Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого 19.05.2010 року у них народилася донька [PERSON]. Дочка знаходиться на утриманні та виховується позивачкою одноособово. Батько дитини, відповідач по справі ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, просить стягнути, враховуючи, що відповідач має постійний дохід, з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки в розмірі ? частки від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку починаючи з дня предявлення позову до суду і до повноліття дитини, та стягнути аліменти на своє особисте утримання до досягнення дочкою 3 років ? частину всіх видів заробітку відповідача. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги уточнила: просила суд, враховуючи, що вона з 02.07.2012 року вийшла на роботу та не потребує коштів на своє особисте утримання - стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки в розмірі ? частки від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку починаючи з дня предявлення позову до суду і до повноліття дитини. Суду пояснила, що відповідач добровільно не надає кошти на утримання дочки, з дитиною не спілкується. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з вищенаведених підстав. Кошти, які надає відповідач їй не достатньо на утримання дитини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Суду пояснив, що бажає сплачувати аліменти спочатку в розмірі 1/15 частини від свого заробітку, а потім змінив свою думку та зазначив, що бажає сплачувати в розмірі 1/7 частини від усіх видів свого заробітку. Його заробіток в місяць складає близько 15000 гривень, з яких 2000 гривень він надає на утримання батьків, 4000 гривень витрачає на оренду квартири, вважає достатнім сплачувати дитині 1/7 частку, що складає близько 2000 гривень. Вважає дитині достатньо цих коштів, оскільки йому не достатньо ? частин його заробітної плати. Представник відповідача просив суд стягнути аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/7 частини від усіх від усіх видів заробітку відповідача. Суду пояснив, що у відповідача досить великий розмір заробітної плати, отже стягнення аліментів в розмірі ? частини від його заробітку на дитину досить велика сума, вважає достатньою 1/7 частину. Враховуючи, що на утриманні відповідача знаходиться мати та вітчим, а також те, що відповідач наймає житло на особисте проживання йому залишається мало коштів. Крім того, враховуючи кризу в країні та постійні скорочення на роботі відповідача його може бути скорочено і, отже має бути визначено розмір аліментів в розмірі 1/7 частини від усіх вдів заробітку відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.5). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, батько дитини, відповідач по справі, на даний час надає утримання дитині в розмірі, який вважає достатнім. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивачка проживає разом з дитиною, одноособово займається її вихованням, з 02.07.2012 року вийшла на роботу до закінчення відпустки, яка надається матері до досягнення дитиною трирічного віку, відповідач є працездатним, працює, отримує заробітну плату, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечує, лише заперечує щодо розміру стягуваних з нього аліментів. Також, суд обґрунтовано вважає, що навіть якщо у відповідача знаходяться на утриманні мати і вітчим (хоча жодних доказів, а ні щодо наявності родинних відносин з особами [PERSON], [PERSON], а ні щодо надання утримання даним особам відповідачем надано не було) то відсутні підстави, які унеможливлюють сплату відповідачем аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу). Суд критично оцінює обґрунтування представником відповідача як підставу для стягнення в розмірі 1/7 частини аліментів на дитину можливість відповідача бути скороченим за його місцем роботи, адже, мова йде про стягнення аліментів у частці від заробітку а не в твердій грошовій сумі, а тому будь-якого звязку між зміною розміру заробітку чи місця роботи відповідача та стягненням аліментів в розмірі ? частини від усіх видів доходів відповідача не вбачається. Посилання відповідача та його представника, що аліменти не можуть бути стягнуті в розмірі ? частини від доходу відповідача, оскільки у відповідача велика заробітна плата є безпідставними та законодавчо не обґрунтованими, оскільки чинним законодавством України визначено лише мінімальну суму аліментів, що можуть стягуватись на дитину. Отже, на підставі викладеного суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі ? частки від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку починаючи з дня предявлення позову до суду і до повноліття дитини підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір повязаний з розглядом даної справи підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved