Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати квартиру [ADDRESS] його особистою приватною власністю. При цьому позивач вказує на те, що з відповідачкою [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано між ними за рішенням суду від 27.11.1995 року. Однак, належним чином, відповідно до діючого на той час законодавства про шлюб та сім»ю, він розірвання шлюбу в органах РАГС не оформив, свідоцтво про розірвання шлюбу отримав лише 17.09.1996 року. Однак, вважаючи, що шлюб з відповідачкою розірвано у 1995 році, він 26.04.1996 року на підставі договору купівлі-продажу нерухомості придбав квартиру [ADDRESS]. Як зазначає [PERSON], на даний час склалася така ситуація, що його право на вказане житло не визнається третьою особою приватним нотаріусом [PERSON] Як вважає нотаріус, спірна квартира є їх з відповідачкою спільною власністю подружжя, оскільки відповідно до ст. 44 КЗпШС, який діяв на той час, шлюб вважався припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. З цих підстав нотаріус [PERSON] відмовляє у вчиненні нотаріальної дії посвідченні іпотечного договору, без згоди [PERSON] Посилаючись на викладені обставини, а також положення ст. 392 ЦК України, згідно якої власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, позивач просить задовольнити його вимоги. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] проти позову не заперечує та підтвердила, що спірна квартира [ADDRESS] є особистою власністю позивача, так як була придбана за його особисті кошти. Відповідачка також пояснила, що на час розірвання шлюбу в суді у 1995 році, вони з позивачем з 1990 року разом не проживали, вели окремий спосіб життя. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася. При цьому в поясненнях від 26.03.2012 року зазначає, що 15.03.2012 року нею була винесена постанова про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме: посвідченні іпотечного договору квартири. Причиною відмови є відсутність згоди дружини на передачу квартири в іпотеку, оскільки квартира, відповідно до документів наданих [PERSON], була придбана в період зареєстрованого шлюбу (а.с. 19). Як зазначає [PERSON], відповідно до вимог ст. 44 КЗпШС, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 17.09.1996 року, а спірна квартира придбана 26.04.1996 року, тому діюча на даний час норма ст. 65 Сімейного кодексу України не може застосовуватися до сімейних правовідносин, які мали місце у 1996 році. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи. суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] з 12.07.1984 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано між ними рішенням Ватутінського районного суду м. Києва від 27.11.1995 року. Однак, свідоцтво про розірвання шлюбу було отримано позивачем [PERSON] лише 17.09.1996 року ( а.с. 5, 9). Судом також встановлено, що у період часу з моменту винесення рішення суду про розірвання шлюбу та його офіційного оформлення у органах РАЦСу, позивачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.04.1996 року було придбано квартиру [ADDRESS] ( а.с. 7-8). Як вбачається з Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, на даний час право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за позивачем ( а.с. 6). Як вказує [PERSON], 15.03.2012 року він звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] зі всіма необхідним документами для посвідчення іпотечного договору на квартиру, однак, йому у цьому було відмовлено, так як квартира була придбана під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] Посилаючись на те, що на момент придбання квартири вони з [PERSON] фактично шлюбні відносини припинили та проживали окремо з 1990 року, позивач просить визнати квартиру [ADDRESS] його особистою приватною власністю. Вказані доводи позивача суд вважає обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи, а також поясненнями відповідачки [PERSON], яка підтвердила той факт, що на час придбання позивачем квартири [ADDRESS] їх з [PERSON] шлюб вже було розірвано рішенням Ватутінського районного суду м. Києва від 27.11.1995 року, при цьому вони з 1990 року не підтримували шлюбно-сімейні відносини та проживали окремо. Також відповідачка погодилася з тим, що спірна квартира була придбана позивачем за власні кошти та є особистою приватною власністю [PERSON] Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що квартира [ADDRESS] була придбана позивачем [PERSON] за його особисті кошти, оскільки на час її придбання сторони однією сім»єю не проживали, з 1990 року припинили шлюбно-сімейні відносини, не вели спільного господарства. Рішенням Ватутінського районного суду м.Києва від 27.11.1995 року шлюб між позивачем та [PERSON] розірваний, на даний час відповідачка не висуває майнових претензій на зазначену квартиру, а тому квартира [ADDRESS] є особистою приватною власністю позивача [PERSON] Враховуючи викладені обставини, а також те, що право власності [PERSON] на зазначену квартиру не визнається іншою особою приватним нотаріусом [PERSON], що призвело до відмови у посвідчені нотаріусом іпотечного договору даного житлового приміщення, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги [PERSON] про визнання квартири [ADDRESS] його особистою приватною власністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved