Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третьої особи Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] в своїй заяві зазначив, що 22.05.2009 року між ним та відповідачами укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: м. Харків, Фесенківський вїзд [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], реєстровий № 2062, та 12.08.2010 року зареєстровано право власності в КП «ХМБТІ». Після укладення договору відповідачі продовжують проживати та користуватись спірною квартирою, що перешкоджає позивачу вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном. Посилаючись на вказані обставини, а також норми ст.ст. 317, 321, 383 ЦК України, позивач просить усунути йому перешкоди в користуванні квартирою шляхом виселення відповідачів з квартири № 44 в будинку №12 по Фесенківському вїзді в м. Харкові та зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою, а також відшкодувати понесені ним судові витрати по сплаті судового збору, витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 8 грн.50 коп. та 37 грн. відповідно, а також витрат на правову допомогу в розмірі 5 328 грн.00 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги позивача та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], представник відповідача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали. Відповідачами [PERSON]. [PERSON], [PERSON] були подані зустрічні позови до [PERSON], приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON], 3-ті особи: КП «ХМ БТІ», відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про визнання договору купівлі- продажу квартири фіктивним на підставі ст. 203 ч.1,3, ст.215 ч.2 ЦК України та визнання дій нотаріуса незаконними. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачі звернулись з зустрічною позовною заявою до [PERSON], приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири від 22 травня 2009 року фіктивним та визнання дій нотаріуса щодо укладення договору купівлі-продажу недійсними, з підстав невідповідності вимогам, які предявляються для чинності правочину, і чинному законодавству, оскільки договір купівлі-продажу був укладений як фіктивний, у сторін не було наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином. Укладений договір уявляв собою договір позики, про що сторони домовились. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник відповідача [PERSON] [PERSON] зустрічні позови підтримали у повному обсязі і просили суд їх задовольнити. Відповідачі надали суду пояснення, в яких зазначили, що в звязку з тяжким матеріальним станом їм були потрібні гроші, для цього вони звернулись до [PERSON] з метою укладення договору позики. Коли сторони прибули до приватного нотаріуса [PERSON] для укладення вищезазначеного договору, нотаріус пояснила, що в неї маються зразки тільки договорів купівлі-продажу та сам [PERSON] пояснив, що для спрощення процедури краще буде укласти саме договір купівлі-продажу, але він буде фіктивним та після сплати суми позики та процентів за нею договір буде розірвано та повернуто сторони у попередній стан. Також фіктивність договору підтверджується сумою, бо ринкова вартість трикімнатної квартири не може складати 12000 доларів США, при укладені договору не були надіслані запити до відповідних органів про наявність в квартирі зареєстрованих неповнолітніх дітей чи інвалідів. Після укладання договору вони зашились проживати в спірній квартири та ніяких домовленостей про їх виселення з квартири не було, вони сплачували суму позики, але після настання кризи відповідачі не мали змоги повертати [PERSON] позичені гроші, після чого останній звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Представник позивача [PERSON] [PERSON] первісний позов [PERSON] підтримала. Проти задоволення зустрічних позовів заперечувала. В наданих суду запереченнях проти зустрічних позовів та письмових поясненнях зазначила, що договір купівлі- продажу посвідчувався приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], під час укладання договору купівлі продажу квартири, були дотримані всі вимоги чинного законодавства України, щодо чинності та дійсності укладеного договору, відповідачам були розяснені правові наслідки укладання договору, також договір був укладений в присутності представника юридичної фірми, з якою у відповідачів був укладений договір на супроводження здійснення угоди. Просить суд в задоволені зустрічних позовів відмовити в повному обсязі. Представник приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON]- [PERSON], що діє на підставі довіреності, проти задоволення зустрічних позовів заперечував. Надав пояснення, в яких зазначає, що при посвідчені договору купівлі-продажу квартири від 22 травня 2009 року, приватним нотаріусом було дотримано всіх норм чинного законодавства. Для посвідчення договору, нотаріусу було надано всі необхідні документи, було зясовано сімейний стан сторін правочину, отримано згоду усіх співвласників на відчуження нерухомого майна, а також було зясоване питання, чи не порушено прав третіх осіб, втому числі малолітніх чи неповнолітніх дітей. Треті особи КП «ХМ БТІ»та ВГІРФО Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області явку в судове засідання своїх представників не забезпечили, про час та день слухання справи повідомлені належним чином в порядку відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, причину неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не подали. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов [PERSON] таким, що задоволенню не підлягає, а зустрічні позови [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 22 травня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний № 2062, [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали, а [PERSON] прийняв у власність трикімнатну квартиру № 44, що розташована за адресою: м. Харків, Фесенківський вїзд будинок № 12. На момент укладення договору купівлі-продажу від 22.05.2009 року, вказана квартира на праві спільної сумісної власності належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою,шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу,житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч.2 ст.369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідно до ст.. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України та ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що під час укладення між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу квартири від 22.05.2009 року, реєстровий № 2062, сторони не мали бажання для створення правових наслідків. Так в судовому засіданні встановлено, що відповідачі за первісним позовом не мали наміру продавати спірну квартиру, оскільки іншого житла вони не мають, що не спростовувалось і стороною позивача. З огляду на вищезазначене, вимоги позивача про виселення та зняття з реєстраційного обліку [PERSON], [PERSON], [PERSON] за адресою: квартира №44 в будинку № 12 по вїзду Фесенківському в м.Харкові заявлені не обґрунтовано та задоволенню не підлягають. Що стосується вимоги позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 5328 грн., то суд вважає, що ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки суд дійшов до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог позивача. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] та часткове задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON], а саме щодо визнання угоди удаваною за позовом [PERSON], зобовязання відповідача оформити фактичні правовідносини згідно до вимог діючого законодавства, вимог [PERSON], [PERSON] щодо визнання дій нотаріуса незаконними слід відмовити, оскільки заявлені вимоги не відповідають діючому законодавству.

Outcome: partial