Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-28 00:00:00

Позивачка у вересні 2011 року звернулася до суду із зазначеним позовом про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що перебувала в шлюбі з відповідачем з 29.08.1998 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина -[PERSON], [INFO]. Відносини між сторонами не склалися та 31.10.2000 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач втратив інтерес до сімейного життя, вихованням дитини не займається, ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги добровільно не надає. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2000 року з відповідача було стягнути аліменти на користь позивачки на утримання сина в розмірі ј частини з усіх видів заробітку. У судове засідання позивачка та її представник не з'явилися. Представником позивачки надано заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явися, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник відділу опіки та піклування у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що з 29 серпня 1998 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину -сина [PERSON], [INFO]. 31 жовтня 2000 року шлюб між сторонами було розірвано, про що було видане свідоцтво про розірвання шлюбу ВРАГС виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2000 року з відповідача було стягнути аліменти на користь позивачки на утримання сина в розмірі ј частини з усіх видів заробітку. В грудні 2000 року відповідач перерахував аліментів на суму 34 грн., а в січні 2001 року 18 грн. Окрім того згідно до листа Індустріального районного центру зайнятості м. Дніпропетровська від 23.01.2003 року за № 143 позивачці було повідомлено, що з відповідача на її користь утримано з 29.05.2001р. по 22.02.2002р. аліменти в сумі 259 грн. 10 коп. Після цього, до теперішнього часу відповідач жодного разу не провідав дитини, не надає їй будь-яку матеріальну допомогу на утримання. Виконавчим комітетом Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради за № 185 від 18.05.2012 року затверджено висновок органу опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до дитини [PERSON], [INFO] р.н. Згідно акту обстеження умов проживання від 20.04.2012 року за місцем проживання матері дитини, для неповнолітнього [PERSON] створено всі необхідні умови для проживання та повноцінного його розвитку. Відповідач свідомо не бажає брати участь у вихованні дитини, виявляти турботу щодо неї, не надавав йому будь-якої матеріальної допомоги. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов*язані піклуватися про здоров*я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов*язані поважати дитину. З огляду на ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав зокрема у тих випадках, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 р. № 20), "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", а саме п.п.15, 16 дані роз'яснення про те, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З фактичних обставин справи, встановлених у судовому засіданні, вбачається, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про наявність передбачених пп. 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] і вважає за необхідне вимоги задовольнити.

Outcome: approved