Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-22 00:00:00

У лютому 2012 рокузаступника прокурора Києво-Святошинського району в інтересах [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення з квартири. Свої вимоги мотивує тим, що 08.12.03 [PERSON] та [PERSON] уклали інвестиційний договір із ДП «Дніпровський круг» на придбання житла. За цим договором подружжя здійснило фінансування будівництва за рахунок власних коштів із метою придбання квартири № 7 у будинку № 51 по вул. .Білогородська в м. Боярка у приватну власність. Сума інвестицій складала 107 392,00 грн. 11.07.07 [PERSON] без волевиявлення своєї дружини, [PERSON], уклав із [PERSON] та ДП «Дніпровський круг» в особі директора [PERSON] договір про відступлення прав інвестора на користь [PERSON] Відповідно до п.1.2 цього договору підприємство надало згоду на переуступку вимоги, яка, згідно з п.1.3, є безоплатною. Через 15 днів на підставі акту прийому-передачі від 26.07.07 ДП «Дніпровський круг», в особі директора [PERSON], передало [PERSON] у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS] за інвестиційним договором від 08.12.03 року. Рішенням виконкому Боярської міської ради від 07.08.07 за відповідачем визнано право приватної власності на вищевказану квартиру. У березні 2010 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду з позовом, у якому просила визнати недійсними договір № 11/07/07-П від 11.07.07 про відступлення прав інвестора за інвестиційним договором № 15 від 08.12.03 на користь [PERSON] та рішення виконавчого комітету Боярської міської ради № 100/1 від 07.08.07, яким за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS], а також виселити [PERSON] з усіма особами, що з ним проживають, із зазначеного житлового приміщення та визнати право власності на нього за нею та її чоловіком. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.06.10 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним договір уступки права вимоги №11/07/07-П від 11.07.07, кладений між [PERSON] та [PERSON] і ДП «Дніпровський круг». Визнано частково недійсним рішення виконкому міської ради № 100/1 від 07.08.07 у частині визнання права власності за [PERSON] на вищевказану квартиру та видачі свідоцтва про право власності на неї. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено у звязку з ненаданням позивачем правовстановлюючих документів на квартиру. Рішенням колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 22.12.10 скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове, яким позивачці відмовлено у задоволенні позову. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.10.11 року рішення колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 22.12.10 року скасовано, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.06.10 року залишено в силі. Право власності позивача на квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності. Відповідачі добровільно звільнити квартиру [ADDRESS] відмовляються, чим перешкоджають [PERSON] вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Просить усунути [PERSON] перешкоди в користуванні квартирою № 7 будинку № 51 по вул. Білогородській у м. Боярка, Києво-Святошинського району шляхом виселення квартиру [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав і звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спірну квартиру. 30.08.20012 року [PERSON]. відповідно до ст. 31 ЦПК України уточнив заявлені вимоги і просив стягнути з [PERSON] на його користь 428000 грн. вартість квартири та виконані роботи, посилаючись на те, що за час проживання в спірній квартирі встановив міжкімнатні двері у всіх кімнатах . В кухні, санвузлі, ванній кімнаті облицьовані стіни плиткою та вагонкою, встановив унітаз та душову кабіну . Встановив броньовані вхідні двері і допоміжні двері, виконав штукатурні роботи по всій квартирі на підлогу встановив ламінат . В квартирі встановлено опалення і освітлювальні прибори , металопластикові вікна та перегородки на балконі, покладена вагонка на стелі і стінах , проведено монтаж труб холодної та гарячої води. Представник третьої особи позов [PERSON] підтримав, проти зустрічного позову заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що у березні 2010 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду з позовом, у якому просила визнати недійсними договір № 11/07/07-П від 11.07.07 про відступлення прав інвестора за інвестиційним договором № 15 від 08.12.03 на користь [PERSON] та рішення виконавчого комітету Боярської міської ради № 100/1 від 07.08.07, яким за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS], а також виселити [PERSON] з усіма особами, що з ним проживають, із зазначеного житлового приміщення та визнати право власності на нього за нею та її чоловіком. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.06.10 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним договір уступки права вимоги №11/07/07-П від 11.07.07, кладений між [PERSON] та [PERSON] і ДП «Дніпровський круг». Визнано частково недійсним рішення виконкому міської ради № 100/1 від 07.08.07 у частині визнання права власності за [PERSON] на вищевказану квартиру та видачі свідоцтва про право власності на неї. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено у звязку з ненаданням позивачем правовстановлюючих документів на квартиру. Рішенням колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 22.12.10 скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове, яким позивачці відмовлено у задоволенні позову. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.10.11 року рішення колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 22.12.10 року скасовано, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.06.10 року залишено в силі. Право власності позивача на квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с.11). Таким чином, відповідач не має права на користування спірним жилим приміщенням. Відповідно до ч. І ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. І ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном (у даному випадку - квартирою) на власний розсуд. За нормами ч. І ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Згідно зі ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.109 Житлового кодексу Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Судом встановлено, що добровільно звільнити помешкання відповідач та члени його сімї, що з ним проживають, відмовляються, у зв'язку з чим створюють перешкоди в користуванні майном. Самоправно займаючи квартиру, перебуваючи в ній без будь-яких правових підстав, перешкоджають [PERSON] і його родині користуватися власністю, не бажають звільнити квартиру на його вимогу. Статтею 116 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином, єдиною можливістю відновити порушене конституційне право на вільне користування своєю власністю є покладення на відповідача та членів його сімї, що з ним проживають, обовязку усунути перешкоди в користуванні майном шляхом виселення. Судом встановлено, що згідно довідки форми № 3, виданою КП «БГВУЖКГ», [PERSON] та члени його сімї зареєстровані за адресою: [INFO], особовий рахунок відкритий на власника, [PERSON] Як вбачається із зустрічної позовної заяви, позивач за зустрічним позовом просить стягнути з [PERSON] грошові кошти на загальну суму 428 000,00 грн.:вартість спірної квартири [ADDRESS] у м .Боярка - в сумі 41 000,00 доларів США, що, за твердженням позивача за зустрічним позовом, еквівалентно 328 000,00 грн.;вартість виконаних робіт з благоустрою квартири, які [PERSON] оцінює у 100000,00 грн. Твердження [PERSON] про те, що ним нібито було сплачено [PERSON] кошти у сумі 41000,00 доларів США за спірну квартиру, спростовуються договором № 11/07/07-П від 11 липня 2007 р., на який [PERSON] посилається у обох редакціях своєї зустрічної позовної заяви, у п.1.3 якого зазначено, що уступка права вимоги за ним здійснювалася на безоплатній основі, тобто [PERSON] не сплачував [PERSON] ніяких коштів, рішенням Києво-Святошинського районного суд від 07 червня 2010 р. (а.с.16-17), залишеним в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2011 р. (а.с.21-23). Відповідно до ст.61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Що стосується посилань [PERSON] на виписки з особового рахунку № 26356679268 (а.с.48) та особового рахунку № 26200993506 за 22 березня 2007 року, наданими ПАТ «[PERSON] Аваль» (а.с.50), як на доказ сплати коштів [PERSON], що, власником цих особових рахунків є не позивач [PERSON], а його батько [PERSON], який не був стороною у договорі № 11/07/07-П від 11 липня 2007 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON], Як вбачається з наданих суду виписок, 22 березня 2007 року., тобто за 2,5 місяці до дня вчинення вищезгаданого недійсного правочину, [PERSON] перерахував грошові кошти у сумі 41000,00 доларів США зі свого рахунку № 26356679268 на інший свій рахунок № 26200993506, звідки забрав їх готівкою. Однак у виписках за 22 березня 2007 року немає жодних посилань на [PERSON] чи спірну квартиру. Оскільки у виписках ПАТ «[PERSON] Аваль» відсутня будь-яка інформація щодо спірної квартири та щодо сплати яких-небудь коштів [PERSON] тому їх не можна вважати належними доказами у даній справі. У матеріалах справи є ряд накладних та фіксальних чеків на придбання [PERSON] будівельних матеріалів, сантехнічного обладнання, меблів на загальну суму 9000 грн. 12 коп. Однак в судовому засіданні [PERSON] та його представником не доведено, що придбані товари на загальну суму 9000 грн. 12 коп. були використану під час виконання ремонтних робіт у спірній квартирі. При таких обставинах суд вважає, що підстави для задоволення зустрічних позовних вимог відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved