Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-05 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] Анатолієвна, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі позивачі) звернулись до суду з позовом до Ніжиловицької сільської ради Макарівського району Київської області (далі - відповідач) про визнання недійсним рішень Ніжиловицької сільської ради Макарівського району Київської області шостого скликання посилаючись на те, що рішенням Ніжиловицької сільської ради від 30 листопада 2011 року № 52 Про надання в користування частини мисливських угідь ДП Макарівський лісгосп було погоджено надати в користування ТОВ Сафарі-Авангард частину мисливських угідь ДП Макарівський лісгосп строком на 49 років, які розташовані на території сільської ради. Рішенням Ніжиловицької сільської ради від 04 січня 2012 року № 56 Про надання в користування частини мисливських угідь ДП Макарівський лісгосп було внесено зміни то вищевказаного рішення та додано абзац за виключенням земельних часток (паїв) громадян. Проте зі змісту рішення не можливо встановити, яку частину земель було погоджено передати в користування ТОВ Сафарі-Авангард. Визначено лише примірні межі: з півночі: від перетину межі Житомирської області з південною межею Комарівського лісництва ДП Макарівський лісгосп. Далі цією межею до перетину з автодорогою с.Комарівка- с. Ніжиловичі. З і сходу: від с. Ніжиловичі на південь ґрунтовою дорогою до перетину з автошляхом Київ-Житомир. З півдня: автошляхом Київ-Житомир до перетину з межею Житомирської області. З заходу: межею Житомирської області до перетину з південною межею Комарівського лісництва ДП Макарівський лісгосп. Крім того, при прийнятті цього рішення Ніжиловицькою сільською радою не було досліджено повного та точного аналізу матеріалів землевпорядкування земельних ділянок всіх власників з прив'язками до місцевості в межах Ніжиловицької сільської ради. Таким чином, фактично Ніжиловицька сільська рада, погодивши надання земель в користування, фактично розпорядилася не лише землею комунальної власності, а і земельними ділянками вже переданими у приватну власність громадян у порядку встановленому чинним законодавством України. Окрім того, рішенням Ніжиловицької сільської ради погодження надавалося на прохання ТОВ Сафарі-Авангард на всю площу земельних ділянок, на яких розміщені мисливські угіддя, не зважаючи на те, що насправді, земельні ділянки перебувають у користуванні або власності юридичних та фізичних осіб. Позивачам, як громадянам України, на праві приватної власності належать земельні ділянки, розташовані в межах Ніжиловицької сільської ради та які знаходяться в межах земель, передання в користування яких погоджено оспорюваним рішенням (з півночі: від перетину межі Житомирської області з південною межею Комарівського лісництва ДП Макарівський лісгосп. Далі цією межею до перетину з автодорогою с.Комарівка - с. Ніжиловичі. Зі сходу: від с. Ніжиловичі на південь ґрунтовою дорогою до перетину з автошляхом Київ-Житомир. З півдня: автошляхом Київ-Житомир до перетину з межею Житомирської області. З заходу: межею Житомирської області до перетину з південною межею Комарівського лісництва ДП Макарівський лісгосп). В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач Ніжиловицька сільська рада Макарівського району Київської області належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання представника не направила, поважності причини неявки суду не повідомила, згідно заперечення позов не визнала, тому суд ухвалив заочно розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши представника позивачів, свідка, дослідивши письмові матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Ніжиловицької сільської ради від 30 листопада 2011 року № 52 Про надання в користування частини мисливських угідь ДП Макарівський лісгосп було погоджено надати в користування ТОВ Сафарі-Авангард частину мисливських угідь ДП Макарівський лісгосп строком на 49 років, які розташовані на території сільської ради. Рішенням Ніжиловицької сільської ради від 04 січня 2012 року № 56 Про надання в користування частини мисливських угідь ДП Макарівський лісгосп було внесено зміни то вищевказаного рішення та додано абзац за виключенням земельних часток (паїв) громадян. Проте позивачі вважають, що зі змісту рішення не можливо встановити, яку частину земель було погоджено передати в користування ТОВ Сафарі-Авангард. Визначено лише примірні межі: з півночі: від перетину межі Житомирської області з південною межею Комарівського лісництва ДП Макарівський лісгосп. Далі цією межею до перетину з автодорогою с.Комарівка- с. Ніжиловичі. Зі сходу: від с. Ніжиловичі на південь ґрунтовою дорогою до перетину з автошляхом Київ-Житомир. З півдня: автошляхом Київ-Житомир до перетину з межею Житомирської області. З заходу: межею Житомирської області до перетину з південною межею Комарівського лісництва ДП Макарівський лісгосп. Крім того, при прийнятті цього рішення Ніжиловицькою сільською радою не було досліджено повного та точного аналізу матеріалів землевпорядкування земельних ділянок всіх власників з прив'язками до місцевості в межах Ніжиловицької сільської ради. Таким чином, фактично Ніжиловицька сільська рада, погодивши надання земель в користування, фактично розпорядилася не лише землею комунальної власності, а і земельними ділянками вже переданими у приватну власність громадян у порядку встановленому чинним законодавством України. Окрім того, рішенням Ніжиловицької сільської ради погодження надавалося на прохання ТОВ Сафарі-Авангард на всю площу земельних ділянок, на яких розміщені мисливські угіддя, не зважаючи на те, що насправді, земельні ділянки перебувають у користуванні або власності юридичних та фізичних осіб. Позивачам, як громадянам України, на праві приватної власності належать земельні ділянки, розташовані в межах Ніжиловицької сільської ради та які знаходяться в межах земель, передання в користування яких погоджено оспорюваним рішенням (з півночі: від перетину межі Житомирської області з південною межею Комарівського лісництва ДП Макарівський лісгосп. Далі цією межею до перетину з автодорогою с.Комарівка - с. Ніжиловичі. Зі сходу: від с. Ніжиловичі на південь ґрунтовою дорогою до перетину з автошляхом Київ-Житомир. З півдня: автошляхом Київ-Житомир до перетину з межею Житомирської області. З заходу: межею Житомирської області до перетину з південною межею Комарівського лісництва ДП Макарівський лісгосп). Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одночасно відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно заперечення (а.с.99-100), відповідач, позов не визнав, в звязку з тим, що рішеннями Ніжиловицької сільської ради від 30 листопада 2011 року № 52 Про надання в користування частини мисливських угідь ДП Макарівський лісгосп та рішенням від 04 січня 2012 року № 56 Про надання в користування частини мисливських угідь ДП Макарівський лісгосп було внесено зміни то вищевказаного рішення та додано абзац за виключенням земельних часток (паїв) громадян, тобто земельних ділянок виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), вважає, що права позивачів жодним чином не порушені. Оскаржуваними рішеннями вирішувалось питання щодо погодження технічної документації щодо надання в користування ТОВ Сафарі-Авангард частини мисливських угідь, які на даний час перебувають у користуванні ДП Макарівський лісгосп. Остаточне ж вирішення питання щодо надання в користування вказаних мисливських угідь та укладення відповідного договору оренди належить до компетенції Київської обласної ради. Окрім того зазначив, що позивачем не додано доказів того, що межі вказаних мисливських угідь накладаються на межі земельних ділянок належних позивачам, відсутні схеми накладання земельних ділянок, відсутні кадастрові плани спірних земельних ділянок. В судовому засідання свідок [PERSON] приведений у встановленому законодавством порядку до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність за завідоме неправдиве показання і відмову від давання показань, пояснив, що дійсно вказані рішення приймалась Ніжиловицькою сільською радою, про те беззаперечних доказів порушення прав позивачів не надав. При цьому, на підтвердження своїх позовних вимог позивачами було надано суду такі докази рішення від 30 листопада 2011 року № 52 Про надання в користування частини мисливських угідь ДП Макарівський лісгосп та рішення від 04 січня 2012 року № 56 Про надання в користування частини мисливських угідь ДП Макарівський лісгосп яким було внесено зміни то вищевказаного рішення та додано абзац за виключенням земельних часток (паїв) громадян (а.с.33 -34); лист Ніжиловицької сільської ради від 12.01.2012 року на звернення позивачів [PERSON] та [PERSON] про розміщення мисливських угідь (напрямки) з зазначенням - за виключенням земельних часток (паїв) громадян (а.с.35); лист Макарівської РДА на звернення позивачів [PERSON]М та ін. про те, що у випадку непогодження з прийнятим рішенням сільської ради громадяни можуть звернутися до суду (а.с.36); лист Прокуратури Макарівського району на звернення позивачів [PERSON]М та ін. про те, що зазначене рішення сільської ради не породжує будь-яких наслідків для власників чи користувачів земельних ділянок, підстав реагування з боку прокуратури не має (а.с.37) та копії державних актів на право власності на земельні ділянки позивачів (а.с.39-62). Відповідно до частини першої ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи, щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається незаконним та скасовується. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ст. 143 ЦПК України, для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи те, що ті обставини, на які позивачі посилаються в своєму позові як на підставу своїх вимог, в ході судового розгляду ними не доведені, оскільки не підтверджені належними доказами, зокрема позивачами не надано доказів того, що межі вказаних мисливських угідь накладаються на межі земельних ділянок належних позивачам, відсутні схеми накладання земельних ділянок, відсутні кадастрові плани спірних земельних ділянок, в процесі розгляду справи будь-яких клопотань щодо витребування або забезпечення доказів відповідно до вимог ст.ст.133,137 ЦПК України представником позивачів не заявлялось і окрім того, позивачами не надано жодного доказу порушення їх прав, як власників земельних ділянок, вищевказаними рішеннями Ніжиловицької сільської ради, тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed