Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-30 00:00:00

У вересні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначаючи, що 18 листопада 1995 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, а позивач в добровільно надає матеріальну допомогу. Оскільки подружнє життя у них не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився проте подав заяву в якій просить суд слухати справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи без її участі не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 18 листопада 1995 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 18 листопада 1995 року [NUMBER], актовий запис № 89, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Ставищенської райдержадміністрації Київської області (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] актовий запис № 50, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міськвиконкому Київської області (а.с. 16). Спір щодо місця проживання дитини між сторонами відсутній. Сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що у судовому засіданні установлено, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується Свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Outcome: approved