Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-16 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 08 серпня 2012 року звернувся [PERSON] (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про повернення боргу за договором позики в сумі 9000 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 6 лютого 2012 року до нього звернулась відповідачка з проханням дати в борг 9000 гривень. Між ними була домовленість, що кожного місяцю згідно графіку, який був між ними узгоджений, відповідачка буде віддавати по 1000 гривень кожного пятого числа щомісячно. \~\~\~На підтвердження даної події було складено розписку особисто відповідачем. Граничний термін повернення боргу було зазначено 5 листопада 2012 року. Однак, \~умови які були досягнуті між ними не були виконані відповідачкою і жодного разу щомісячний платіж не сплачувався. Позивач неодноразово звертався з проханням повернути борг згідно графіку, але відповідачка тільки давала обіцянки, а потім взагалі відмовилась від виконання своїх зобовязань. У звязку із викладеними обставинами позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснив суду, що віддав відповідачу в борг 9000 гривень, які вона йому не повернула. Просить суд стягнути з відповідача 9000 грн. боргу та судові витрати. Відповідачка в судовому засіданні з позовом погодилася повністю, пояснила суду, що не заперечує проти позову, визнала факт того, що взяла в борг у позивача 9000 грн., про що власноручно написала розписку. Не повертала борг, оскільки не працювала. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали учать у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. \~\~ Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 06 лютого 2012 року позивач надав відповідачці в борг в сумі 9000 гривень. Відповідачка на підтвердження свого боргу перед позивачем надала йому власноручно написану розписку, про те, що [PERSON], [INFO] взяла в борг 9000 гривень, та зобовязалася повернути їх згідно графіку: 5 березня 2012 року 1000 гривень, 5 квітня 2012 року 1000 гривень, 5 травня 2012 року 1000 гривень, 5 червня \~2012 року 1000 гривень, 5 липня 2012 року 1000 гривень, 5 серпня 2012 року 1000 гривень, 5 вересня 2012 року 1000 гривень, 5 жовтня 2012 року 1000 гривень, 5 листопада 2012 року 1000 гривень (а.с.5). Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. За такою сукупністю обставин у справі суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли договірні зобовязання - правовідносини за договором позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Факт отримання грошових коштів відповідачем та наявність між сторонами грошового зобовязання підтверджується відповідною розпискою (а.с.5), та відповідачем не заперечується. Відповідачка уклала договір позики із позивачем, взяла цим на себе грошове зобовязання, які належним чином не виконала, чим прострочила зобовязання, а тому повинна нести відповідальність, встановлену законом. Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок \~позичальника повернути позику частинами (з \~\~розстроченням), то \~в \~разі прострочення повернення чергової частини \~позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті \~1048 \~цього Кодексу. Судом встановлено, та не заперечується сторонами той факт, що відповідачка не здійснила жодного платежу щодо сплати боргу, а тому позивач в праві предявити зазначений позов та вимагати дострокового повернення позики в повному обсязі. Сума заборгованості становить 9000 гривень, яку позивач і просить стягнути з відповідача. Позов доказано розпискою про отримання грошей від 06 лютого 2012 року (а.с.5). Враховуючи викладене, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Оскільки позов задоволено, суд в порядку ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати в сумі 214,60 гривень, а саме, в межах суми сплаченого судового збору при предявленні позову до суду, яка встановлена Законом України «Про судовий збір»(а.с.1).

Outcome: approved