Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-07 00:00:00

У квітні 2012 року позивач КЛПУ «Донецький обласний спеціалізований будинок дитини» звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначав, що на даний час у будинку знаходиться малолітня [PERSON], [INFO], батьками якої є відповідачі. Дитина тимчасово влаштована до будинку у серпні 2007 року на підставі відповідного рішення Орджонікідзевської рай адміністрації. Батько дитини - [PERSON] тривалий час не відвідував дитину, не цікавився станом її здоров'я. Мати - [PERSON] не відвідувала дитину більше шести місяців, останній раз у липні 2011 року. Таке ухилення відповідачів від виконання батьківських обов'язків на думку позивача є підставою для їх позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON]. Крім того, просив стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини. В ходу судового розгляду справи позивачем КЛПУ «Донецький обласний спеціалізований будинок дитини» було уточнено позовні вимоги, в остаточній редакції яких просив позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], а також стягнути з нього та [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги до відповідача [PERSON] в частині позбавлення батьківських прав залишено без розгляду. Представник позивача КЛПУ «Донецький обласний спеціалізований будинок дитини» до судового засідання не прибув, надавши заяву про розгляду справи у його відсутність, якою позовні вимоги кінцевої редакції позову підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши заяву про визнання пред'явленого позову у повному обсязі, якою просив вирішувати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] також до судового засідання не прибули, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги кінцевої редакції визнали у повному обсязі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради Пузіна Ж.І., до судового засідання не прибула. Надала заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Прокурор Кулік А.В. судовому засіданні вважала доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] та стягнення аліментів на її утримання, а тому не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши думку прокурору, який вважав позов обґрунтованим, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області від 02.04.2007 року, [PERSON] народилася [INFO], про що вчинено актовий запис № 242. Батьками зазначені: батьком - [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей. У відповідності до вимог ст. 164 ч. 1 п. 1, 2 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважних причин і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, а також в разі, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Судовим розглядом встановлена відсутність батьківського піклування з боку відповідача [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON], про що свідчать наступні зібрані у справі докази. Так, згідно із довідкою, наданою КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 м. Маріуполя» від 25.10.2012 року, малолітня [PERSON] з квітня 2007 року перебувала під наглядом дитячої поліклініки МЛ № 4. 16 червня 2007 року дитину було направлено на стаціонарне лікування із діагнозом - «гостра респіраторно-вірусна інфекція», де перебувала до 28 серпня 2007 року. 16 липня 2007 року [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради із письмовою заявою, якою просив тимчасово влаштувати його малолітню доньку [PERSON] до дитячого будинку у зв'язку із наявністю у дитини важкої хвороби та відсутністю належним умов для її видужання. Рішенням колегії Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 25 липня 2007 року № 193 вирішено тимчасово влаштувати малолітню [PERSON] до дитячого закладу на повне державне забезпечення. З низки наданих позивачем довідок вбачається, що малолітня [PERSON] з 28 серпня 2007 року та по сьогодення перебуває у КЛПУ «Донецький обласний спеціалізований будинок дитини» із діагнозом - «Вроджена аномалія розвитку головного мозку. Тетрапарез, епісиндром. Вроджений порок серця. Різка затримка всіх видів розвитку. Гіпотрофія ІІІ ст. Носіння вірусного гепатиту С. Часткова атрофія зорових нервів.» Дитина визнана інвалідом дитинства, потребує постійного перебування у лікувальному закладі під наглядом лікарів. За змістом позову відповідач [PERSON] за час перебування доньки [PERSON] у КЛПУ «Донецький обласний спеціалізований будинок дитини», тобто з 28 серпня 2007 року, жодного разу її не відвідував, станом її здоров'я не цікавився, що підтверджено наданим витягом з журналу реєстрації відвідувань. Відповідач [PERSON], скористувавшись своїм процесуальним правом та не прибувши до судового засідання, надав заяву про визнання пред'явленого позову у повному обсязі, а отже не спростовує наведених обставин. За таких конкретних обставин суд вважає встановленим факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків, що виразилося у тривалій (понад 4 роки) відсутності прояву батьківського піклування щодо малолітньої доньки [PERSON], а тому приходить до висновку про необхідність його позбавлення батьківських прав. Крім того, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та згідно із ст. 166 ч. 2 цього ж Кодексу, позбавлення особи батьківських прав не звільняє її від такого обов'язку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 2 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Таким чином, дослідивши у сукупності існуючі станом на день розгляду справи обставини і перевіривши їх наданими доказами, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів їх заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та моральним засадам суспільства, не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 214,60 гривень, а також з відповідача [PERSON] судовий збір у сумі 107,30 гривень. Відповідно до ст. ст. 150, 164 ч. 1 п. 2, 3, 165, 166 ч. 2, 167 ч. 4, 180-184, 193, 243, 244, Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved