Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-01 00:00:00

Позивач ВАТ «Запоріжжяобленерго»звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків. У своєму позові позивач зазначив, що наказом ВАТ «Запоріжжяобленерго»№ 575-к від 11.11.2002 року громадянин [PERSON] був переведений з 11.11.2002 року на посаду директора Запорізьких міських електричних мереж ВАТ «Запоріжжяобленерго»де працював до 07.02.2006 року. Наказом генерального директора ВАТ «Запоріжжяобленерго»№ 4580-к від 26.12.2006 року від гр. [PERSON] був призначений директором Запорізьких міських електричних мереж з 26.12.2006 року по 17.08.2009 року. Протягом березня червня 2011 року Контрольно-ревізійним управлінням в Запорізькій області була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності ВАТ «Запоріжжяобленерго», за результатами якої був складений акт від 14.06.2011 року № 005/0003, яким встановлено, що внаслідок не проведення своєчасних дієвих заходів по стягненню дебіторської заборгованості, минув строк позовної давності і втрачена можливість погашення дебіторських боргів ВАТ «Запоріжжяобленерго»на загальну суму 1 028 845 грн. 43 коп. Дебіторська заборгованість підтверджена належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, а саме: договорами, рахунками на оплату з доказами їх вручення, актами про зняття показників приладів обліку, актами виконаних робіт (наданих послуг). Обовязок по забезпеченню своєчасного проведення необхідної претензійно позовної роботи для повернення боргів за відпущену електроенергію і нарахованих згідно законодавства штрафних санкцій покладено на директора ЗМЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго». Таким чином, внаслідок порушення відповідачем своїх посадових обовязків та невжиття ним дієвих заходів щодо організації роботи по примусовому стягненню простроченої дебіторської заборгованості в межах строку позовної давності і не проведенні контролю за її виконанням, на думку позивача, ВАТ «Запоріжжяобленерго»була спричинена пряма дійсна шкода в загальній сумі 1 028 845,43 грн. Позивач вважає, що вказана шкода виникла з вини відповідача. Вина відповідача полягає в тому, що він мав можливість і всі необхідні засоби для організації примусового стягнення боргу, але не вжив жодних дій щодо цього. Внаслідок протиправної бездіяльності відповідача сплинув строк позовної давності щодо стягнення вказаних боргів в примусовому порядку, і вони були списані в бухгалтерському обліку позивача, як безнадійні, відповідно до вимог п.14.1.11 Податкового Кодексу України. Бездіяльність відповідача, яка спричинила шкоду позивачеві, суперечить також, на думку позивача, вимогам ст. 131 КЗпП України, згідно з якою працівники зобовязані бережливо ставитися до майна підприємства і вживати заходів до запобігання шкоді, а також ст. 139 КЗпП України, згідно з якою працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника, додержувати трудової і технологічної дисципліни, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. На підставі ст. 130 КЗпП України позивач просить стягнути з відповідача спричинену пряму дійсну шкоду в загальній сумі 1 028 845,43 грн. В судове засідання представник позивача та відповідач не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності сторін на підставі наявних доказів.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до Ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2012 року вимога Контрольно-ревізійного управління в Запорізькій області вих. № 08-05-14-14/6399 від 22.07.2011 року, на підставі якої було визначено, що внаслідок не проведення своєчасних дієвих заходів по стягненню дебіторської заборгованості, минув строк позовної давності і втрачена можливість погашення наступних дебіторських боргів ВАТ «Запоріжжяобленерго», визнана протиправною та скасована. Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed