Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, просить [PERSON] визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, та зняти її з реєстраційного обліку. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 13.08.2010 року отримала від своєї бабці [PERSON] згідно договору дарування квартиру [ADDRESS]. На момент укладення даного договору, у квартирі була зареєстрована відповідач [PERSON], яка раніше проживала у вказаній квартирі, але ніколи не являлася власником квартири [ADDRESS], однак на сьогоднішній день не знялася з реєстраційного обліку. Відповідач в даній квартирі не проживає вже більше десяти років, тобто з 2001 року, її місцезнаходження невідоме, крім того, позивачу нараховується оплата за комунальні послуги відповідно до кількості зареєстрованих осіб. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у фабулі позовної заяви, просять суд позов задоволити. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні проти позову заперечили, вважають такий безпідставним та просять відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подавши при цьому заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає за можливим розглядати справу у його відсутності, згідно ст.169 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сімї і прописки № 110 від 04.07.2011 року (а.с.9), в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку, а згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. [PERSON] Договору дарування квартири, укладеного 13.08.2010 року (а.с.11) [PERSON] безоплатно передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS]. [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 27155985 від 30 серпня 2010 року, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»(а.с.10), власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час не проживає у даній квартирі, що підтверджується актами, складеним комісією ЖБК «Черемош» від 05.01.2011 року, від 09.03.2011 року та від 24.10.2011 року (а.с.6-8). Крім того, в судовому засіданні встановлено та підтверджено зібраними по справі доказами (а.с.13-38) те, що відповідач [PERSON] зареєстрована, але протягом тривалого часу у квартирі не проживає, особистих речей в квартирі не має та оплату за квартиру та комунальні послуги не проводить. Окрім цього, відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила те, що вона проживала в [INFO] до моменту одруження, а саме до 1986 року. Після одруження перейшла проживати до чоловіка за адресою: м.Львів, вул.В.Великого, 40/9, а з 2001 року постійно працює за кордоном. Задовольняючи позов, суд приймає до уваги рішення Галицького районного суду м.Львова від 08 червня 2012 року по справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою, відповідно до якого в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Також рішення Галицького районного суду м.Львова від 19 листопада 2012 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи приватний нотаріус [PERSON], Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», [PERSON], про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності, відповідно до якого в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Статтею 60 ч.1 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до п.14 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб від 16 січня 2003 року, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням чи права власності на квартиру, особа знімається з реєстраційного обліку. [PERSON] зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, суд вважає, що позивачем представлено достатньо доказів, не спростованих у процесі розгляду справи на підтвердження необхідності визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: квартири [ADDRESS], та зняття її з реєстраційного обліку.

Outcome: approved