Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання угоди дійсною і визнання права власності на 8/100 частин домоволодіння № 49 по вул.. Першотравневій в м. Білгород-Дністровський Одеської області, яке в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», житловою площею 156,3 кв.м., житлового будинку літ. «Б», житловою площею 38,9 кв.м., сараю літ. «Д», розміром 4,5 х 5,12 м., споруд № 1-3, розташованих на земельній ділянці, площею 1136 кв.м. посилаючись на наступне. 04 вересня 1996 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу 8/100 частин домоволодіння №49 по вул.. Першотравневій в м. Білгород-Дністровський Одеської області. Договір був зареєстрований 04.09.1996 року на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю, реєстраційний № 534/Б. Однак, чинне законодавство передбачає обовязковість нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, що призводить до визнання договору недійсним. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву згідно з якою просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримає. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно до якої просив суд розглянути справу за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позовних вимог. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. У судовому засіданні встановлено, що 04 вересня 1996 року між [PERSON] та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу 8/100 частин домоволодіння № 49 по вул.. Першотравневій в м. Білгород-Дністровський Одеської області, яке в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», житловою площею 156,3 кв.м., житлового будинку літ. «Б», житловою площею 38,9 кв.м., сараю літ. «Д», розміром 4,5 х 5,12 м., споруд № 1-3, розташованих на земельній ділянці, площею 1136 кв.м. Даний договір був зареєстрований на Одеській товарній Біржі в Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю, за реєстраційним номером № 534/Б. Позивачу 27 вересня 1996 року отримав реєстраційне посвідчення на право приватної власності на 8/100 частин домоволодіння по вул.. Першотравневій, 49, м. Білгород-Дністровський, на підставі договору №534/Б купівлі-продажу нерухомого майна, який записаний в реєстровій книзі за № 7 за реєстровим № 894. Однак, чинне законодавство передбачає обовязковість нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, що на теперішній час призводить до ускладнень в оформленні майнових прав [PERSON] Сторонами за договором було здійснено повне виконання усіх істотних умов, а саме, позивач сплатив повну вартість 8/100 частин домоволодіння по вул.. Першотравневій, 49, м. Білгород-Дністровський, передбачену договором, відповідач після відчуження вказаної частини домоволодіння виселився із неї та знявся з реєстраційного обліку. Згідно ст..655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона продавець передає майно (товар) у власність іншій стороні покупцю, а покупець приймає і сплачує за нього визначену грошову суму. Так відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, суд має визнати зазначений договір дійсним. З метою покращення технічного стану, санітарних норм, та умов проживання [PERSON] здійснила на належній їй на праві власності частині домоволодіння № 49 по вул.. Першотравневій в м. Білгород-Дністровський Одеської області самочинне збільшення розмірів літньої кухні літ. «Е»з 4,0х3,0 м до розм.. 4,5х5,12 м. В результаті самочинного будівництва права інших осіб не порушені. На розміщення літньої кухні збільшених розмірів є узгодження співвласників по домобудові. Розміщення літньої кухні збільшених розмірів не суперечить державним будівельним нормам ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень». Рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від № 676 була погоджена належність гр..[PERSON] літньої кухні літ. «Е»збільшених розмірів з 4,0х3,0 м до 4,5х5,12 м по вул..Першотравневій, 49, м. Білгород-Дністровський Одеської області. У відповідності до ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі викладеного,

Outcome: approved