Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-30 00:00:00

[PERSON] 27 вересня 2012 року звернувся до суду з позовом до Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 06.09.2010 року померла його мати [PERSON], яка за життя склала заповіт, відповідно до якого все своє майно вона заповідала позивачеві. Але позивачем було пропущено строк, встановлений законом для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у звязку з чим [PERSON] просить суд: визначити йому додатковий строк тривалістю в один місяць для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, надавши суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надавши суду заяву згідно якої просить розглядати справу у його відсутність.(а.с.13) Враховуючи, що неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами. У звязку із неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне заяву задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.09.2010 року померла [PERSON], свідоцтво про смерть серії 1-ЖД №238112, видане виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №18 (а.с.3) Позивач є сином померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача. (а.с.5) Згідно заповіту, [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON]І.(а.с.4) Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку у шість місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. За заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України „Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Позивач в строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у звязку із сімейними обставинами, та постійними відїздами з дому у звязку із пошуками роботи. На підставі викладеного, враховуючи обставини, що об'єктивно та істотно ускладнювали вчинення [PERSON] дій, спрямованих на прийняття спадщини, суд вважає за можливе визнати причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважною та задовольнити позовні вимоги щодо встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі ст.ст. 1220, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 та

Outcome: approved