overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], на період його навчання у розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до закінчення сином навчання. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що 30 травня 2012 року їхньому з відповідачем сину [PERSON] виповнилось 18 років і він навчається в 11 класі в ЗОШ № 5. У звязку з тим, що відповідач матеріальної допомоги для належного утримання сина добровільно не надає, самостійно вона не спроможна в необхідній мірі його забезпечувати, оскільки вона будучи інвалідом 2 групи є малозабезпеченою, просила стягувати аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] на час його навчання. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку належним чином. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не зявився. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги матеріальне становище позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Як вбачається із дослідженого судом свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], [PERSON] є його батьком. Відповідно до свідоцтва про зміну імені [PERSON], [INFO] змінив прізвище на Шаманський. Згідно довідки № 36 виданої ЗОШ №5 04.05.2012 року [PERSON] є учнем 10 А класу Рівненської ЗОШ №5. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі є підставними, а враховуючи матеріальне становище позивача, з якою проживає повнолітній син та те, що вона є інвалідом 2 групи суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання [PERSON], визначивши їх сплату у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно до закінчення сином навчання 01.07.2013 року. На підставі викладеного, ст.ст. 182,183,184, 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що не перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак проживали однією сім»єю та підтримували шлюбні стосунки. Мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір»ю. У звязку з тим, що матеріальної допомоги для належного утримання дитини відповідач добровільно не надає, позивачка просить суд стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до задоволення частково. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачений порядок присудження коштів на утримання дитини, згідно якого аліменти присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальне становище батька дитини [PERSON], який має постійне місце роботи та регулярний, стабільний заробіток, позивачки, з якою проживає дитина і яка на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки, визначивши їх сплату у частці від заробітку в розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття з часу подання позову до суду.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб із [PERSON], зареєстрований 25 жовтня 2003 року в Комінтернівському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 614. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, різні характери, шлюбно-сімейних відносин не має, сімя розпалась остаточно і відновленню не підлягає. Примирення та збереження сімї не можливо і не є доцільним. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просила шлюб із [PERSON] розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 25.10.2003 [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], зареєстрований в Комінтернівському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 614, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (серія І-ВЛ № 091640). Мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитині інваліда, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, різні характери. Шлюбно-сімейних відносин припинені з грудня 2007 року, сімя розпалась остаточно і відновленню не підлягає. Спільного господарства не ведуть. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу у судовому засіданні не надано та судом не встановлено, тому подальше збереження сімї та не доцільно. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-04 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У серпні місяці 2012 року позивач [PERSON], звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що 27 січня 2012 року відповідачка [PERSON] жителька с.Ковалі Чорнухинського району Полтавської області під розписку позичила у нього кошти в розмірі 2018 гривень, які зобов»язувалась повернути до червня 2012 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~По закінченню терміну, у липні 2012 року він звернувся до відповідачки з вимогою повернути борг в розмірі 2018 грн. Але на сьогоднішній день [PERSON] борг не повернула і ухиляється від виконання зобов»язання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь борг в сумі 2018 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що він 27 січня 2012 року позичив відповідачці [PERSON] під розписку кошти в розмірі 2018 грн, які остання зобов»язувалась повернути до червня місяця 2012 року. Але відповідачка борг в сумі 2018 гривень до цього часу не повернула, просив стягнути з відповідачки борг в розмірі 2018 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні встановлено, що 27 січня 2012 року позивач [PERSON] позичив відповідачці кошти в розмірі 2018 грн., які остання зобов»язувалась повернути до червня 2012 року, про що свідчить розписка від 27 січня 2012 року по закінченню терміну, визначеного в розписці, кошти позивачу не були повернуті. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач неодноразово звертався до відповідачки з вимогою повернути борг, але конкретних дій спрямованих на забезпечення реального погашення боргу з боку відповідачки, не надходило. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 828 ЦК України, договір позики може укладатися як в усній, так і в письмовій формі. Якщо договір укладається в письмовій формі, його укладення може бути здійснене як у формі окремої угоди, так і шляхом обміну листами, телеграмами, тощо. Розписка підписана відповідачкою є документом, що підтверджує укладення договору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Всупереч цьому відповідачка не виконала зобовязання, щодо повернення боргу, в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, таким чином є всі правові підстави для стягнення боргу з відповідачки на користь позивача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-04 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-04 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою в інтересах територіальної громади Костянтинівської сільської ради в особі Костянтинівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою. Заявник вказав, що проведеною перевіркою прокуратурою району встановлено, що 03.02.2007 року померла [PERSON], що підтверджується інформацією відділу реєстрації актів цивільного стану Пологівського районного управління юстиції Запорізької області. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка розміром 4,7169 га., згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ЗП № 128880, вартістю 93317,89 грн. Спадкоємці за законом та за заповітом протягом пяти років до державної нотаріальної контори не зверталися, це означає, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця ніхто з його спадкоємців не претендує з будь яких причин. У судовому засіданні заявник підтримавши свої вимоги, просить визнати спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] відумерлою. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, зацікавленої особи, та давши оцінку доказам, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Встановлено, що 03 лютого 2007 року померла [PERSON]. За життя [PERSON] є власником земельної ділянки у розмірі 4,7169 га., згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ЗП №128880 від 06.10.2005 року. Згідно інформації Пологівської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, таким чином спадщина ніким прийнята не була. З часу відкриття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] і до подачі заяви прокуратора Пологівського району про визнання її відумерлою пройшло більше пяти років. На підставі викладеного, ст. 1277 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з названим позовом, посилаючись на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є її батьками, а [PERSON] - братом. У 1995 році їх сім'я відповідно до Закону України «Про приватизацію державної житлового фонду» приватизувала на чотирьох осіб квартиру [ADDRESS]. Позивач зазначає, що частки сторін у праві спільної власності на квартиру не визначені, що позбавляє її можливості самостійно розпоряджатись належною їй часткою. Посилаючись на те, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, позивач просить визначити рівність часток сторін у праві спільної власності зазначену квартиру, тобто по 1/4 за кожним. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідачі по повторному виклику у судове засідання не зявились, причин неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, тому суд за згодою позивача вважає за можливе оголосити в даному судовому засіданні вступну та резолютивну частини рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON]) на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП БМР «Броварське бюро технічної інвентаризації» № .586 від 26.09.2012 року, копією свідоцтва про право власності на житло від 17 07.1995 року. Відповідно до ч.І. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якшо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що частка позивача у праві спільної сумісної власності на квартиру становить 14 та задовольняє позов у цій частині Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на наведене, суд вважає безпідставними вимоги позивача про визначення часток відповідачів у праві спільної сумісної власності на квартиру, оскільки вони з такими вимогами до суду не звертались. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовними вимогами про поділ спільного майна, що належить їй та колишньому чоловіку [PERSON] Свої позовні вимоги, позивач обґрунтовує тим, що з 04 вересня 1982 року по 03 червня 2010 року позивачка з відповідачем перебували в шлюбних відносинах. За період сумісного проживання сторонами було придбано нерухоме майно, а саме 16/100 часток житлового будинку № 88 «б»по вул.. Дзержинського м. Білгород-Дністровського Одеської області, які складаються з: житлового будинку літ. «Б», літніх кухонь літ. «В, Л, Н», душу літ. «Г», гаражів літ. «Д, З, О», сараїв літ. «К, М, П», споруд №1-15, розташованих на земельній ділянці площе. 859 кв.м. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання сповіщався. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. У судовому засіданні встановлено, що з 04 вересня 1982 року по 03 червня 2010 року сторони перебували у шлюбних відносинах, що підтверджується рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.06.2010 року, справа №2-2491/10. На протязі всього їхнього спільного життя сторонами було придбано різного роду рухоме та нерухоме майно. Все майно сторонами у добровільному порядку було розподілено, за виключенням 16/100 часток житлового будинку № 88 «б»по вул.. Дзержинського м. Білгород-Дністровського Одеської області, що є сумісною власністю подружжя, та зареєстроване на імя відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 16.10.1992 року. Дізнавшись про своє право на Ѕ частину спільно нажитого майна, позивач звернувся до суду, оскільки бажає поділити в натурі спільно нажите майно. Згідно з ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). В силу ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на вищевикладене, з урахуванням вимог чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вимогою про визнання за ними права власності на самочинно збудований гараж літ. «Ш», загально площею 36,0 кв.м. та підвал літ. «ш», загальною площею 11,5 кв.м., розташований по вул.. Приморській, 55, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, посилаючись на те, що вони є власниками 20/100 частин житлового будинку № 55 по вул.. Приморській у м. Білгород-Дністровському, тому з метою покращення житлових умов здійснили самочинне будівництво. В результаті самочинного будівництва права інших осіб не порушені. Позивачі у судове засідання не зявилися, представили до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримують та просять розглянути справу без їх участі. Представник відповідача у судове засідання не явився, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення можливо постановити із задоволенням позову. [PERSON] та [PERSON] в рівних частках є власниками 20/100 частин квартири [ADDRESS]. На правах власників позивачі самочинно, не порушуючи права інших осіб та без необхідних дозвільних документах, збудували гараж літ. «Ш»загально площею 36,0 кв.м. та підвал літ. «ш», загальною площею 11,5 кв.м., розташований по вул.. Приморській, 55, м. Білгород-Дністровський, Одеської області. Згідно технічного звіту розробленого СПД [PERSON] про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж самочинно збудованого гаражу літ. «Ш»загально площею 36,0 кв.м. та підвалу літ. «ш», загальною площею 11,5 кв.м., розташований по вул.. Приморській, 55, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, технічний стан основних несучих конструкцій та інженерного обладнання визнаний задовільним та таким, що може бути прийнятий до експлуатації. Конструктивні та планувальні рішення відповідають вимогам ДБН В.2.29-99 «Громадські будівлі та споруди»Пожежна безпека основних і захищаючих конструктивних елементів обстежуваного приміщення відповідає вимогам ДБН В.1.1-7, розділу 4 ДБН В 2.2-15-2005 «Житлові будівлі. Загальні положення», ДБН Б 2.4-1, ДБН 360 та ДержСанПін 173. Можливе збереження і подальша експлуатація обстежуваних приміщень. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст. 321 ЦК України закріплює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-04 00:00:00

В липні 2012 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання недієздатним свого батька - [PERSON], посилаючись на те, що йому встановлено першу групу інвалідності безстроково, батько не орієнтується у просторі, поводить себе неадекватно, не здатен керувати своїми діями та усвідомлювати їх значення, не розмовляє, потребує сторонньої допомоги та догляду. Визнання батька недієздатним потрібно їй для встановлення опіки над ним. У судовому засіданні\~ заявник повністю підтримала свої вимоги та просили заяву задовольнити з підстав викладених нею у заяві. Представник зацікавленої особи вимоги заяви підтримала, вважала за можливе призначити заявницю опікуном, оскільки таке рішення було прийнято опікунською радою.\~ Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. [PERSON], [INFO] є батьком заявниці [PERSON] В, свідоцтво про народження серії V-УР № 0542784 (а. с. 6). Відповідно до акту огляду МСЕК від 05.07.2012 [PERSON] встановлено першу групу інвалідності, з причини загального захворювання. Інвалідність встановлено безстроково (а. с. 14). Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 604 від 21.09.2012 [PERSON] страждає стійким психічним розладом судинною деменцією з гострим початком після гострого порушення мозкового кровообігу. За своїм психічним станом він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] потребує догляду і опіки (а. с. 42-44). Відповідно до вимог ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності,\~суд приходить до висновку\~ про обґрунтованість поданої\~ заяви [PERSON]\~щодо визнання недієздатним [PERSON]\~ Відповідно до вимог ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Статтею 60 ЦК України встановлено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Оскільки є всі підстави для задоволення заяви [PERSON] та визнання недієздатним\~[PERSON], суд\~ вважає за можливе задовольнити і подання\~ опікунської ради при департаменті праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради щодо\~призначення над недієздатним [PERSON], [INFO],\~опікуном його доньки [PERSON], [INFO]. \~На підставі ст. ст. 39, 58, 60 ЦК України,

Outcome: approved