Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-25 00:00:00

позивачі звернулися до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди покликаючись на те, що на подвірї будинковолодіння №20 на вул.Виговського у м.Львові знаходились будівлі, а саме: гараж під літерою «Б» та сарай під літерою «В», які належали позивачам. У 2005 році відповідач [PERSON] при виконанні будівельних робіт на власному подвірї будинковолодіння №20 б на вул.Виговського у м.Львові, порушив висновок міжвідомчої комісії ЗРА ЛМР, чим спричинив обвал споруд позивачів, а саме: зазначених вище гаража та сараю, що підтверджується актом комісії ЛКП «Сріблястий» від 07 липня 2005 року. Все це відбулося внаслідок злочинного захоплення частини території подвіря шляхом розширення будинковолодіння відповідачів та потуранням цьому захопленню з боку ЛМР, чиновники якою узгоджували проекти «реконструкції» будинку відповідачів, надавали дозволи на проведення будівельних робіт, тощо, прекрасно розуміючи, що своєю новобудовою відповідачі вимушені будуть розвалити зазначені надвірні будови. В порушенні кримінальної справи проти відповідача [PERSON] за навмисне пошкодження будівель позивачів безпідставно було відмовлено. Тому неодноразово після того відповідач [PERSON] продовжував творити їм капості, захоплювати землі міста, тощо. Відповідач [PERSON] поспішив за власний кошт визначити завдані їм збитки, але це стосувалось лише повалених стін сараїв та гаражу. Відповідач [PERSON] замовив у ЛНДІСЕ будівельно-технічне експертне дослідження. Згідно висновку будівельно - технічного дослідження №2215 від 12 жовтня 2005 року вартість відбудови господарських будівель, які були пошкоджені внаслідок проведення реконструкції існуючого житлового будинку на вул.Виговського 20 «б» у м. Львові станом на час проведення дослідження становить 18869,00 грн., в тому числі сараїв (літ. В) 11154,00 грн., гаражу (літ. Б) 7715,00 грн. При заваленні стіни сараю позивача [PERSON] було пошкоджено і знищено ще багато його речей домашнього вжитку, у т.ч. і чавунну ванну, що перебували на зберіганні у сараї і пошкодженими вивозились разом із сміттям на звалище. Загальну суму пошкодженого майна позивача [PERSON], без вартості самого сараю, останній визначає у 2000,00 грн. Таким чином, нахабними і спланованими діями відповідача [PERSON] та чиновників ЛМР позивачам було завдано матеріальних збитків та моральної шкоди, яка полягає в прикладенні додаткових зусиль для організації свого життя та порушенні права власності позивачів. Позивач [PERSON] просив стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 5032,00 грн., моральну шкоду у сумі 1700,00 грн. та судові витрати. Позивач [PERSON] просив стягнути з відповідачів солідарно матеріальні збитки в сумі 17715,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 25000,00 грн. Позивач [PERSON] просила стягнути солідарно з відповідачів майнові збитки в сумі 8122,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. У судовому засіданні, представник позивача [PERSON], давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві збільшила розмір позовних вимог, просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача [PERSON] 21112,00 грн. завданої майнової шкоди за пошкодження його гаража під літ. «Б», згідно висновку експертизи №573 від 30 грудня 2011 року та 25000,00 грн. моральної шкоди. Просять позов задовольнити. В судовому засіданні, позивач [PERSON] та його представник, збільшили розмір позовних вимог та дали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача [PERSON] 25945,00 грн. завданої майнової шкоди, за пошкодження його частини сараю під літ. «В», згідно висновку експертизи №1877 та 1700,00 грн. моральної шкоди. Просять позов задовольнити. Позивач [PERSON], у судовому засіданні, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, збільшила розмір позовних вимог та просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь 23980,00 грн. завданої майнової шкоди, згідно висновку експертизи №1877, за пошкодження її частини сараю під літ. «В» та 10000,00 грн. моральної шкоди. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON], який одночасно є представником відповідача [PERSON], в судовому засіданні, позов заперечив та пояснив, що його гараж був збудований в 1961-1962 роках впритул до стіни вже існуючого сараю-гаража позивачів на присадибній земельній ділянці, що йому належить, вздовж межі, на власному фундаменті з власною цегляною стіною в півтора цегли шириною, вздовж всієї стіни сараїв позивачів, без проміжку, впритул, залитий шлакобетоном для утеплення, і був тою основною підпорою, як виявилось в подальшому, до сараїв-гаражу позивача [PERSON], яка підтримувала їх господарські приміщення. Вже тогочасний стан будівлі позивачів своїм виглядом вказував на аварійний стан. Власне зазначений аварійний стан гаражу-сараїв сусідів частково підтверджений актом ЛКП «Сріблястий» від 01 квітня 2005 року, в якому зафіксовано дві вертикальні тріщини по зовнішній стіні. Відповідно, вся будівля вже тоді потребувала негайного будівельно-реставраційного втручання, або термінового демонтажу і знесення як аварійно небезпечна з загрозою непередбаченого саморуйнування. Крім того, будівництво сараїв-гаражу позивачів, станом на весну 2005 рік не відповідало жодним будівельно-нормативним вимогам по міцності. У 2005 році він звертався до позивачів для отримання згоди на реконструкцію з розширенням свого житлового будинку, показавши їм розроблений архітекторсько-конструкторським бюро план, який показував зокрема стіну, що проходила по межі їх земельних ділянок, передбачаючи реконструкцію стіни його гаражу, що давало їм зручну можливість свою майбутню будову провести впритул до його вже збудованої глухої стіни. Власне така система спільної стіни була б їм взаємовигідна, економила землю, енергозбереження, подальше обслуговування в процесі експлуатації. Проте, позивачі не погодились надати згоду на таку реконструкцію. Отримавши дозвіл ЗРА та розробивши архітектурний проект, він розпочав будівництво. Однак, коли роботи по зведенню стіни були на завершальному етапі, позивачі звернулись до ЗРА, щоб зобовязати його проводити будівництво з відступом 1-го метра від межі. Він змушений був розробити та затвердити новий архітектурний проект на реконструкцію будинку з урахуванням вищезазначеного відступу. І лише після цього, у червні 2005 року будівельниками було проведено демонтаж цегляної стіни його гаражу. Враховуючи можливість самозавалу стіни господарських будівель позивачів, інженер-будівельник, який відповідав за будівництво, вирішив фундамент його гаражу не демонтувати на цілому проміжку вздовж 6 метрів. Решту 8 метрову довжину, відступивши 1 м. від межі під час риття екскаватором котловану глибиною 1,8 м. було вирішено укріплювати готовими фундаментальними блоками від можливого зсуву грунту. Впродовж всього робочого дня інженер-будівельник [PERSON] знаходився в котловані та контролював роботу екскаватора і крану при укладці блоків. Більше того, земельний край котловану постійно закривали на всю довжину протидощовою плівкою від розмивання землі дощем. В ніч з 6 на 7 липня 2005 року стався обвал стіни гаражу та сараїв позивачів. Проте, він вважає, що обвал стін відбувся не з його вини, оскільки всі ремонтні роботи проводились виключно згідно розробленої та затвердженої відповідними інстанціями проектної документації та під наглядом інженера-будівельника [PERSON] Руйнування аварійних госпродарських споруд позивачів вигідне лише самим позивачам, які і допомогли в руйнуванні стіни. Просить у задоволені позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належно була повідомлена про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши пояснення сторін, представника позивача [PERSON] [PERSON], представника позивача [PERSON] [PERSON], експерта [PERSON], промову адвоката, дослідивши матеріали цивільної справи №2-373/06 за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи ЛКП «Сріблястий», [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою і витребування майна із чужого незаконного володіння, та зустрічним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], ЛМР, Управління земельних ресурсів ЛМР, треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відновлення меж земельних ділянок, зобовязання не перетинати цих меж, повернення частини земельної ділянки в користування та знесення частини будинку, визнання частково недійсними ухвали і державного акта про право приватної власності на землю, інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що житловий будинок № 20 на вул. Виговського у м. Львові належить на праві спільної часткової власності позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ЛОДК «БТІ та ЕО» від 16 липня 2003 року /а.с. 203/, дублікатом реєстраційного посвідчення Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації №1391 від 04 листопада 1993 року /а.с. 204/, реєстраційним посвідченням ЛОДК «БТІ та ЕО» серії КММ №028051 від 03 червня 1999 року /а.с. 214/, технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 08 грудня 1997 року /справа №2-373/06, т.1, а.с.73/. Згідно технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 08 грудня 1997 року до будинку №20 на вул. Виговського у м. Львові відносяться такі господарські будівлі: гаражі під літ. «Б, Е», сараї під літ. «В, Г». /справа №2-373/06, т.1, а.с.73 зворот/ У відповідності до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] домовилися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, а саме: позивач [PERSON] володіє та користується гаражем під літ. «Б», позивачі [PERSON], [PERSON] спільно володіють та користуються сараєм під літ. «В», у визначених ними частинах. Дана обставина справи підтверджується поясненнями позивачів у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається з акту ЛКП «Сріблястий» від 07 липня 2005 року при виконанні будівельних робіт на власному подвірї будинковолодіння №20 б на вул. Виговського відповідач [PERSON], порушив висновок міжвідомчої комісії ЗРА про відступлення 1м. від споруди де знаходиться гараж 19,5 м2 і сарай 30,17 м2 трьох співвласників позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], будинковолодіння №20 на вул. Виговського, в результаті чого стався обвал зовнішньої стіни вищезгаданої споруди. /а.с. 66/ Крім того, саме відповідач [PERSON], 19 липня 2005 року, звернувся у Львіський НДІ судових експертиз МЮ України з заявою про проведення будівельно технічного дослідження та поставив на вирішення спеціаліста будівельника питання про визначення вартості відбудови господарської будівлі, яка була пошкоджена внаслідок проведення реконструкції існуючого будинку з прибудовою на його земельній ділянці, чим підтвердив, що причиною пошкодження господарської будівлі позивачів став обвал зовнішньої стіни даної споруди під час виконання ним земельних і будівельних робіт за адресою: м.Львів, вул. Виговського, 20«б». Згідно висновку будівельно-технічного дослідження №2215 від 12 жовтня 2005 року господарські будівлі були пошкоджені внаслідок проведення реконструкції існуючого житлового будинку на вул. Виговського, 20«б» у м.Львові. /а.с. 67-68/ Також, відповідач [PERSON], у судовому засіданні, фактично визнав, що причиною пошкодження господарської будівлі позивачів став обвал зовнішньої стіни даної споруди під час виконання ним земельних і будівельних робіт з реконструкції існуючого будинку з прибудовою за адресою: м.Львів, вул. Виговського, 20«б». У відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи №1877 від 26 травня 2010 року причиною пошкодження сараю, позначеного на плані під літ. «В» у технічному паспорті на житловий будинок №20 на вул. Виговського у м.Львові став обвал зовнішньої стіни даної споруди під час виконання земельних і будівельних робіт власником будинковолодіння №20«б» на вул. Виговського відповідачем [PERSON] Вартість відновлювального капітального ремонту сараю, позначеного на плані під літерою «В» у технічному паспорті на жилий будинок № 20 на вул. Виговського у м. Львові, станом на час проведення дослідження становить 25945,00 грн. Вартість відновлювального капітального ремонту сараю, позначеного на плані під літерою «В» у технічному паспорті на жилий будинок № 20 на вул. Виговського у м. Львові станом на момент завдання шкоди становить 12313,00 грн. Також в даному висновку зазначено, що під час огляду досліджується частина сараю літ. «В», яка належить позивачу [PERSON] /а.с. 112-131/ Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №573 від 30 грудня 2011 року причиною пошкодження сараю, позначеного на плані під літерою «В» у технічному паспорті на жилий будинок № 20 на вул. Виговського у м. Львові, який належить позивачу [PERSON], став обвал зовнішньої стіни даної споруди під час виконання земляних і будівельних робіт власником будинковолодіння № 20«б» на вул.Виговського відповідачем [PERSON] Вартість відновлювального капітального ремонту сараю, позначеного на плані під літерою «В» у технічному паспорті на жилий будинок № 20 на вул. Виговського у м. Львові, що належить позивачу [PERSON], станом на момент завдання шкоди становить 9877,00 грн. Вартість відновлювального капітального ремонту гаражу, позначеного на плані під літерою «Б» у технічному паспорті на жилий будинок №20 на вул. Виговського у м. Львові, станом на момент завдання шкоди становить 8866,00 грн. Вартість відновлювального капітального ремонту сараю, позначеного на плані під літерою «В» у технічному паспорті на жилий будинок № 20 на вул. Виговського у м. Львові, що належить позивачу [PERSON], станом на час проведення дослідження становить 23980,00 грн. Вартість відновлювального капітального ремонту гаражу, позначеного на плані під літерою «Б» у технічному паспорті на жилий будинок № 20 на вул. Виговського у м. Львові, станом на час проведення дослідження становить 21112,00 грн. В даному висновку зазначено, що під час огляду досліджується частина сараю літ. «В», що належить позивачу [PERSON], і гараж під літ. «Б», оскільки зовнішня стіна, що обвалилась, була спільною для даних будівель. /а.с. 156-182/ Експерт [PERSON], у судовому засіданні пояснив, що причиною пошкодження сараю, позначеного на плані під літ. «В» у технічному паспорті на житловий будинок №20 на вул. Виговського у м.Львові став обвал зовнішньої стіни даної споруди під час виконання земельних і будівельних робіт власником будинковолодіння №20«б» на вул. Виговського відповідачем [PERSON] Даний висновок був даний на частину сараю літ. «В», яка належить позивачу [PERSON] Оцінюючи покази експерта, суд надає їм віри оскільки вони знаходяться у обєктивному взаємозвязку з іншими матеріалами справи, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами. З огляду на наведене, в судовому засіданні, безспірно встановлено, що причиною пошкодження частини сараю, позначеного, у технічному паспорті на житловий будинок №20 на вул. Виговського у м.Львові, на плані під літ. «В», що належить позивачу [PERSON], частини сараю під літерою «В», який належить позивачу [PERSON], гаражу під літ. «Б», що належить позивачу [PERSON], став обвал зовнішньої стіни даної споруди під час виконання земельних і будівельних робіт власником будинковолодіння №20«б» на вул. Виговського відповідачем [PERSON] Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є співвласником будинку №20«б» на вул. Виговського у м.Львові, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ЛОДК «БТІ та ЕО» серії СВО №043171 від 28 січня 2005 року. /справа №2-373/06, т.1, а.с. 118/ Розпорядженням ЗРА ЛМР №627 від 04 липня 2005 року «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії» відповідачам [PERSON] та [PERSON], співвласникам буд. №20-б на вул. Виговського погоджено технічну можливість проведення реконструкції будинку з розширенням за рахунок прибудови розм.7,60х13,16м і надбудови другого і мансардного поверхів та влаштування капітальної огорожі в межах будинковолодіння висотою до 1,3м на межі з будинком №140 на вул.Кричевського згідно з погодженими проектними пропозиціями. /а.с. 18/ Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачам завдана матеріальна шкода також і з вини відповідача [PERSON], оскільки остання є співвласником буд. №20-б на вул. Виговського у м. Львові, згідно розпорядження ЗРА ЛМР №627 від 04 липня 2005 року «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії» їй, як співвласнику буд. № 20-б на вул. Виговського, також було погоджено технічну можливість проведення реконструкції будинку з розширенням, під час реконструкції якого було пошкоджено частину сараю, позначеного, у технічному паспорті на житловий будинок №20 на вул. Виговського у м.Львові, на плані під літ. «В», що належить позивачу [PERSON], частину сараю під літерою «В», який належить позивачу [PERSON], гараж під літ. «Б», що належить позивачу [PERSON] та вона несла безпосередні обовязки щодо проведення вказаної реконструкції відповідно до встановлених норм та правил, а також недопущення порушення майнових прав та інтересів власників сусідніх будинковолодінь, зокрема позивачів. При визначенні розміру майнової шкоди, яку слід стягнути на користь позивачів суд враховує висновки висновки судової будівельно-технічної експертизи №1877 від 26 травня 2010 року та №573 від 30 грудня 2011 року, які безпосередньо відповідають фактичним обставинам справи, доповнюються та узгоджуються з показаннями сторін та іншими матеріалами справи. Суд не бере до уваги розмір майнової шкоди визначений у висновку будівельного дослідження № 2215 від 12 жовтня 2005 року, виготовлений на замовлення відповідача [PERSON] та на який покликаються відповідачі, оскільки під час складання вказаного висновку експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку та відмову від дачі висновку, що, на переконання суду, не надає можливості переконатись у його достовірності та викликає сумнів у його обєктивності. Отже, з відповідачів [PERSON], [PERSON], слід солідарно стягнути майнову шкоду, на користь позивача [PERSON] у сумі 21112,00 грн., на користь позивача [PERSON] в сумі 25945,00 грн., на користь позивача [PERSON] у сумі 23980,00 грн., завдану майну позивачів відповідачами у звязку із пошкодженням їх майна. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому доведенню у спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд вважає безпідставними покликання позивачів на нанесену їм відповідачами моральну шкоду, оскільки під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, однак, в ході судового розгляду справи не встановлено наявність такої шкоди, протиправність діяння відповідачів, які, на думку позивачів, її заподіяли, а також наявність причинного звязку між нанесенням моральної шкоди та діями відповідачів і вину останніх в її заподіянні. Відшкодування матеріальної шкоди є відповідною сатисфакцією позивачам у даних правовідносинах. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє часткове ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення. Судові витрати у справі, а також витрати на інформаційно технічне забезпечення її розгляду підлягають солідарному стягненню з відповідачів у обсязі пропорційному до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial