Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради, [PERSON] в якому просить суд визнати право власності у праві спільної, часткової, сумісної власності, в порядку спадкування за законом, а саме житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 56,7 кв.м. та житловою площею 32,9 кв.м. у тому числі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, що до предмету позову: Перша Дніпродзержинська нотаріальна контора. У своєму позові позивачі зазначили, що вони, позивачки по справі [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, їх батьки: [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1954 року. 19 жовтня 1962 року за реєстровим № 2/6686, державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Федоріною З.Г. був посвідчений договір купівлі-продажу, відповідно до якого мати позивачів, [PERSON] придбала незавершений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] готовністю 49%, в подальшому житловий будинок батьками позивачів був повністю добудований, та 8 червня 1990 року прийнятий в експлуатацію на підставі рішення виконавчого комітету Заводської районної ради № 188 від 8 червня 1990 року, згідно якого житловий будинок [ADDRESS], житловою площею 32,9 кв.м., загальною - 47,7 кв.м. прийнятий в експлуатацію на ім'я [PERSON], маючи на руках нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку, акт прийомки будинку в експлуатацію та рішення Заводського райвиконкому про прийняття домоволодіння в експлуатацію на ім'я, [PERSON], мати позивачів була впевнена, що має всі правовстановлюючі документи, що підтверджують її право власності на законно придбаний та добудований житловий будинок. Домоволодіння [ADDRESS] складається з: житлового будинку А-1 загальною площею 56,7 кв.м., житловою - 32,9 кв.м., літньої кухні Б-1, гаражу В-1, убиральні Г-1, сараїв Д-1, Є-1, 3-1, П-1, огорожі, воріт, тротуару, зливної ями, водопроводу. [INFO] року наша мати [PERSON] померла, заповіту не залишила, спадкоємцями, після смерті матері позивачів, [PERSON] за законом першої черги залишились чоловік померлої, батько позивачів, відповідач по справі [PERSON], та позивачі, її доньки, позивачки прийняли спадщину після смерті матері в порядку, передбаченому чинним законодавством, шляхом подачі у шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору, відповідач по справі [PERSON] відмовився від прийняття спадщин, Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно житловий будинок [ADDRESS] постановою державного нотаріуса Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Геращенко Г. В. від 19 червня 2007 року позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок, зокрема - витягу з реєстру прав власності, спадкоємцям рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав. Дійсно під час подружнього життя батьки позивачів придбали недобудований будинок та добудувала його, отримавши рішення виконкому про прийняття домоволодіння в експлуатацію на ім'я матері позивачів, але не отримували за життя свідоцтва про право власності на цю нерухомість, та не реєструвала своє право власності в ОКП «ДБТІ», бо на практиці на час закінчення будівництва та прийняття будинку в експлуатацію свідоцтво про право власності ще не оформлялось. Оформлення спадкоємцями правовстановлюючих документів на будинок в позасудовому порядку після смерті [PERSON] є неможливим. У той же час житловий будинок [ADDRESS] належав подружжю [PERSON] з правомірних підстав, бо придбаний недобудованим на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, добудований і прийнятий в експлуатацію місцевими органами влади, позивачки, розуміють, що їх батько, відповідач по справі [PERSON], також купував і добудовував спірний житловий будинок разом із своєю дружиною, а тому має право на подружню частку в праві власності на домоволодіння, але [PERSON] категорично відмовився від оформлення на своє ім'я подружньої частки в праві власності на житловий будинок так само, як і спадкової частки, посилаючись на свій вік та небажання оформляти на себе право власності на будь-яку частку будинку з будь-яких підстав. Також є інша причина, що унеможливлює позасудове оформлення права власності спадкоємців на житловий будинок на після смерті [PERSON] та змушує нас, спадкоємиць, в судовому порядку у відповідності до вимог ст.15, 16 ЦК України захищати свої майнові (спадкові) права, відповідно договору купівлі-продажу, посвідченого 19 жовтня 1962 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Федоріною З.Г. за реєстровим № 2/6686, покупцем незавершеного будівництвом житлового будинку [ADDRESS], готовністю 49%, зазначена [PERSON] Між тим правильне написання імені та по батькові нашої матері - «[PERSON]», а не «[PERSON], хоча очевидно, що «[PERSON]» - це безграмотне написання нотаріусом на український мові саме імені та по батькові «[PERSON]», через таку помилку право власності [PERSON] може ставитися під сумнів, у зв'язку з цим, належність купленого та добудованого житлового будинку [PERSON], а не [PERSON], підтверджується тим, що саме забудовнику [PERSON], 8 червня 1990 року державною комісією виданий акт про прийняття індивідуального домоволодіння; на ім'я [PERSON], а не [PERSON] вищевказаний житловий будинок прийнятий в експлуатацію рішенням виконавчого комітету Заводської районної ради № 188 від 8 червня 1990 року, а рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 1 липня 1997 року № 200 земельна ділянка [ADDRESS] передана у приватну власність [PERSON] для будівництва і обслуговування її житлового будинку та господарських будівель. Саме [PERSON] як власниця до самої смерті проживала та була зареєстрована з будинку [ADDRESS] з 3 червня 1963 року до моменту смерті, що підтверджується довідкою № 296 голови квартального комітету № 12, що підтверджується такими документами - нотаріально посвідченим 19 жовтня 1962 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Федоріною З.Г. договором купівлі-продажу недобудованого будинку, актом державної комісії від 08.06.1990 року про прийняття індивідуального домоволодіння, рішенням виконавчого комітету Заводської районної ради № 188 від 08.06.1990 року про прийняття будинку в експлуатацію і рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 01.07.1997 року № 200 про передачу земельної ділянки [ADDRESS] тому просять задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі. Позивачі в судове засідання з'явилися, але надали до суду заяви в якій просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без їх участі. Відповідачі [PERSON], представник Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради та представник третьої особи у судове засідання не з'явилися, але надали до суду заяви в яких не заперечують проти позовних вимог, та просили розглянути справу без їх участі та участі їх представників. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] уклали 20 листопада 1954 року шлюб, після шлюбу [PERSON] перейшла на прізвище чоловіка [PERSON] Як вбачається зі свідоцтва про народження [NUMBER], у подружжя народилась [INFO] року донька [PERSON] де батьками записані [PERSON] та [PERSON], після укладання шлюбу 03 вересня 1993 року, вона змінила прізвище на [PERSON]. Як вбачається зі свідоцтва про народження [NUMBER], у подружжя народилась [INFO] року ще одна донька [PERSON] де батьками записані [PERSON] та [PERSON], після укладання шлюбу 12 травня 1979 року, вона змінила прізвище на [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що 19 жовтня 1962 року за реєстровим № 2/6686, державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Федоріною З.Г. був посвідчений договір купівлі-продажу, відповідно до якого мати позивачів, [PERSON] придбала незавершений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] готовністю 49%, в подальшому житловий будинок батьками позивачів був повністю добудований, та 8 червня 1990 року прийнятий в експлуатацію, на підставі рішення виконавчого комітету Заводської районної ради № 188 від 8 червня 1990 року, згідно якого житловий будинок [ADDRESS], житловою площею 32,9 кв.м., загальною - 47,7 кв.м. прийнятий в експлуатацію на ім'я [PERSON]. Домоволодіння [ADDRESS] складається з: житлового будинку А-1 загальною площею 56,7 кв.м., житловою - 32,9 кв.м., літньої кухні Б-1, гаражу В-1, убиральні Г-1, сараїв Д-1, Є-1, 3-1, П-1, огорожі, воріт, тротуару, зливної ями, водопроводу. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] року мати позивачів, [PERSON] померла, заповіту не залишила, спадкоємцями, після її смерті за законом першої черги залишились чоловік померлої, батько позивачів, відповідач по справі [PERSON], та позивачі, її доньки. Судом встановлено, що позивачки прийняли спадщину після смерті матері в порядку, передбаченому чинним законодавством, шляхом подачі у шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору, відповідач по справі [PERSON] відмовився від прийняття спадщин, Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно житловий будинок [ADDRESS] постановою державного нотаріуса Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Геращенко Г. В. від 19 червня 2007 року позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок, зокрема - витягу з реєстру прав власності, спадкоємцям рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав В судовому засіданні встановлено, що інші спадкоємці спадкового майна після смерті [PERSON] - відсутні. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття не проживав постійно із спадкоємцем, може подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивачі в установленому законом порядку прийняли спадщину після смерті матері, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Крім того відповідно договору купівлі-продажу, посвідченого 19 жовтня 1962 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Федоріною З.Г. за реєстровим № 2/6686, покупцем незавершеного будівництвом житлового будинку [ADDRESS], готовністю 49%, зазначена [PERSON] Між тим правильне написання імені та по батькові спадкодавця є «[PERSON]», а не «[PERSON] хоча очевидно, що «[PERSON]» - це помилкове написання нотаріусом на український мові саме імені та по батькові «[PERSON]», належність купленого та добудованого житлового будинку [PERSON], а не [PERSON] підтверджується тим, що саме забудовнику [PERSON], 8 червня 1990 року державною комісією виданий акт про прийняття індивідуального домоволодіння; на ім'я [PERSON], а не [PERSON]» вищевказаний житловий будинок прийнятий в експлуатацію рішенням виконавчого комітету Заводської районної ради № 188 від 8 червня 1990 року, а рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 1 липня 1997 року № 200 земельна ділянка [ADDRESS] передана у приватну власність [PERSON] для будівництва і обслуговування її житлового будинку та господарських будівель. Саме [PERSON], як власниця до самої смерті проживала та була зареєстрована з будинку [ADDRESS] з 3 червня 1963 року до моменту смерті, що підтверджується довідкою № 296 голови квартального комітету № 12, самим нотаріально посвідченим 19 жовтня 1962 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської нотаріальної контори Федоріною З.Г. договором купівлі-продажу недобудованого будинку, актом державної комісії від 08.06.1990 року про прийняття індивідуального домоволодіння, рішенням виконавчого комітету Заводської районної ради № 188 від 08.06.1990 року про прийняття будинку в експлуатацію і рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 01.07.1997 року № 200 про передачу земельної ділянки [ADDRESS] Суд дослідивши матеріали цивільної справи вважає вимоги позивача обґрунтованими, законними та такими що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки, до позивачів, як до спадкоємців, перейшли усі права та обов'язки спадкодавця. У відповідності зі ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). З зв'язку з тим, що Цивільний Кодекс України, чітко не врегульовує питання визначення часток у праві спільній сумісній власності, суд прийшов до висновку про визначення часток в праві спільній сумісній власності рівними виходячи з наступного: У відповідності зі п. 2 ст. 8 Закон України „Про приватизацію державного житлового фонду" передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї. Згідно до ст. 370 ЦК України, „Визначення часток у праві спільної часткової власності" - частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. На підставі ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права ти інтересу. Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи те, що позивачі є спадкоємцем першої черги, відповідач [PERSON] від своєї частини у спадщині відмовився, так само як і відмовився і від частини, яка йому належить як власникові майна, яка придбане під час шлюбу, і те, що інші спадкоємці відсутні, суд вважає за можливим визнати право власності на будинок [ADDRESS] за позивачами в рівних частках за кожною з них, як на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON]. Враховуючи викладене та

Outcome: approved