Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 05.09.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Невдовзі після одруження відповідач перестав проявляти інтерес до неї та їх дитини. Він ніде не працював та не бажав працевлаштовуватись. Вони жили завдяки допомозі її батьків, а їх доньку відповідач ігнорував. Неодноразово знімав гроші з банківської картки, на яку нараховувалась державна допомога, в зв`язку з народженням дитини і витрачав їх на себе. В травні 2010 року вона пішла від відповідача та вони проживають окремо. З того часу, ніякої допомоги на утримання та виховання дитини відповідач не надає, присуджені за рішенням суду аліменти не сплачує та має велику заборгованість. Рішенням суду від 17.02.2011 року шлюб між ними розірвано. Дитина не знає свого батька, останній жодного разу її не відвідував та не цікавиться, як розвивається дитина. Відверто нехтує своїми батьківськими обов`язками та байдуже відноситься до доньки. В зв`язку з цим, просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини - доньки [PERSON] . В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та, посилаючись на викладені в позові підстави, просила суд задовольнити останні. Представник прокуратури та третьої особи в судовому засіданні підтримали позовну заяву та просили її задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. В наданій заяві зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та просив провести розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивачки, думку прокурора, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.09.2009 року. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.02.2011 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.6,9) Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою. Відповідно до ст.150 СК України - батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першо-основою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як зазначено в абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд вважає, що позивачкою доведено факт не виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, ухилення від участі у вихованні дитини, належного утримання останньою, про що свідчить і визнання позову відповідачем, довідки державного виконавця про несплату відповідачем аліментів. Також суд приймає до уваги рішення виконкому Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради №8 від 18.01.2013 року, яким визнано за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] . В зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню та слід позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 107 грн. 30 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved