Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-21 00:00:00

[PERSON] 05 жовтня 2012 року звернулася до суду з позовною заявою до Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області, третя особа відділ Держкомзему у Краснокутському районі про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 5,6555 га, яка розташована на території Костянтинівської селищної ради. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що дана земельна ділянка належала [PERSON], яка померла 01 серпня 2009 року. Вказану земельну ділянку [PERSON] отримала у спадок від свого чоловіка [PERSON], яка належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 330399, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. При житті [PERSON] склала заповіт, згідно якого вона вищезазначену земельну ділянку заповідала позивачу. Інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку майна немає. На даний час позивач виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті [PERSON], оскільки являється спадкоємицею за заповітом, в звязку з чим звернулася до суду з даним позовом та прохає поновити їй строк для звернення до суду та визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку. У відкритому судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та прохала їх задовольнити. Представник відповідача Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області в відкрите судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить суд слухати справу у відсутність представника. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділу Держкомзему у Краснокутському районі в відкрите судове засідання не зявився, але надав суду письмові пояснення, згідно яких у разі документального підтвердження та доведення позивачем, що вона дійсно прийняла спадщину після смерті [PERSON] та відсутності інших спадкоємців після смерті [PERSON], які прийняли спадщину, вони не заперечують проти задоволення позову, а також прохав справу слухати у відсутність представника. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла 01 серпня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №219736, виданого 09 серпня 2009 року Костянтинівською селищною радою Краснокутського району Харківської області. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 5,6555 га, розташованої на території Костянтинівської селищної ради. Вказану земельну ділянку [PERSON] отримала у спадок від свого чоловіка [PERSON], яка належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 330399, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23 вересня 2008 року. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. По Костянтинівській селищній раді Краснокутського району Харківської області зареєстрований заповіт від 22 січня 2009 року, згідно якого [PERSON] земельну ділянку площею 5,6555 га згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.09.2008 року заповіла [PERSON]. Вказаний заповіт на день смерті заповідача [PERSON] не відмінений та не скасований. Інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку майна немає. Як вбачається з довідки Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області [PERSON] на день смерті [PERSON] проживала разом з нею, а тому відповідно до ч.3 ст.1268 ЦПК вважається, що вона прийняла спадщину. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, \~та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г \~Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Враховуючи, що померла [PERSON] за життя не встигла зареєструвати у встановленому порядку право власності на земельну ділянку площею 5,6555 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області, кадастровий номер земельної ділянки - 6323555400:02:001:0229, її право на земельну ділянку підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] 23 вересня 2008 року, зареєстровано в реєстрі за №3077. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті заповідача [PERSON], має законне право на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved