Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить зобовязати його видати уточнюючу довідку для підтвердження наявного трудового стажу на посаді електрогазозварника Овруцької СПМК№8 по формі, яка передбачена п.20 Постанови КМ України від 12.08.1993 року №637, мотивуючи тим, що з 17.10.1985 року по 15.05.1996 року він працював у відповідача на посаді електрогазозварника. В період роботи у відповідача на протязі свого робочого часу він виконував електрогазозварювальні роботи повязані з шкідливими умовами праці. В даний час, як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії та маючи пільговий стаж електрогазозварника, який відноситься до списку №2, при досягненні 49 років, тобто з 02.10.2011 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» має право на пенсію за віком на пільгових умовах. При зверненні до відповідача про видачу довідки, йому була видана довідка, яка по формі і змісту не відповідає вимогам п.20 Постанови КМ України від 12.08.1993 року №637. Із виданої відповідачем довідки вбачається, що він працював на займаній посаді неповний робочий день та не має права на пільгову пенсію, що абсолютно не відповідає дійсності. Як наслідок цього, порушується його законне право на оформлення пенсії за віком на пільгових умовах. На даний час відповідач категорично відмовився видати йому вказану довідку. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю та просить його задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю. Представник відповідача, щодо задоволення позову заперечує, вказуючи на ту обставину, що товариство мало та має свою специфіку роботи, яка повязана з пересувним характером. Щоденні переїзди займають більше двох годин робочого часу. В організації створювались і діють до нині бригади сантехніків до яких входять: водій, 2 слюсари сантехніки, 2 зварники. У бригаді зварювальники не займалися і не займаються лише зварювальними роботами, а виконували і виконують і інші види робіт, бо значна частина виконуваних бригадою робіт не повязана зі зваркою. У структурі виконуваних організацією сантехнічних, ремонтних, будівельних робіт на обєктах зварювальні роботи займають не більше 25-50% робочого часу. Представник відповідача, щодо задоволення позову заперечує, мотивуючи тим, що нормативними документами встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах, робітник повинен працювати зі шкідливими умовами праці не менше 80% робочого часу або 6 годин 24 хвилини. Ні один електрогазозварювальник організації не відпрацював і не відпрацьовує повний робочий день на зварювальних роботах, про що і не робились і не робляться умовні позначки «Д» пільгових часів у табелях обліку робочого часу. Окрім того, як вбачається із Постанови КМ України №162 від 11.03.1994 року розділу XXXIII підрозділу 23200000-19756 право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно списку №2 мають електрогазозварники, зайняті на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів. Однак на ПАТ «Овруцька СПМК №8» флюси ніколи не застосовувались. Суд вислухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази встановив наступне. ПАТ «Овруцька спеціалізована пересувна механізована колона №8» є правонаступником Овруцького СПМК-8. Згідно протоколу №1 установчих зборів закритого акціонерного товариства «Спеціалізована пересувна механізована колона №8» (а.с.89-90) було прийнято рішення про створення на базі приватизованого майна, а також майна, що є власністю орендного колективу акціонерне товариство закритого типу «СПМК-8». У відповідності до протоколу №1 від 27.05.2011 року (а.с.91) на чергових загальних зборах акціонерів ЗАТ СПМК-8 було прийнято рішення у відповідності до Закону України «Про акціонерні товариства» змінити найменування Товариства з Закритого акціонерного товариства «СПМК-8» на Приватне акціонерного товариства «СПМК-8». Таким чином, відповідач є належним відповідачем по даній справі. Із статутів товариства зареєстрованих 01.09.1995 року (а.с.79-81) та 25.01.2012 року (а.с.77-78) вбачається, що метою та предметом діяльності товариства окрім того є: цивільне та промислове капітальне будівництво, будівельно-монтажні, будівельно-ремонтні та художньо-оздоблювальні роботи; Знесення, будівництво трубопроводів;покрівельні роботи; інші спеціалізовані будівельні роботи; монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; малярні роботи та скління; інші будівельно-монтажні роботи. Як пояснив представник відповідача, що специфіка роботи підприємства не змінилася з часу, коли працював позивач. В період з 17.10.1985 року по 15.05.1996 року позивач працював в Овруцькому СПМК-8 на посаді електрогазозварювальника 4, а з 01.06.1995 року 5 розряду. Цей факт стверджується поясненнями сторін в судовому засіданні та записами у трудовій книжці позивача (а.с.3-4). З особової карточки [PERSON] (а.с.66-67) вбачається, що він за період своєї роботи в Овруцькому СПМК-8 працював лише на посаді електрогазозварювальника. 19.12.2011 року [PERSON] була видана довідка №49 (а.с.5) з якої вбачається, що на протязі всього періоду своєї трудової діяльності на підприємстві позивач був зайнятий на зварювальних роботах менше необхідного часу для пільг по виходу на пенсію за списком №2. Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Позивач є громадянином України, який народився 02 жовтня 1962 року, являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і якому виповнилося 49 років, що підтверджено копією паспорта (а.с. 7-8) та копією посвідчення (а.с.9). Згідно ст.ст.62, 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством та особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством. Із ст. 20 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» вбачається, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Згідно ст. 49 Кодексу Законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, Міністерством праці та соціальної політики України розроблено Порядок застосування Списків № 1 і № 2, затверджений наказом від 18.11.2005 р. № 383. Цей Порядок регулює застосування Списків № 1 і № 2 під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а»і «б» ст. 13 та ст. 100 Закону № 1788-ХІІ. Даним порядком визначено, що під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, протягом не менше 80 % робочого часу, встановленого для працівників цього виробництва, професії або посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних з виконанням працівниками своїх трудових обов'язків. Під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, чинні в період роботи особи. Зазначені Списки були затверджені постановами: Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 р. № 1173; Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.91 р. № 10; Кабінету Міністрів України від 11.03.94 р. № 162; Професія електрогазозварювальника була передбачена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (Постанова КМ України №162 від 11.03.1994 року розділу XXXIII підрозділу 23200000-19756). До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року, тобто після дати набрання чинності постановою КМ України від 1 серпня 1992 р. № 442, якою затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці. Отже, період роботи позивача [PERSON] з 17 жовтня 1985 року по 21 серпня 1992 року відноситься до спеціального стажу. Постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 р. N 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці»затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, а також встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць. Відповідно до п. 4 Порядку, атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. До проведення атестації можуть залучатися проектні та науково-дослідні організації, технічні інспекції праці профспілок, інспекції Держгідротехнагляду (п. 5 Порядку). Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Відповідно до п. 9 Порядку, витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Як пояснив представник відповідача, атестація робочих місць в товаристві не проводилась, оскількі відсутні робочі місця із шкідливими умовами праці. В судовому засіданні на підставі наказів (а.с.58-65) та особової карточки (а.с.66-67) було встановлено, що тривалість щорічної відпустки позивача не була меншою ніж 24 дні, це при тому, що згідно ст.75 КзПП України (станом на 10.02.1987 року) щорічна відпустка надавалась робітникам і службовцям тривалістю не менш як 15 робочих днів. Статтею 76 КзПП України (станом на 10.02.1987 року) було встановлено, що щорічні додаткові відпустки надавались: 1) робітникам і службовцям, зайнятим на роботах з шкідливими умовами праці; 2) робітникам і службовцям, які зайняті в окремих галузях народного господарства і мають тривалий стаж роботи на одному підприємстві, в організації; 3) працівникам з ненормованим робочим днем; 4) робітникам і службовцям, які працюють в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях; 5) в інших випадках, передбачених законодавством. Інші підстави ніж передбачені в п.1 ст. 76 КзПП України (станом на 10.02.1987 року) не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Суд не приймає до уваги твердження представників відповідача про неможливість видати таку довідку, тому що електрогазозварювальники на їх підприємстві не мають права на пільгову пенсію, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що 17.12.2008 року [PERSON] була видана довідка №76 (а.с.68) з якої вбачається, що він працював на посаді електрогазозварювальника повний робочий день. Представники відповідача не спростували той факт, що він виконував, якусь іншу роботу ніж позивач. Окрім того, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він також працював на даному підприємстві електрогазозварювальником і в 2001 році пішов на пільгову пенсію, яка також включала стаж роботи на даній посаді на цьому підприємстві. Його робота нічим не відрізнялась від роботи [PERSON] Покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] судом не приймаються до уваги, оскільки відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМ України від 12.08.1993 року №637, показами свідків може підтверджуватися тільки трудовий, а не пільговий стаж, і то, органами Пенсійного фонду. У відповідності до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Таким чином, враховуючи те, що представниками відповідача документально не підтверджені відомості, які спростовують наявність трудового стажу при шкідливих умовах праці [PERSON] на даному підприємстві з 17 жовтня 1985 року по 21 серпня 1992 року, то позовні вимоги в даній частині є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне: У відповідності до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст.23 ЦК України та відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної ( немайнової шкоди ) від 31.03.1995 року № 4 із наступною змінами» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ , заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб . Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати , зокрема у приниженні честі гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ . Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової шкоди ) від 31.03.1995 року № 4 із наступною змінами» спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституцї або випливає з її положень. Однак позивачем не вказана конкретна норма, яка надає підставу для стягнення моральної шкоди. Окрім того, позивач в судовому засіданні не довів, в чому саме полягає завдана йому моральна шкода, яких саме моральних страждань він зазнав, чим підтверджується втрата повивачем нормальних життєвих звязків і які звязки втрачено, які саме додаткові зусилля позивач здійснив для організації свого життя. Із позовної заяви вбачається, що позивач мав право на призначення пенсії на пільгових умовах з дня досягнення ним 49 років, тобто з 02.10.2011 року. Довідка видана відповідачем 19.12.2011 року, тобто після звернення позивача до управління Пенсійного фонду, і при необхідності, яка при цьому виникла, майже через 1,5 місяці. Як наслідок цього, вина відповідача належним чином позивачем не доведена. За вказаних вище обставин у вимозі про стягнення моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути судовий збір в розмірі 107 грн. 30 коп. в дохід держави.

Outcome: partial