Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-17 00:00:00

В травні 2012 року ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця шляхом стягнення 67226 грн. 38 коп. за рахунок майна відповідачів, що одержане ними в натурі у спадщину після померлого [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ним та [PERSON] 29 травня 2007 року було укладено кредитний договір. В якості забезпечення виконання своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, штрафних санкцій по даному кредитному договору між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, де предметом іпотеки була квартира [ADDRESS]. Дізнавшись, що [PERSON] помер, банк направив претензію до відповідачів, як спадкоємців померлого про погашення кредитної заборгованості, однак безрезультатно. Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 11 червня 2012 року позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» солідарно 60528 грн. 55 коп. на відшкодування заборгованості за кредитним договором № 36-05/06/11/11/504/2007/087 від 29.05.2007 року, звернувши стягнення на квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності, але не більше суми вартості вказаної квартири при її реалізації та стягнуто з відповідачів [PERSON] та [PERSON] судовий збір.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В апеляційній скарзі [PERSON] та [PERSON] просять скасувати дане рішення суду та відмовити ПА «КБ «Надра» в задоволенні позовну, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянти наполягають на тому, що резолютивна частина рішення не відповідає вимогам закону, а саме ст. 39 Закону України «Про іпотеку». Крім того, в порушення ст. 1281 ЦК України кредитор не предявив вимоги про повернення коштів до спадкоємців у встановлені законом строки, а тому апелянти вважають, що оскільки [PERSON] помер, то будь-які його зобовязання припинились. Апелянти також вважають, що позивач не надав суду доказів невиконання основним боржником рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 січня 2012 року, яким було стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 60528 грн. 55 коп., а в матеріалах справи відсутні будь-які документи з приводу виконання даного рішення суду. Задовольняючи позов банку та стягуючи з апелянтів заборгованість в сумі 60528 грн. 55 коп., а потім ще й звернувши стягнення на предмет іпотеки спірну квартиру, суд стягнув тричі заборгованість по одному кредитному договору № 36-05/06/11/11/504/2007/087 від 29.05.2007 року. Апелянти зазначають, що судом не було притягнуто до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON], яка також є поручителем по кредитному договору № 36-05/06/11/11/504/2007/087 від 29.05.2007 року. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення зміні, виходячи з наступного. Встановлено, що 29.05.2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір (а.с.4,5). В якості забезпечення виконання зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, штрафних санкцій по даному кредитному договору 29.05.2007 року між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки (а.с.6,7), де предметом іпотеки була квартира [ADDRESS]. 12.10.2009 року [PERSON] помер (а.с.41). Згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за законом від 06.10.2010 р. квартира [ADDRESS], яка є предметом іпотеки, успадкована відповідачками [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині кожна (а.с.51-54). 12.01.2012 року банк направив до Семенівської райдержнотконтори претензію до спадкоємців померлого про погашення кредитної заборгованості. 27.01.2012 року Семенівська повідомила банк про наявність заяв [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини після померлого 12.10.2009 року [PERSON] (а.с.14). Рішенням Новозаводського райсуду м. Чернігова від 13.01.2012 року позов ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 36-05/06/11/11/504/2007/087 від 29.05.2007 року було задоволено частково, в загальній сумі 60528,55 грн. (а.с.39,40). 14.03.2012 року банк направив претензію до відповідачів, як спадкоємців померлого про погашення кредитної заборгованості, однак питання погашення заборгованості у добровільному порядку не було вирішене, в звязку з чим банк звернувся до суду з даним позовом. Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» суд першої інстанції виходів з того, що внаслідок невиконання забезпеченого зобовязання за кредитним договором від 29.05.2007 року у кредитора відносно спадкодавця [PERSON] на підставі п. 5.1 договору іпотеки від 29.05.2007 року та ст. 33 Закону України «Про іпотеку» виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки. Однак, дане право не може бути прямо реалізоване через успадкування спірної квартири без відома банку відповідачами [PERSON] та [PERSON], які відмовляються від погашення заборгованості. Враховуючи ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ст. 1282 ЦК України суд вирішив стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором, звернувши стягнення на квартиру, що належить відповідачам на праві власності, але не більше суми вартості вказаної квартири при її реалізації. На підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості, закріплених положеннями п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України, суд також вирішив стягнути заборгованість частково, у розмірі, не більше ніж стягнутому з боржника [PERSON] згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова. На підставі ст.ст. 541, 543 ЦК України, при неподільності предмета іпотеки, суд вирішив покласти на відповідачів обовязок відшкодувати заборгованість солідарно. Відповідно до положень ст.1 ЗУ «Про іпотеку» особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи боржника є майновим поручителем. Згідно зі статтею 11 ЗУ «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У відповідності до ст.23 ЗУ «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Тобто, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність звернення стягнення на предмет іпотеки спадкову квартиру, в розмірі не більше суми вартості вказаної квартири при її реалізації. Разом з тим, в порушення вимог ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» судом у рішенні не зазначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону і передбаченого п. 5.3. договору іпотеки та не вказано початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної пунктом 1.2. договору іпотеки. Також, враховуючи що відповідачки успадкували квартиру, яка є предметом іпотеки, по Ѕ частині кожна, вони відповідають кожна лише в межах вартості їхньої частки у вартості предмета іпотеки і покладення на них солідарного порядку відшкодування суперечить нормам ст.ст. 11, 23 ЗУ «Про іпотеку». За вказаних обставин рішення суду першої інстанції належить змінити, задовольнивши апеляційну скаргу у цій частині вимог, зазначити у рішенні спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання права ПАТ «КБ «Надра» від свого імені продати вказану квартиру будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, що передбачено п. 5.3. договору іпотеки, у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, в розмірі 60855 грн., що визначено пунктом 1.2. договору іпотеки, а також виключити слово «солідарно». Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 30.03.2012 року (п.п. 36,9), в силу положень ст. 23 ЗУ «Про іпотеку», правила статті 1281 ЦК України щодо строку предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобовязань, забезпечених іпотекою, а задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості не є перешкодою для предявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту, у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. З довідки №645/15, наданої Новозаводським відділом ДВС Чернігівського міськуправління юстиції вбачається, що станом на 18.07.2012 року боржником [PERSON] кошти щодо погашення заборгованості за виконавчим листом №2-3912 від 15.02.2012 року на депозитний рахунок Новозаводського ВДВС ЧМУЮ не сплачувались, отже, заборгованість за кредитом не погашена. За таких обставин вимоги апеляційної скарги у цій частині не ґрунтуються на законі та підлягають відхиленню.

Outcome: partial