Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-16 00:00:00

Позивач ТОВ ПРИРОДОПРОМБУДСЕРВІС звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є власником майнового комплексу бази відпочинку "Хвиля" по вул. Деснянській, 50 в м. Києві (літери А, Б, В, Г, Д, Ж, З, К, Л, М, Н, О, П, Р, С, Т, Ф, І, ІІ) на підставі рішення суду від 22.10.2009 року. Позивач користується земельною ділянкою по вул. Деснянській, 50 в м. Києві на підставі Договору оренди, укладеного з Київською міською радою 18.04.2008 року, строком дії до 18.04.2013 року. Після постановлення судового рішення Київським міським БТІ проведено інвентаризацію об"єктів нерухомості, але під час проведення інвентаризації не було враховано недобудований будинок під літерою "У", загальна площа якого становить 247, 9 кв.м. Враховуючи те, що на даний час відповідач перешкоджає у користуванні вказаним будинком, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, просить суд визнати за ТОВ право власності на нежитловий будинок по вул. Деснянській, 50 в м. Києві, літера "У", загальною площею 247, 9 кв.м. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі, визнати за позивачем право власності на нежитловий будинок по вул. Деснянській, 50 в м. Києві, літера "У", загальною площею 247, 9 кв.м. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав суду письмову заяву, в якій просив позов задовольнити та розглянути справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ Природопромбудсервіс підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов′язана довести ті обставини, ні які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 10.09.2005 року між ЗАТ АТП 13069, з однієї сторони, та позивачем ТОВ Природопромбудсервіс, з другої сторони, був укладений Договір купівлі-продажу майнового комплексу бази відпочинку Хвиля, що розташований по вул. Деснянській, 50 в м. Києві. Відповідно до Договору від 10.09.2005 року, зареєстрованого в Київському міському БТІ 01.12.2005 року, продавець передав у власність покупця майновий комплекс базу відпочинку, який складається з 12 будівель та споруд, загальною площею 746, 5 кв.м. 18.04.2008 року між Київською міською радою, з однієї сторони, та ТОВ Природопромбудсервіс, з другої сторони, був укладений Договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого об′єктом оренди є земельна ділянка по вул. Деснянській, 50 у Деснянському районі м. Києва. Загальна площа ділянки складає 17.141 кв.м. з цільовим призначенням для експлуатації та обслуговування майнового комплексу із строком дії Договору з 18.04.2008 року по 18.04.2013 року. Як встановлено при розгляді справи, протягом 2008-2009 років на території майнового комплексу було самовільно побудовано 7 споруд. Будівництво було здійснено за рахунок відповідача [PERSON] Після закінчення будівництва загальна кількість споруд та будівель склала 19 одиниць. Також при будівництві вищевказаних об′єктів нерухомості відбулася часткова реконструкція існуючих об′єктів, що були придбані у власність, згідно Договору від 10.09.2005 року. Будівництво та реконструкція вищевказаних об′єктів підтверджується Договорами підряду, укладеними між [PERSON] та підрядниками. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22.10.2009 року за ТОВ ПРИРОДОПРОМБУДСЕРВІС визнано право власності на об′єкти нерухомого майна, що розташовані на території майнового комплексу бази відпочинку Хвиля, що знаходиться за адресою: м. Київ, Деснянський район, вул. Деснянська, 50, та складається з будинків під літерами А, Б, В, Г, Д, Ж, З, К, Л, М, Н, О, П, Р, С, Т, Ф, І, ІІ). 30.06.2009 року Київським міським БТІ проведена інвентаризація об′єктів нерухомості, розташованих на території майнового комплексу бази відпочинку Хвиля, під час якої не було враховано недобудований будинок під літерою "У", площа якого на даний час становить 247, 9 кв.м., який позивач побудував. Технічна інвентаризація була проведена відповідно Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об′єктів нерухомого майна. Відповідно до п. 3.1 Наказу технічній інвентаризації підлягають об′єкти всіх форм власності, розташовані на земельних ділянках (за окремими поштовими адресами), незалежно від того, побудовані вони за відповідно оформленими документами чи самочинно: будинки, включаючи прибудови на надбудови, громадські та виробничі будинки, господарські будівлі та споруди. Згідно із даними Технічного паспорту Київського міського БТІ об′єкт є добудованим, що підтверджується Декларацією про готовність об"єкта до експлуатації, що було отримано позивачем 30.11.2011 року в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві. Враховуючи те, що об′єкт нерухомого майна є добудованим та підлягає державній реєстрації, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Прийняття ж в експлуатацію матиме місце тільки після закріплення судом права власності на вказану переплановану квартиру. Відповідно до діючого цивільного законодавства однією з підстав виникнення прав та обов′язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Право власності в Україні повинне опиратися на певний титул, щоб бути доведеним перед іншими особами. Цивільне законодавство України покладає таке доведення на суди загальної юрисдикції, господарські суди, третейські суди. Згідно із ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна вправі пред′явити позов про визнання права його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Державна реєстрація прав на нерухоме майно здійснюється у відповідності до вимог Тимчасового Положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, відповідно до якого така державна реєстрація прав власності здійснюється на підставі правовстановлюючих документів. Так, відповідно до п. 6.1 Тимчасового Положення у разі наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для забудови та за наявності акта комісії про прийняття об′єкта і введення його в експлуатацію органами місцевого самоврядування, зокрема, на новозбудовані об′єкти нерухомого майна видається свідоцтво про право власності, яке і є правовстановлюючим документом. Крім того, одним із правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об′єкти нерухомого майна, є також рішення суду про визнання права власності на об′єкти нерухомого майна (п. 10 Тимчасового Положення). Також слід зазначити, що право власності на нерухоме майно, що збудоване або будується, може бути визнано судом на вимогу власника (користувача) у разі здійснення забудови на земельній ділянці, що не була відведена для такої мети, або без належного дозволу чи належним чином затвердженого проекту такої забудови, або вона здійснена з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Тобто, виходячи з положень даної статті, право власності на результат самочинного будівництва набувається не в загальному порядку, а в спеціальному на підставі рішення суду. При цьому, положеннями ч. 5 ст. 376 ЦК України визначено, що на вимогу власника або користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Власник майна або зацікавлена особа вправі звернутися до суду за забезпеченням прав власника, пов′язаних з усуненням перешкод, що заважають власникові або іншому титульному власнику здійснювати повно й незаперечно свої права користування та розпорядження майном. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ є підставними та обгрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved