєму чоловіку [PERSON] на купівлю на їхні спільні кошти у спільну власність такого майна: квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.70). Отже, при оформленні зазначених документів будь-яких застережень того, що спірна квартира придбається за особисті кошти одного з подружжя, сторони не робили. Зазначені письмові докази підтверджують факт придбання сторонами за спільні кошти спірної квартири у період шлюбу та спростовують показання свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що спірна квартира придбалась за особисті кошти позивачки. Окрім того, суд відкидає доводи відповідача про те, що спірна квартира була придбана за його особисті кошти. Відповідач посилається на договір дарування від 01.07.08р., за яким він отримав в дар від громадянки [PERSON] в дар 25500 грн.. (а.с.35), та на договір займу від 21.07.08р., за яким він отримав у борг від громадянки [PERSON] 120000 грн. (а.с.43). Але в судовому засіданні відповідач пояснив, що громадянка [PERSON] працює прибиральницею в обласному управлінні соціального забезпечення громадян, а громадянка [PERSON] взагалі не працює та живе на одну пенсію, тому пояснити джерело походження таких грошей відповідач не зміг, клопотання про їх допит в якості свідків не заявляв. Зазначені доводи відповідача суперечать дослідженим письмовим доказам по справі та встановленим судом обставинам, які мали місце при придбанні спірної квартири за спільні сумісні кошти подружжя. При цьому факт продажу позивачкою квартири [ADDRESS] за договором купівлі продажу від 24.07.08р. між позивачкою та [PERSON] (а.с.10) не доказує факт придбання спірної квартири за особисті кошти позивачки та не може слугувати підставою для задоволення її позову, оскільки доказів того, що грошові кошти від продажу цієї квартири покупюрно були передані від [PERSON] в руки [PERSON] позивачка суду не надала. Окрім того, за договором купівлі-продажу від 24.07.08р. покупцем спірної квартири по вул.Човновій є [PERSON], зазначена угода в судовому порядку недійсною не визнавалась. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Отже, у суду відсутні правові підстави для позбавлення [PERSON] права власності на спірну квартиру та задоволення позову позивачки за тими мотивами, які вона визначила в позові. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно ст.70 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно п.п.22, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжяподіл спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 6972 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Судом встановлено, що сторони в період шлюбу за спільні кошти придбали у власність квартиру [ADDRESS]. Суд вважає необґрунтованим заперечення відповідача та представника третьої особи про те, що квартира не підлягає поділу між подружжям тільки з тих підстав, що знаходиться в іпотеці в забезпечення виконання відповідачем основного зобовязання за кредитним договором, оскільки положення іпотечного договору про те, що іпотекодавець (відповідачка у справі) не має права розпоряджатися квартирою без згоди іпотекодержателя до закінчення терміну дії іпотеки, не означає, що в судовому порядку неможливо поділити спільне майно подружжя шляхом визнання права власності на нього, оскільки право володіння та користування майном не заборонено, а поділ майна подружжя не є розпорядженням ним. Крім того, в п. 24 постанови Пленум Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжявід 21 грудня 2007 року № 11 зазначено, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При цьому згідно ст.23 Закону України Про іпотекуу разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло права власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Зазначена норма закону спростовує доводи відповідача та третьої особи стосовно того, що будуть порушені права іпотекодержателя у випадку поділу іпотечного майна. При цьому суд враховує, що відповідач не позбавлений права в подальшому предявити до позивачки позов про розподіл кредитних зобовязань, які необхідно в подальшому сплачувати з метою повного погашення заборгованості по виплаті кредиту, отриманого для придбання спірної квартири. Оскільки квартира [ADDRESS] набута сторонами в період шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, тому з урахуванням вимог статей 60,70 СК України спірна квартира є спільною власністю подружжя, частки сторін при її поділі між сторонами мають бути рівними, тому позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності на спірну квартиру підлягають частковому задоволенню, а саме на 1/2 частину спірної квартири. На момент розгляду справи в суді жодна із сторін не вчинила дій стосовно попереднього внесення грошової компенсації на депозитний рахунок суду та не ставила питання про присудження іншій стороні відповідної грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя, тому суд вважає за необхідне визнати ідеальні частки сторін у праві власності на спірне майно на засадах їх рівності. Враховуючи те, що судом позовні вимоги задовольняються частково, відповідно до ст..88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати по сплати судового збору частково, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1500 гривен в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, згідно ст.ст. 60-62, 65, 70 СК України та

Outcome: partial