overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-18 00:00:00

07 вересня 2012 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] зареєстрованого 01 грудня 2006 року у виконкомі Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, про що свідчить актовий запис № 17. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01 грудня 2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними часто виникали сварки та непорозуміння, в результаті, чого сторони не ведуть спільного господарства, не проживають разом з 01 березня 2012 року, шлюб існує формально, майнового спору не має. Позивач, вважає, що збереження шлюбу є неможливим, вважає, що терміну на примирення надавати не потрібно, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав і просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі не заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, та надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 грудня 2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, про що свідчить актовий запис № 17, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ОК №036142, виданого виконкомом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області 01 грудня 2006 року. В судовому засіданні встановлено, що подружжя не зійшлося характером та поглядами на життя, між сторонами часто виникали сварки та непорозуміння, продовжувати подальше спільне життя сторони не бажають, від застосування заходів щодо примирення відмовляються, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-18 00:00:00

12 вересня 2012 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] зареєстрованого 17 листопада 2007 року у виконкомі Заворицької сільської ради Броварського району Київської області, про що свідчить актовий запис № 8. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17 листопада 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними часто виникали сварки та непорозуміння, в результаті, чого сторони не ведуть спільного господарства, не проживають разом, шлюб існує формально, майнового спору не має, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю. Позивач, вважає, що збереження шлюбу є неможливим, вважає, що терміну на примирення надавати не потрібно, просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду подала заяву про слухання справи у її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі не заперечував проти його задоволення, від застосування заходів щодо примирення відмовився. Суд, вислухавши відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, та надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 листопада 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Заворицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 8, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ОК №056261, виданого виконкомом Заворицької сільської ради Броварського району Київської області 17 листопада 2007 року. Від спільного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] - [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ОК №110166 виданого виконкомом Заворицької сільської ради Броварського району Київської області 25 грудня 2008 року, актовий запис №17. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-18 00:00:00

09.07.2012 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований у відділі РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області 09 квітня 2011 року. В обґрунтування позову вказувала що сімейне життя між сторонами не склалося, одруження виявилось невдалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вва- жає неможливим. В судове засідання позивач не зявилася, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі частини 4 статті 169, статті 224 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 09 квітня 2011 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблено актовий запис № 293. Від даного шлюбу сторони мають дітей не мають. Однак, шлюб фактично розпався через регулярні конфлікти та сварки між подружжям, що виникають з побутових питань. Внаслідок цих конфліктів сторони припинили шлюбні стосунки, вважають подальше сумісне проживання неможливим. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 56 ч. 3 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сімї стали неможливими і суперечить інтересам сторін. Тому, суд вважає, що позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-18 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~06.08.2012 року позивач звернулася з цим позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Горького,12, с. Розсохуватка, Маловисківського району, Кіровоградської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] яка померла 19 листопада 2009 року. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що являючись єдиним спадкоємцем після смерті матері позивач не має змоги отримати свідоцтво на право власності на спадкове майно,в державній нотаріальній конторі, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, що належав її матері [PERSON]. В судове засідання представник позивача не зявилася, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності.. Відповідач [PERSON] сільська рада, Маловисківського району, Кіровоградської області, в судове засідання свого представника не направила, надіслала суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позов визнали, просили його задовольнити в повному обсязі. Згідно частини 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. А тому, визнання позову [PERSON] сільською радою, Маловисківського району, Кіровоградської області,судом приймається. Відповідно до розяснень, які містяться в частині 6 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-18 00:00:00

03 серпня 2012 року позивач звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 18 жовтня 2010 року помер гр. [PERSON] після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку, розміром 4.87 га, яка розташована на території Мар»янівської сільської ради, Маловисківського району. За життя, спадкодавець [PERSON] склав заповіт, яким заповів зазначену земедьну ділянку позивачці. На момент смерті [PERSON], з ним проживала його дружина позивач по справі [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що втрачено оригінал державного акту на земельну ділянку, а отримати дублікат правовстановлюючого документу не має можливості в звязку зі смертю власника. Тому, просить в судовому порядку визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку. В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності.. Відповідач [PERSON]»янівська сільська рада, Маловисківського району, Кіровоградської області, в судове засідання свого представника не направила, надіслала суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позов визнали, просили його задовольнити в повному обсязі. Згідно частини 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. А тому, визнання позову Мар»янівською сільською радою, Маловисківського району, Кіровоградської області,судом приймається. Відповідно до розяснень, які містяться в частині 6 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-18 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, посилаючись на те, що 19 квітня 1988 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок в с.Собківка Уманського району Черкаської області, яке в рівних долях успадкували вона дочка - [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON]. В свідоцтві про народження її прізвище значиться „Балковенко. 10.08.1971 року вона одружилась з [PERSON], після одруження їй було присвоєно прізвище „Терешко. 27 березня 1985 року шлюб між ними було розірвано, але вона так залишилась на прізвищі чоловіка. 05 січня 1990 року державним нотаріусом уманської районної держнотконтора [PERSON] їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстрованим в реєстрі за №20, але в свідоцтві була допущена помилка при написанні її прізвища, замість „Терешко записано „Теренко. Згідно паспорту серії НС №267585, виданого Уманським МВ УМВС України в Черкаській області від 07 травня 197 року, її прізвище записано як [PERSON]. На даний час стало питання про продаж даного майна, однак через помилку в написанні прізвища в свідоцтві про право на спадщину, вона цього зробити не може, а тому вимушена звернутись з даною заявою до суду. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву і просила її вимоги задовольнити, встановити факт, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Уманської районної держнотконтора [PERSON] зареєстроване в реєстрі за №20 від 09 квітня 1988 року на „Теренко Ніну Іванівну належить [PERSON],[INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник зацікавленої особи в судове засідання в судове засідання не зявився, попередньо подавши заяву згідно якої заявлені вимоги визнає, проти задоволення не заперечує. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявниці, , суд приходить до висновку про те, що заява підлягає до задоволення, як обґрунтована і документально підтверджена. На підставі п.5 ст. 234, п.6 ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-18 00:00:00

у вересні 2012 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради про визнання права власності на спадкове майно в селі Тартак Чечельницького району, по вулиці Шевченко, 119 в порядку спадкування після померлого 07.11.2011 року [PERSON]. У позовній заяві позивачка зазначає, що 07.01.2011 року помер [PERSON], після смерті якого залишився житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в селі Тартак, вулиця Шевченко, 119. Згідно заповіту [PERSON] все своє майно заповів неповнолітній дочці позивачки - [PERSON]. Нотаріальна контора відмовляється видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок із-за відсутності правоустановлюючих документів. Після усунення недоліків просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими приміщеннями в порядку спадкування за заповітом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, просить суд слухати справу за її відсутності, позов підтримує. Представник відповідача голова [PERSON] сільської ради в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позов визнаю в повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю по слідуючим підставам. Зі свідоцтва про смерть (а.с. 6) вбачається, що [PERSON] помер 07.01.2011 року. З копії заповіту (а.с.7) вбачається, що [PERSON] все своє майно заповів [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження (а.с. 5) [PERSON], [INFO], є неповнолітньою дочкою позивачки [PERSON] Згідно довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради № 784 від 05.10.2012 року [PERSON] постійно проживав у житловому будинку, який сам побудував в с.Тартак Чечельницького району Вінницької області по вул. Шевченка, 119 З технічного паспорта (а.с.11- 13), виготовленого 17.07.2012 року Тульчинським міжрайонним бюро технічної інвентарізації, вбачається, що по вулиці Шевченко, 119 в селі Тартак Чечельницького району Вінницької області розташований житловий будинок з господарськими будівлями жилою площею 29,7 кв.м, загальною площею 48,3 кв.м., позначений на плані літ. "А", з "Б"- сараєм; 1-2 огорожею. Право власності на вказаний будинок не зареєстровано. Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Набуття права власності на житловий будинок в порядку успадкування Законом не заборонено. Враховуючи,що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 197 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. 370, ЦК України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 6 лютого 2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню доньку Софію, [INFO], сімейне життя не склалося з відповідачем, в сім'ї постійно виникають сварик та непорозуміння, Втаритили почуття любові та поваги один до одного, шлюб носить формальний харакетр, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Так, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між сторонами був зареєстрований 6 лютого 2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 185. Від шлюбу у сторін є малолітня донька Софія, [INFO]. Дані обставини повністю підтверджуються поясненнями позивача, відповідача, наданими копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини. Також, судом встановлено, що сторони повністю припинили шлюбні відносини, між ними існують неприязні відносини. Так, позивачка посилається на те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Тобто, судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, а тому збереження сімї є не можливим. Також суд, виходить з того, що оскільки сторони повністю припинили спільне життя, не підтримують сімейних відносин, позивачка заперечує подальше існування шлюбу, вважає його формальним, а про надання строку для примирення позивач клопотань не заявляв, відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, клопотання про надання строку для примирення не заявляв, то позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, згідно вимог ст. 110 Сімейного кодексу України право на предявлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що оскільки сторони повністю припинили подружні відносини, втратили повагу один до одного і продовження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю обґрунтовані і підлягають до задоволення. Також, суд приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя. Свої вимоги мотивувала тим, що за час перебування в шлюбі з відповідачем ними була придбана: трьохкімнатна квартира [ADDRESS], право власності на вказану квартиру зареєстровано на ім'я відповідача [PERSON], просила виділити їй в порядку поділу спільного майна -1/2 частину спірної квартири. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 1992 року. Шлюб між сторонами розірваний 03 червня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ОК № 067244. Як вбачається з матеріалів справи, сторони в 2001 році придбали квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.10.2001 року. Правовстановлюючий документ на спірну квартиру оформлений на відповідача [PERSON]. Враховуючи положення ст. 60 Сімейного кодексу України та ч. 3 ст. 368 ЦК України, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, суд приходить до висновку, що вищевказана квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Оскільки сторони до звернення до суду не дійшли згоди про поділ спільного сумісного майна, даний спір відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України підлягає вирішенню судом. При вирішенні даного спору суд виходить з положень ст.ст. 70, 71 Сімейного кодексу України, згідно яких частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, і майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Як встановлено в суді, договору щодо часток кожного з подружжя у спільній власності сторони не укладали, але відповідач нотаріально завіреною заявою погоджується з запропонованим позивачем поділом спільного майна. Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони по справі мають право власності в рівних частках на майно, зокрема, трьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. За таких обставин суд вважає, що позивачу [PERSON] належить 1/2 частина спірної квартири на праві власності.

Outcome: approved