Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 16.05.2012 року близько 19 год. в приміщені гуртожитку по вул. Гайова 4 відповідачі по справі заподіяли їй тілесні пошкодження, образили, вирвали золоті сережки та внаслідок таких неправомірних дій зі сторони відповідачів, позивач зазнала матеріальної шкоди, яку вона оцінює в 3000 грн., а також, позивачу була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 5000 грн., а тому позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів зазначені суми матеріальної і моральної шкоди, що в цілому становить 8000 грн. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов в повному обсязі. Відповідачі позов не визнали. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження № 12013100030000567 по факту отримання т\\у [PERSON], дослідивши матеріали даної справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач 16.05.2012 року разом зі своїми друзями прийшла до гуртожитку по вул. Гайова 4 де проживає її син, гостюючи у сина, вирішила зясувати існуючу конфліктну ситуацію з приводу розміщення пральної машинки в спільному приміщенні гуртожитку, спеціально відведеному для прання. З даним питанням позивач звернулася в кімнату де мешкає [PERSON] і [PERSON], між сторонами виникла сварка, яка переросла в бійку. В цій конфліктній ситуації були задіяні вісім осіб та декілька осіб, які прийшли на шум з третього поверху гуртожитку, щоб розборонити, заспокоювали та викликали працівників міліції, швидку допомогу відповідачу [PERSON] Зазначені обставини були встановлені судом, не заперечуються сторонами та підтверджуються показами свідків, матеріалами кримінального провадження. В судовому засіданні встановлено, що 16.05.2012 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського МВМ № 2 із заявою, де просила притягнути до відповідальності, як зясувалося пізніше, [PERSON] і [PERSON]О, які вчинили сварку і бійку, нанесли позивачу тілесні пошкодження, позивач зазначила, що має намір проходити СМО. Також, 16.05.2012 р. [PERSON] звернулася до Білоцерківського МВМ № 2 із заявою, де просила притягнути до відповідальності невідомих їй осіб, які вчинили з нею сварку, бійку, в ході якої отримала тілесні пошкодження та мала намір проходити СМО. За наслідками розгляду вказаних заяв, були встановлені зазначені вище обставини, існувала лише, розбіжність в показах скаржників з приводу того, хто був ініціатором сварки та бійки. В порушені кримінальної справи відносно [PERSON] та [PERSON] було відмовлено за відсутністю в їх діях складу злочину передбаченого ст.. 296 КК України. Наведене підтверджується оглянутими заявами [PERSON], [PERSON] та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.05.2012 р., що мали місце в відмовному матеріалі № 3959 та в подальшому були обєднані в одне кримінальне провадження з іншими заявами [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що 22.05.2012 р. було складено акт судово-медичного обстеження №139 гр. [PERSON], зі слів якої і з направлення травматологічного пункту відомо, що травма сталася 16.05.2012р. Даний акт містить перелік пошкоджень, що були виявлені у [PERSON] (синець в лобній ділянці зліва, синець на обох повіках лівого ока з переходом на перенісся, два синці на руках) та висновок про те, що описані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а\\с7,8). Зазначене вище кримінальне провадження містить два протоколи медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння і з даних протоколів вбачається, що гр.[PERSON] та її син [PERSON] 16.05.2012 року були в стані алкогольного спяніння. На факт алкогольного спяніння позивача, також, вказують відповідачі, свідки [PERSON], [PERSON]Ю та [PERSON] і сама позивач та її син при огляді їх 16.05.2012 р. вказували, що вживали пиво. В судовому засіданні встановлено, що позивач неодноразово оскаржувала постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, призначалися додаткові перевірки та 15.03.2013 року начальником СВ-2 МВМ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області було складено висновок про те, що рішення слідчого СВ-2 МВМ по закриттю кримінального провадження № 12013100030000567 від 21.01.2013 р. за фактом отримання тілесних ушкоджень [PERSON] обґрунтований у звязку з відсутністю складу злочину передбаченого ст.125 КК України. Позивач в судовому засіданні пояснила, що 16.05.2012 р., вона з двома своїми знайомими прийшла провідати свого сина, хотіла їм показати кімнату, яку придбала сину ([PERSON]А.) Позивач була в тверезому стані, вирішила прояснити ситуацію щодо визначення місця для пральної машинки, так як гр.. [PERSON] та інші особи чинили сину перешкоди при визначенні місця у загальній пральній кімнаті. [PERSON] на запитання позивача почала нецензурно виражатися, вчинила сварку, а потім вчепилася в коси. Позивач нічого не памятає, так як [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] повалили її на підлогу, били руками, ногами, а потім приїхали працівники міліції та забрали позивача з сином у відділок. Під час вказаної бійки у позивача зникла одна сережка, а також, позивач понесла матеріальні витрати на обстеження, лікування, хвилювалася, була принижена діями відповідачів та їх спільників. Відповідач [PERSON] суду пояснила, що 16.05.2012 р. до неї в кімнату постукала незнайома жінка, яка з порогу почала сваритися із-за місця для пральної машинки, висловлювала претензії та погрози, була в нетверезому стані, брутально виражалася та почала бійку. На шум вийшов [PERSON] та [PERSON], які намагалися її заспокоїти, позивач повалила [PERSON] на підлогу та тримала за коси, позбігалися люди, приїхали працівники міліції та лікарі швидкої допомоги, яких викликала сусідка. [PERSON] пояснила, що не била [PERSON] і не могла заподіяти тілесних пошкоджень позивачу, оскільки в два рази менша за неї, і, взагалі, на той час [PERSON] була на четвертому місяці вагітності, після вказаного конфлікту її здоровя погіршилося, але від лікування та СМО вимушена була відмовитися, оскільки в неї є ще одна маленька дитина, яку немає з ким залишити. Відповідач суду пояснила, що ніяких сережок, чи інших прикрас у позивача не відбирала, не зривала і про загублену сережку дізналася від працівників міліції, десь, через місяць після конфлікту. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], суду показали, що дійсно позивач пішла до відповідача [PERSON] зясувати деякі спірні питання, але [PERSON] нікого не била, а навпаки побили її та забрали до міліції. Свідки не бачили, щоб у позивача відбирали сережку. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суду показали, що всю конфліктну ситуацію спричинила сама позивач, яка в гуртожитку, перебуваючи в нетверезому стані вчинила сварку та бійку з вагітною дівчиною. Зокрема, свідки [PERSON] та [PERSON] приймали участь у бійці, розтягували відповідачів з позивачем і [PERSON], заспокоювали позивача, яка була агресивно налаштована, викликала собі на допомогу ще якихось двох незнайомих чоловіків, але сусідка викликала міліцію, і позивача з її сином повезли до відділку, а [PERSON] забрала швидка допомога. В судовому засіданні встановлено, що 16.05.2013 р. [PERSON] була доставлена швидкою допомогою о 20:00 год. з діагнозом загроза переривання вагітності, термін на 12-13 тижні, від госпіталізації відмовилася (а\\с36). Даючи оцінку наданим поясненням сторін та показам свідків в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки, як було встановлено, - 16.05.2012 року саме позивач ініціювала конфлікт, прийшла в нетверезому стані до відповідачів вирішувати спірне питання. З пояснень позивача вбачається, що, як із її боку, так і з боку відповідача [PERSON] були помічники, які чи то розбороняли-заспокоювали конфліктуючих, чи то допомагали зясувати правоту в конфлікті. Суд приймає до уваги покази свідків [PERSON] і [PERSON], які не були причетними до конфлікту, не є друзями, чи родичами сторін, а ввечері 16.05.2012р. прийшли на шум з іншого поверху гуртожитку, викликали міліцію та швидку допомогу і, які суду показали, що позивач була в нетверезому стані, агресивна, а відповідача [PERSON] знають, як спокійну сусідку, має маленьку дитину та була на той час вагітною іншою дитиною. Свідки під час конфлікту вказували позивачу про вагітність [PERSON], просили розійтися. Також, суд критично відноситься до пояснень позивача з приводу нанесеної їй матеріальної шкоди, яку вона оцінила в 3000 грн., так як відсутній будь-який розрахунок цієї суми, так і залишається невідомим де і при яких обставинах позивач втратила золоту сережку, чи була в неї ця прикраса до бійки, є недоведеним факт навмисного заволодіння ким-небудь її майном, окрім своїх пояснень, - позивач не надала жодного доказу в підтвердження заподіяння їй матеріальної шкоди. Дійсно, мав місце конфлікт, який розпочала позивач, звернувшись за поясненнями до відповідача, але є необґрунтованим твердження, що, лише, позивач є потерпілою в зазначеному конфлікті. Пояснення позивача з приводу того, що вона є потерпілою в зазначених обставинах заперечуються поясненнями відповідачів. Та обставина, що позивач звернулася з заявою до міліції про притягнення осіб до кримінальної відповідальності, пройшла СМО та позитивно характеризується за місцем роботи не може бути безперечним і належним доказом її вимог по даній справі. Отже, вимоги позивача неаргументовані та такі, що не ґрунтуються на фактичних обставинах, позивач не надала жодного належного доказу своїх вимог. Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.1166 ЦК України, шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Також, в підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок дій відповідачів отримала нервовий стрес та зазнала моральних страждань з приводу протиправної поведінки відповідачів щодо неї, але суд, вважає, що позивачем не надано суду достатніх доказів в підтвердження того, яких саме моральних страждань вона зазнала, якими ж неправомірними діями саме відповідачів їй заподіяно моральну шкоду, не доведено в суді, з чого ж вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди, а тому суд вважає необґрунтованими вимоги позивача і щодо стягнення з відповідачів 5000 грн. в рахунок моральної шкоди. Отже, суд вважає, що даний позов не підлягає до задоволення за недоведеністю позовних вимог. З врахуванням наведеного та

Outcome: dismissed