overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить розірвати шлюб, укладений 28.04.2006 року між нею та відповідачем і зареєстрований за №207 у Саксаганському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу є одна неповнолітня дитина син [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини і спільне проживання були припинені через те, що між нею та відповідачем сформувалися неприязні відносини і у зв`язку з цим постійно виникали сварки та скандали, тому позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно і відновлена бути не може. Позивач у судове засідання надала письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали, суд вважає за можливе задовольнити пред`явлені позовні вимоги за наступних підстав. Так, сторони перебувають у шлюбі з 28.04.2006 року, зареєстрованому за №207 у Саксаганському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.3). Від шлюбу є одна неповнолітня дитина син [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Згідно зі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, позивач на примирення і збереження шлюбу не згодна. При цьому суд вживав заходів щодо примирення сторін, надавши для цього сторонам строк для примирення в два місяці, однак це до позитивних результатів не привело. У зв`язку з такими обставинами суд вважає за можливе даний шлюб розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить розірвати шлюб, укладений 05.08.1989 року між ним та відповідачем і зареєстрований за №1006 у відділі реєстрації актів громадянського стану Саксаганського РВК м. Кривого Рогу. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини були припинені у 2010 році через те, що між ним та відповідачем сформувалися неприязні відносини, і у зв`язку з цим постійно виникали сварки та скандали, тому позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно і відновлена бути не може. Майнового спору немає. Позивач у судове засідання надав письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності, а у разі неявки відповідача - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити пред`явлені позовні вимоги за наступних підстав. Так, сторони перебувають у шлюбі з 05.08.1989 року, зареєстрованому за №1006 у відділі реєстрації актів громадянського стану Саксаганського РВК м. Кривого Рогу (а.с.8). Згідно зі ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, позивач на примирення і збереження шлюбу не згодний. При цьому суд вживав заходів щодо примирення сторін, надавши для цього сторонам строк для примирення в два місяці, однак це до позитивних результатів не привело. У зв`язку з такими обставинами суд вважає за можливе даний шлюб розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Питання про зміну прізвища у даному позові не ставиться. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-12 00:00:00

В січні місяці 2014 року, позивач звернувся до суду з позовом зазначивши ,що [INFO] помер [PERSON] який на час відкриття спадщини постійно проживав в [ADDRESS] та після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею-2.30 га ,що належала спадкодавцю на праві приватної власності і розташована в адміністративних межах сільської ради с.Ревбинці .Чорнобаївського району Черкаської області. Ще при житті ,20.12.1997 року ,спадкодавець склав заповіт яким заповів позивачу право на земельну частку /пай / підтверджене відповідним сертифікатом після чого, в грудні місяці 2001 року,на підставі наявного сертифіката отримав державний на право приватної власності на вже наявну конкретну земельну ділянку ,яку не може в даний час нотаріально офоримити позивач так,як в даному акті відсутній кадастровий номер земельної ділянки,що являється обов"язковим в зв"язку з набранням з 01січня 2014 року чинності закону України ,,Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ,, , що і змусило позивача звернутись до суду з даними позовними вимогами. В судове засідання позивач подала клопотання про розгляд справи без її участі. Позов підтримала в повному обсязі та просить його задоволити . Представник відповідача та третьої особи в судове засідання- не з.явилися. В адресу суду було направлено їх клопотання, з проханням розглянути справу без їх участі .Стосовно задоволення позову -не заперечують. Дослідивши у відповідності до частини 2 ст197 ЦПК України матеріали цивільної справи , суд вважає ,що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Змістом наявних в матеріалах справи свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.07.2010 року підтверджено факт відкриття спадщини.Державним актом серії І-ЧР № 031555 від 28.08.2002 року підтверджено отримання спадкодавцем на підставі рішення сільської ради від 21.12.2001 року в приватну мвласність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею-2.30 га. , а заповітом від 20.12.1997 року який не скасовано на час розгляду позову, підтверджено право останнього земельну ділянку спадкодавця. Відповідач та третя особи визнали позов та не заперечують стосовно його задоволення, тому суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-12 00:00:00

позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13 вересня 2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у Моринській сільській раді Звенигородського району Черкаської області, актовий запис № 9. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки з відповідачкою не склалися в зв'язку з несумісністю характерів. Між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. Вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Фактично шлюбні відносини між ними припинилися в грудні 2013 року. В зв'язку з цим він вирішив припинити спільне проживання та вважає, що сім'ю зберегти неможливо. На примирення позивач не згідний. Позивач [PERSON] судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її часті. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Суд вважає, що справу можна розглянути за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 13 вересня 2010 року, зареєстрованому в Моринській сільській раді Звенигородського району Черкаської області, актовий запис № 9 (а.с.5). Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів сторін, різні погляди на шлюбно-сімейні відносини. Фактично сторони припинили шлюбні стосунки, на примирення позивач не згідний. Відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами існує лише формально, збереження сім'ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище відповідачки «[PERSON]». На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 350 грн. та судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. На підставі ст. 104, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-12 00:00:00

Позивач в особі ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» 23 січня 2013 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається, що 30 серпня 2012 року за місцем проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] в порушення вимог п.п.9,42 Правил користування електричною енергією для населення від 26.07.1999 р. (далі Правила) було виявлено самовільне підключення електричної проводки до електричної мережі, яка не належить енергопостачальнику: встановлення перемички «фазного» проводу з точкою підключення від мережевого вводу до приладу обліку в відхідною клемою колодки запобіжника, встановленого після приладу обліку в між етажному РЩ 0,4 кВ житлового будинку [ADDRESS], минувши прилад обліку; при відключенні «фазного» запобіжника електрична енергія споживається, електричним лічильником не враховується, що є розкраданням електричної енергії, у зв'язку з чим нараховані збитки у розмірі 9041 грн. 95 коп., які у добровільному порядку відповідачкою не сплачені, тому просить стягнути з неї вказану суму збитків та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 214 грн. 60 коп. У судовому засіданні представник позивача Вороніна О.А. підтримала позовні вимоги, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, відповідно до розписки судову повістку вона отримувати не побажала, тому суд вирішив справу розглянути за її відсутності заочно. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Обов'язок споживачів електроенергії відшкодовувати збитки, якщо їх вину доведено, за фактом самовільного підключення струмоприймачів до електричної мережі, регулюється ст.27 Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 р із змінами, п.п.42,48 Правил. Докази, які надано суду, свідчать про наступне. Згідно до акту про порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення (а.с.4), розрахунку (а.с.5), 30 серпня 2012 року за місцем проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] було виявлено самовільне підключення електричної проводки до електричної мережі, яка не належить енергопостачальнику: встановлення перемички «фазного» проводу з точкою підключення від мережевого вводу до приладу обліку в відхідною клемою колодки запобіжника, встановленого після приладу обліку в між етажному РЩ 0,4 кВ житлового будинку [ADDRESS], минувши прилад обліку; при відключенні «фазного» запобіжника електрична енергія споживається, електричним лічильником не враховується, що є розкраданням електричної енергії, у зв'язку з чим були нараховані збитки у розмірі 9041 грн. 95 коп. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп. (а.с.1), який відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-12 00:00:00

Позивач в особі ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» 23 січня 2013 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається, що 17 серпня 2012 року за місцем проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] в порушення вимог п.п.9,42 Правил користування електричною енергією для населення від 26.07.1999 р. (далі Правила) було виявлено самовільне підключення електричної проводки до електричної мережі, яка не належить енергопостачальнику: змонтована перемичка від мережевого вводу на колодку запобіжника з точкою підключення в між етажному РЩ 0,4 кВ житлового будинку [ADDRESS], минувши прилад обліку; при відключенні «фазного» запобіжника електрична енергія споживається, електричним лічильником не враховується, що є розкраданням електричної енергії, у зв'язку з чим нараховані збитки у розмірі 9041 грн. 95 коп., які у добровільному порядку відповідачем не сплачені, тому просить стягнути з нього вказану суму збитків та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 214 грн. 60 коп. У судовому засіданні представник позивача Вороніна О.А. підтримала позовні вимоги, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, відповідно до розписки судову повістку він отримувати не побажав, тому суд вирішив справу розглянути за його відсутності заочно. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Обов'язок споживачів електроенергії відшкодовувати збитки, якщо їх вину доведено, за фактом самовільного підключення струмоприймачів до електричної мережі, регулюється ст.27 Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 р із змінами, п.п.42,48 Правил. Докази, які надано суду, свідчать про наступне. Згідно до акту про порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення (а.с.4), розрахунку (а.с.5), 17 серпня 2012 року за місцем проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] було виявлено самовільне підключення електричної проводки до електричної мережі, яка не належить енергопостачальнику: змонтована перемичка від мережевого вводу на колодку запобіжника з точкою підключення в між етажному РЩ 0,4 кВ житлового будинку [ADDRESS], минувши прилад обліку; при відключенні «фазного» запобіжника електрична енергія споживається, електричним лічильником не враховується, що є розкраданням електричної енергії, у зв'язку з чим були нараховані збитки у розмірі 9041 грн. 95 коп. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп. (а.с.1), який відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому посилається на те, що ним 16 серпня 2012 з відповідачем було укладено договір позики в усній формі за яким позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 24 000 грн. Відповідач зобов'язався повернути вказану грошову суму через два дні - 19 серпня 2012 року. Але відповідач відмовляється повертати борг. Викладені в позові обставини підтверджує доказами - поясненнями громадян [PERSON], [PERSON] Просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 24 000 гр. та судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 240 гр. В судовому засіданні позивач [PERSON], підтримала позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені в позові, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON]до суду не прибув, про час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить поштова телеграмма. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд встановив слідуючі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини. 16.08.2012 року [PERSON] уклав договір позики в усній формі з [PERSON] за яким передав [PERSON] грошові кошти в сумі 24 000 гр. терміном на два дні, а позичальник зобов'язався повернути вказану грошову суму 19.08.2012 року. Згідно пояснень позивача в судовому засіданні, 19 серпня 2012 року вона зателефонувала відповідачу щоб з'ясувати, коли він поверне борг. [PERSON] відповів, що він не може зібрати потрібну суму, та попросив ще декілька днів, але не дивлячись на це, борг до даного часу не повернув. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно ст. 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того, що грошові кошти або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Тому докази якими позивач підтверджує викладені в позові обставини пояснення громадян [PERSON], [PERSON] є не допустимими. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-12 00:00:00

[PERSON] 21.01.2013 р. подала до суду позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку ( доходів) але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона з 17 листопада 2007 року у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітнього сина, який перебуває на повному її утриманні. Починаючи з червня 2012 року, сімейні відносини між ними припинено. Оскільки відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, відповідач здоровий, матеріально досить забезпечений, має можливість надавати матеріальну допомогу тому що має постійний заробіток, місце роботи [PERSON] - ТОВ «Захист - Техно», що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя вул.. Кронштадська 2а, де він працює електриком, тому просить стягнути аліменти на утримання дитини та на своє утримання. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу без неї. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій проти позову не заперечував, просив розглянути справу без нього. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст.182, 184 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, наявність у платника аліментів непрацездатних батьків та інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] з 17 листопада 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем (а.с. 6), від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 5), який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач згоден виплачувати аліменти в розмірі ? частини його доходу, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Окрім того, згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем 23 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Центрально -Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, був зареєстрований шлюб, актовий запис № 499. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем. Проживаючи у зареєстрованому шлюбі відповідач порушував подружню вірність, зловживав спиртними напоями. В стані сп'яніння вчиняв сварки, бив позивача, що піддержується висновками судово -медичної експертизи. Тому просить шлюб розірвати. Сторони звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутності, просять шлюб між ними розірвати. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 23 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Центрально -Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 499, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Згідно свідоцтва про народження, сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Суд встановив, шлюбні відносини між сторонами припинені в липні 2012 року. На протязі останнього часу сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, стали один одному чужими людьми. Відновлювати сімейно -шлюбні відносини наміру не мають. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, такі докази має подати і позивач у справі про розірвання шлюбу. Майновий спір між сторонами відсутній. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивач надав достатній обсяг доказів, які підтверджують позов, та вважає за необхідне вимогу позивача задовольнити та шлюб, зареєстрований між сторонами, розірвати.

Outcome: approved