Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам у розмірі 94250 гривень та пені у розмірі 28347 гривень за період з 28.07.2010 року по 02.12.2012 року. В обґрунтування позову позивач зазначала, що рішенням Фрунзенського районного суду м.Харків від 04 серпня 2010 року у справі №2-4435/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 3250 гривень щомісяця, починаючи з 28.07.2010 року до досягнення дітьми повноліття. 18.11.2011 року державним виконавцем Фрунзенського ВДВС ХМУЮ [PERSON] була винесена постанова про відкриття провадження. 13.12.2011 року позивач звернулася до Фрунзенського ВДВС з заявою в якій просила накласти арешт на частку нерухомого майна, яке належить [PERSON], яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 23.12.2011 року державним виконавцем Дяченко Н.О. винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідач ухиляється від сплати аліментів і заборгованість станом на 01.12.2012 складає 94250 гривень. Окрім того, у звязку з виникненням заборгованості пор аліментам, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 28347 гривень за 859 днів прострочки. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, . Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність представника позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. У ході судового розгляду встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду м.Харків від 04 серпня 2010 року у справі №2-4435/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 3250 гривень щомісяця, починаючи з 28.07.2010 року до досягнення дітьми повноліття, 27 серпня 2010 року на підставі зазначеного рішення видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського міського управління юстиції [PERSON] від 18.11.2011 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню зазначеного рішення суду. У відповідності до ч.4 ст. 194 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, виконаного державним виконавцем Фрунзенського ВДВС Харківського міського управління юстиції [PERSON] заборгованість [PERSON] відповідно до виконавчого листа №2-4435 Фрунзенського районного суду м.Харкова, заборгованість [PERSON] за період з 28.07.2010 року по 01.12.2012 року складає 94250 гривень. Згідно\~\~до ч.1\~ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення.\~\~ Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України при розгляді судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.04.2006 року, неустойка (пеня сплачується за весь час прострочення сплати аліментів. Кількість прострочених днів по несплаті аліментів складає 859 днів, заборгованість за 1 місяць складає 3250 гривень, таким чином заборгованість становить 28347 гривень (3250 сума заборгованості за один місяць помножити 1%). Судовий збір у справі визначається судом виходячи із Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року, а саме з відповідачів у частковому порядку підлягає стягненню в доход держави 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved