Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-18 00:00:00

У жовтні 2012 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила поновити строк позовної давності, внести зміни до договору іпотеки з Банком про забезпечення іпотекою збільшення суми кредитного договору, укладеного 19 вересня 2008 р., між Банком та [PERSON] на 171395,70 грн., визнавши чинними ці зміни з моменту укладання договору іпотеки. Також просила розірвати даний договір іпотеки. Просили також зупинити процедуру реалізації предмету іпотеки - квартири [ADDRESS], що належить позивачці. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що передаючи Банку в іпотеку належну їй квартиру [ADDRESS] у забезпечення кредитних зобовязань свого сина [PERSON] перед Банком, вона вважала, що дійшла згоди з Банком на додаткове кредитування [PERSON] за існуючим кредитним договором з Банком. Але в договорі іпотеки такої умови немає, хоча нотаріус [PERSON] була обізнана з таким її волевиявленням, а Банк не виконав свій обовязок щодо додаткового кредитування [PERSON] Оскільки, на її думку, Банк допустив істотне порушення договору іпотеки, то це є підставою для зміни п.1.1. договору із внесенням до нього застереження про забезпечення іпотекою збільшення суми кредиту [PERSON] і його розірвання. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснив, що сума у 171395,70 грн. є сумою додаткового кредитування, яка обрахована як 70% вартості іпотечного майна, про що була домовленість з банком Представник Банку проти позов заперечувала в повному обсязі, як у звязку зі спливом строку позовної давності, так одночасно і за безпідставністю. Пояснила також, що виконавче провадження з виконання рішення суду, яким з [PERSON] стягнута сума кредитної заборгованості та звернуто стягнення на дану квартиру не розпочато. Треті особи без самостійних вимог до суду не зявилися, представників не направили. Про час та місце розгляду справи повідомлялися. Нотаріус [PERSON]М, надала суду заперечення, в яких наполягає на обізнаності [PERSON] з умовами договору іпотеки та згоду з ними. Заперечувала повідомлення їй як [PERSON] так і представниками Банку будь-яких умов договору іпотеки, окрім тих, що в ньому зазначені. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази в даній справі та справі №2-2757/2010 р., встановив наступні обставини. 01 березня 2007 р. між ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є Банк, та [PERSON] був укладений договір №38В/2007, згідно якого сторони погодили надання [PERSON] кредиту у 16593 долара СІЛА під 13,5% річних строком до 28 лютого 2013 р. на придбання автомобіля СНЕК.У, реєстраційний номер [NUMBER] з погашенням кредиту за встановленим графіком (а.с.58-60). Угодами №1 від 11 травня 2007 р., №2 від 22 вересня 2007 сторони внесли зміни до кредитного договору щодо строку сплати процентів та реквізитів сторін (а.с.61,62). За іпотечним договором з Банком від 19 вересня 2008 р., посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим №8201, [PERSON] передала в іпотеку належну їй квартиру [ADDRESS], забезпечивши цією нерухомістю виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором від 01 березня 2007 р. (зі змінами). Договором іпотеки передбачалося, що нею забезпечується обтяження збільшення основного зобовязання та процентів за ним (п.1.1.) (а.с.6,7). До укладання договору іпотеки з [PERSON], кредитною комісією Банку обговорювалося клопотання [PERSON] про прийняття квартири позивачки в іпотеку як додаткового забезпечення кредитного договору з останнім, яке було вирішено позитивно (протокол №93 від 11 вересня 2008 р.), а після прийняття квартири в іпотеку кредитною комісією Банку було відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] у збільшенні суми кредиту за договором від 01 березня 2007 р. №38В/2007. (протокол №95 від 22 вересня 2008 р.) (а.с.9,10). Підстави відмови викладені у листі Банку від 17 лютого 2009 р. (справа №2-2757/2010, а.с.41-50) Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2011 р. було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Банку про визнання договору іпотеки від 19 вересня 2008 р. недійсним за недоведеністю, зокрема, факту обману та тяжкої обставини. Цим рішенням встановлено, що Банком виконані вимоги іпотечного договору, а саме прийнято в додаткове забезпечення квартира позивачки, (а.с.15- 17)- Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 листопаду 2012 р., яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 17 січня 2013 р. з [PERSON]В, стягнута заборгованість за кредитним договором від 01 березня 2007 р. за №38В/2007 і одночасно звернуто стягнення на квартиру позивачки (а.с.63, 64). Статтею 651 ч. 1, 2 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Враховуючи відсутність доказів на існування будь-якої домовленості між позивачкою та Банком, відмінної за змістом від договору іпотеки, зокрема, про збільшення кредиту [PERSON] під забезпечення внесенням в іпотеку квартири позивачки, то позовні вимоги, що ґрунтуються на ст. 651 ЦК України про внесення змін до пункту 1.1. договору іпотеки, а саме що предметом іпотеки забезпечується збільшення кредиту [PERSON] за кредитним договором від 01 березня 2007 р. на суму 171395,70 грн., є безпідставними. Посилання Позивачки на те, що рішенням ВССУ від 28 грудня 2011 р. встановлена обставина яка не підлягає доказуванню - те що [PERSON] мала сподівання та намір за передачі в іпотеку нерухомого майна отримання збільшення по основному кредиту синові [PERSON], не мають значення для справи, оскільки не доведено, що Банк погоджувався на збільшення суми кредиту в обмін на забезпечення цього збільшення іпотекою. Отже, застосування ст. 651 ЦК України неможливо, оскільки позивачкою не доведено існування такої домовленості, а відповідно і її порушення. Отже, позовні вимоги про внесення змін до п. 1.1. договору іпотеки від 19 вересня 2008 * р. із визнанням змін чинними з моменту його укладання та, відповідно, похідні вимоги про розірвання договору іпотеки є безпідставними і задоволенню не підлягають. Стосовно позовної вимоги про зупинення процедури реалізації квартири позивачки. Приватним нотаріусом [PERSON] на імя позивачки у вересні 2010 р. була направлена вимога про початок звернення стягнення на її квартиру. Досі квартира не реалізована, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 листопаду 2012 р. про звернення на неї стягнення набрало законної сили 17 січня 2013 р., виконавчі листи як пояснивпредставник Банку до державної виконавчої служби ще не предявлені. Тобто ця вимога є безпідставною також. Строк позовної давності позивачкою не пропущений.

Outcome: dismissed