Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідачів про скасування постанови про передачу майна стягувачу, визнання незаконним та скасування свідоцтва. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з 27 грудня 2003 року перебуває у шлюбі з [PERSON]. За час перебування у шлюбі подружжям на підставі договору купівлі-продажу було придбано майно, а саме: ? частина обєкту незавершеного будівництва з будівельною готовністю будівель та споруд 95% від загального обєму виробничотехнічної бази літ. А-2, А-2, A-3, загальною площею 1 723,1 м.кв., № 1-8-огорожі металеві залізобетонні за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Каруни, 75, вартістю 2 522 034,00 гривні 00 копійок. Позивачка зазначає, що відповідно до ст. 60 СК України, вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя. 27.02.2012 року державним виконавцем спірне майно було описано та арештовано, що підтверджується актом опису та арешту майна. Постановою державного виконавця від 20.07.2012 року майно було передано стягувачу [PERSON] в рахунок погашення боргу. На підставі постанови державного виконавця від 20.07.2012 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], якою 24.07.2012 року було видано свідоцтво про належність [PERSON] на праві власності ? частини об'єкту незавершеного будівництва, що розташований за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Каруни, 75. Не дивлячись на визначений порядок звернення стягнення на майно боржника, що є спільною сумісною власністю, а саме: звернення державного виконавця або стягувача до суду про обовязкове виділення частки із спільної сумісної власності, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції було неправомірно складено акт опису та арешту майна та постановою державного виконавця від 20.07.2012 року майно було передано стягувачу [PERSON] в рахунок погашення боргу, тому позивачка просила виключити з акту опису та арешту майна майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, скасувати постанову державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та визнати незаконним свідоцтво нотаріуса. В ході розгляду справи ухвалою суду від 12.12.2012 року роз'єднано позовні вимоги та виділено вимоги про виключення майна з акту опису та арешту та скасування постанови про звернення стягнення на майно боржника, в окреме провадження. У судовому засіданні представник позивачки надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що державним виконавцем правомірно було винесено оспорювані постанову та акт, позивачка під час проведення виконавчих дій не зверталася з будь-якими заявами щодо виділення її частки із спільного майна подружжя. Окрім цього, вказані вимоги були предметом спору по іншій справі, в якій рішення набрало чинності. Представник відповідача [PERSON] проти позову не заперечувала. Представник Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції проти позову заперечувала, надала для огляду виконавче провадження та зазначила, що усі постанови та акт про передачу майна державним виконавцем були винесені в рамках виконавчого провадження та відповідно до вимог діючого законодавства. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, належним чином повідомлена, надала заяву в якій просила справу розглянути без її участі та винести рішення на розсуд суду. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.02.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції було описано майно, а саме: ? частина обєкту незавершеного будівництва з будівельною готовністю будівель та споруд 95% від загального обєму виробничотехнічної бази літ. А-2, А-2, A-3, загальною площею 1 723,1 м.кв., №1-8-огорожі металеві залізобетонні за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Каруни, 75, що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу обєкту незакінченого будівництва, посвідченого 24 жовтня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]. Оскільки вказане майно з прилюдних торгів не було реалізовано через відсутність заявок покупців, і стягувач [PERSON] виявила бажання залишити його за собою, постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції від 20.07.2012 року воно передано стягувачу в рахунок погашення боргу. 24 липня 2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу було видано на ім'я [PERSON] свідоцтво про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, відповідно до ст.61 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі постанови державного виконавця та акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції 20.07.2012 року, реєстраційний номер виконавчого провадження 30732270. З 27 грудня 2003 року по теперішній час позивачка [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження від 4 квітня 2004 року, актовий запис №1304. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч.3 ст.61 СК України встановлено, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Оскільки договір купівлі-продажу обєкта незакінченого будівництва був укладений [PERSON] під час шлюбу та в інтересах сімї, то майно набуте за цим договором, а саме: ? частина обєкту незавершеного будівництва з будівельною готовністю будівель та споруд 95% від загального обєму виробничотехнічної бази літ. А-2, А-2, A-3, загальною площею 1 723,1 м.кв., № 1-8-огорожі металеві залізобетонні за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Каруни, 75, вартістю 2 522 034,00 гривні 00 копійок, є спільною сумісною власністю подружжя. Ст.41 Конституції України та ч.1 ст.321 ЦК України встановлює, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ч.6 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження»передбачає, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі, якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Як вбачається з вимог ч.1 ст.73 СК України, за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Відповідно до ч.1 ст. 371 ЦК України, кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Не дивлячись на чітко нормативно визначений порядок звернення стягнення на майно боржника, що є спільною сумісною власністю, а саме звернення державного виконавця або стягувача до суду щодо обовязкового виділення частки із спільної сумісної власності, державним виконавцем ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції дані вимоги виконані не були. Як вбачається, державним виконавцем під час проведення виконавчих дій не було з'ясовано чи знаходиться вказане майно у спільній сумісній власності та згідно з постановою державного виконавця воно в цілому було передано стягувачу, що призвело до порушення прав власності позивачки, у зв'язку з чим її частина, як подружжя у спільному майні, була передана [PERSON] в рахунок погашення боргу іншої особи [PERSON]. П.1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом № 296/5 Міністерства юстиції України 22.02.2012 року передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. П.1 глави 15 зазначеного Порядку встановлено, що у разі виявлення нотаріусом, що ним допущено помилку при вчиненні нотаріальної дії або якщо вчинена нотаріальна дія не відповідає законодавству, нотаріус зобов'язаний повідомити про це сторони (осіб), стосовно яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] мала можливість та зобовязана була перевірити надані документи перед вчиненням нотаріальної дії та встановити що дії не відповідають закону, оскільки главою 13 Порядку вчинення окремих видів нотаріальних дій передбачено, що підставою для видачі нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо вони не відбулися, є обставина якщо прилюдні торги (аукціон) оголошено такими, що не відбулися, нотаріус видає відповідне свідоцтво про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта із зазначенням того, що прилюдні торги (аукціон) не відбулися. В акті про те, що прилюдні торги (аукціон) не відбулися, має бути зазначено: 1)ким, коли і де проводилися прилюдні торги (аукціон); 2)коротка характеристика майна; 3) прізвище, імя, по-батькові (найменування юридичної особи), місце проживання (місцезнаходження) кожного покупця; 4) дані про правовстановлюючі документи, що підтверджували право власності боржника на майно: назва правостановлюючого документа, ким виданий, посвідчений (для нотаріусів зазначаються прізвище, імя, по батькові, нотаріальний округ), дата видачі, посвідчення, номер за реєстром, орган реєстрації, дата та номер реєстрації; 5) підстави, з яких прилюдні торги (аукціон) не відбулися. Окрім цього, в свідоцтві нотаріуса зазначено, що правовою підставою його видачі є ст.61 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що у разі присудження стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, державний виконавець вилучає ці предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. Дана стаття не передбачає виконання рішення суду в порядку проведення прилюдних торгів (аукціону), а тільки передачу предметів, зазначених у виконавчому документі. В даному випадку у виконавчому документі, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, жодного предмета, належного боржнику та присудженого стягувачу, не вказано. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи викладене, суд вважає скасувати постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, постановлену 20.07.2012 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції [PERSON], на виконання виконавчого провадження №30732270, а також скасувати свідоцтво, видане 24.07.2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі №618, про належність [PERSON] на праві власності ? частини об'єкту незавершеного будівництва, що розташований за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Каруни, 75. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В іншій частині суд вважає відмовити, оскільки дані вимоги не знайшли свого доведення в суді.

Outcome: partial