Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-17 00:00:00

У липні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 38/П/61/2007-980 від 06 серпня 2007 року в сумі 24\~290 грн. 31 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 242 грн. 90 коп. Позивач стверджує, що 06.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та відповідачем був укладений кредитний договір № 38/П/61/2007-980, згідно якого [PERSON] було надано кредит на споживчі цілі у національній валюті України на загальну суму 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок із розрахунку 3.2 % на місяць строком з 06.08.2007 року по 05.08.2010 року. На думку позивача, [PERSON] станом на 23.11.2011 року порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 24290 грн. 31 коп. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON], позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у тому числі у відповідності до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Заяву про розгляд справи без його участі не надсилав. У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом достовірно встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та відповідачем був укладений кредитний договір № 38/П/61/2007-980 від 06 серпня 2007 року (а.с. 6-8). Кредит було отримано відповідачем, що підтверджується меморіальним ордером від 06.08.2007 року (а.с.15). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.9) станом на 23.11.2011 року за відповідачем наявна заборгованість по кредитному договору № 38/П/61/2007-980 в сумі 24290 гривень 31 копійка, в тому числі: -непогашений кредит - 6741 гривень 91 коп.; -несплачені відсотки - 10896 гривень 73 коп.; -несплачена пеня за прострочення строків виконання зобовязань 6291 гривня 67 коп.; -несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу 360 гривень 00 коп. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. З розрахунку заборгованості по кредитному договору № 38/П/61/2007-980 від 06 серпня 2007 року вбачається, що станом на 23.11.2011 року сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 24290 грн. 31 коп. (а.с. 9). Позовні вимоги в частині відшкодування витрат судового збору в розмірі 242, 90 грн. підлягають до задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved