Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

У грудні 2012 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 1 в будинку № 7 по вул. Новобудівній в м. Миколаєві. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що вона є квартиронаймачем квартири [ADDRESS], згідно Рішення №577 від 30.11.1995 р., виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської Ради народних депутатів. Дана квартира не приватизована, складається з 2-х кімнат, житловою площею 28 кв. м., загальною площею 41,5 кв. м.. В спірній квартирі позивач була зареєстрована 04.11.1980 року. Як член сімї наймача, а саме дружина [PERSON], який став основним квартиронаймачем даного житла після переоформлення особливого рахунка на його імя після його батька [PERSON]. Виписка з Рішення Виконавчого комітету Корабельної районної Ради народних депутатів №358 від 02.11.1984 року додається. Після розірвання шлюбу колишній чоловік виписався з спірного житлового приміщення, а позивачка переоформила особовий рахунок на своє імя. 23 листопада 1996 року позивачка уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про одруження, актовий запис за №536 та зареєструвала його 13.12.1996 року. в спірній квартирі [ADDRESS], як член родини. Згідно довідки про склад сімї за вих. № 1011 від 08.02.2013 року, виданої КП ДЄЗ Океан в даному житловому приміщенні зареєстровано четверо: позивачка по справі - [PERSON] з 04.11.1980 р., її чоловік [PERSON] з 13.12.1996 р., спільна донька [PERSON] з 05.07.1996 р., та син від першого шлюбу, відповідач по справі - [PERSON] з 21.02.1984 р. Однак фактично відповідач [PERSON] залишив спірне житлове приміщення у травні 2006 року, коли став приживати цивільним шлюбом зі своєю дружиною в квартирі [ADDRESS], що належить бабусі дружини відповідача. За даною адресою зареєстровані дружина відповідача разом з їхньою спільною дитиною. Відповідач знаходився 3 роки в місцях позбавлення волі, і при звільненні його дружина надала довідку, що він після повернення буде мешкати разом з родиною за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на те, що відповідач не проживає в вищезгаданій квартирі, понад 6 років, має інше постійне місце проживання, позивач звернулася до суду з даним позовом, бо сплачує комунальні платежі за відсутню людину та несе додаткові фінансові витрати. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення позивача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач є квартиронаймачем квартири [ADDRESS], згідно Рішення №577 від 30.11.1995 р., виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської Ради народних депутатів. Дана квартира не приватизована, складається з 2-х кімнат, житловою площею 28 кв. м., загальною площею 41,5 кв. м.. В спірній квартирі позивачка була зареєстрована 04.11.1980 р., як член сімї наймача, а саме дружина [PERSON], який є основним квартиронаймачем. Після розірвання шлюбу колишній чоловік виписався з спірного житлового приміщення, після чого позивачка переоформила особовий рахунок на своє імя. 23 листопада 1996 року позивачка уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про одруження, актовий запис за №536 та зареєструвала його 13.12.1996 року. в спірній квартирі [ADDRESS], як член родини. Згідно довідки про склад сімї за вих. № 1011 від 08.02.2013 року, виданої КП ДЄЗ Океан в даному житловому приміщенні зареєстровано четверо: позивачка по справі - [PERSON] з 04.11.1980 р., її чоловік [PERSON] з 13.12.1996 р., спільна донька [PERSON] з 05.07.1996 р., та син від першого шлюбу, відповідач по справі - [PERSON] з 21.02.1984 р. Однак фактично відповідач [PERSON] залишив спірне житлове приміщення у травні 2006 року, коли став приживати цивільним шлюбом зі своєю дружиною в квартирі [ADDRESS], що належить бабусі дружини відповідача. За даною адресою зареєстровані дружина відповідача разом з їхньою спільною дитиною. Відповідач знаходився 3 роки в місцях позбавлення волі, і при звільненні його дружина надала довідку, що він після повернення буде мешкати разом з родиною за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні відповідач зобовязаний протягом десяти днів з дня прибуття до нового мясця проживання зареєструвати місце проживання. Посилаючись на те, що відповідач не проживає в вищезгаданій квартирі, понад шість років, має інше постійне місце проживання, позивач звернулася до суду з даним позовом, бо сплачує комунальні платежі за відсутніх людей та несе додаткові фінансові витрати. Факт не проживання відповідача у житловому приміщенні квартирі [ADDRESS], підтверджується актами про не проживання від 27 травня 2011 року та 16 січня 2013 р. з травня 2006 р., зареєстрованими в КП ДЄЗ Океан. З травня 2006 р. відповідач жодного разу не зявився в спільному житловому приміщенні, не користувався ним та не бажає користуватися взагалі. Всі обовязки, що випливають з утримання та обслуговування квартири покладення тільки на позивача, тому відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного Кодексу України може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщення. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст. 167 Житлового Кодексу України відповідач [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 1 по вул. Новобудівній № 7 в м. Миколаєва. Відповідно до ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його пропущення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Таким чином, з огляду на те, що відповідач, шість років відсутній в спірному житловому приміщенні без поважних причин, має інше постійне місце проживання, перешкод, щодо входження до приміщення йому ніхто не чинив і не чинить, замки не змінювалися, особистих речей відповідача також в даному житловому приміщенні не має, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved