Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-25 00:00:00

31 жовтня 2011 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що між ОСББ «СУВОРОВА» та відповідачем був укладений 13 жовтня 2006 року договір про надання комунальних послуг (далі - Договір) за адресою: [ADDRESS] та в період до жовтня 2009 року надавались комунальні послуги. Дана квартира належить відповідачу на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 4449 від 04.12.2006 року. 28.01.2007 року Протоколом № 4 Загальних зборів ОСББ «Суворова» затверджено бюджет (кошторис надходжень і витрат) на 2007 рік. 27.01.2008 року Протоколом № 5 Загальних зборів ОСББ «Суворова» новий кошторис надходжень і витрат на 2008 рік не прийнято, в силі залишено кошторис 2007 року. 14.02.2009 року Протоколом № 7 Загальних зборів ОСББ «Суворова» затверджено кошторис надходжень і витрат на 2009 рік. В порушення зазначених вимог закону та договору, Відповідач виконував свої зобов'язання неналежним чином, а за послуги, надані в період з квітня 2009 року по жовтень 2009 року - оплат взагалі не було. На сьогоднішній день заборгованість складає 1277 грн. 49 коп. 23.05.2011 р. позивачем було направлено повідомлення про заборгованість від « 18» травня 2011 р. відповідачка його отримала « 27» травня 2011 p., але залишила без відповіді та задоволення. « 12» серпня 2011 р. позивачем була надіслана відповідачці претензія від « 12» серпня 2011 р. Відповідач її отримав 19.08.2011 року та також залишив без відповіді. 3 % річних за весь час прострочення складають 87 грн. 18 коп. Інфляційні витрати за весь час прострочення складають 258 грн. 04 коп. Просив: стягнути з [PERSON] на користь ОСББ «Суворова» суму заборгованості 1277,49 грн., 3% річних в розмірі 87,18 грн., інфляційні витрати в розмірі 258,04 грн., всього: 1622 грн. 71 коп. та судові витрати. 11 червня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що договір про надання комунальних послуг, представлений ОСББ «Суворова», не містить найменування жодної, встановленої законодавством послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, яку ОСББ «Суворова» має надавати власнику. Таким чином, відповідач, поряд із порушенням вимог закону не зазначивши істотні умови надання житлово-комунальних послуг, у випадку, коли ОСББ «Суворова» не є постачальником або виробником комунальних послуг, незаконно поєднав в своїй особі функції отримувача коштів одночасно за послуги з експлуатації житлового комплексу та надання житлово-комунальних послуг. За таких обставин, договір про надання комунальних послуг від 04.10.2006р., укладений з відповідачем, підлягає визнанню в судовому порядку недійсним у зв'язку із прямим порушенням вимог ЦК України. Виходячи з цього, відповідачем, поряд із порушенням ЦПК України стосовно недодержання порядку доказування заявлених позовних вимог, було незаконно проведено розрахунок заборгованості за оспорюваним договором, який не має юридичних наслідків. Окрім цього, нею були понесені витрати пов'язані з наданням правової допомоги адвокатом на суму 2000 грн. Просила: визнати договір про надання комунальних послуг від 13.10.2006р., укладений між ОСББ «Суворова» та [PERSON] - недійсним; стягнути з відповідача на її користь судові витрати, а саме 220 грн. - судовий збір, 2000 грн. - витрати пов'язані з наданням правової допомоги. У судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі при цьому посилались на обставини викладені в позові, проти задоволення зустрічного позову заперечували, просили в його задоволенні відмовити. У судовому засіданні представник відповідачки проти задоволення первісного позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити, натомість задовольнити зустрічний позов. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСББ «СУВОРОВА» підлягають задоволенню, заявлені зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, між ОСББ «СУВОРОВА» та [PERSON] був укладений 13 жовтня 2006 року договір про надання комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Дана квартира належить [PERSON] на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 4449 від 04.12.2006 року (а.с. 7-8). Відповідно до п. 1 розділу 1 Договору: «Виконавець зобов'язується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання води та обслуговування будинку та прибудинкової території, а Споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених цим Договором». Відповідно до п.1. розділу II Договору: «Розмір внесків на момент укладення договору визначається згідно «Порядку про надання та оплату послуг по централізованому опаленню та водопостачанню в об'єднанні співвласників багатоквартирного будинку «Суворова», затвердженого загальними зборами членів ОСББ «Суворова» (протокол № 3 від 28.01.06 p.), фіксуються в затвердженому ревізійною комісією Об'єднання кошторисі, фактична частина якого щомісячно затверджується правлінням ОСББ «Суворова». 28 січня 2007 року Протоколом № 4 Загальних зборів ОСББ «Суворова» затверджено бюджет (кошторис надходжень і витрат) на 2007 рік (а.с. 10-11). 27 січня 2008 року Протоколом № 5 Загальних зборів ОСББ «Суворова» новий кошторис надходжень і витрат на 2008 рік не прийнято, в силі залишено кошторис 2007 року (а.с. 13-14). 14 лютого 2009 року Протоколом № 7 Загальних зборів ОСББ «Суворова» затверджено кошторис надходжень і витрат на 2009 рік (а.с. 15-17). Відповідно до п. 2 розділу IV Договору: «Споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки». Відповідно до п. 2 розділу III Договору про надання комунальних послуг: «Оплата послуг здійснюється з застосуванням авансової системи. Платежі вносяться до 10 числа розрахункового місяця включно.». Вирішуючи вимогу позивача з приводу стягнення заборгованості з відповідачки, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» № 2866 від 29.11.2001, для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право: вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів; звертатися до суду з позовом про звернення стягнення на майно власників приміщень, які відмовляються відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об'єднання платежі, збори і внески, а також відрахування до резервного і ремонтного фондів. Згідно з ч. 1 ст. 15 цього ж закону, власник - член об'єднання зобов'язаний: виконувати вимоги статуту об'єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі.». Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 68 Житлового кодексу України, п. 7 правил користування приміщеннями та прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 p. N 572, споживач зобов'язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом». Згідно з ч. 1ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.1 розділу VII Договору: «У разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо». Таких актів-претензій відповідачем складено не було, послуги відповідачу надавалися в належному обсязі відповідно до умов укладеного Договору. В порушення зазначених вимог закону та договору, [PERSON] виконувала свої зобов'язання неналежним чином, а за послуги, надані в період з квітня 2009 року по жовтень 2009 року - оплат взагалі не було. На сьогоднішній день заборгованість складає 1277 грн. 49 коп., відповідно до наданого розрахунку суми основної заборгованості [PERSON] (а.с. 5). 23 травня 2011 р. на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про заборгованість, вих. № 1805-35 від « 18» травня 2011 р., яке вона отримала « 27» травня 2011 p., але залишила без відповіді та задоволення (а.с. 19). 12 серпня 2011 р. на адресу [PERSON] була надіслана претензія, вих. № 1208-11 (а.с. 20), яке вона отримала « 19» серпня 2011 p., але залишила без відповіді та задоволення (а.с. 21). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», особи, винні у недотриманні вимог цього Закону, недотриманні умов договорів, укладених відповідно до цього Закону несуть цивільну, кримінальну, адміністративну відповідальність відповідно до закону». Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом». 3 % річних за весь час прострочення складають 87 грн. 18 коп. Інфляційні витрати за весь час прострочення складають 258 грн. 04 коп., відповідно до наданого розрахунку суми основної заборгованості [PERSON] (а.с. 5). Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачем доведені обставини викладені у позовній заяві, натомість відповідачем викладені обставини не спростовані, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСББ «СУВОРОВА» голови правління [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «СУВОРОВА» суму заборгованості за комунальні послуги у розмірі 1622 грн. 71 коп. з яких: сума боргу - 1277 грн. 49 коп., три відсотки річних - 87 грн. 18 коп., інфляційні витрати - 258 грн. 04 коп. та відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати у сумі 81 грн. 00 коп. з яких: 51 грн. 00 коп. судовий збір, 30 грн. 00 коп. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 1703 грн. 71 коп. При вирішенні зустрічної позовної заяви про визнання угоди недійсною суд виходить з наступного. Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України). В свою чергу стаття 203 Цивільного кодексу України, передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. На момент укладення вищевказаного договору про надання комунальних послуг сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення відповідало їхній внутрішній волі, було вільним, що підтверджується власноручними підписами учасників правочину та печаткою фінансової установи. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, щодо вимог [PERSON] до ОСББ «СУВОРОВА» стосовно визнання угоди не дійсною, суд вважає доводи [PERSON] безпідставними, оскільки, сам договір укладений в жовтні 2006 року, нею частково сплачувались кошти за надані послуги згідно договору який вона просить визнати недійсним, чим саме і визнавала дійсність цього договору і лише в 2012 році звернулася з позовом до суду про визнання цього договору недійсним, таким чином з огляду на обставини справи та вимоги Закону, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ОСББ «СУВОРОВА» про визнання угоди недійсною. Вимоги позивача, щодо відшкодування витрат на правову допомогу також не підлягають задоволенню, оскільки не підтверджені належними доказами. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору у сумі 220 грн. 00 коп. понесені [PERSON] віднести за її рахунок.

Outcome: approved