Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-22 00:00:00

Між ВАТ "Родовід Банк" правонаступником якого є ПАТ "Родовід Банк" на підставі статуту та [PERSON] 16 листопада 2007 року було укладено договір №Ск-201-000108/2-2008. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов'язувався відкрити відповідачу картковий рахунок, емітувати та надати йому платіжну картку та надати йому платіжну картку, а також надати йому споживчий кредит у розмірі 12\~ 490, 81 грн. зі сплатою 7,00 процентів річних за користування кредитними коштами. У свою чергу відповідач зобов'язувався погашати заборгованість за споживчим кредитом згідно встановленого договором графіку (п.4.1.9 Кредитного договору), починаючи з наступного місяця після одержання споживчого кредиту, щомісячно сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитними коштами (п.4.1.25 Кредитного договору), а також щомісячно сплачувати плату за обслуговування споживчого кредиту у розмірі 2,65 процента від розміру наданого кредиту (п.2.14 Кредитного договору). Крім цього п. 4.1.23. Кредитного договору встановлено, що за порушення строків погашення заборгованості за споживчим кредитом, внесення плати за обслуговування кредитної заборгованості, позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1,6% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання позивача, щодо видачі кредиту, було виконано шляхом видачі передачі платіжної картки та зарахуванням коштів на картковий рахунок, що підтверджується банківською випискою за рахунком №2203520107.000108. Проте, в порушення зобов'язань встановлених кредитним договором та вимог ст. 526, 527, 530, 1048, 1049, 1054 ЦК України, відповідач припинив виконання своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином загальний розмір не виконаних зобов'язань позичальника перед банком складає 110\~ 030,10 грн., а саме: - 9\~ 533,33 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту; - 925,77 грн. - проценти за користування кредитними коштами; - 5 627,17 грн. - плата за управління кредитом; - 93\~ 943,83 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів, сплати процентів та внесення плати за управління та обслуговування кредиту. Позивач просить суд, стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "Родовід Банк" заборгованість по кредитному договору №Ск-201-000108/2-2008 від 22.02.2008 року в розмірі 110\~ 030.10 грн., а також стягнути з [PERSON] судовий збір. Від представника позивача в судове засідання поступила заява в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачі в судове засідання на розгляд справи не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що між ВАТ "Родовід Банк" правонаступником якого є ПАТ "Родовід Банк" на підставі статуту та [PERSON] 16 листопада 2007 року було укладено договір №Ск-201-000108/2-2008. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов'язувався відкрити відповідачу картковий рахунок, емітувати та надати йому платіжну картку, а також надати йому споживчий кредит у розмірі 12\~ 490, 81 грн. зі сплатою 7,00 процентів річних за користування кредитними коштами. У свою чергу відповідач зобов'язувався погашати заборгованість за споживчим кредитом згідно встановленого договором графіку, починаючи з наступного місяця після одержання споживчого кредиту, щомісячно сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитними коштами, а також щомісячно сплачувати плату за обслуговування споживчого кредиту у розмірі 2,65% від розміру наданого кредиту. Крім цього п. 4.1.23. кредитного договору встановлено, що за порушення строків погашення заборгованості за споживчим кредитом, внесення плати за обслуговування кредитної заборгованості, позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1,6% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання позивача, щодо видачі кредиту, було виконано шляхом видачі передачі платіжної картки та зарахуванням коштів на картковий рахунок, що підтверджується банківською випискою за рахунком №2203520107.000108. Проте, в порушення зобов'язань встановлених кредитним договором та вимог ст. 526, 527, 530, 1048, 1049, 1054 ЦК України, відповідач припинив виконання своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. А тому, суд вважає, що право позивача порушено і підлягає захисту. З огляду на вищевикладене, оскільки відповідач заборгованість по кредитному договору в добровільному порядку не погашає, а тому вона підлягає стягненню в примусовому порядку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved