Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, який було уточнено, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на її користь з відповідача , в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення за період з 11 травня 2004року по 28 січня 2012 року у сумі 15\~462гривні 44 копійки. В позовній заяві [PERSON] зазначила, що рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30.08.2004року по справі №2-1308/04 з відповідача [PERSON] на користь [PERSON], на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , були стягнуті аліменти у розмірі 1000гривень, щомісячно починаючи з 11.05.2004року і до повноліття дитини. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.01.2006р. розмір аліментів було зменшено з 1000гривень щомісячно до 600гривень щомісячно. Відповідач повинен був сплачувати аліменти до 28.01.2012року, ретельно їх не сплачував , а тому має прострочену заборгованість. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 26 червня 2012року ,була визначена заборгованість [PERSON] по аліментам на утримання сина [PERSON] [INFO], за період 3 11.05.2004року по 15.11.2010року в розмірі 24\~805 гривень 71 копійка. Даним рішенням визначено період в який виникла заборгованість, суми заборгованості. Вина [PERSON] у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини підтверджується ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 10 лютого 2009року. Про те, що відповідач мав змогу платити аліменти підтверджується рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 червня 2011року, яким встановлено, що в період з 1997року [PERSON] за власні кошти здійснювалось самочинне будівництво домоволодіння №26 по вул. Рибацькій в с. Мелекіно Першотравневого району Донецької області. Наявність заборгованості та неретельної сплати аліментів підтверджується також довідками розрахунками з Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ та Першотравневого РУЮ ВДВС. З посиланням на ст.. 196 СК України просила позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасно сплачені аліменти. В суді представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги, надав пояснення у відповідності до позовних вимог. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Позивачка [PERSON] до суду не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, з участю її представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання зявився , позов не визнав. Суду пояснив, що він на даний час не має постійної роботи, є хворою людиною. Заборгованість виникла з того, що він за домовленістю з сином , не сплачував аліменти, а накопичував, щоб віддати сину коли він буде поступати до вищого навчального закладу. До того, він не згоден з існуванням боргу, вважає, що суд при ухваленні рішення і визначені періоду боргу і розміру не врахував, що син повністю знаходиться на його утриманні в літній період року. Просив відмовити в задоволенні позову. Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та доводи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30.08.2004р. позовні вимоги [PERSON] були задоволені. З [PERSON] на користь [PERSON], на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] були стягнути аліменти у розмірі 1000гривень щомісячно, починая з 11.05.2004року і до повноліття дитини.(а.с.5) 02.09.2004р. державним виконавцем Приморського ВДВС [PERSON] було відкрито виконавче провадження(а.с.39) Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 січня 2006року було зменшено розмір аліментів з 1000гривень щомісячно до 600гривень щомісячно(а.с.6) Згідно довідки розрахунку з Першотравневого РУЮ ВДВС від 25.03.2010року до Першотравневого РУЮ ВДВС на виконання надійшов дублікат виконавчого листа з вказівкою заборгованості на 19.05.2009року у розмірі 33\~017гривень. Станом на 01.04.2010року борг по аліментам складав 36\~977гривень (а.с.7) Згідно довідки розрахунку з Першотравневого РУЮ ВДВС борг по аліментам станом на 15.11.2010року складає 41\~477гривень (а.с.31) Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області від 10 лютого 2009року було переглянуто вирок Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 жовтня 2008року , яким [PERSON] був визнаний винним в тому, що він будучи зобовязаним за рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30.08.2004р. та рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.01.2006 року сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] 1994року народження, став на шлях злісної несплати аліментів з 18 лютого 2005року по 01 вересня 2005року, з 01 жовтня 2005року по 09 квітня2006року. На попередження державного виконавця про необхідність сплати аліментів та можливого притягнення до кримінальної відповідальності не реагував, заходи до працевлаштування не приймав, внаслідок чого утворилась заборгованість. Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області від 10 лютого 2009року при перегляді вироку Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області до [PERSON] було застосовано Закон України Про амністію(а.с.94-95) Згідно довідки з Першотравневого РУЮ ВДВС борг по аліментам за період з 15.11.2010р. по 28.01.2012р. складає 8\~622гривні 56 копійок. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 червня 2012року позов [PERSON] до ВДВС Першотравневого РУЮ, Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ у Донецькій області про встановлення суми заборгованості по аліментам було задоволено частково. Рішенням суду була визначена заборгованість за період з 11.05.2004року по 15.11.2010року у розмірі 24\~805гривень 71 копійка. (а.с.79-82)Дане рішення набрало законної сили, оскаржено не було. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому діюче законодавство не звільняє одного з батьків від цього обовязку залежно від того, чи перебувають вони з другим з батьків в зареєстрованому шлюбі, мешкають разом чи окремо тощо. Окрім того, відповідно до ст..196 СК України, у разі виникнення заборгованості по аліментах з вини особи, зобовязаної їх сплачувати за рішенням суду, отримувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення їх виплати. Відповідно до розяснень п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів- передбачена ст.. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин,зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. На підставі викладеного суд вважає, що вина [PERSON] доведена письмовими матеріалами справи, а саме рішеннями суду, ухвалою Апеляційного суду Донецької області. Тому суд, перевіривши виконаний позивачкою розрахунок, вважає суму пені визначеною правильно, та стягує з відповідача на користь позивачки суму неустойки за прострочення виплати аліментів за період з з 11 травня 2004року по 28 січня 2012 року у сумі 15\~462гривні 44 копійки. Задовольняючи позов, суд , на підставі ст.. 88 ЦПК України стягує відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті державного мита у розмірі 08 гривень 50 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved