overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на ту обставину, що вона з 29.09.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просила суд стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до її повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, заявою від 16.05.2012 року позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно свідоцтва про народження дитини, батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] є відповідач по справі, [PERSON]. Згідно довідки виконавчого комітету Комишанської селищної ради Комсомольського району м.Херсона № 1265 від 10.05.2012 року, неповнолітній [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON]. У відповідності ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач позивачці [PERSON] матеріальну допомогу не надає, чим ставить її та дитину у скрутне становище. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, із [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до її повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 214,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-07 00:00:00

27.07.2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, вказуючи на те, що 28 березня 2007 року помер його батько [PERSON], у звязку з чим відкрилась спадщина. Він має право на спадкування майна батька за законом. Однак у спадкодавця не було правовстановлюючого документа на вказане майно. У судове засідання сторони не зявились, при цьому позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Позивач [PERSON] народився 06.03.1967 року. Як вбачається зі свідоцтва про народження його батьками є: [PERSON], [PERSON] (а.с. 4). 28.03.2007 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). Після його смерті залишився будинок за адресою с. Вишеньки, провул. Мозгового, буд. 4, Коропського району, Чернігівської області за яким не зареєстровано право власності. Спадкоємцями майна померлого [PERSON] за законом є дружина [PERSON], яка на день смерті із спадкодавцем не проживала та подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, син [PERSON], який подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини та син [PERSON], який прийняв спадщину подачею заяви. Згідно довідки Вишенківської сільської ради від 15.06.2012 року № 454 житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, що знаходяться в с. Вишеньки, провул. Мозгового, 4 належать [PERSON], який помер 28.03.2007 року. Будинок збудований [PERSON] згідно погосподарської книги у 1961 році. Оскільки позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи № 580 суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на будинок. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання спільної неповнолітньої доньки [PERSON], яка народилася 13.11.2010 року в розмірі 500 гривень, посилаючись на те, що відповідач добровільно не утримує матеріально дитину. Позивачка в судовому засіданні зменшила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в примусовому порядку в розмір 400 гривень. Пояснила, що вони із відповідачем проживають окремо, донька проживає разом із нею. На даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і не має змоги працювати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що не має постійної роботи та сплачує аліменти на утримання ще однієї дитини в розмірі 425 гривень щомісячно. Судом в межах заявлених позовних вимог, наявними у справі доказами встановлено наступне. Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, але з листопада 2011 року припинили їх та проживають окремо. Сторони є батьками [PERSON], яка народилася 13.11.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає разом із позивачкою [PERSON] , про що свідчить довідка Роздільнянської міської ради одеської області. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України, враховує матеріальне положення сторін, можливість утримання дитини працездатною позивачкою, наявність на утримані відповідача ще однієї неповнолітньої дитини, і вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно, що визнано сторонами в судовому засіданні. Судові витрати по справі стягнути з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-07 00:00:00

зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. З повним рішенням суду можна ознайомитись 13.08.2012 року. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання недієздатним свого сина [PERSON], посилаючись на те, що він тривалий час хворіє на психічну хворобу, у звязку з чим він не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. Визнання сина недієздатним їй потрібно для оформлення над ним опіки і отримання відповідних допомог. У судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримала та просить заяву задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини та докази. Перевіривши та дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд вважає, що заява є обгрунтованою і підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст. 39 ч. І ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та ( або ) керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON] страждає на стійке тяжке хронічне психічне захворювання, що підтверджується такими доказами: довідкою Володимир-Волинсьої ЦРЛ про те, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра з діагнозом шизофренія, параноїдна форма; пенсійнем посвдченням № [NUMBER] про те, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи з даним діагнозом. За висновком судово-психіатричної експертизи від 31.07.2012р.( акт № 417) [PERSON] виявляє ознаки параноїчної шизофренії, безперервно-прогредієнтного типу перебігу, параноїчного синдрому з наростаючим змішаним дефектом, що позбавляє його можливості розуміти свої дії та керувати ними. Отже, зазначені вище докази в сукупності дають суду підставу для визнання [PERSON] недієздатною. Відповідно до ст. ст. 41 ч.І, 58 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка, а відповідно до ст. 60 ч.І цього Кодексу суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже, відповідно до вимог закону при визнанні [PERSON] недієздатним над ним необхідно встановити опіку та призначити опікуна. Представник заявника просить призначити опікуном [PERSON] його матір [PERSON] Беручи до уваги відсутність обставин, за яких фізична особа не може бути опікуном, відповідно до ст. 64 ЦК України, суд вважає, що є достатні підстави для задоволення подання органу опіки та піклування про призначення опікуном [PERSON] його матері [PERSON] На підставі ст.ст. 39 ч.І, 41 ч.І, 55, 58, 60 ч.І ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-07 00:00:00

Руденський психоневрологічний інтернат Любомльського району просить постановити рішення про визнання [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити інтернат в особі його директора опікуном. Вимоги обґрунтовано тим. що підопічна в зв'язку з неможливістю самообслуговування та втратою родинних зв'язків поміщена на довічне утримання в інтернат, де знаходиться в даний час. Підопічна страждає психічним захворюванням, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, розпоряджатись своїми грошовими коштами, неспроможна здійснити виборче право. Директор Руденського психоневрологічного інтернату та Хворостівський сільський голова подали у канцелярію суду заяви про підтримання заявлених вимог та проведення розгляду без участі представника інтернату та сільської Ради. Прокурор підтримав заяву Руденського психоневрологічного інтернату Любомльського району про визнання недієздатною [PERSON] Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. [PERSON] утримується в Руденському психоневрологічному інтернаті, що стверджено довідкою інтернату. Згідно з актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи №276 [PERSON] виявляє ознаки параноїдної шизофренії з емоційно-вольовим дефектом, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно з ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, встановлені фактичні обставини свідчать, що вимоги заяви про визнання [PERSON]. недієздатною обґрунтовані, доведені і підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 2 ст. 63 ЦК України встановлено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно із ст.66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у ... закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Таким чином, встановлено підстави для встановлення над [PERSON] опіки. Однак законом не передбачена можливість призначення юридичної особи чи закладу охорони здоров'я опікуном. Тому вимоги про призначення інтернату опікуном слід залишити без задоволення. Отже, заява підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-07 00:00:00

Руденський психоневрологічний інтернат Любомльського району просить постановити рішення про визнання [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити інтернат в особі його директора опікуном. Вимоги обґрунтовано тим, що підопічна в зв'язку з неможливістю самообслуговування та втратою родинних зв'язків поміщена на довічне утримання в інтернат, де знаходиться в даний час. Підопічна страждає психічним захворюванням, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, розпоряджатись своїми грошовими коштами, неспроможна здійснити виборче право. Директор Руденського психоневрологічного інтернату та Хворостівський сільський голова подали у канцелярію суду заяви про підтримання заявлених вимог га проведення розгляду без участі представника інтернату та сільської Ради. Прокурор підтримав заяву Руденського психоневрологічного інтернату Любомльського району про визнання недієздатною [PERSON] Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. [PERSON] утримується в Руденському психоневрологічному інтернаті, і по стверджено довідкою інтернату. Згідно з актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи №283 [PERSON] виявляє ознаки судинної деменції, внаслідок чого вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно з ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювані значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, встановлені фактичні обставини свідчать, що вимоги заяви про визнання [PERSON] недієздатною обґрунтовані, доведені і підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування Частиною 2 ст. 63 ЦК України встановлено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно із ст.66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у ... закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над шею здійснює цей заклад. Таким чином, встановлено підстави для встановлення над [PERSON] опіки. Однак законом не передбачена можливість призначення юридичної особи чи закладу охорони здоров'я опікуном. Тому вимоги про призначення інтернату опікуном слід залишити без задоволення. Отже, заява підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-07 00:00:00

Руденський психоневрологічний інтернат Любомльського району просить постановити рішення про визнання [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити інтернат в особі його директора опікуном. Вимоги обгрунтовано тим, що підопічна в зв'язку з неможливістю самообслуговування та втратою родинних зв'язків поміщена на довічне утримання в інтернат, де знаходиться в даний час. Підопічна страждає психічним захворюванням, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, розпоряджатись своїми грошовими коштами, неспроможна здійснити виборче право. Директор Руденського психоневрологічного інтернату та Хворостівський сільський голова подали у канцелярію суду заяви про підтримання заявлених вимог та проведення розгляду без участі представника інтернату та сільської Ради. Прокурор підтримав заяву Руденського психоневрологічного інтернату Любомльського району про визнання недієздатною [PERSON] Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. [PERSON] утримується в Руденському психоневрологічному інтернаті, що стверджено довідкою інтернату. Згідно з актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи №272 [PERSON] виявляються в даний час ознаки хронічного, стійкого психічного розладу у вигляді органічного ураження головного мозку інфекційного генезу з інтелектуально-мнестичним зниженням та емоційно-вольовою нестійкістю в ст. декомпенсації, які позбавляють- її можливості усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, встановлені фактичні обставини свідчать, що вимоги заяви про визнання [PERSON] недієздатною обгрунтовані, доведені і підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 2 ст. 63 ЦК України встановлено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно із ст.66 ЦК України якщо над фізичною особою, яка перебуває у ... закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Таким чином встановлено підстави для встановлення над [PERSON] опіки. Однак законом не передбачена можливість призначення юридичної особи чи закладу охорони здоров'я опікуном. Тому вимоги про призначення інтернату опікуном слід залишити без задоволення. Отже, заява підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-07 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-07 00:00:00

В липні 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 18 лютого 2007 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у відділі РАЦС Теплицького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис за №08. В шлюбі мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Вказала, що сімейне життя не склалось, оскільки відповідач не піклувався про матеріальне забезпечення сімї, проявляв неповагу, ображав її. З жовтня 2011 року вони проживають окремо, шлюбні відносини припинили і поновлювати їх вона не бажає. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Вважає, що їх сімю зберегти неможливо, так як вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, чоловік зраджував їй. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав. Вважає, що поновити сімейні стосунки не можливо, оскільки між ним та дружиною відсутні взаємоповага та взаєморозуміння. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 2007 року, шлюб зареєстровано відділом РАЦС Теплицького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис за № 08. В шлюбі мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою Залузької сільської ради за №166 від 17 липня 2012 року. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, подружні стосунки не підтримують з жовтня 2011 року, на примирення не погоджуються, сімейні відносини, що склались, негативно впливають на інтереси позивача та неповнолітньої дитини, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача та інтересам їх неповнолітнього сина. Сторони шлюб розривають вперше.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення збитків. В обгрунтування своїх вимог вказував, що 19 травня 2012 року об 04 год. ЗО хв. біля с. Олімпіадівка, Драбівського району Черкаської області згорів службовий автомобіль Інспекції державного технічного нагляду Черкаської облдержадміністрації, д. н. 01081 МЕ, 2004 року випуску. Керував даним автомобілем, колишній головний державний інспектор Держтехнагляду Черкаської обласної державної адміністрації [PERSON]. При складанні акту службового розслідування з'ясувалося, що зберігач [PERSON] в порушення п. 2. З договору від 03.05.2012 року щодо відповідального зберігання службового автомобіля [NUMBER], не погоджуючи дії з начальником інспекції державного технічного нагляду Черкаської облдержадміністрації, посадовими особами інспекції, і з головним державним інспектором Держтехнагляду Черкаської обласної державної адміністрації - [PERSON], о 04 год. ЗО хв. на даному службовому автомобілі у особистих справах поїхав до маршрутного таксі щоб передати передачу. Інспектором Драбівського РС УДІТБ у Черкаській області встановлено, що причиною пожежі стало коротке замикання. Відповідно до умов договору про зберігання відповідач не мав права керувати та розпоряджатися автомобілем д.н.01081МЕ. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та підтримав їх, просив суд позов задоволити в повному обсязі, зобов'язати відповідача відшкодувати інспекції понесену матеріальну шкоду в натурі, передавши Інспекції державного технічного нагляду Черкаської облдержадміністрації, річ того ж роду і такої ж якості, як автомобіль [NUMBER] (2004 року випуску) та покласти на нього витрати з знаття та реєстрації транспортного засобу та стягнути з нього судові витрати. Відповідач позов визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Факти викладені у позовній заяві підтверджуються доданими до неї документами, а саме, наказом інспекції державного технічного нагляду Черкаської облдержадміністрації про службове розслідування від 19.06.2012 № 16, актом службового розслідування від 05.07.2012 ^ року, актом про пожежу від 19.06.2012 року, наказом інспекції державного технічного нагляду Черкаської облдержадміністрації про передачу товарно-матеріальних цінностей від 03.05.2012 року №13, договором відповідального зберігання від 03.05.2012 року. Згідно ст.134 Кодексу законів про працю України повна матеріально відповідальність настає у випадку коли між роботодавцем та працівником укладено договір про передачу майна на зберігання. Таким чином, оскільки між сторонами був укладений договір відповідального зберігання від 03.05.2012 року, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved