overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

24.10.2012 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором, мотивуючи це тим, що 24.1 1.2009 року між сторонами було укладено договір на виконання робіт, а саме: встановлення віконних конструкцій, підвіконників, за адресою: вул.Садова, 16. в с.Бобриця, Києво- Святошинського району Київської області. Відповідно до умов вищевказаного договору відповідач зобов'язався встановити у десять робочих днів, після надходження попередньої оплати, якісну продукцію. Крім того, позивач зобов'язався сплатити відповідачу повну вартість продукції, яка складає 100% від повної суми в день підписання договору, яка складає 7671,00 гривень. [PERSON] свій обов'язок перед відповідачем виконав сплативши йому суму 7671.00 грн. за договором на виконання робіт. ФОП [PERSON] своє зобов'язання перед позивачем за договором від 24.11.2009 року не ви конав. Тому, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача сплачену суму за договором на виконання робіт від 24.11.2009 року в розмірі 7671,00 гривень та пеню кожен день прострочки за договором в розмірі 5261,00 гривень, а всього 12932.00 гривень. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи суд ухвалив про заочний розгляд справи, у відсутність представника позивача та відповідача на підставі наявних в справі доказів, в порядку ст. 169 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Встановлено, що 24.11.2009 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір на виконання робіт, а саме: встановлення віконних конструкцій, підвіконників, за адресою: вул.Садова. 16, в с.Бобриця. Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується договором від 24.11.2009 року. Відповідно до умов вищевказаного договору відповідач зобов'язався встановити у десять робочих днів, після надходження попередньої оплати, якісну продукцію. Крім того, позивач зобов'язався сплатити відповідачу повну вартість продукції, яка складає 100% від повної суми в день підписання договору, яка складає 7671,00 гривень. [PERSON] свій обов'язок перед відповідачем виконав сплативши йому суму 7671.00 грн. за договором на виконання робіт. ФОП [PERSON] своє зобов'язання перед позивачем за договором від 24.11.2009 року не виконав. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ст. 526 ЦК України передбачено зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, оцінивши всі докази, зібрані у справі, в їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

В листопаді 2012 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем в звязку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сімї виникали сварки, непорозуміння. Позивач в судовому засіданні просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та позов визнала в повному обсязі. Суд дослідив докази, які були надані суду. Суд приходить до наступного: Сторони в 1999 році уклали шлюб, мають спільну дитину: доньку Катерину [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини припинені в звязку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сімї виникали сварки, непорозуміння. Спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, посилаючись на те, що 22 квітня 2006 року між нею та Відповідачем було укладено шлюб. В даному шлюбі народився син [PERSON] , [INFO]. Відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати грошову допомогу на утримання дитини. Дитина проживає з нею, на повному її утриманні. Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її присутності, у заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідно до ст. 74 ЦПК України відповідача було повідомлено про час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки - повідомлення. Суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи: довідку про склад сімї; свідоцтво про народження дитини, вважає, що позов підлягає задоволенню. 22 квітня 2006 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції, актовий запис 68. В даному шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO]. Відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати грошову допомогу на утримання дитини. Дитина проживає з позивачем, на повному її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом, у відповідності із ст.183 Сімейного кодексу України. Згідно ст.367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з відповідачем по справі [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 14 грудня 2011 року. За час проживання в шлюбі, за спільні кошти, ними було придбано житловий будинок по вул.. Водопровідній, 2 в с. Григорівка Пологівського району Запорізької області, а також пасіка , що складається з 20 вуликів. В добровільному порядку відповідач не бажає обговорювати варіанти поділу спільно придбаного майна. Прохає суд розділити належне їм майно, виділивши їй 1/2 частину житлового будинку № 2 по вул. Водопровідна в с. Григорівка Пологівського району Запорізької області, 10 вуликів та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник, змінили позовні вимоги та прохають суд виділити їй 1/2 частину житлового будинку № 2 по вул. Водопровідна в с. Григорівка Пологівського району Запорізької області та стягнути з відповідача понесену правову допомогу. Відповідач [PERSON] проти змінених позовних вимог не заперечує. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази, дійшов до наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано 14 грудня 2011 року. За час спільного проживання, ними був придбаний житловий будинок за адресою: с. Григорівка Пологівського району вул. Водопровідна, 2 . Згідно ст.. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З урахуванням наведеного, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На основі викладеного, ст. 60…63, 69, 70, 72 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя, через що між ними часто виникали сварки та непорозуміння. Такі обставини призвели до того, що вони стали чужі один одному, їхня сім»я не може надалі існувати. Шлюб носить формальний характер. Тому просив шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідачка позов визнала. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 лютого 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-НМ №052956 від 25.03.1997 року (повторне). Від спільного проживання сторони мають доньку Поліну-Марію, [INFO] та доньку Анну-Софію, [INFO]. Як пояснив позивач в судовому засіданні, спільне життя між сторонами не склалось, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя, через що між ними часто виникали сварки та непорозуміння. Такі обставини призвели до того, що вони стати чужі один одному, їхня сім»я не може надалі існувати. Шлюб носить формальний характер. Строк для примирення нічого не змінить. Відповідачка з позовом погодилася, вважає недоцільним збереження сім»ї. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд судові витрати покладає на позивача. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя між сторонами не склалось, оскільки вони являються людьми з різними поглядами на життя, втому числі і на сімейні стосунки, із-за чого між ними постійно виникають сварки, непорозуміння. Більш ніж шість місяців сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. Тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 травня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ОК № 040814 від 20.04.2007 року (повторне). Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як пояснила позивачка в судовому засіданні, подружнє життя між сторонами не склалось, оскільки вони являються людьми з різними поглядами на життя, втому числі і на сімейні стосунки, із-за чого між ними постійно виникають сварки, непорозуміння. Більш ніж шість місяців сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. Строк для примирення нічого не змінить. Відповідач з позовом погодився, вважає недоцільним збереження сім»ї. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що протягом останніх трьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення подружніх стосунків. Кожен з них має протилежні погляди на подружнє життя, із-за чого між ними постійно виникають сварки, непорозуміння, що негативно впливають на дітей. Більш ніж шість місяців сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. Тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 липня 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія ІУ-БК№ 252213 від 10.08.1991 року. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Як пояснила позивачка в судовому засіданні, протягом останніх трьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення подружніх стосунків. Кожен з них має протилежні погляди на подружнє життя, із-за чого між ними постійно виникають сварки, непорозуміння, що негативно впливають на дітей. Більш ніж шість місяців сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. Строк для примирення нічого не змінить. Відповідач з позовом погодився, вважає недоцільним збереження сім»ї. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача щомісячно коштів (аліментів) в розмірі 1/6 частини всіх його видів заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дочки: [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, визнання позову та не заперечення проти стягнення з нього коштів на утримання дочки та дружини. Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому вказала, що 31 грудня 2008 року помер її брат [PERSON]. При житті, 05 березня 1999 року, брат залишив заповіт, посвідчений державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори. Відповідно до заповіту вона є спадкоємицею ? частини права на земельну частку (пай), що знаходиться в КСП «Зоря» Чубарівської сільської ради. 16 січня 2012 року вона звернулася до Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом їй було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували право власності на спадкове майно. 19 грудня 2007 року [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП № 164858, розмір земельної ділянки становить 1,6971 га. Зазначений державний акт був втрачений померлим [PERSON] Прохає суд визнати право власності на зазначену земельну ділянку. В судовому засіданні позивач обґрунтувавши суду мотиви предявлення позову, повністю підтримала свої позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації проти позову не заперечує, мотиви його пред'явлення не оспорює. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву , в якій просить справу слухати в його відсутність, проти позову не заперечує, мотиви його пред'явлення не оспорює. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що 31 грудня 2008 року помер [PERSON] й Іванович. Ще при житті [PERSON] залишив заповіт, яким заповідав ? частину права на земельну частку (пай), що знаходиться в КСП «Зоря» Чубарівської сільської ради, своїй сестрі - позивачу по справі [PERSON]. 16 січня 2012 року [PERSON] звернулася до Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом їй було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували право власності на спадкове майно. 19 грудня 2007 року [PERSON] на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 23 вересня 2005 року № 585 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку ЗП № 164858, реєстровий номер 010727600217. Кадастровий номер ділянки: 2324288200:16:018:0162. Зазначений державний акт був втрачений померлим [PERSON] Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного, ст. 392, 1267, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому вказала, що 24 лютого 1994 року вона була прийнята в члени КСП «Росія» Пологівського району Запорізької області, на посаду доярки. При розпаюванні земель вона являлась членом колективного сільськогосподарського підприємства «Росія», і мала право на земельну частку (пай) в площі колективної власності на землю вищевказаного господарства, в списку, що додається до державного акту числилась під № 1260, але земельну частку (пай) не отримала. Вважає, що має право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Росія», оскільки на момент передачі земель КСП «Росія» була членом зазначеного господарства. В звязку з чим, прохає суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 5,14 умовних кадастрових гектара з земель колишнього КСП «Росія», розташованої на території Тарасівської сільської ради. В судовому засіданні позивач [PERSON] обґрунтувавши суду мотиви предявлення позову, повністю підтримала позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації проти позову не заперечує, мотиви його предявлення не оспорює. Представник третьої особи Тарасівської сільської ради в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Суд перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представник третьої особи та дослідивши докази, дійшов до наступного. Встановлено, що 24 лютого 1994 року позивач [PERSON] була прийнята в члени КСП «Росія» Пологівського району Запорізької області на посаді доярки. На момент розпаювання земель позивач [PERSON] була членом зазначеного господарства і мала право на земельну частку (пай) в площі колективної власності на землю вищевказаного господарства, в списку, що додається до державного акту числиться під № 1260, але земельну частку (пай) не отримала. Відповідно до довідки Тарасівської сільської ради Пологівського району № 205 від 11 березня 2011 року [PERSON] має невитребувану земельну частку (пай) в розмірі 5,14 умовних кадастрових гектара. З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.2 Указу президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», ст.. 12, 17 ЗК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому вказала, що 16 травня 1995 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої , увійшла земельна частка (пай), розміром 6,54 умовних кадастрових гектара без виділення в натурі (на місцевості). [PERSON] при житті являлась членом колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Пологівського району і мала право на земельну частку (пай) в площі колективної власності на землю вищевказаного господарства. Державний акт на право колективної власності на землю серії ЗП № 00040 КСП «Україна» зареєстровано у [PERSON] районній державній адміністрації 12 січня 1994 року. У списку, що додається до державного акту [PERSON] числилась під № 757.Отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) [PERSON] не встигла, у звязку із тим, що на момент виготовлення і видачі сертифікатів, вона померла. У звязку із тим, що сертифікат на земельну частку (пай) не видавався померлій, позивач як спадкоємець на сьогоднішній день позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріуса через відсутність правовстановлюючого документа. В судовому засіданні представник позивача обґрунтувавши суду мотиви предявлення позову, повністю підтримав позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації проти позову не заперечує, мотиви його предявлення не оспорює. Представник третьої особи [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечень немає. Суд перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши докази, дійшов до наступного. Встановлено, що 16 травня 1995 року померла [PERSON]. Позивач [PERSON] є спадкоємицею померлої. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) розміром 6,54 умовних кадастрових гектара без виділення в натурі (на місцевості), із земель колишнього КСП «Україна». Померла [PERSON] була членом вказаного сільгосппідприємства. Державний акт на право колективної власності на землю серії ЗП № 00040 КСП «Україна» зареєстровано у [PERSON] районній державній адміністрації 12 січня 1994 року, про що свідчить довідка видана відділом Держкомзему у [PERSON] районі Запорізької області. З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. 1216, 1217, 1223, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 25 квітня 1981 р. у Заводському РВРАГС м. Дніпродзержинська, актовий запис №389. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. До суду з позовом про розірвання шлюбу звернулася позивач [PERSON] Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони не підтримують сімейні відносини, родина розпалася. Причиною послужило те, що відповідач зловживає спиртними напоями. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, пояснила, що відповідач не бажає з»являтися до суду для вирішення "питання про розірвання шлюбу, оскільки не бажає розлучення. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: 25 квітня 1981 р. в Заводському РВРАГС м. Дніпродзержинська сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 389. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні позивач [PERSON] не надала суду доказів того, що її сім»я розпалася, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам або інтересам відповідача. Суду не надані також докази того, що відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки та конфлікти. З пояснень позивачки в судовому засіданні встановлено, що відповідач заперечує проти розірвання шлюбу. На підставі викладеного й

Outcome: dismissed