Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON], змінивши до початку розгляду судом справи по суті предмет позову, в судовому засіданні позов підтримала і просить суд визнати виконаними з 20 серпня 2009 року зобовязання по кредитному договору № 1809/08-14 СП, укладеному 18 вересня 2008 року між нею та ПАТ Комерційний банк Хрещатикв особі Рівненського регіонального відділення ПАТ Комерційний банк Хрещатик, а також визнати припиненими зобовязання по вказаному кредитному договору внаслідок його виконання з 20 серпня 2009 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 18 вересня 2008 року між нею та відповідачем був укладений кредитний договір № 1809/08-14СП на суму 7500 грн. Рішенням Рівненського міського суду від 07 серпня 2009 року з неї на користь відповідача було стягнуто загальну суму заборгованості за цим договором у розмірі 6222,81 грн. Відразу після винесення рішення суду, 20 серпня 2009 року, за згодою сторін та з ініціативи відповідача, на погашення заборгованості по кредитному договору нею було передано відповідачу майно на суму 9435 грн, а саме, будівельні матеріали (обрізні балки та дошки). Посилаючись на положення статей 598,599,600 ЦК України, вважає, що таким чином її зобовязання перед відповідачем були виконані належним чином, а саме, переданням відступного. Представники ПАТ Комерційний банк Хрещатик[PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали і в задоволенні позову просять суд відмовити за його безпідставністю та недоведеністю. На заперечення позовних вимог посилаються на те, що між банком та позивачем не існувало домовленості про прийняття будівельних матеріалів на погашення заборгованості за кредитним договором. Суду пояснили, що дійсно позивачем на територію банку були завезені будівельні матеріали (балки, бруси та дошки), однак по банку ці матеріали не обліковувалися і на баланс не приймалися. Будь-які договори з приводу цих будівельних матеріалів між сторонами не укладалися і накладні не виписувалися. На прохання позивача працівник кредитного відділу банку допомагав їй у реалізації цих будівельних матеріалів з метою погашення позивачем кредиту за рахунок коштів, отриманих від реалізації. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, в тому числі матеріали цивільних справ № 2-5957/09 за позовом ПАТ Комерційний банк Хрещатикдо [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та № 2-4798/11 за позовом ПАТ Комерційний банк Хрещатикдо [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та безпідставними, а тому позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 18 вересня 2008 року між ВАТ Комерційний банк Хрещатик(на теперішній час ПАТ Комерційний банк Хрещатик) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1809/08-14СП, за яким [PERSON] отримала кредит на споживчі потреби в сумі 7500 грн строком на 12 місяців, терміном повернення 17 вересня 2009 року, зі сплатою за користування кредитом 36% річних. Виконання зобовязань за цим договором забезпечено порукою [PERSON], про що свідчить договір поруки № 1809/08-14СП/1 від 18 вересня 2008 року. Згідно пункту 9.1. кредитного договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними прийнятих на себе зобовязань. Пунктом 4.3. кредитного договору встановлено, що відсотки за користування кредитом нараховуються банком щомісячно, починаючи з дня виникнення позичкової заборгованості, за фактичний термін користування кредитом, з урахуванням суми заборгованості, діючої процентної ставки та фактичної кількості календарних днів у році до дня остаточного погашення кредиту. Як слідує з матеріалів цивільної справи № 2-5957/09 за позовом ПАТ Комерційний банк Хрещатикдо [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк, у звязку з виникненням простроченої заборгованості та користуючись передбаченим кредитним договором правом дострокового погашення заборгованості за кредитом, звернувся до суду з відповідним позовом. Заочним рішенням суду від 07 серпня 2009 року на користь банку стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] 6222,81 грн заборгованості за кредитним договором, в тому числі: 5763,24 грн основної суми кредиту, 455,13 грн несплачених відсотків за користування кредитом та 4,44 грн пені. Як слідує з пояснень позивача [PERSON], про вказане рішення вона дізналася у вересні 2010 року. У звязку з тим, що після ухвалення вказаного заочного рішення заборгованість за основною сумою кредиту стягнуто не було, банк звернувся до суду з позовом про стягнення відсотків за користування кредитними коштами та пені. Рішенням Рівненського міського суду від 14 жовтня 2011 року по справі № 2-4798/11 за позовом ПАТ Комерційний банк Хрещатикдо [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, на користь банку було стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] ще 4461,52 грн заборгованості за кредитним договором. Розгляд цієї справи проводився за участю [PERSON] Рішення суду від 14 жовтня 2011 року сторонами по справі не оскаржувалося і набрало законної сили. Судом також встановлено, що 20 серпня 2009 року [PERSON] на територію ПАТ Комерційний банк Хрещатик, що знаходиться в місті Рівне, були завезені будівельні матеріали, а саме, обрізні балки, бруси та дошки. Факт завезення вказаних будівельних матеріалів на територію банку підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], який здійснював вантажне перевезення, [PERSON], який вантажив будівельні матеріали, та [PERSON], який на той час працював начальником служби безпеки та охорони банку. Вказаний факт представниками відповідача не заперечується. Позивач [PERSON] посилається на те, що вказані будівельні матеріали були завезені за двосторонньою угодою між нею та банком і передані банку в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Позивач в судовому засіданні пояснила, що при передачі будівельних матеріалів вона особисто виписала накладну, в якій була зазначена кількість будівельних матеріалів та їх ринкова вартість. Накладну підписав начальник служби безпеки та охорони банку [PERSON], якому вона віддала один примірник накладної, а інший залишила собі. Разом з тим, свідок [PERSON] в судовому засіданні заперечив як факт підписання ним згаданої накладної, так і факт її отримання. Свідок суду показав, що будівельні матеріали були завезені до банку на прохання позивача з метою допомоги їй у їх реалізації та отриманні коштів для погашення кредиту. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердила, що працівник кредитного відділу банку телефонував їй з приводу продажу будівельних матеріалів, після чого вона 4-5 разів приходила до банку та забирала відповідні платіжні документи про сплату отриманих від реалізації будівельних матеріалів коштів на погашення заборгованості по кредиту. Відповідно до вимог статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статті 600 ЦК України зобовязання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Враховуючи вимоги статті 600 ЦК України, домовленість сторін про припинення зобовязання шляхом передання відступного в обовязковому порядку має оформлятися договором, форма якого залежить від вартості відступного, моменту його передання, субєктивного складу зобовязання тощо (статті 205-209 ЦК України). Договір про передання відступного повинен відповідати вимогам, що ставляться законом до договорів, зокрема, їх істотних умов. Положення про те, що розмір, строки і порядок передання відступного встановлюються сторонами, слід тлумачити як обовязок сторін погодити ці умови, якщо сторони бажають досягти наслідків, передбачених статтею 600 ЦК України, тобто, розмір, строк і порядок передання відступного є істотними умовами договору про припинення зобовязання. Між тим, як встановлено судом, договір про передання відступного між сторонами не укладався і згоди відповідача на припинення зобовязання за кредитним договором внаслідок передання йому позивачем будівельних матеріалів не було, а тому накладна № 2 від 20 серпня 2009 року, на яку посилається позивач, не може бути визнана судом як належний доказ існування між сторонами домовленості про припинення зобовязання переданням відступного. При цьому суд враховує, що згадана накладна, яка була виписана особисто позивачем, не містить відомостей про особу, яка одержала будівельні матеріали, її повноваження, не скріплена печаткою чи штампом банку. Позивачем не надано суду доказів і щодо того, що згадані будівельні матеріали були якимось чином оприбутковані чи обліковані по банку і саме в тій кількості та тієї вартості, які зазначені у накладній. Представники ж відповідача факт оприбуткування будівельних матеріалів категорично заперечили. При вирішенні спору суд приймає до уваги і ту обставину, що при розгляді Рівненським міським судом справи № 2-4798/11 за позовом ПАТ Комерційний банк Хрещатик, [PERSON], заперечуючи позовні вимоги, не згадувала ні про існування домовленості з банком про припинення зобовязання шляхом передачі будівельних матеріалів, ні про таку передачу взагалі, про що свідчать письмові заперечення [PERSON] на позовну заяву від 31 серпня 2011 року (справа № 2-4798/11, а.с.98). Враховуючи встановлені по справі обставини, суд прийшов до висновку, що позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які підтверджували б ту обставину, що зобовязання за укладеним між сторонами кредитним договором № 1809/08-14 СП від 18 вересня 2008 року були припинені за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного, а тому позовні вимоги [PERSON] суд визнає недоведеними та безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed