Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-22 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку. При цьому позивачі зазначають, що 12 грудня 2007 року між відповідачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстр. № 4800. Відповідно до цього договору відповідач купив у [PERSON] за 1 904 200 грн. житловий будинок літера "А-2" з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. До підписання договору купівлі-продажу відповідач сплатив на користь [PERSON] 1000 грн., решту суми 1 903 200 грн. відповідач повинен був сплатити продавцю у строк до 18 годин 12 грудня 2007 р. Крім того, 12 грудня 2007 року між відповідачем та третіми особами [PERSON] та [PERSON] також був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстр. № 4803. За цим договором відповідач купив земельну ділянку, на якій розташований придбаний відповідачем житловий будинок [ADDRESS] Харківської області, розрахувавшись з продавцями до підписання договору. Заявою від 12.12.2007 р. [PERSON] надала свою згоду на реєстрацію за [PERSON] права власності до здійснення розрахунку за договором купівлі-продажу в повному обсязі та на отримання витягу з реєстру прав власності для укладання договору іпотеки. Для здійснення розрахунку з продавцем за будинок відповідач [PERSON] 13 грудня 2007 року уклав з третьою особою ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" (попереднє найменування ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України") кредитний договір № 6807С118 (надалі "основний договір"). Відповідно до зазначеного договору відповідач отримав від банку у кредит кошти в розмірі 280 000 доларів США з кінцевою датою погашення кредиту 12 грудня 2032 року. Кредит був наданий для оплати придбання житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. На забезпечення належного виконання [PERSON] зобов'язань за основним договором, тобто за кредитним договором, між відповідачем та банком 13 грудня 2007 р. був укладений іпотечний договір № 68072273, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстр. № 4818. Відповідно до цього договору відповідач, як іпотекодавець, передав банку (іпотекодержателю) в іпотеку два об'єкти: житловий будинок літера "А-2" з надвірними будівлями та спорудами, розташовані за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер 6325157313:00:001:0028, на якій розташований вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями. За рахунок отриманих в кредит коштів відповідач розрахувався з [PERSON] за придбаний будинок, про що свідчить її заява від 13 грудня 2007 р., посвідчена приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстр. № 4808. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON], отримавши кредит, не здійснив жодного платежу з повернення банку кредитних коштів, тобто не виконував свої зобов'язання за кредитним договором, ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до відповідача [PERSON] про примусове стягнення коштів шляхом визнання права продажу предмета іпотеки за іпотечним договором. Рішенням суду від 16 жовтня 2008 р. по справі № 2-1975/2008 позов банку задоволений, рішенням звернуте стягнення шляхом визнання права продажу філії "Укрексимбанк" в м. Харкові будь-якій особі - покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором № 68072273 від 13.12.2007 р., а саме: житловий будинок літ. "А-2 з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], для задоволення вимог ВАТ "Державний експортно - імпортний банк України" в особі філії ВАТ "Укрексимбанк" в м. Харкові до [PERSON] за кредитним договором № 6807С118 від 13.12.2007 р. Для задоволення своїх вимог за кредитним договором № 6807С118 від 13.12.2007 p., укладеним з відповідачем [PERSON], ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі своєї філії в м. Харкові здійснив продаж будинку, що був предметом іпотечного договору, укладеного на забезпечення належного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, а позивачі, придбали цей будинок у власність по 1/3 частині кожний, про що 21 жовтня 2009 р. був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] 21.10.2009 p., реєстр. № 2695. Право власності за позивачами на цей будинок зареєстроване в КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" 10.11.2009 р., що підтверджується відповідним Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24397320. Крім цього, 21 жовтня 2009 р. між позивачами, та банком був укладений договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстр. № 2691. Згідно з цим договором банк відступив позивачам своє право вимоги за іпотечним договором № 6807Z273 від 13.12.2007 p., укладеним між банком та відповідачем, та позивачі стали іпотекодержателями за цим договором в частині нерухомого майна - земельної ділянки загальною площею 0,1500 га, кадастровий № 6325157313:00:001:0028 з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.1.3. договору про відступлення права вимоги позивачі одержали всі права первісного кредитора за основним (тобто кредитним) договором в частині вище зазначеної земельної ділянки та за іпотечним договором в розмірі 20 800 доларів США. Оскільки відповідач до цього часу жодних своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, позивачі, як нові кредитори, відповідно до п. 4.2. кредитного договору маємо право стягнути заборгованість за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з п. 4.2 кредитного договору, якщо виникла та триває подія невиконання позичальником (відповідачем) зобов'язань, і у банка виникає право вимоги дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, банк повинен повідомити позичальника про дострокове повернення кредиту. Таке повідомлення банком було зроблено, що підтверджується листом байку на адресу відповідача № 068-02/401 від 29.01.2008 p., яке було надіслано відповідачу рекомендованим листом, що підтверджується відповідною поштовою квитанцією. За таких обставин у позивачів виникло право задовольнити свої вимоги на загальну суму 20 800 доларів США за рахунок предмету іпотеки - земельної ділянки відповідно до умов іпотечного договору. Відповідно до п. 2.1.12 іпотечного договору іпотекодержатель має право стягнення на предмет іпотеки, якщо на момент настання терміну виконання іпотекодавцем зобов'язання, забезпеченого іпотекою, воно не буде виконане, та в інших випадках, передбачених чинним законодавством, договором іпотеки та кредитним договором. Пунктом 5.1. іпотечного договору також передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов кредитного договору та/або порушення ним обов'язків, встановлених кредитним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання іпотекодавцем своїх зобов'язань за кредитним договором, а у разі їх невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з п.5.2. договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, що міститься в п. 5.3 цього договору, або будь-яким іншим чином відповідно до законодавства України, чинного на дату звернення стягнення, за вибором іпотекодержателя. Пунктом 5.3 іпотечного договору передбачені декілька способів звернення стягнення на предмет іпотеки, один з яких на власний розсуд може вибрати іпотекодержатель. В тому числі в підпункті "а" пункту 5.3. передбачено, що іпотекодержатель набуває право власності та реєструє за собою предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмету іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Підпунктом "а" пункту 5.3. іпотечного договору встановлено, що укладанням іпотечного договору іпотекодавець, тобто відповідач [PERSON], беззастережно засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя. Звітом про експертну грошову оцінку, виготовлену суб'єктом оціночної діяльності - приватним підприємством "Фінансово-правовий консалтинг", яке діє на підставі ліцензії на проведення землевпорядних та землеоціночних робіт від 13.06.2008 p., серія АВ № 39062, виданої Державним комітетом України по земельних ресурсах, підтверджується, що станом на 21.06.2012 p., тобто на цей час, ринкова вартість земельної ділянки несільськогосподарського призначення, розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 6325157313:00:001:0028, становить 99 750, 00 гривень. Як вже зазначалось, відповідно до договору про відступлення права вимоги від 21.10.2009 р. до нас, позивачів, перейшло право вимоги на суму 20 800 доларів США, що за курсом Національного банку України на цей час еквівалентно 166 254,40 гри. Ринкова вартість земельної ділянки, яка є предметом іпотеки, та на яку звертається стягнення шляхом визнання права власності, складає 99 750 грн. Таким чином, вартість предмету іпотеки не перевищує об'єм зобов'язань відповідача перед позивачами, та вона навіть на 66 504,40 грн. менша, ніж сума його зобов'язань перед позивачами. Таким чином, відповідач повинен виконувати свої зобов'язання у відповідності до умов укладеного між ним та банком кредитного договору, але він порушив свої зобов'язання та не здійснив жодного платежу з повернення отриманих у кредит коштів. Позивачі в судове засідання не з'явилися, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, прохали розглянути справу за їх відсутності, про що подали відповідні заяви до суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надходило. Треті особи в судове засідання не з'явилися, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, прохали розглянути справу за їх відсутності, про що подали відповідні заяви до суду. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 12 грудня 2007 року між відповідачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстр. № 4800 (а.с. 9). Відповідно до цього договору відповідач купив у [PERSON] за 1 904 200 грн. житловий будинок літера "А-2" з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. До підписання договору купівлі-продажу відповідач сплатив на користь [PERSON] 1000 грн., решту суми 1 903 200 грн. відповідач повинен був сплатити продавцю у строк до 18 годин 12 грудня 2007 р. Крім того, 12 грудня 2007 року між відповідачем та третіми особами [PERSON] та [PERSON] також був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстр. № 4803 (а.с. 17). За цим договором відповідач купив земельну ділянку, на якій розташований придбаний відповідачем житловий будинок [ADDRESS] Харківської області, розрахувавшись з продавцями до підписання договору. Заявою від 12.12.2007 р. (а.с. 14) [PERSON] надала свою згоду на реєстрацію за [PERSON] права власності до здійснення розрахунку за договором купівлі-продажу в повному обсязі та на отримання витягу з реєстру прав власності для укладання договору іпотекі. Для здійснення розрахунку з продавцем за будинок відповідач [PERSON] 13 грудня 2007 року уклав з третьою особою ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" (попереднє найменування ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України") кредитний договір № 6807С118 (надалі "основний договір"), (а.с. 19-23). Відповідно до зазначеного договору відповідач отримав від банку у кредит кошти в розмірі 280 000 доларів США з кінцевою датою погашення кредиту 12 грудня 2032 року. Кредит був наданий для оплати придбання житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. На забезпечення належного виконання [PERSON] зобов'язань за основним договором, тобто за кредитним договором, між відповідачем та банком 13 грудня 2007 р. був укладений іпотечний договір № 68072273, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстр. № 4818 (а.с. 27-31). Відповідно до цього договору відповідач, як іпотекодавець, передав банку (іпотекодержателю) в іпотеку два об'єкти: житловий будинок літера "А-2" з надвірними будівлями та спорудами, розташовані за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер 6325157313:00:001:0028, на якій розташований вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями. За рахунок отриманих в кредит коштів відповідач розрахувався з [PERSON] за придбаний будинок, про що свідчить її заява від 13 грудня 2007 р., посвідчена приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстр. № 4808 (а.с. 16). У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON], отримавши кредит, не здійснив жодного платежу з повернення банку кредитних коштів, тобто не виконував свої зобов'язання за кредитним договором, ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до відповідача [PERSON] про примусове стягнення коштів шляхом визнання права продажу предмета іпотеки за іпотечним договором. Рішенням суду від 16 жовтня 2008 р. по справі № 2-1975/2008 позов банку задоволений, рішенням звернуте стягнення шляхом визнання права продажу філії "Укрексимбанк" в м. Харкові будь-якій особі - покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором № 68072273 від 13.12.2007 р., а саме: житловий будинок літ. "А-2 з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], для задоволення вимог ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії ВАТ "Укрексимбанк" в м. Харкові до [PERSON] за кредитним договором № 6807С118 від 13.12.2007 р. (а.с. 34-36) Для задоволення своїх вимог за кредитним договором № 6807С118 від 13.12.2007 p., укладеним з відповідачем [PERSON], ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі своєї філії в м. Харкові здійснив продаж будинку, що був предметом іпотечного договору, укладеного на забезпечення належного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, а позивачі, придбали цей будинок у власність по 1/3 частині кожний, про що 21 жовтня 2009 р. був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] 21.10.2009 p., реєстр. № 2695 (а.с. 37). Право власності за позивачами на цей будинок зареєстроване в КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" 10.11.2009 р., що підтверджується відповідним Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24397320 (а.с. 39). Крім цього, 21 жовтня 2009 р. між позивачами, та банком був укладений договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстр. № 2691 (а.с. 40). Згідно з цим договором банк відступив позивачам своє право вимоги за іпотечним договором № 6807Z273 від 13.12.2007 p., укладеним між банком та відповідачем, та позивачі стали іпотекодержателями за цим договором в частині нерухомого майна - земельної ділянки загальною площею 0,1500 га, кадастровий № 6325157313:00:001:0028 з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.1.3. договору про відступлення права вимоги позивачі одержали всі права первісного кредитора за основним (тобто кредитним) договором в частині вище зазначеної земельної ділянки та за іпотечним договором в розмірі 20 800 доларів США. Оскільки відповідач до цього часу жодних своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, позивачі, як нові кредитори, відповідно до п. 4.2. кредитного договору маємо право стягнути заборгованість за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з п. 4.2 кредитного договору, якщо виникла та триває подія невиконання позичальником (відповідачем) зобов'язань, і у банка виникає право вимоги дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, банк повинен повідомити позичальника про дострокове повернення кредиту. Таке повідомлення банком було зроблено, що підтверджується листом байку на адресу відповідача № 068-02/401 від 29.01.2008 p., яке було надіслано відповідачу рекомендованим листом, що підтверджується відповідною поштовою квитанцією (а.с. 32-33). За таких обставин у нас виникло право задовольнити свої вимоги на загальну суму 20 800 доларів США за рахунок предмету іпотеки - земельної ділянки відповідно до умов іпотечного договору. Відповідно до п. 2.1.12 іпотечного договору іпотекодержатель має право стягнення на предмет іпотеки, якщо на момент настання терміну виконання іпотекодавцем зобов'язання, забезпеченого іпотекою, воно не буде виконане, та в інших випадках, передбачених чинним законодавством, договором іпотеки та кредитним договором. Пунктом 5.1. іпотечного договору також передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов кредитного договору та/або порушення ним обов'язків, встановлених кредитним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання іпотекодавцем своїх зобов'язань за кредитним договором, а у разі їх невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з п.5.2. договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, що міститься в п. 5.3 цього договору, або будь-яким іншим чином відповідно до законодавства України, чинного на дату звернення стягнення, за вибором іпотекодержателя. Пунктом 5.3 іпотечного договору передбачені декілька способів звернення стягнення на предмет іпотеки, один з яких на власний розсуд може вибрати іпотекодержатель. В тому числі в підпункті "а" пункту 5.3. передбачено, що іпотекодержатель набуває право власності та реєструє за собою предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмету іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Підпунктом "а" пункту 5.3. іпотечного договору встановлено, що укладанням іпотечного договору іпотекодавець, тобто відповідач [PERSON], беззастережно засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя. Звітом про експертну грошову оцінку, виготовлену суб'єктом оціночної діяльності - приватним підприємством "Фінансово-правовий консалтинг", яке діє на підставі ліцензії на проведення землевпорядних та землеоціночних робіт від 13.06.2008 p., серія АВ № 39062, виданої Державним комітетом України по земельних ресурсах, підтверджується, що станом на 21.06.2012 p., тобто на цей час, ринкова вартість земельної ділянки несільськогосподарського призначення, розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 6325157313:00:001:0028, становить 99 750, 00 гривень (а.с. 42-53). Як вже зазначалось, відповідно до договору про відступлення права вимоги від 21.10.2009 р. до нас, позивачів, перейшло право вимоги на суму 20 800 доларів США, що за курсом Національного банку України на цей час еквівалентно 166 254,40 гри. Ринкова вартість земельної ділянки, яка є предметом іпотеки, та на яку звертається стягнення шляхом визнання права власності, складає 99 750 грн. Таким чином, вартість предмету іпотеки не перевищує об'єм зобов'язань відповідача перед нами, та вона навіть на 66 504,40 грн. менша, ніж сума його зобов'язань перед нами. Відповідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.2 ст. 546 ЦК України договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Зокрема, Законом України "Про іпотеку" встановлений такий вид забезпечення, як іпотека. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, відповідач повинен виконувати свої зобов'язання у відповідності до умов укладеного між ним та банком кредитного договору, але він порушив свої зобов'язання та не здійснив жодного платежу з повернення отриманих у кредит коштів. Згідно із ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 24 Закону України "Про іпотеку" також передбачено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Як вбачається з тексту кредитного договору, він не містить інших положень, ніж встановлені в ст.. 24 Закону України "Про іпотеку", а іпотечний договір в п. 2.1.7. містить право іпотекодержателя, тобто банку, відступати свої права за цим договором третім особам без отримання згоди іпотекодавця, тобто відповідача. Згідно із ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Цією статтею також передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 33 Закону "Про іпотеку", якщо предметом іпотеки є два або більше об'єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Договором купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 21.10.2009 р. позивачами з банком, підтверджується, що коштів, отриманих від реалізації першого предмету іпотеки - будинку [ADDRESS] Харківської області (будинок був проданий за 659 ООО грн., що еквівалентно 80 000 доларам США), недостатньо для повного погашення зобов'язань відповідача, які лише за тілом кредиту складають 280 000 доларів США. Тому звернення стягнення на другий об'єкт іпотеки є законним. А оскільки саме позивачам, було відступлено банком право звернення на другий об'єкт іпотеки за відступленими вимогами по кредитному договору на суму 20 800 доларів США, то вимоги позивачів є обґрунтованими. Відповідно до вимог ст. 35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ч. 2 ст. 35 цього Закону, положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Як вже зазначалось, банк надсилав відповідачу письмову вимогу, що підтверджується поштовою квитанцією. Статтею 36 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також, вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Згідно із ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Таким чином, враховуючи ринкову вартість земельної ділянки, що є предметом іпотеки, ми маємо право отримати її у власність без відшкодування відповідачу будь-яких коштів. Враховуючи, що відповідно до договору про відступлення права вимоги від 21.10.2009 р. до кожного з позивачів право вимоги перейшло в розмірі по 1/3 частки, кожний з позивачів має право отримати у власність по 1/3 частки спірної земельної ділянки, що не суперечить вимогам ст. 87 Земельного кодексу України, яка передбачає, що право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Згідно ст. 78 Земельного кодексу України, Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст.126 ч.1 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Відповідно до ч. 9 ст. 126 Земельного кодексу України державний акт на право власності та право постійного користування земельною ділянкою видається на одну земельну ділянку. Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту права власності на землю. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою Наказом Держкомзему України № 43 від 4.05.1999 року, врегульовано порядок складання, видачі та реєстрації державних актів на право власності на землю. Аналіз наявних у матеріалах справи документів, дає змогу суду визначити, що позивачі виконали всі вимоги діючого законодавства щодо отримання дозвільних та земельно-облікових документів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], треті особи: Публічний акціонерний банк "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії в м. Харкові, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку - підлягають задоволенню. В зв'язку з вступом в дію Перехідних положень Закону України "Про державний земельний кадастр" від 07.07.2011 р. зі змінами, які набрали чинності з 01.01.2013 р., внесено зміни в ст. 126 Земельного Кодексу України. Право власності на земельну ділянку оформляється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. зі змінами, який набрав чинності з 01.01.2013 р. Документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку згідно ст. 18 являється свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Outcome: approved