overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем та стягнення з останнього аліментів на утримання дитини. У судовому засідання позивач позов підтримала, пояснивши суду, що одружилася з відповідачем 23 серпня 2008 року. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Вважає, що сімя розпалася остаточно на примирення з чоловіком не згодна. Також вказує на те, що відповідач - батько дитини матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання зявився, позовні вимоги визнав частково, вказуючи на те, що розмір аліментів на його думку завеликий, який просить позивачка. Заслухавши пояснення позивачки, представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги останньої є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на вищенаведені приписи ЦПК України та враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд задовольняє вимоги про розірвання шлюбу в повному обсязі. Також у судовому засіданні достовірно встановлено, що від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. Так як на даний час відповідач коштів на утримання дочки не надає, дитина утримується за кошти останньої. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Документально підтверджується, що [PERSON] дійсно є батьком [PERSON], [INFO], у звязку з чим відповідач повинен виділяти кошти на її утримання. Згідно з ч.І ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягується судові витрати. Виходячи з вказаного, згідно зі ст. ст. 180, 181, 183 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ПАТ „Дельта Банк звернувся з позовом до суду до відповідачки про повернення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 05 жовтня 2007 року відповідачка отримала кредит згідно договору №002-23986-051007 у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. Відповідачка порушила договірні зобовязання і станом на 11 січня 2012 року заборгованість становить 3563 гривні 94 копійки. Оскільки на неодноразові звернення про повернення кредиту відповідачка не реагує, то виникла необхідність звернутись з даним позовом до суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання представник позивача не зявився, попередньо подавши заяву, згідно якої просить позов задовольнити та розглядати позов без його участі. В судовому засіданні відповідачка позов визнала, проти задоволення не заперечувала.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідачки, суд вважає, що позов ПАТ „Дельта Банк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення, як обґрунтований та документально підтверджений, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка дійсно не виконує умов кредитного договору, на всі звернення позивача до неї не звертає уваги. На підставі ст.ст. 16, 526 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на самочинно збудовані споруди, посилаючись на те, що вона з чоловіком [PERSON] одружилися в 1961 році і під час перебування у шлюбі побудували будинковолодіння в місті Умані, 2-й провулок Л.Українки 31. Будівництво вони розпочали на виділеній у 1964 році земельній ділянці, згідно дозволу на виконання робіт, отриманому у 1967 році, згідно проекту, отриманого у відповідних органах. Крім того вони з покійним чоловіком побудували нежитлові приміщення: веранду «а»в 1970 році, сарай-прибудову «Е»в 1979 році та сарай-прибудову «В»в 1990 році без належного дозволу. Земельну ділянку площею 0,0602 га по 2 провулку Л.Українки,31, було приватизовано в 2006 році на ім?я [PERSON]. 1 листопада 2009 року її чоловік [PERSON] помер. Після смерті чоловіка вона прийняла спадщину шляхом постійного проживання з спадкодавцем. Оскільки в домоволодінні наявні самочинні добудови, в нотаріальній конторі ім видати свідоцтво про право на спадщину відмовились і тому виникла необхідність звернутися з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила визнати за нею право власності на самочинно збудовані два сараї прибудови «В»і «Е»та веранду «а», що розташовані в м.Умані, по 2-му провул. Л.Українки,31, Черкаської області. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідача позов визнав, протии задоволення не заперечуував. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення, як обґрунтований і документально підтверджений. На підставі ст.ст. 376 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя не склалось, оскільки сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідач проти позову не заперечує. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи,судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 серпня 1997 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Радянського району м.Києва, актовий запис № 333. Від даного шлюбу мають доньку Вероніку, [INFO] Сторони мають різні характери, погляди на життя, виховання, що в подальшому вплинуло на їх спільне проживання, почали виникати непорозуміння, що призвело до розпаду сімї. Шлюбні стосунки не підтримують,. спільне господарство не ведеться. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

12.04.2012 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті громадянина України [PERSON], який помер 1 вересня 2011 року. У судове засідання позивач та його представник не з»явилися, але надали до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, наполягають на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача до суду не з'явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи до суду не з'явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представників позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи 8 вересня 2011 року помер [PERSON] ( свідоцтво про смерть серії 1-ФП № 147914 від 08.11.2011 року). Спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться по вул..Червоноармійській, 21 смт Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області та належав спадкодавцю на підставі договору дарування ( договір дарування від 01.10.1991 року № 1068). Позивач є рідним батьком покійного [PERSON] ( запис акта про народження № 83 відділу державної реєстрації актів цивільного стану Врадіївського РУЮ Миколаївської області). Після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась та спадщина ніким не успадкована. На момент смерті спадкодавець проживав один ( довідка Врадіївської селищної ради № 1499 від 09.04.2012 р. ). Позивач після смерті [PERSON] не звернувся до нотаріального органу за місцем відкриття спадщини з поважної причини через юридичну необізнаність законодавства. Встановив вказані обставини, суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з питання спадкування, тому при прийнятті рішення керується ч.3 ст. 1272 ЦК України, відповідно до якої, суд може за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що строк позивачем пропущено з поважних причин, суд приходить до висновку про надання позивачу додаткового строку терміном три місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

26 березня 2012 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до багатоцільового госпрозрахункового комунального підприємства Сирена (далі по тексту - БГКП Сирена) з вказаною позовною заявою. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона з 08 вересня 2009 року працює на підприємстві на посаді прибиральника території та службових приміщень. На теперішній час їй не виплачена заробітна плата за лютий, березень 2012 року, у звязку з чим просить її стягнути. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача БГКП Сирена, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає повністю. Дослідивши матеріалів справи, суд дійшов до наступного. [PERSON] з 08 вересня 2009 року працює в БГКП Сирена на посаді прибиральника території та службових приміщень, що підтверджується копією трудової книжки. Згідно довідки БГКП Сирена№ 276 від 20 квітня 2012 року позивачці не сплачена заробітна плата за лютий 2012 року в сумі 959 грн. 27 коп., березень 2012 року в сумі 959 грн. 69 коп. З вище викладеного вбачається, що відповідачем не виплачена позивачці заробітна плата за лютий, березень 2012 року на загальну суму - 1918 грн. 96 коп. і по теперішній час не погашена. Відповідно до ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), заробітна плата виплачується працівникам не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. З врахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, слід допустити негайне виконання судового рішення за один місяць. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення заробітної плати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади селища Ладан в особі Ладанської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності на грошовий вклад в порядку спадкування за законом. Мотивують свої вимоги тим, що 24 серпня 2011 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майна в тому числі і на грошові вклади. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця [PERSON], який вчасно подав заяву про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину на грошові вклади він не має можливості, так як спадкодавець за життя не зареєстрував право власності та не отримав ощадну книжку на своє ім»я. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте надав заяву, в якій зазначено, що відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить справу розглядати без участі представника. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 170569 вбачається, що [PERSON] помер 24.08.2011 року (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про народження серії ЯЛ № 628347 вбачається, що [PERSON] є сином [PERSON] ( а. с. 10). З копії свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом [PERSON] 19.10.2010 року, вбачається, що [PERSON] після смерті [PERSON] прийняв у спадщину грошові вклади з належними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться на зберіганні в територіально відокремленому безбалансовому відділенні № 221/04 Прилуцького відділення № 221 ВАТ «Ощадбанк» на рахунках №№ 915511386, 6692, сума на яких відповідно складає: 6975,55 грн, 00,58 грн, які належали спадкодавиці на підставі повідомлення вищезазначеного відділення ощодбанку від 18 червня 2010 року. № 795 (а.с.12). Оцінюючи у сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON], який помер 24 серпня 2011 року, і протягом встановленого законом строку подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а тому має право на визнання за ним право власності на спадкове майно після смерті спадкодавця [PERSON], а самегрошовий вклад з належними відсотками та нарахованою компенсацією На підставі викладеного та ст.ст. 328, 1261, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому прохає суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 9 жовтня 1995 року. Свої вимоги обгрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем у них не склалося. Через зловживання відповідачем спиртними напоями між ними часто відбувалися сварки, під час яких відповідач ображав її. На даний час вони не проживають однією сім»єю та не ведуть спільне господарство, тому вона вважає, що збереження їх сім»ї неможливе. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що спільне життя у неї з відповідачем не склалося, між ними часто виникали сварки через те, що відповідач зловживає спиртними напоями, з листопада 2011 року вони не ведуть спільне господарство та не підтримують подружні стосунки, незважаючи на те, що проживають за однією адресою, примирення між ними неможливе. Після розірвання шлюбу її прізвище прохає залишити «Дмитренко». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, в той час як він належним чином був оповіщений про час і місце розгляду справи, про що свідчить розписка про вручення йому судової повістки (а.с. 11). Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 9 жовтня 1995 року (а.с. 2 ). Шлюб у сторін - другий. Від шлюбу сторони дітей не мають. За поясненнями позивачки, вони з відповідачем не ведуть спільне господарство та не підтримують подружні стосунки з листопада 2011 року. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Спір про майно між сторонами також не виник.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

Позивач у лютому 2012 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 1 245,07 грн. В обґрунтування своїх вимог, зазначив, що Кредитного договору № 002-03152-280107 від 28.01.2007р. [PERSON] отримав кредит в сумі 1 291,08 грн. зі сплатою за користування ним відсотків, проте в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. З урахування викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 245,07 грн. та судові витрати. Сторони в судове засідання у справі не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Кредитного договору № 002-03152-280107 від 28.01.2007р. [PERSON] отримав кредит в сумі 1 291,08 грн. зі сплатою відсотків за користування ним. У звязку з неналежним виконанням відповідачкою умов зазначеного кредитного договору заборгованість станом на 28.01.2012 року за ним склала 1 245,07 грн., у тому числі: заборгованість за сумою кредиту 881,42 грн.; заборгованість за відсоткам 16,25 грн.; заборгованість за комісіями 347,40 грн. Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України одною з форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки. Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, поси\-лаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.12.1992 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO] та Данила, 22.05.2001 року на\-родження. Спільне життя у них не склалось, вони перестали підтримувати подружні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, а тому він дійшов висновку про недоцільність збереження даного шлюбу і змушений звертатись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач та його представник - [PERSON] позов підтримали у пов\-ному обсязі, просили шлюб розірвати, посилаючись на те, що після спільне життя у них не склалось, подружжя перестали підтримувати подружні відносини, не ведуть спільного господарства, а тому позивач дійшов висновку про недоцільність збереження даного шлюбу, відновити їх відносини не\-можливо, а тому він наполягає на розірванні даного шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, зазначила суду, що дійсно між ними відсутнє взаємопорозуміння, а тому вона згодна на розлучення. Відповідач просила суд не надавати їм з чоловіком строк на примирення, оскільки вони близько трьох років не підтримують по\-дружні відносини, не ведуть спільного господарства і наміру зберігати дану сімю не мають. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоло\-віка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26.12.1992 р. (а.с.5), від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO] та Данила, [INFO] (а.с.6, 7). Під час спільного проживання між подружжям виникали непорозуміння, конфлікти, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала, оскільки вва\-жає, що сімя розпалась, а тому відновлення подружніх відносин з позивачем не можливе. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збере\-ження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

У лютому 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 27\~червня 1998 року він уклав шлюб із відповідачем [PERSON], який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області, актовий запис № 222. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у нього з відповідачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на життя та небажання [PERSON] вести спільне господарство належним чином. Подружні відносини між ними припинені з жовтня 2001 року, спільного господарства вони не ведуть. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим. Спору між ними про поділ спільного сумісного майна подружжя не має. Просив розірвати шлюб між ним і [PERSON], зареєстрований 27 червня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області, актовий запис № 222. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеному вище, просив суд задовольнити позов. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 червня 1998 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області, актовий запис № 222. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З жовтня 2001 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згідно із ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи, що сторони з жовтня 2001 року проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 21, 24, 104, 110, 111, 112 СК України,

Outcome: approved