Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що між ТОВ "Херсонавтотранс" та відповідачем укладено договір про надання позики від 12.02.2008 року в розмірі 20000 грн. строком на 24 місяців. 24.03.2010 року відповідач уклав з позивачем договір про реструктуризацію боргу на термін з 01 червня 2010 року до 24 вересня 2010 року в сумі 8555 грн. Однак станом на день звернення до суду відповідач заборгованість не сплатив. Просили стягнути з відповідача борг за договором про реструктуризацію заборгованості від 24.03.2010 року, у сумі 8555,00 грн., три проценти річних з простроченої суми заборгованості у розмірі 618,77 грн., пеню в розмірі 37642,00 грн., інфляційні в сумі 533,69 грн. судові витрати по справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги уточнив, просив стягнути з відповідача борг за договором про реструктуризацію заборгованості від 24.03.2010 року, у сумі 8555,00 грн., три проценти річних з простроченої суми заборгованості у розмірі 618,77 грн., пеню в розмірі 15612,87 грн., інфляційні в сумі 533,69 грн. судові витрати по справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання зявився, позовні вимоги визнав в частині боргу за договором про реструктуризацію заборгованості від 24.03.2010 року, у сумі 8555,00 грн., в іншій частині позовні вимоги вважав необґрунтованими, просив відмовити у їх задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 12.02.2008 року отримав 20 000 грн. в борг у ВАТ "Херсонавтотранс", що підтверджується копією заяви [PERSON] від 12.02.2008 року та копією зобовязання боржника від 12.02.2008 року. 24.03.2010 року відповідач уклав з позивачем договір про реструктуризацію боргу на термін з 01 червня 2010 року до 24 вересня 2010 року в сумі 8555 грн., що підтверджується копією договору. Згідно розрахунку суми боргу [PERSON], наданого позивачем, основна сума боргу [PERSON] перед позивачем становить 8555,00 грн., інфляційне збільшення суми боргу за період з 25.09.2010 року по 20.02.2013 року становить 533,69 грн., сума пені за прострочення виконання зобовязання за період з 25.09.2010 року по 20.02.2013 року (880 днів) становить 37642,00 грн., сума відсотків за вказаний період становить 618,77 грн. Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошті у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання, звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він дає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тому, невиконання відповідачем умов договору позики у встановлений строк надає право позивачу вимагати вчинення від нього таких дій у судовому порядку. Частиною першою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки в договорі про реструктуризацію боргу від 24.03.2010 року сторонами не встановлений розмір процентів, які боржник повинен сплатити в разі прострочення зобовязання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача за період з 25.09.2010 року по 20.02.2013 року три проценти річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 618,77 грн., а також інфляційне збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції у сумі 533,69 грн. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 8 договору про реструктуризацію боргу від 24.03.2010 року сторони домовилися, що за порушення строків платежів відповідач сплачує пеню в розмірі 0,5% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Оскільки представник позивача в судовому засіданні уточнив суму пені, яку просив стягнути на користь позивача, зменшивши її розмір, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пеню за порушення строків платежів в розмірі 15612,87 грн. Враховуючи те, що відповідач в судовому засіданні визнав, що не повернув суму основного боргу позивачу, а також те, що факт отримання [PERSON] грошових коштів підтверджений відповідними доказами, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з позивача на користь позивача суми боргу за договором про реструктуризацію заборгованості від 24.03.2010 року, у розмірі 8555,00 грн..

Outcome: approved