Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-04 00:00:00

У проваджені Заводського районного суду м. Дніпродзержинська перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової суми за попереднім договором купівлі-продажу, яку було передано в провадження судді Ричка С.О. з Покровського районного суду Дніпропетровської області на підставі ухвали суду від 23 липня 2012 року. До судового розгляду справу було призначено на 23.10.2012 р. на 15г.00хв., 23.11.2012р. на 09.30 год., крім того до суду відповідачем [PERSON] було надано зустрічну позовну до позивача [PERSON] про стягнення коштів, яку було прийнято до провадження разом з первісним позовом та справу призначено у судове засідання. Представником відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову було надано заяву про роз'єднання первісного позову з зустрічним позовом в різні провадження та розглядати їх окремо. Ухвалою суду від 27 лютого 2013 року позови було роз'єднано в окремі провадження. Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу з урахуванням індексу інфляції та річних процентів суму у розмірі 43907,50грн. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, але надали до суду заяву в якій просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без їх участі при заочному розгляду справи та без застосування технічних засобів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача та його представника, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 22.04.2009 р. між позивачем та [PERSON] було досягнуто угоду про продаж Відповідачу, належного позивачеві на праві власності, автомобіля марки „Богдан", модель А091, державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 24.04.2008 р. Дніпродзержинським МРЕВ ДАГУМВС України в Дніпропетровської області. В судовому засіданні встановлено, що на підтвердження досягнутої угоди про купівлю-продаж автобусу з визначенням його усіх реєстраційних показників, ціни, строків та порядку розрахунків, відповідач [PERSON] виплатив позивачеві, в якості авансу 35000,0 (тридцять п'ять тисяч) грн. і видав розписку, в якій зазначив, що ця сума передається в рахунок передачі йому автомобіля, решту суми у розмірі 35000,0 (тридцять п'ять тисяч) грн. він зобов'язується передати до 31.08.2008 р., що підтверджується виданою позивачем відповідачеві, [PERSON], розпискою. Судом встановлено, що на підтвердження умов досягнутої угоди, позивач 22.04.2008 р. видав відповідачеві, довіреність на право керування, експлуатації та розпорядження транспортним засобом, а саме автомобілем марки „Богдан", модель А091, державний номер [NUMBER], яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], разом з цим позивач передав відповідачеві, [PERSON], документ на автомобіль - свідоцтво про реєстрацію. Як встановлено в судовому засіданні, офіційне оформлення з передачею автомобіля у власність відповідачу, [PERSON], було обумовлене виконанням повного розрахунок за нього, тобто сплата повного суми угоди у розмірі 70000,0 (сімдесят тисяч) грн., однак відповідач, [PERSON] не виконав свого зобов'язання, та 15.07.2010 р. звернувся до суду з позовом до позивача про стягнення виданого ним авансу, витрачених на ремонт автомобіля коштів, а також судових витрат. Таким чином, досягнута між сторонами угода відповідає положенням статті 655 ЦК України, згідно до якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні буди виконані належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог. Судом встановлено, що в теперішній час відповідач умови договору не виконав і не сплатив частину вартості автомобіля позивачеві, уникає від спілкування з ним, не бажає зустрічатися з позивачем, чим порушив умови договору та розписки. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню в сумі 43907,50 грн. із розрахунку - борг у сумі 35 000,00 грн., сума відсотків станом на листопад 2012 року становить: 3% : 12 міс. х (4міс.2009р.+12 міс.2010р.+9міс.2012р.) : 100% х 35000,00 грн. = 2187,50 грн., втрати з урахуванням індексу інфляції становлять: (2009р.)103,75% х (2010р.) 109,1% х (2011р.) 105,1% = (119,20% х35000,00 : 100%) - 35000,00 = 6720 грн. 00 коп. Також суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 439,10грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved