Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за наступними підставами. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 21 серпня 2009 року відповідач по справі [PERSON] взяв у позивача по справі [PERSON] для особистих потреб 2 000 доларів США. На підтвердження укладеного договору відповідач написав розписку де вказав, що він зобов'язується повернути борг в термін десяти днів, тобто 31 серпня 2009 року. Однак свої зобов'язання відповідач не виконав і в найближчий час як вказано було в розписці, грошей не повернув. Між сторонами по справі було укладено договір позики. Позивач неодноразово нагадувала відповідачу про повернення боргу при особистих зустрічах, та про необхідність виконати умови договору позики й повернути гроші. Відповідач спочатку обіцяв повернути борг, а потім заявив, що в нього немає таких грошей і він не буде повертати борг. Таким чином, позивач зазначає, що у зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань вона змушена була звернутися до суду з цим позовом. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь суму боргу за договором позики у розмірі 19 042 гривень 65 копійок, та 3% річних за весь час просрочки у сумі 1 388 гривень 69 копійок, а також стягнути понесені судові витрати. Позивач у судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення, заяви про слухання справи за його відсутності чи заперечень проти позову не надіслав, тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, і вважає за можливе слухати справу за його відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням того, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору позики укладеного 21.08.2009 року між сторонами, позивач надала відповідачу позику у розмірі 2 000 доларів США, підтвердженням укладання договору позики є копія розписки (а.с.5), відповідно до якої 21.08.2009 року позивач надала відповідачу у борг 2 000 доларів США, які він зобов'язався повернути в найближчій термін, тобто в термін десяти днів. Згідно довідки НБУ від 01 вересня 2009 року, доданої до матеріалів справи (а.с.7), офіційний курс гривні до долара США, встановлений НБУ за 100 доларів США, станом на 01.09.2009 року становить: 798,9000 гривня, за одиницю доларів США. Таким чином, станом на 1 вересня 2009 року, відповідач повинен був повернути позивачу 15 978,00 гривень, що на той час було еквівалентно 2 000,00 доларів США. Позивач неодноразово нагадувала відповідачу про повернення боргу, та про необхідність виконати умови договору позики й повернути гроші. Однак, як випливає з матеріалів справи до теперішнього часу відповідач у добровільному порядку позивачеві вказану суму грошей не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові)- грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ч.2 ст. 1047 ЦК України зазначає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що надана до матеріалів справи розписка від 09.11.2011 року (а.с.8), є саме таким документом, який підтверджує укладання договору позики між сторонами. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимогами Цивільного Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Сума заборгованості відповідача складає 15 978 гривень, і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На сьогоднішній день сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період часу з 1 вересня 2009 року по 1 липня 2012 року складає 19 042,65 гривень = 15 978,00 гривень х 119,18% / 100%. Крім суми основного боргу з відповідача, повинні бути стягнені 3 % річних за весь час прострочення. Ця сума, за період часу з 1 вересня 2009 року по 25 липня 2012 року, складає 1 388,69 гривень = 15 978,00 гривень х 3 % / 100 % х 1058 днів прострочення / 365 днів у році. У зв'язку з тим, що відповідачем не виконані умови договору позики у встановлений договором позики термін і у встановленому порядку я змушена звернутися в суд за захистом своїх інтересів. Всього відповідач повинен позивачу виплатити суму основного зобов'язання в розмірі 19 042 гривень 65 копійок та відсотків за користування грошима в розмірі 1 388 гривень 69 копійок. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Таким чином, у відповідності до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судових витрат у сумі 214 гривень 60 копійок, оскільки позивачем ці витрати належним чином підтверджені документально (а.с.3). На підставі викладеного,

Outcome: approved