Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-07 00:00:00

В червні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : [PERSON], про визнання недійсним укладеного між ним і відповідачем [PERSON] договору купівлі-продажу від 01.11.2004 року за р.№ 8907, про визнання права власності на 2/3ч. нежилої триповерхової будівлі з мансардою за адресою : м.Одеса, вул.Рішельєвська, 68, літ.Г, що виникла внаслідок реконструкції двоповерхової нежилої будівлі загальною площею 655,5 кв.м за тією ж адресою, та про витребування у відповідача [PERSON] 2/3 ч. нежилої триповерхової будівлі з мансардою за адресою : м.Одеса, вул.Рішельєвська, 68, літ.Г, що виникла внаслідок реконструкції двоповерхової нежилої будівлі загальною площею 655,5 кв.м. за тією ж адресою. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що, по-перше, договір купівлі-продажу від 01.11.2004 року за р.№ 8907, є удаваним, який вчинено ним і відповідачем [PERSON], за пропозицією останнього, для приховання насправді вчиненого ними договору завдатку в забезпечення виконання ним своїх зобовязань за укладеним між ним і кредитною спілкою „Перше кредитне товариство кредитним договором від 16.06.2004 року, та він не отримував від відповідача [PERSON] ніяких грошових коштів за оспорюваним договором купівлі-продажу ; і, по-друге, оспорюваний договір купівлі-продажу має ознаки фіктивного, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, оскільки станом на дату укладання цього договору вже не існувало двоповерхової будівлі прощею 655,5 кв.м. за адресою : м.Одеса, вул.Рішельєвська, 68, літ „Г, яка є предметом за цим договором, а існувала побудована нова триповерхова будівля з мансардою за тією ж адресою. Крім того, позивач просить поновити йому строк звернення до суду з даним позовом, вказуючи, що цей строк пропущено ним з поважної причини, так як з липня 2004 року по листопад 2009 року тривав судовий розгляд цивільної справи за позовом [PERSON], та рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15.05.2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.11.2009 року, договір купівлі-продажу від 01.11.2004 року за р.№ 8907 по відчуженню 1/3 ч. будівлі за адресою : м.Одеса, вул.Рішельєвська, 68, літ.Г визнано недійсним, та за [PERSON] визнано право власності на 1/3 ч. будівлі за адресою : м.Одеса, вул.Рішельєвська, 68, літ.Г. В судовому засіданні позивач [PERSON] і третя особа [PERSON] підтримали позов ; відповідач [PERSON] і його представник [PERSON] не визнали позов та подали адресовані суду свої письмові заперечення проти позову, які приєднані судом до матеріалів справи ; відповідач приватний нотаріус [PERSON] також не визнала позов і пояснила, що нотаріальне посвідчення оспорюваного договору купівлі-продажу від 01.11.2004 року за р.№ 8907 було здійснено нею за проханням сторін за цим договором та з дотриманням діючого законодавства, а також, що зі слів сторін вона зрозуміла, що розрахунок за продане за цим договором майно проведено в повному обсязі. Разом з тим, відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання 06 листопада 2012 року не з'явилися і не повідомили суду причини своєї неявки, хоча були присутні в судовому засіданні 09 жовтня 2012 року, коли у відповідності до ч.3 ст.191 ЦПК України були повідомлені під розписку про дату і місце наступного розгляду справи, призначеного на 06 листопада 2012 року, про що свідчить приєднаний судом до матеріалів справи довідковий лист від 09 жовтня 2012 року. Відповідач приватний нотаріус [PERSON] також не повідомила суду причину своєї неявки в судове засідання 06 листопада 2012 року, хоча про дату і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про одержання нею судової повістки. Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення сторін та третьої особи, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом установлено, що 02 листопада 2002 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір про сумісну діяльність, відповідно до якого вони зобовязалися обєднати свої зусилля та майно для реконструкції нежилої двоповерхової будівлі загальною площею 655,5 кв.м. за адресою : м.Одеса, вул.Рішельєвська, 68, літ.Г. При цьому, внеском [PERSON] була вищевказана будівля, яка належала йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності № 021221, виданого Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради 01.10.2002 року, а внеском [PERSON] кошти на реконструкцію цієї будівлі. Також сторони зобовязалися після завершення реконструкції згаданої будівлі та прийняття її в експлуатацію укласти договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] повинен передати [PERSON] 1/3 частину цієї будівлі в рахунок оплати понесених нею витрат на її реконструкцію. [PERSON] в січні 2003 року приступила до проведення ремонтно-будівельних робіт по реконструкції нежилої двоповерхової будівлі загальною площею 655,5 кв.м. за адресою : м.Одеса, вул.Рішельєвська, 68, літ.Г, які включали в себе, зокрема, демонтаж надземної частини цієї будівлі та зведення триповерхової будівлі з мансардою, та станом на 01 листопада 2004 року свої зобовязання за договором про сумісну діяльність від 02 листопада 2002 року вже виконала в повному обсязі. Однак 01 листопада 2004 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] за р.№ 8907, згідно з яким [PERSON] продав, а [PERSON] купив нежилу двоповерхову будівлю загальною площею 655,5 кв.м. за адресою : м.Одеса, вул.Рішельєвська, 68, літ. „Г. Проте на дату укладання цього договору купівлі-продажу нежилої двоповерхової будівлі загальною площею 655,5 кв.м. за адресою : м.Одеса, вул.Рішельєвська, 68, літ. „Г, вже не існувало, оскільки в результаті проведених [PERSON] за свої грошові кошти робіт по реконструкції цієї будівлі на той час вже була побудована нова триповерхова будівля з мансардою. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи, в тому числі рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15 травня 2009 року по цивільній справі № 2-4331/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору : приватний нотаріус [PERSON] та КП „ОМБТІ та РОН, про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 01.11.2004 року, визнання права власності на 1/3 ч. будівлі за адресою : м.Одеса, вул.Рішельєвська, 68, літ.Г і стягнення з [PERSON] грошових коштів в сумі 280 694,00 грн., та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору про сумісну діяльність недійсним, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 листопада 2009 року, згідно з яким позов [PERSON] задоволено частково, визнано за [PERSON] право власності на 1/3 ч. будівлі за адресою : м.Одеса, вул.Рішельєвській, 68, літ.Г, визнано недійсним укладений 01.11.2004 року між [PERSON] і [PERSON] договір купівлі-продажу в частині відчуження 1/3 ч. будівлі за адресою : м.Одеса, вул.Рішельєвська, 68, літ. „Г, витребувана з незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] 1/3 ч. будівлі за адресою : м.Одеса, вул.Рішельєвська, 68, літ. „Г, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 5 800,43 грн., в решті позовних вимог [PERSON] відмовлено, а у задоволені зустрічного позову [PERSON] відмовлено у повному обсязі. Крім того, ухвалою Верховного Суду України від 10 листопада 2010 року вказані рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 травня 2009 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 18 листопада 2009 року залишені без змін. Також суд враховує, що згаданим рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15 травня 2009 року по цивільній справі № 2-4331/09 встановлено, що, по-перше, за змістом договору про сумісну діяльність від 02.11. 2002 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], як у [PERSON] так і у [PERSON] вникло право власності на новостворений обєкт ; по-друге, договір купівлі-продажу від 01.11.2004 року за р.№ 8907 укладений з порушенням ст.202 та ч.1 ст.656 ЦК України ; і, по-третє, на момент укладення договору купівлі-продажу від 01.11.2004 року за р.№ 8907 відповідач [PERSON] знав про існування укладеного між [PERSON] і [PERSON] договору про сумісну діяльність від 02.11.2002 року, та знав про те, що станом на 01.11.2004 року нежилої двоповерхової будівлі загальною площею 655,5 кв.м. за адресою : м.Одеса, вул.Рішельєвська, 68, літ. „Г вже не існує у звязку з її реконструкцією. У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини. За приписами ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ч.5 ст.203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. З огляду на наведене, суд також вважає доведеним, що оспорюваний договір купівлі-продажу від 01.11.2004 року за р.№ 8907 був укладений з порушенням п.п.1, 5 ст.203 ЦПК України, оскільки зміст цього договору суперечить діючому законодавсту, та цей договір в момент його вчинення не був та не міг бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, так як станом на дату його вчинення вже не існувало нежилої двоповерхової будівлі загальною площею 655,5 кв.м. за адресою : м.Одеса, вул.Рішельєвська, 68, літ. „Г, яка є предметом продажу за цим договором. У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги, що позивач не надав суду доказів на підтвердження своїх доводів стосовно того, що оспорюваний договір купівлі-продажу від 01.11.2004 року за р.№ 8907 приховує договір завдатку, якій нібито насправді був укладений між ним і відповідачем [PERSON], в забезпечення виконання ним своїх грошових зобовязань за укладеним між ним і кредитною спілкою „Перше кредитне товариство кредитним договором № 5651 від 16.06.2004 року. Більш того, ці доводи позивача повністю спростовуються наданими відповідачем [PERSON] доказами суду, а саме : нотаріально посвідченим іпотечним договором від 18 жовтня 2004 року за р.№ 8532, укладеним між кредитною спілкою „Перше кредитне товариство як іпотекодержателем та [PERSON] як іпотекодавцем в забезпечення виконання останнім своїх зобовязань за кредитним договором № 5156 від 16.06.2004 року, за умовами якого предметом іпотеки (застави) є двоповерхова будівля під № 68 по вул.Рішельєвській у м.Одесі, загальною площею 655,5 кв.м., та листом голови Правління КС „Перше кредитне товариство [PERSON] за вих.№ 2910/02 від 29 жовтня 2004 року, згідно з яким він повідомив приватного нотаріуса [PERSON] про те, що [PERSON] виконав свої зобов'язання перед КС „Перше кредитне товариство по кредитному договору № 5661 від 16.06.2004 року у повному обсязі, у звязку з чим просив скасувати заборону на відчуження нежилої будівлі за адресою : м.Одеса, вул.Рішельєвська, 68, яка є предметом іпотеки по договору іпотеки від 18 жовтня 2004 року. При цьому суд враховує, що позивач підтвердив в суді, що станом на 29 жовтня 2004 року він виконав усі свої грошові зобов'язання за кредитним договором № 5156 від 16.06.2004 року у повному обсязі. Крім того, відповідач [PERSON] категорично заперечує проти доводів позивача стосовно того, що оспорюваний договір купівлі-продажу від 01.11.2004 року за р.№ 8907 є безоплатним, а позивач не надав суду будь-які докази на підтвердження своїх доводів стосовно того, що він не отримував від [PERSON] грошові кошти за цим договором, як цього вимагає ст.60 ЦПК України, та ці доводи позивача повністю спростовуються п.2.1. згаданого договору, де зазначено, що продаж нерухомого майна за цим договором здійснено за 2 387 925,00 грн., які продавець повністю отримав від покупця до підписання договору. Вирішуючи клопотання позивача про поновлення йому строку звернення до суду з даним позовом, суд погоджується з його доводами про те, що цей строк пропущено ним з поважної причини, так як з липня 2004 року по листопад 2009 року тривав судовий розгляд вищевказаної цивільної справи цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору : приватний нотаріус [PERSON] та КП „ОМБТІ та РОН, про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 01.11.2004 року, визнання права власності на 1/3 ч. будівлі за адресою : м.Одеса, вул.Рішельєвська, 68, літ.Г і стягнення з [PERSON] грошових коштів в сумі 280 694,00 грн., та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору про сумісну діяльність недійсним. Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 120,00 грн., повязані з оплатою ним витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а також стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1 700,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial