Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона є приватним підприємцем, і є власником магазину Кури-гриль, продавцями якого були відповідачі по справі, [PERSON] та [PERSON]. 12 жовтня 2009 року в даному магазині була проведена ревізія товарно-матеріальних цінностей, згідно якої продавці, які є відповідачами по справі, [PERSON] та [PERSON], спричинили недостачу в розмірі 4052,96 (чотири тисячі пятдесят дві гривні девяносто шість копійок), яку вони на підставі розписок зобовязувалися повернути до 13 жовтня 2009 року, але відповідачі до цього часу вищевказаний борг не повернули. Позивач просить стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 1061,36 (одна тисяча шістдесят одна гривня тридцять шість копійок) та 3500 (три тисячі пятсот) гривень моральної шкоди та просить стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 2509,17 (дві тисячі пятсот девять гривень сімнадцять копійок) та моральну шкоду в розмірі 3500 (три тисячі пятсот) гривень. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, пояснивши, що відповідачі по справі спричинили їй матеріальну та моральну шкоду. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та зазначила, що шкоду позивачу не завдала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, зазначила, що шкоду позивачу не спричиняла та просить суд в задоволені позовних вимог відмовити. Допитані в якості свідків працівники магазину пояснили, що проводили ревізію та виявили недостачу товарно-матеріальних цінностей. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом з достовірністю встановлено, що позивач є власницею магазину Кури-гриль, що розташований за адресою: смт.Іванків, вул.Київська,30 Київської області. Відповідно до п.1 Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного 22 вересня 2009 року між ПП Сніжко Мариною Віталіївною та [PERSON], працівник, що займає посаду продавця або виконує роботу безпосередньо повязану з продажем та реалізацією бере на себе повну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому Адміністрацією матеріальних цінностей. Як вбачається з п.1 Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного 05 жовтня 2009 року між ПП Сніжко Мариною Віталіївною та [PERSON], працівник, що займає посаду продавця або виконує роботу безпосередньо повязану із зберіганням, обробкою, продажем, відпусканням вірних товарно-матеріальних цінностей бере на себе повну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому Адміністрацією матеріальних цінностей. На підтвердження факту недостачі товарно-матеріальних цінностей було складено акт документальної ревізії товарно-матеріальних цінностей по магазину Кури-гриль за період з 05.10.2009 року по 11.10.2009 року, згідно якого недостача товарно-матеріальних цінностей становить 4052,96 (чотири тисячі пятдесят дві гривні девяносто шість копійок). Підтвердженням вини відповідачів є розписки, складені 12 жовтня 2009 року [PERSON] та [PERSON], в яких останні зобовязуються повернути борг не пізніше 13 жовтня 2009 року. Відповідно до ст.130 ч.1 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідності тільки за прямо дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Відповідно до п.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст.135-1 цього Кодексу, якщо укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до ст.135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівником (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо звязані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих ним цінностей. Оскільки факт заподіяння матеріальної шкоди позивачу підтверджується матеріалами справи, актом документальної ревізії товарно-матеріальних цінностей по магазину Кури-гриль за період з 05.10.2009 року по 11.10.2009 року, договорами про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 22.09.2009 року та 05.10.2009 року, розписками [PERSON], [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1061,36 грн. з [PERSON] та 2509,17 грн. з [PERSON] підлягають повному задоволенню. Стосовно вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 7000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації. Відповідно до п.3 Постанови ПВС від 31.03.1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Зясовуючи підстави заподіяння моральної шкоди, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується, суд приходить до висновку що позивач дійсно зазнав моральної шкоди, але в значно менших розмірах. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, підлягають частковому задоволенню оскільки при визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує те, що дійсно в результаті недостачі товарно-матеріальних цінностей, спричиненої відповідачами їй були завдані моральні страждання, погіршився стан здоровя, у звязку з чим суд вважає, що сума в 500,00 грн. відповідає тим негативним наслідкам, які було заподіяно позивачеві, і достатньою для відшкодування моральної шкоди. У відповідності до ст.88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного й

Outcome: partial