Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

[PERSON]. звернулася в суд з позовною заявою, в якій зазначає, що за час перебування в шлюбі з відповідачем у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вимоги позову обгрунтовує тим, що відповідач, який має постійну роботу, у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, діти повністю знаходиться на її утриманні, а доходів, яких вона отримує недостатньо для забезпечення дітей усім необхідним, що ставить її у тяжке матеріальне становище та стало причиною звернення до суду. Посилаючись на викладене, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги викладені в позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, просив на призначення аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, посилаючись на те, що відповідач проживає у винайманій квартирі, за яку платить орендну плату та комунальні послуги. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі у них народилось троє дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], стан здоров'я яких задовільний (а.с 3,4,5). Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Судом встановлено, що відповідач є фізично здоровою особою, інших дітей або осіб, яких він зобов`язаний утримувати не має. Він працевлаштований та має постійний дохід, працюючи машиністом ПАТ "Укртансгаз" філфї УМГ " Черкаситрангаз" Золотоніське ЛВУМГ; однак не забезпечений житлом по місцю роботи, внаслідок чого несе витрати по його утриманню. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч.2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обовязок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею180 СК України. Згідно ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд, з додерженням вимог ст.182 СК України, встановивши, що доходи відповідача мають регулярний характер, враховуючи стан здоровя, загальний матеріальний стан дітей та відповідача, відсутність в останнього інших дітей та осіб, яких він зобовязаний утримувати, приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для для дитини відповідного віку на кожну дитину. Позивачка звернулася до суду з вимогами 13.02.2013 року, а тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дітьми повноліття. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial