Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-07 00:00:00

В лютому 2012 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебувають у шлюбі з 2004 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Але вони останнім часом однією сім′єю не проживають, припинили шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство. Їх подружнє життя не склалося через несумісність характерів, непорозуміння, відсутність спільних поглядів на життя та сім′ю. Вважає їх подальше спільне життя та збереження сім′ї неможливим. У зв′язку з викладеним вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить шлюб між ними розірвати та визначити місце проживання дитини [PERSON] з нею. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.05.2012 року провадження по справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Новозаводського району м. Чернігова, про визначення місця проживання дитини закрито. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі, розірвати шлюб між позивачкою та відповідачем. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали повністю, не заперечували проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, його представника, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 травня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 535. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з′ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім′ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з′ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позовні вимоги [PERSON] - задоволенню, так як сторони однією сім′єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved