Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-13 00:00:00

26.09.2012 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просить визнати за нею в порядку спадкоємства право приватної власності на домоволодіння, що в с. Женишківці по вул. Мирна, 37 Віньковецького району Хмельницької області. В обґрунтування позову вказувала, що вона є спадкоємцем майна померлого 21.09.2005 року рідного брата [PERSON] за законом, як спадкоємець другої черги. Інших спадкоємців немає. Рішенням Віньковецького районного суду від 07.07.2012 року їй визначено додатковий строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак після подання нею заяви державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння, яке належало померлому , відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів, які спадкодавець за життя не виготовив. А тому позивачка просить визнати за нею право власності на вказане домоволодіння у судовому порядку. У судове засідання сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не зявились. Позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача - сільський голова Женишковецької сільської ради [PERSON] також надав суду письмову заяву, у якій позовні вимоги [PERSON] визнав та просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради. Справа розглянута у відповідності до п. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи, що представник відповідача визнав позовні вимоги, які обґрунтовані та підтверджуються належними доказами, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 21 вересня 2005 року у с. Женишківці помер рідний брат позивачки [PERSON], який був власником домоволодіння, що в с. Женишківці по вул. Мирна, 37. Після смерті спадкодавця на вказане майно відкрилась спадщина. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем майна померлого за законом, як спадкоємець другої черги сестра. Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачка після визначення 07.07.2012 року Віньковецьким районним судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], 18.09.2012 року подала до Віньковецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак державний нотаріус [PERSON] після вивчення наданих позивачем документів відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння в с. Женишківці по вул. Мирна, 37, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане майно. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть спадкодавця [PERSON] серії І-БВ № 013043; свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON]; свідоцтвом про одруження [PERSON] серії 1-БВ № 024027; рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 07.07.2012 року; постановою Віньковецької державної нотаріальної контори від 18.09.2012 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно виписки № 491 від 24.09.2012 року з погосподарських книг Женишковецької сільської ради за 1991 2005 роки головою двору на погосподарському номері с. Женишківці по вул. Мирна, 37 був [PERSON], який помер 21.09.2012 року та до дня смерті проживав один. Згідно оцінювального акту Віньковецького малого районного комунального підприємства «Інвентарбюро»від 23.04.2012 року, вартість домоволодіння, розташованого в с. Женишківці по вул. Мирна, 37, до 1984 року побудови: будинок «А-І», веранда «а», підвал «пд»- становить 24761 гривень. Відповідно до [PERSON] Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року»побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську [PERSON] депутатів трудящих УРСР»від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім`ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте за життя не зареєстрував своє право власності в органах БТІ відповідно до закону, що діяв на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Отже, позивачка як спадкоємець за законом другої черги, має право на вказане спадкове майно в порядку спадкування. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 29.10.2012 року , наданої державним нотаріусом Віньковецької державної нотаріальної контори на запит суду, спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер 21.09.2005 року , не відкривалась. Встановивши, що позивачка є спадкоємцем майна померлого за законом другої черги, та зокрема жилого будинку, спадщину прийняла, інші спадкоємці відсутні, суд прийшов до висновку, що [PERSON] має право на успадкування майна померлого [PERSON]. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Отже, позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved