Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду до суду з зазначеним позовом, який в подальшому був уточнений, в якому просять стягнути з відповідача спричинену моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП, яка мала місце 30.09.2011 року, у сумі 12 000 грн. на користь [PERSON] та 10 000 грн. відповідно на користь [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що 30.09.2011 року о 16:40 годині в м. Білгород - Дністровському Одеської області, [PERSON] керуючи автомобілем Н200 державний номер ВН74978СХ на перехресті при повороті ліворуч не пропустив автомобіль Daеwoo Lanos, державний номерний знак [NUMBER], який рухався на зустріч, внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР, а саме п.16.6 скоїв зіткнення із автомобілем Daеwoo Lanos, державний номерний знак [NUMBER]. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, згідно наданої на адресу суду письмової заяви, доводи позовної заяви підтримує, просить задовольнити. Відповідач позов не визнає, надав письмове заперечення проти позову, просить відмовити у його задоволенні. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що дійсно, 30.09.2011 року о 16:40 годині в м. Білгород - Дністровському Одеської області, [PERSON] керуючи автомобілем іН200 державний номер ВН74978СХ на перехресті при повороті ліворуч не пропустив автомобіль Daеwoo Lanos, державний номерний знак [NUMBER], який рухався на зустріч, внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР, а саме п.16.6 скоїв зіткнення із автомобілем Daеwoo Lanos, державний номерний знак [NUMBER]. Відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України і накладено адміністративне стягнення, що підтверджується постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.10.2011 року. Згідно з положеннями ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обовязковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль Daеwoo Lanos, державний номерний знак [NUMBER],належить позивачу [PERSON] .П. , що підтверджується право встановлювальними документами. Позивачі вказують, що тривалий час були позбавлені можливості скористатися належним транспортним засобом, необхідно було прикладати додаткових зусиль необхідних для ; порушився нормальний уклад життя, чим спричинені моральні страждання, що призвело до нервового стресу, душевних страждань, порушення звичного укладу життя, тому оцінюють моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та 12 000 грн. Відповідно до ч.3 ст.10 і ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.Таким чином, позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди підтверджені належними доказами. Згідно ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана шкода джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Частиною 5 ст.1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, суд встановив, що моральну шкоду заподіяно відповідачем, винні дії якого знаходяться у безпосередньому причинному звязку із заподіяною позивачу шкодою, а також це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст. 23 ЦК України особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях , яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; душевних стражданнях , які фізична особа зазнала у звязку з противоправною поведінкою щодо неї самої , членів сімї, у душевних стражданнях, які зазнала фізична особа у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна, у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню , та не повязана з розміром цього відшкодування. Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди»від 31.03.1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з пунктом 5 постанови пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»відповідно до загальних підстав цивільно правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд в повній мірі враховує положення п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами і доповненнями, внесеними від 25 травня 2001 року , відповідно до яких, крім урахування характеру та обсягу страждань і немайнових витрат, яких зазнала особа, необхідно виходити із засад розумності , виваженості та справедливості. Отже, щодо заявлених позивачами вимог про стягнення моральної шкоди, то суд відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України, в яких закріплено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, вбачає підстави для задоволення частково позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки у звязку з ДТП зявився відповідний дискомфорт в нормальний уклад життя позивачі, що викликало у них негативні емоції, вони втратили душевний спокій, у них порушився сон, стали більш роздратованими, що негативно впливає на відносини в сімї та побуті. Таким чином, суд виходить з того, що сама по собі ситуація ДТП є стресовою і підтвердження моральних страждань на цей момент не потребує та враховуючи факт завдання позивачам моральних страждань в зв'язку з пошкодженням майна, те що позивачу були заподіяні душевні страждання, пов'язані з порушенням звичного устрою життя, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність стягнення розміру компенсації моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача користь позивача [PERSON] моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн., а на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 2 000 грн. Разом з тим, суд не приймає до уваги надані позивачем в якості доказів квитанції щодо спричинення матеріальної шкоди, оскільки суд виходить з таких встановлених принципів цивільного судочинства, як змагальність та диспозитивність, що передбачені ст. 10, 11 ЦПК України, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог , оскільки вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди предявлені не були.

Outcome: partial