Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-16 00:00:00

28.01.2009 року у суд звернулося Відкрите акціонерне товариство Національної акціонерної страхової компанії «Оранта»(далі ВАТ НАСК «Оранта») з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що 12.10.2006 року близько 08 год. на автодорозі Київ-Харків відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю двох транспортних засобів: легкового автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та легковим автомобілем [NUMBER], що належав приватному підприємству «Енеїда», під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. На момент настання ДТП діяв Договір № 365-06 страхування транспортного засобу, що був предметом застави від 25.04.2006 року, за яким власник автомобіль «Мітцубісі Оутлендер»був застрахований в Червонозаводському районному відділенні ВАТ НАСК «Оранта» Харківської області, у тому числі на випадок ДТП. Згідно висновку авто технічного дослідження № 199 від 18.10.2006 року в діях водія [PERSON] вбачалося невиконання вимог пунктів 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України, що вбачалося у причинному звязку із виникненням ДТП та винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 21.10.2006 року. У результаті чого на підставі діючого Договору страхування та у звязку з настанням страхового випадку Червонозаводським районним відділенням ВАТ НАСК «Оранта»власнику пошкодженого транспортного засобу, у відповідності із калькуляцією шкоди, було виплачено страхове відшкодування в розмірі 111759 грн. 96 коп. у продовж 2006 року по 2011 рік відповідачем у судовому порядку оскаржувалися постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, однак у порушенні кримінальної справи було відмовлено. Висновком спеціаліста від 01.07.2011 року № 63 встановлено, що в завданому ДТП водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) мала технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Мітцубісі Оутлендер». Крім того, в завданому ДТП в діях водія [PERSON] вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1, 10.4 ПДР, що з технічної точки зору знаходяться у причинному звязку з виникненням даної пригоди. ВАТ НАСК «Оранта»листом від 30.11.2006 року звернулося до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але останній проігнорував вимогу. Відповідач у судове засідання не зявився причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис у довідковому листі. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, уважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом установлено: 12.10.2006 року близько 08 год. на автодорозі Київ-Харків відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю двох транспортних засобів: легкового автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та легковим автомобілем [NUMBER], що належав приватному підприємству «Енеїда», під керуванням [PERSON] (а.с. 11-12, 16-17) Відповідно до договору № 365-06 страхування транспортного засобу, що був предметом застави від 25.04.2006 року, власник автомобіля «Мітцубісі Оутлендер»був застрахований в Червонозаводському районному відділенні ВАТ НАСК «Оранта»Харківської області. (а.с. 8-10, 13) Відповідно до звіту № 22-571 від 28.11.2006 року розрахунок розміру страхового відшкодування склав 111759 грн. 93 коп. (а.с. 24-30) Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Так, ст. 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як вбачається з матеріалів справи, ВДАІ з обслуговування Пирятинського району та АТІ підпорядкованого УМВС України в Полтавській області було направлено матеріали по факту ДТП до НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області. Висновком спеціаліста від 01.07.2011 року № 63 встановлено, що в завданому ДТП водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) мала технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Мітцубісі Оутлендер». Крім того, в завданому ДТП в діях водія [PERSON] вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1, 10.4 ПДР, що з технічної точки зору знаходяться у причинному звязку з виникненням даної пригоди. Власник пошкодженого транспортного засобу приватне підприємство «Енеїда»на підставі договору страхування транспортного засобу, які є предметом застави № 365-06 від 25.04.2006 року виданого ВАТ НАСК «Оранта»зі строком дії 26.04.2006 року по 25.04.2007 рік включно, звернувся до ВАТ НАСК «Оранта»з метою отримання відшкодування з відповідною заявою. 21.12.2006 року ВАТ НАСК «Оранта»здійснило виплату у сумі 111759 грн. 93 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 713 від 21.12.2006 року. (а.с. 32) таким чином, ВАТ НАСК «Оранта»виконало покладений на нього обовязок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини [PERSON], яка на дату ДТП не мала чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншій особі, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. ВАТ НАСК «Оранта»листом-претензією від 30.11.2006 року (а.с. 36) запропонувало відповідачу в добровільному порядку відшкодувати завдані ним збитки. Однак відповідач не відшкодував добровільно завдану шкоду. Зазначені вище докази та обставини справи, дають підстави суд уважати, що вимоги позивача ВАТ НАСК «Оранта»є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі. Крім того, суд уважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати та 2000 грн. витрат, затрачених ним на правову допомогу оскільки, суду надано позивачем документальне підтвердження про вказані витрати. (а.с 1, 42-46)

Outcome: approved