Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання договору купівлі продажу дійсним, посилаючись на те, що 15 жовтня 1998 року між позивачем [PERSON], та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], був укладений договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS], який був оформлений на Маріупольській універсальній товарній біржі. Сторони фактично виконали умови угоди, а саме позивач сплатив відповідачам певну суму грошей, а останні передали йому у власність квартиру та правовстановлюючі документи. На теперішній час у позивача виникла необхідність розпорядитися належною йому квартирою, однак він не може цього зробити оскільки біржовий контракт не є підставою для підтвердження його права власності, оскільки не був нотаріально посвідчений. У звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, та просить визнати угоду купівлі продажу квартири [ADDRESS] дійсною та визнати за ним право власності на зазначену квартиру. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив задовольнити позов. Відповідачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON] до судового засідання не зявились, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про отримання судових повісток. Про поважність причин неявки суд не повідомили. Не з`явившись у судове засідання та не скориставшись своїм процесуальним правом надання доводів або заперечень проти позову, тим самим відповідачі не оспорюють позовні вимоги [PERSON] про визнання біржового контракту укладеного на Маріупольській універсальній товарній біржі 15 жовтня 1998 року дійсним. Згідно із статтею 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Статтею 6 [PERSON] Європи «Про захист прав людини та основних свобод» від 04.11.1950 року, ратифікованою згідно із Законом України від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і відкритий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановлений законом. Допитавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно біржового контракту № 23141 від 15 жовтня 1998 року Маріупольською універсальною товарною біржею був укладений договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON], з одного боку, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], з іншого боку. Згідно реєстраційного посвідчення БТІ м. Маріуполя від 26 жовтня 1998 року квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі біржового контракту № 23141 від 15 жовтня 1998 року, реєстраційний номер 40845. Правовідносини, що склалися між сторонами мали місце до набрання чинності ЦК України в редакції 2003 року, тому відповідно п. 4 Прикінцевих положень підлягають застосуванню положення ЦК України в редакції 1963 року. Так договір купівлі - продажу квартири, сторонами по якому є громадяни, укладений у порушення вимог ст. 227 ЦК України, якою передбачене обовязкове нотаріальне посвідчення угод цього виду. Відповідно ч. 2 ст. 47 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. За таких обставин, які були досліджені у судовому засіданні, суд вважає встановленим, що між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] відбувся договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS]. На підставі переліченого суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON], визнавши дійсним вказаний договір купівлі - продажу, укладений на Маріупольській універсальній товарній біржі 15 жовтня 1998 року. На підставі ст. ст. 47, 227 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved