Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-17 00:00:00

Позивачам за первісним позовом на підставі свідоцтв про право приватної власності виданих Караванською сільською радою належать пайові фонди Колективного сільськогосподарського підприємства „Україна", що розташоване в с. Караван Нововодолазького району на загальну суму 191556 грн. КСП Українареорганізовано в СВК Україна Позивачі мають намір в подальшому займатися господарською діяльністю, але оскільки СВК „Україна" згідно постанови господарського суду Харківської області від 17 серпня 2004 року визнано банкрутом та ліквідоване арбітражним керуючим [PERSON] позивачі звернулися до суду з позовом про виділення майнового паю комплексом із власності СВК Україна, та просять суд винести рішення яким виділити позивачам у власність єдиним майновим комплексом із СВК Україна, що ліквідується [PERSON] майно в натурі для займання в подальшому господарською діяльністю вартість якого менше пайових фондів позивачів, а саме: Цегельний завод інв. № 00050 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 33696,32 грн. Пункт обміну балонів інв. № 00047 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 669, 51грн. Пилораму (метал) інв. № 00034 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 13390 грн. Свинарник інв. № 00021 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 23191,15грн. Трактор Т-150 К скрепер інв. № 00767 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 36155,46 грн. Автомат - прес „Крок" інв. № 00051 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 2754, 36 грн. Полу автомат автоматичного різання інв. № 00052 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 1345,05 грн Загальна сума вартості майна складає 111201,85 грн. Відповідач по справі за первісним позовом арбітражний керуючий [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву в якому пояснила, що сільськогосподарський виробничий кооператив „Україна", надалі - СВК „Україна" був визнаний банкрутом постановою господарського суду Харківської області від 17.08.2004 року на підставі Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Цією ж постановою суду відкрито ліквідаційну процедуру банкрута та її призначено ліквідатором. В ході ліквідаційної процедури було виявлено, що документи СВК „Україна" не впорядковані, знаходяться в незадовільному стані, бухгалтерія не велася з кінця 2003 року, колишній керівник банкрута на початок ліквідаційної процедури знаходився під слідством в місцях позбавлення волі, а виконуючий обов'язки керівника на момент ліквідаційної процедури звільнений та ні за що не відповідав. За таких обставин інвентаризація проводилась за наявними документами та документами про розпаювання майна колишнього КСП „Україна" 2000 році, які знаходились на той момент у Караванського сільського голови. В ліквідаційну масу СВК „Україна" увійшло тільки майно, яке було залишено в ході розпаювання 2000 р. колишнього КСП „Україна" під кредиторську заборгованість, майно засновників КСП „Україна", майно соціальної сфери та майно, яке не підлягало паюванню. На момент початку ліквідаційної процедури СВК „Україна" майно пайовиків колишнього КСП „Україна" в кооперативі було відсутнє, оскільки передано власниками - пайовиками іншим користувачам. Інвентаризація цього майна не здійснювалась, а також не здійснювалась і його продаж. При цьому ліквідатор зауважує , що якщо на момент ліквідаційної процедури майно пайовиків рахується на балансі підприємства-банкрута та є його власністю, таке майно у відповідності до ст. 26 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" відноситься до ліквідаційної маси , та реалізується на загальних підставах, а вимоги пайовиків у відповідності до п. 5 ст. 31 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" погашаються у п'яту чергу, після задоволення вимог всіх кредиторів та виплати заборгованості по заробітній платні. Та в даному випадку такого не відбулося, оскільки уповноваженою особою, обраною загальними зборами пайовиків-власників колишнього КСП „Україна", було виведене зі складу КСП. Підтверджуючі документи [PERSON] бачила на початку ліквідаційної процедури або в сільраді або у [PERSON], який користується частиною майнових паїв, переданою йому у користування або у власність пайовиками колишнього КСП „Україна", які проживають у [INFO], у розпорядження [PERSON] ці документи не передавались. Таким чином, майно, яке зазначене у позовній заяві, на момент початку ліквідаційної процедури в СВК „Україна" було відсутнє та до ліквідаційної маси не входило, а в ході ліквідаційної процедури жодна людина не зверталась до [PERSON] з проханням про виділення або повернення майнового паю. Крім того, в обов'язки ліквідатора, передбачені ст.22-34 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не входить виділення паїв, оскільки все майно підприємства банкрута входить до ліквідаційної маси та йде на погашення вимог кредиторів. 13.12.2005 року відбулося засідання господарського суду, на якому затверджений ліквідаційний баланс СВК „Україна", кооператив ліквідовано, [PERSON] звільнено від обов'язків ліквідатора. Всі оригінали документів по ліквідації СВК „Україна" знаходяться в матеріалах справи в господарському суді, ухвалу суду про ліквідацію СВК „Україна" [PERSON], ще не отримала. За таких обставин, [PERSON] просить суд визнати її неналежною стороною у справі, та справу розглянути в її відсутність. Представник позивачів надав до суду доповнену позовну заяву в якій пояснив, що на підставі ст. 27,3 ЦПК України позивачі здійснюють своє право на збільшення їх позовних вимог, а саме: визнання недійсним договору купівлі-продажу комплексу будівель і споруд цеху по виготовленню цегли, що знаходиться в с. Караван, Нововодолазького району, Харківської області, по вул. Суворова, буд. 19"а". 11.03.2001 року СВК "Україна" відповідно типового положення про комісію з організації вирішення питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2.2001 року № 77 була створена комісія по розпаюванню майна. Позивачі звернулись до цієї комісії з вимогою виділити їм на спільний пайовий фонд (190645грн.) майно на загальну суму 111201,85 грн., а саме: Цегельний завод інв. № 00050 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 33696,32 грн. Пункт обміну балонів інв. № 00047 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 669, 51грн. Пилораму (метал) інв. № 00034 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 13390 грн. Свинарник інв. № 00021 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить - 23191,15 грн. Трактор Т-150 К скрепер інв. № 00767 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 36155,46 грн. Автомат - прес „Крок" інв. № 00051 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 2754, 36 грн. Полу автомат автоматичного різання інв. № 00052 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 1345,05 грн. 11.08.2004 року комісія по врегулюванню майнових відносин власників СВК Українаприйняла рішення про виділення майна на загальну суму 111 202,87 грн. Комісія вирішила після надання заяв від кожного власника паїв розглянути питання про виділення майна в натурі представнику власників майнових паїв [PERSON] На порушення Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України 14.03.2001 року № 62 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 4.04.2001 року № 305/5496, [PERSON] на другий день після засідання комісії 12.08.2004 року, склав протокол № 2 загальних зборів пайщиків сертифікатів СВК "Україна"'. При цьому були допущені наступні порушення: про проведення загальних зборів пайщиків не було обявлено за 7 днів, як це передбачено Уставом СВК "Україна"(ст. 9.5); при вирішенні питання про виділення майна не було отримано заяв від пайщиків на виділення їм конкретного майна; не враховано, що частина майна вже була виділена пайщикам комісією; на зборах не були присутні особи які вказані в протоколі № 2. На підставі протоколу № 2 [PERSON] уклав договори на відчуження паїв які складають вартість комплексу будівель і споруд цеху по виготовленню цегли на земельній ділянці с. Караван на імя [PERSON], якій на підставі рішення виконавчого комітету Караванської сільської ради від 11.01.2005 року було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Рішення виконавчого комітету Караванської сільської ради позивачами оскаржувалось в порядку адміністративного судочинства . 20.10.2005 року [PERSON] уклала договір купівлі-продажу нерухомого майна з [PERSON], за яким до покупця надійшло право власності на комплекс будівель і споруд по виготовленню цегли на земельній ділянці сільської ради. Таким чином, позивачі вважають, що виділення майна, яке вже було виділено комісією по врегулюванню майнових відносин власників СПК "Україна", без відміни цього рішення сфальсифікований протокол загальних зборів № 2 від 12.08.2004 року не давали жодних підстав для виникнення власності на це майно у [PERSON] Оформлення прав власності на [PERSON] проводилось тоді коли справа перебувала в суді, у п.1.4. договору продавець [PERSON] стверджувала, що судові спори до майна не ведуться. Ця обставина є порушенням вимог п.12 Інструкції "Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" На підставі вищевказаного позивачі просять суд винести рішення про визнання свідоцтва про права власності на нерухоме майно від 03.06.2005 року на комплекс будівель і споруд цеху по виготовленню цегли серії САА №524480 видане на підставі рішення Караванської сільської ради №1 від 11.01.2005 року на імя [PERSON] недійсним. Винести рішення яким визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна , укладений між [PERSON] та [PERSON] від 20.10.2005 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за реєстром №2659 на відчуження комплексу будівель і споруд цеху по виготовленню цегли в с. Караван. В судовому засіданні відповідач [PERSON] надала зустрічну позовну заяву відповідно до якої слід , що в провадженні Нововодолазького районного суду Харківської області знаходиться позовна заява від 09.12.2005 року та додаткова позовна заява від 12.07.2006 року. Позовна заява від 09.12.2005 року містить вимогу щодо виділення у власність позивачів по первісному позову єдиним майновим комплексом із СВК Україна, що ліквідується [PERSON], майно в натурі для займання в подальшому господарською діяльністю вартість якого менше пайових фондів позивачів, а саме: цегельний завод, пункт обміну балонів, пилораму, свинарник, трактор, автомат - прес Крок, полу автомат автоматичного різання. Загальна вартість майна складає 111201,85 грн. Додаткова позовна заява від 12.07.2006 року містить у собі вимогу щодо визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.06.05 року на комплекс будівель і споруд цеху по виготовленню цегли серії ССА№524480 видане на підставі рішення Караванської сільської ради №1 від 11.01.2005 року на ім'я [PERSON] - недійсним та визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 20.10.2005 року та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] за реєстром №2659 на відчуження комплексу будівель і споруд цеху по виготовленню цегли в с. Караван. Користуючись своїм правом передбаченим ст.128 ЦПК України відповідач по первісному позову [PERSON] заявляє зустрічні позовні вимоги про визнання права власності на нерухоме майно - комплекс будівель і споруд цеху по виготовленню цеху, що відчужується за цим договором розташованого в с. Караван Нововодолазького району Харківської області по вул. Суворова №19-а, який знаходиться на земельній ділянці, що належить сільській раді площею 14000 кв.м. та складається з побутового приміщення літ. Б, цегла, тамбура літ. б, цегла, навіс для цегли В, цегла, навіс для сушки цегли літ. Г, цегла, навіс для сушки цегли літ. Д, цегла, навіс для сушки цегли літ. Ж, цегла, автоматичний прес Крокліт. З, ш/блоки, склад літ. К, цегла, туалет літ. Л, цегла, кільцева піч літ. М, цегла. Загальна площа 2861,6 кв.м., загальною вартістю 33696,00 грн. (згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20.10.2005 року. Згідно положень ст. 11 ч. 2 п. 1 ЦК України підставою для набуття прав та обов'язків передбачені, у тому числі угоди (правочини). Кожна особа вважається правомірним власником майна, оскільки не доведено зворотне 20.10.2005 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна згідно із яким продавець передав у власність покупця комплекс будівель і споруд цеху по виготовленню цегли, що відчужується за цим договором розташованого в с. Караван Нововодолазького району Харківської області по вул. Суворова №19-а, який знаходиться на земельній ділянці, що належить сільській раді площею 14000 кв.м. та складається з побутового приміщення літ. Б, цегла, тамбура літ. б, цегла, навіс для цегли В, цегла, навіс для сушки цегли літ. Г, цегла, навіс для сушки цегли літ. Д, цегла, навіс для сушки цегли літ. Ж, цегла, автоматичний прес Крокліт. З, ш/блоки, склад літ. К, цегла, туалет літ. Л, цегла, кільцева піч літ. М, цегла. Загальна площа 2861,6 кв.м. Право власності згідно наведеного договору на комплекс будівель і споруд цеху по виготовленню цегли у продавця зареєстровано у електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 03.06.2005 року на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майна №7425993, виданого Нововодолазьким малим комунальним підприємством технічної інвентаризації від 03.06.05 року, реєстр. №10980115, № запису 10 в реєстровій книзі №1. Відсутність заборони відчуження (арешту) нерухомого майна підтверджується, як зазначено у договорі купівлі-продажу майна, довідкою про відсутність заборони від 20.10.2005 року за №1160626-2832, витягом з державного реєстру застав рухомого майна про податкові застави від 20.10.2005 року за №5187783 та витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 20.10.2005 р. за №5187752. Згідно пункту 2.1. Договору продаж зазначеного комплексу (майна) було вчинено за 33696 грн., сторони підтвердили факт повного розрахунку (п.2.2. Договору). У відповідності до витягу з Державного реєстру правочинів №1624751 наведений правочин зареєстрований 20.10.2005 р. приватним нотаріусом [PERSON], право власності позивача зареєстровано в Нововодолазькому МКПТІ 20.10.05 року, номер витягу №8696222. Договір був укладений у передбаченій законом формі. Після набуття права власності [PERSON] намагалась здійснити заходи щодо поновлення господарської діяльності майна, однак згодом дізналася ту обставину, що у 2006 році позивачі за первісним позовом звернулися до суду з вимогами про визнання за ними права власності на вказане майно. Будь-які претензії відносно спірного майна станом на 20.10.2005 року були відсутні та не відомі сторонам договору. Таким чином [PERSON] є добросовісним набувачем майна за оплатним договором. Станом на час звернення до суду, комплекс будівель і споруд цеху по виготовленню цегли, який належить [PERSON] не працює, оскільки позивачі по первісному позову в особі їх представника [PERSON] перешкоджають такій діяльності. Наслідком наведеного є занепад та пошкодження майна, що спричиняє збитки [PERSON] В добровільному порядку врегулювати спір неможливо внаслідок чого [PERSON] вимушена звернутися за захистом порушеного права до суду, та просить визнати право власності за [PERSON] на комплекс будівель і споруд цеху по виготовленню цегли, що відчужується за цим договором розташованого в с. Караван Нововодолазького району Харківської області по вул. Суворова №19-а, який знаходиться на земельній ділянці, що належить сільській раді площею 14000 кв.м. та складається з побутового приміщення літ. Б, цегла, тамбура літ. б, цегла, навіс для цегли В, цегла, навіс для сушки цегли літ. Г, цегла, навіс для сушки цегли літ. Д, цегла, навіс для сушки цегли літ. Ж, цегла, автоматичний прес Крокліт. З, ш/блоки, склад літ. К, цегла, туалет літ. Л, цегла, кільцева піч літ. М, цегла. Загальна площа 2861,6 кв.м. Заборонити позивачам по первісному позову перешкоджати [PERSON] у користуванні, володінні та розпорядженні комплексом будівель і споруд цеху по виготовленню цегли, розташованого в с. Караван Нововодолазького району Харківської області по вул. Суворова №19-а. В судовому засіданні представник позивачів надав уточнену позовну заяву згідно якої пояснив, що в провадженні суду знаходиться позов про визнання свідоцтва про права власності на нерухоме майно від 03.06.2005 року на комплекс будівель і споруд цеху по виготовленню цегли серії САА №524480 видане на підставі рішення Караванської сільської ради №1 від 11.01.2005 року на ім'я [PERSON] недійсним, та визнання недійсним договору купівлі-продажу комплексу будівель і споруд цеху по виготовленню цегли в с. Караван, укладений між [PERSON] та [PERSON] від 20.10.2005 року, та посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за реєстром №2659. Відповідно типового положення про комісію з організації вирішення питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2.2001р. №177 комісією по розпаюванню майна, були внесені пропозиції про виділення позивачам у спільну власність майна на загальну суму 111201,85 грн., а саме: Цегельний завод інв. № 00050 у кількості 1 шт. структура пайового фонд> якої о становить 33696,32 грн. Пункт обміну балонів інв. № 00047 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 669, 51грн. Пилораму (метал) інв. № 00034 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 13 3 90 грн. Свинарник інв. № 00021 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 23191,15грн. Трактор Т-150 К скрепер інв. № 00767 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 36155,46 грн. Автомат - прес „Крок" інв. № 00051 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 2754, 36 грн. Полу автомат автоматичного різання інв. № 00052 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 1345,05 грн. На це майно також претендувала інша група співвласників, яку представляв [PERSON], яка рішенням загальних зборів пайщиків майнових сертифікатів СВК Українавід 12.08.2004 року отримала, майно виділене позивачам, у складі цілого майнового комплексу. Позивачі звернулись до суду з вимогою про визнання права спільної власності на частину майна, яке було виділено комісією з організації вирішення питань, що виникали у процесі реформування аграрного сектору, а саме на цегельний завод інв. № 00050 у кількості 1 шт. Після цього позивачам стало відомо, що до Нововодолазького БТ1 надійшло розпорядження №1 виконавчого комітету Караванської сільради від 11 січня 2005 року про дозвіл на оформлення права власності на цегельний завод розташований в с. Караван по вул. Суворова, 19-а на [PERSON], було видано свідоцтво про право власності на цегельний завод на імя [PERSON], 20.10.2005 року була здійснена державна реєстрація нерухомості. Насправді, розпорядження Караванської сільради від 11 січня 2005 року існує під назвою Про затвердження плану робіт виконавчого комітету сільської ради, а розпорядження під цим номером про дозвіл на оформлення свідоцтва про право власності на цегельний завод на ім'я [PERSON] було фіктивним, а отримане свідоцтво, видане Нововодолазьким БТІ і помилково підписане Караванським головою є таким що суперечить нормативному акту - Типовому Положенню про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002р. №7/5., а також суперечить моральним засадам суспільства. Таким чином, свідоцтво про право власності від 03.06.2005 року на комплекс будівель і споруд цеху по виготовленню цегли на земельній ділянці сільської ради Харківська обл. Нововодолазький район, с. Караван по вул. Суворова, 19 а, позивачі вважають нікчемним правочином та застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину. Позивачі по справі вважають, що [PERSON] не мала права власності на спірне майно і не мала права його відчуження. Позивачі заперечують проти позову [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна, що був укладений між нею та [PERSON] 20.10.2005 року, оскільки це майно вибуло з володіння поза волею позивачів по справі. Покупець [PERSON], як добросовісний набувач набуває право власності на майно, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано у неї. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати, власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не за їхньої волі. Оскільки позивачі по справі вважають себе власниками спірного майна, воно вибуло з їх володіння поза їхньою волею, свої вимоги щодо витребування спірного майна від добросовісного набувача - [PERSON] вважають законними, та просять суд визнати за позивачами право власності на комплекс будівель і споруд цеху по виготовленню цегли в с. Караван, Нововодолазького району по вул. Суворова,19-а. Визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03.06.2005р. на комплекс будівель і споруд цеху по виготовленню цегли серії САА №524480 видане на підставі рішення Караванської сільської ради №1 від 11.01.2005 року на імя [PERSON] нікчемним. Витребувати із чужого незаконного володіння - [PERSON] на користь позивачів по справі комплекс будівель і споруд цеху по виготовленню цегли на земельній ділянці сільської ради Харківська обл. Нововодолазький район, с. Караван по вул. Суворова, 19а. Представник відповідача [PERSON] надав до суду заперечення на позовні заяви в якому вказав, що в провадженні Нововодолазького районного суду Харківської області знаходиться позовна заява Позивачів від 09.12.2005 р., додаткова позовна заява від 12.07.2006 р. та уточнена позовна заява від 27.09.2012 року, позовна заява від 09.12.2005 року містить у собі вимогу щодо виділення у власність позивачів єдиним майновим комплексом із СВК Україна, що ліквідується [PERSON], майно в натурі для займання в подальшому господарською діяльністю вартість якого менше пайових фондів позивачів, а саме: цегельний завод, пункт обміну балонів, пилораму, свинарник, трактор, автомат - прес Крок, полу автомат автоматичного різання. Загальна вартість майна складає 111201,85 грн. Додаткова позовна заява від 12.07.2006 р. містить у собі вимогу щодо визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.06.05 р. на комплекс будівель і споруд цеху по виготовленню цегли (серія ССА№524480) виданого на підставі рішення Караванської сільської ради №1 від 11.01.2005 р. на ім'я [PERSON] - недійсним та визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 20.10.2005 року та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] за реєстром №2659 на відчуження комплексу будівель і споруд цеху по виготовленню цегли в с. Караван. Уточнена позовна заява від 27.09.2012 року містить у собі вимоги: про визнання за позивачами права власності на комплекс будівель і споруд цеху по виготовленню цегли в с.Караван, Нововодолазького району по вул.Суворова,19-А та визнання права власності на нерухоме майно від 03.06.2005 року на комплекс будівель і споруд цеху по виготовленню цегли серії САА №524480 виданого на підставі рішення Караванської сільської ради №1 від 11.01.2005 року на імя [PERSON] нікчемним. Наведені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Вимога викладена у позовній заяві від 09.12.2005 року не підлягає задоволенню, оскільки позивачі не надали документів на підтвердження наступних обставин: правовий статус СВК Україна(виключено з реєстру, на стадії банкрутства тощо); позивачі не надали документів на підтвердження всіх членів - пайовиків СВК Україна(їх правонаступників); яке майно було виділено пайщикам комісією; за рахунок якого майна задоволене вимоги кредиторів у стадії банкротства; яке майно залишилося у СВК Україна(або після ліквідації); незаконної передачі цегельного заводу у власність [PERSON]; незаконного набуття права власності на цегельний завод в супереч чинного процесуального законодавства України не надали оригінали правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності, факт пайової участі. Позивачами на надано доказів реальної вартості об'єктів на час розгляду справи, у зв'язку з чим необхідно призначити експертизу по справі. Позивачі не надали доказів на підтвердження того, що при виділенні майнових паїв у натурі окремим особам (групам осіб) буде дотримане збереження цілісності майнових комплексів та забезпечені рівні умови для всіх співвласників, оскільки не відома інформація про всіх пайовиків та їх спадкоємців. Так, зокрема, судом апеляційної інстанції встановлено, що [PERSON] померла, коло спадкоємців не встановлено. Позивачі зазначають, що 11.03.2001 року було створено комісію по розпаюванню майна СВК Україна, яка розглядала питання розпаювання. Вказують, що загальні збори були проведені з порушенням законодавства, без участі окремих осіб. Але позивачі не вказали, які особи не були присутні на загальних зборах, чи оскаржували наведені особи загальні збори, чи згодні такі особи з прийнятим рішенням тощо. Порушення порядку проведення загальних зборів позивачі не оскаржували в суді. Фактичні обставини позивачами не доведені, так питання щодо майна, які вони підіймають у позовах, зокрема, яку частину майна було виділено пайщикам комісією, за рахунок якого майна задоволене вимоги кредиторів у стадії банкрутства; яке майно залишилося у СВК Україна(або після ліквідації). Не зрозумілий круг відповідачів - чи ліквідатор СВК Україна[PERSON] за додатковим позовом є відповідачем чи ні. Уточнена позовна заява не підлягає задоволенню оскільки твердження позивачів про те, що угода укладена між [PERSON] та [PERSON] є нікчемною ґрунтується саме на розумінні позивачів такої угоди без відповідного зазначення приписів чинного законодавства України згідно з яким така угода не відповідає наведеним приписам та є нікчемною. Згідно положень ст. 204 ЦК України існує презумпція дійсності правочину. Факт правомірності та набуття права власності на спірне майно підтверджується дотриманням [PERSON] вимог чинного законодавства України при укладанні наведеного договору, відсутності будь-яких обмежень щодо укладання такого договору. Позивачі на час укладання договору між [PERSON] та [PERSON] не були власниками майна на яке вони заявляють позовні вимоги в уточненому позові. Таким чином безпідставними є посилання Позивачів на положення ч.1 п.3 ст. 388 ЦК України, оскільки саме власнику майна належить право витребування майна у Відповідачів. Добросовісність володіння [PERSON] зазначеним майном згідно правочину визнають і позивачі в уточненій позовній заяві , у звязку з чим відповідач просить у задоволенні позовних вимог позивачів відмовити у повному обсязі, задовольнивши зустрічний позов [PERSON] Суд вислухав пояснення сторін по справі, перевірив надані докази по справі, вважає, що позов групи пайщиків підлягає задоволенню як обґрунтований за наступних підстав : В процесі реформування аграрного сектора проводився розподіл та використання майна сільськогосподарського виробничого кооперативу Українана території Караванської сільської ради. 11.03.2001р. була створена комісія по розпаюванню майна СВК Україна між пайщиками СВК Україна. 11.08.2004р. комісія по урегулюванню майнових відношень власників бувшого СВК Українаприйняла рішення про виділення групі власників в кількості 33 чоловік в особі уповноваженого [PERSON] від загальної кількості їх майнових паїв на загальну суму 190\~645 грн. наступного майна: 1.Цегельний завод інв. № 00050 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 33696,32 грн. 2. Пункт обміну балонів інв. № 00047 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 669, 51грн. 3. Пилораму (метал) інв. № 00034 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить13390 грн. 4. Свинарник інв. № 00021 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 23191,15 грн. 5. Трактор Т-150 К скрепер інв. № 00767 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 36155,46 грн. 6. Автомат прес „Крок інв. № 00051 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 2754, 36 грн. 7. Полу автомат автоматичного різання інв. № 00052 у кількості 1 шт. структура пайового фонду якого становить 1345,05 грн. усього на суму 111202,87грн. Одночасно розглядалась заява [PERSON] представника 448 власників паїв бувшого СВК Українапро отримання майна в натурі в спільну власність єдиним комплексом на суму 2\~ 314 908 грн. Оскільки заява не мала конкретного переліку майна, член комісії [PERSON] у своєму виступі висловила думку про те, щоб в переліку не було того майна, яке комісією було виділено іншим співвласникам. Після оформлення належним чином заяви від 448 власників паїв комісія мала приймати відповідне рішення. 12.08.2004 р. представник 448 співвласників - [PERSON] скликав загальні збори пайщиків майнових сертифікатів СВК Україна, яке прийняло рішення про відмову у виділенні групі власників в особі уповноваженого [PERSON] майна цегельного заводу, пилорами, трактора Т-150, автоматичного прес-кроку, полу автомату автоматичної різки вартістю на загальну суму 87 341,73 грн., на 153 611,93 грн. запропоновано додатково надати перелік майна для розгляду на загальних зборах. Майно виділене групі власників в особі уповноваженого [PERSON] увійшло у склад майна виділеного групі власників в особі уповноваженого [PERSON] З таким рішення не погодився уповноважений групи власників [PERSON] і звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на майно, яке було виділено їм комісією по розпаюванню майна СВК Україна. 29.12.2004 р. [PERSON] звернулась до Караванської сільської ради про видачу їй свідоцтва про право власності на цегельний завод; маслобійку та іншого майна. Голова Караванської ради наклав резолюцію про видачу розпорядження про видачу свідоцтва про право власності на імя [PERSON] крім цегельного заводу. Незважаючи на цю обставину в Нововодолазьке БТІ надійшло розпорядження №1 виконавчого комітету Караванської сільради від 11 січня 2005р. про дозвіл на оформлення право власності на цегельний завод розташований в с. Караван по вул. Суворова,19-а на [PERSON], по якому було підготовлено свідоцтво про право власності на цегельний завод на імя [PERSON], а 20.10.2005р. була здійснена державна реєстрація. Встановлено, що розпорядження Караванської сільради від 11 січня 2005 року про дозвіл на оформлення право власності на цегельний завод розташований в с. Караван по вул. Суворова,19-а , по якому було підготовлено свідоцтво про право власності на цегельний завод на імя [PERSON] в дійсності не існує, а існує рішення №1 від 11.05.2005р. під назвою Про затвердження плану робіт виконавчого комітету сільської ради. 20.10.2005р. [PERSON] уклала договір купівлі продажу нерухомого майна комплекс будівель і споруд цеху по виготовленню цегли, розташований в с. Караван, Нововодолазького району, Харківської області по вул.. Суворова,19а з [PERSON]. По справі встановлені такі правовідносини: Позивачі - є групою пайщиків СВК України, яких представляє уповноважена особа [PERSON], вони мають право на отримання у спільну власність частки майна СВК Україна. Розподіл та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств проводиться відповідно до затверджених Міністерством аграрної політики України від 14.03.2001р. № 62 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств. Позивачі звернулись до комісії , яка відповідно до п. 10 Порядкупідготувала пропозиції щодо визначення майнових паїв, які виділяються у натурі цієї групі власників , які повинні затверджуватися загальними зборами та передаються в комісію для визначення місцезнаходження майна і юридичної особи користувача майна. Порядком не передбачена відмова загальних зборів співвласників у виділенні майна за пропозицією комісії, але це не виключає можливості не затвердження пропозицій комісії та повернення на повторний розгляд. Відповідно до п.16 Правил спірні питання щодо розподілу майна між співвласниками вирішуються в судовому порядку. Обставини справи свідчать, що на одне і теж майно претендували дві групи співвласників: група співвласників , яких представляв уповноважена особа [PERSON] і група співвласників яких представляв [PERSON] Таким чином, одна сторона була не згодна з рішенням комісії щодо виділення майна і повинна була звернутися з позовом до суду. Суд вважає , що право власності на майно виділене комісією по розподілу повинно бути визнане за позивачами за первісним позовом , виходячи з наступного: Майно виділено в установленому порядку, вартість майна, яке виділене комісією цієї групі власників у натурі не перевищувало загальної вартості їх паїв, комісією враховано, що співвласники мали трудові стосунки з виробництвом цегли на цьому підприємстві, про що свідчить укладений договір оренди майна цегельного заводу між СВК Україна та [PERSON] Рішення загальних зборів від 11.08.2004р. суттєво обмежує права позивачів, оскільки в натурі їм надається значно менша частка, в той час вони мають право на недобрану частину майна у розмірі 153\~611,93грн. Крім того по справі у якості свідків були допитані [PERSON],[PERSON],[PERSON][PERSON],які підтвердили , що питання виділу майнового комплексу цегельного заводу на загальних зборах в 2004 році не розглядався .Вказане майно було передано пайщикам представником яких є [PERSON] за рішенням комісії по паюванню , так як на заводі працювало 30 чоловік пайщиків які є позивачами по справі. Всі документи на даний час зникли . В звязку з незаконною діяльністю [PERSON] пайщики зверталась до обласного управління сільського господарства , прокуратури .Крім того був наявним та чинним договір оренди цегельного заводу з [PERSON]. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03.06.2005р., видане Караванською сільською радою Нововодолазького району Харківської області на комплекс будівель і споруд цеху по виготовленню цегли в с. Караван по вул. Суворова,19а на імя [PERSON] суд визнає нікчемним правочином виходячи з наступного. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочин є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних справ та обовязків. Відповідно до п. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 6.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке визначило особливості оформлення права власності на обєкти нерухомого майна проводиться за розпорядженням та з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади органів місцевого самоврядування, фізичним особам, які в разі ліквідації підприємства отримали у власність у встановленому законодавством порядку нерухоме майно підприємства, що ліквідується. На час оформлення свідоцтва про право власності на імя [PERSON] не було чинного розпорядження органу місцевого самоврядування про оформлення права власності, а тому отримання правовстановлюючого документу суперечить діючим на той час актам цивільного законодавства, суперечить моральним засадам суспільства. Суд приходить до висновку, що власниками спірного майна є група пайщиків - позивачів по справі, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно на цегельний завод у с. Караван на імя [PERSON] є нікчемним правочином. Крім того по справі встановлено , що мала місце постанова про порушення кримінальної справи від 21.06.2005 року по ч. 4 ст. 190 КК України відносно [PERSON], про те [PERSON] 20.10.2005 року укладає договір купівлі-продажу нерухомого майна з [PERSON] Тому законною з боку позивачів за початковим позовом є позовна вимога про недійсність договору-купівлі продажу майна укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 20.10.2005 року та посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за реєстраційним номером 2659 на відчуження комплексу будівель і споруд по виготовленню цегли в с. Караван в позовній заяві від 12.07.2006 року. Нотаріус , що посвідчував договір на час розгляду справи помер, тому зясувати обставини укладення договору , наявність перевірки нотаріусом всіх необхідних умов для здійснення договору є неможливим. Судом встановлено, що [PERSON] є добросовісним набувачем по договору купівлі-продажу від 20.10.2005 року , якщо вона не буда повідомлена іншою сторону про наявність судового спору на майно що відчуджувалось . Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно заволоділа ним. Крім того ст. 388 ЦК України передбачено , що якщо майно було набуте безпідставно в особи , яка не мала права його відчудження , власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Outcome: approved