Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача борг у сумі 240000 грн. При цьому позивач посилається на те, що вони з чоловіком в 2010 році мали бажання продати квартиру№80 в буд.12/2 по пр. Шевченка в м. Одесі, та на ці гроші придбати будинок. Власником будинку є відповідач по справі [PERSON] З урахуванням того факту, що до продажу квартири позивач та її чоловік не мали змоги розрахуватись за будинок, а також з урахування того, що будинок був готовий на 90%, вони з відповідачем уклали договір позики, за яким відповідач на позичені гроші повинна була здійснити доробку внутрішніх приміщень, а позивач та її чоловік зобовязані в строк до 30.10.2010 року продати квартиру, у випадку чого позичені відповідачу гроші будуть вважатися авансом у наступному договорі купівлі-продажу будинку. У випадку не продажу квартири у строк до 30.10.2010 року відповідач зобовязалась повернути позичені кошти до авансування зазначеного будинку послідуючими покупцями. 30.10.2010 року позивач зустрілась з відповідачем та її матірю та вони домовились про повернення позичених коштів, оскільки квартира не продалась, однак на теперішній час грошові кошти не повернуті, в звязку з чим позивач змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в подальшому вказала, що згодна повернути кошти, однак зі сплатою боргу частинами, про що надала суду варіант мирової угоди. Суд, вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 17.08.2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений попередній договір, посвідчений державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], відповідно до якого [PERSON] зобовязалася продати, а [PERSON] купити земельну ділянку, площею 0,0500 га, та житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташовані за адресою: с. Мізікевича, ж/м «Чорноморка», вул. Малинова, Овідіопольський район, Одеська області, будинок 27/3а /а.с.7/. Відповідно до п. 3 вказаного договору на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу [PERSON] передала, а [PERSON] отримала від [PERSON] гроші у сумі 118050 гривень, що еквівалентом 15000 доларів США. Також Попереднім договором передбачено, що договори купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку мають бути укладені та нотаріально посвідчені не пізніше 30.10.2010 року. Судом досліджені розписки відповідача від 17.08.2010 року, 22.08.2010 року та 29.08.2010 року на суми 15000 доларів США, 5000 доларів США та 10000 доларів США відповідно, за якими відповідач [PERSON] зобовязалася повернути гроші, отримані при підписанні попереднього договору від 17.08.2010 року у випадку поважної причини його невиконання (тобто не продажу квартири за адресою: [ADDRESS]) в строк до авансування обєкта, зазначеного в попередньому договорі наступними покупцями /а.с.5,6/. Судом встановлено, що відповідач провела відчуження будинку третім особам, однак кошти позивачу не повернула. Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві кошти в строк і в порядку, які встановлені договором. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доводи представника відповідача стосовно того, що на цей час в неї немає вільних коштів, що відповідач (її дочка) перебуває за кордоном та не може одноразово повернути всю суму позики, суд вважає необґрунтованими та безпідставними. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як частково обґрунтована та доведена. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved