Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду позовом про розірвання шлюбу, збільшення розміру аліментів та визначення порядку участі у вихованні дитини з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя, позивач втратила до відповідача почуття кохання, взаєморозуміння та поваги. Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. \~Крім того, вказала, рішенням суду відповідача зобов»язано до сплати аліментів на утримання дітей в розмірі ? частини заробітку відповідача до їх повноліття, однак оскільки старші діти 1991 та [INFO] навчаються на денному відділенні навчальних закладів та потребують матеріальної підтримки, позивачка просить продовжити виплати аліментів до досягнення ними 23 річного віку. Позивачка подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, дітей просила залишити на її вихованні та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, також зазначила, що син [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря-ортодонта. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав. Справа слухалась у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 25.01.1991 року Житомирським міським відділом ЗАГСу за актовим записом № 126, зареєстровано шлюб між сторонами. Від спільного шлюбу сторони мають синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], Анжея, [INFO]. Між подружжям відсутня взаємна повага, підтримка, почуття любові, сім'я фактично розпалась, подружжя не підтримує шлюбних стосунків, спільного господарства не веде, примирення не бажають. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Крім того, судом встановлено, що син [PERSON] продовжує навчання на денному відділенні учбового закладу, є студентом 2-го курсу НАУ, син [PERSON] є студентом 1-го курсу денної форми навчання в НАУ. Сини проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні. Домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання. \~ Таким чином, суд приходить до висновку, що повнолітні сини, які навчаються, потребують матеріальної допомоги, а відповідач може надавати матеріальну допомогу на їх утримання. Враховуючи матеріальне становище сторін, необхідність синів в матеріальному забезпеченні, суд стягує з відповідача на користь позивача на утримання синів, які продовжують навчання, аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 17.05.2011 року до досягнення ними 23-річного віку. Окрім того, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved