Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 03.07.2007року було укладено кредитний договір №46/МБ-040.07.1 з відповідачем. Відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором не виконує, до цього часу відповідач кошти не повернув, крім того, у зв'язку з невиконанням умов договору, боржник зобов'язаний сплатити суму боргу, процент за користування кредитом, а також пеню та 3% річних від суми простроченого кредиту і 3% річних від суми прострочених процентів, в зв'язку з чим має заборгованість у сумі 13111,78дол. США, тому просить стягнути суму боргу та сплачені судові витрати з відповідача. Представник позивачf в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача суму простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 500,49дол. США, суму простроченої заборгованості за проценти в розмірі 51,10дол. США, суму пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 65286,80грн., суму пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами в розмірі 6665,78грн., суму 3% річних від суми простроченого кредиту, яка складає 268,06грн., суму 3% річних від суми прострочених процентів в розмірі 27,37грн., що згідно розрахунку загальна заборгованість за кредитним договором складає 9590,50дол. США, що за курсом 7.993 за 1дол.США станом на 21.09.2012р. складає 76656,87грн., тому просить стягнути суму боргу та сплачені судові витрати з відповідача. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні просили застосувати позовну давність та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до слідуючого. Судом встановлено, що між ВАТ "РОДОВІД Банк", найменування якого з 17.06.2009р. у відповідності до вимог Закону України "Про акціонерні товариства" було змінено на ПАТ "РОДОВІД Банк" та [PERSON] 03.07.2007року був укладений кредитний договір №46/МБ-040.07.1 та підписана Додаткова угода до цього кредитного договору, згідно з п.1 Додаткової угоди Банк надав позичальнику кредит в сумі 2000дол.США під 25% річних, зі строком до 02.07.2009р. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач у своїй заяві, не заперечував факту надання грошей за кредитним договором, однак позов не визнав та посилаючись на сплив строків позовної давності просив відмовити позивачу в задоволенні позову. Цивільним кодексом визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду за вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У ст. 257 Цивільного кодексу встановлено загальну позовну давність тривалістю три роки. Як встановлено в судовому засіданні 29.06.2010р. між позивачем та відповідачем було підписано протокол зустрічі, відповідно до умов якого сторони домовились про наступне: позичальник та/або поручитель зобов'язується повністю погасити прострочену заборгованість за кредитом, процентами та комісією в сумі 551,59дол.США не пізніше 31.12.2010р. по графіку - липень - 51дол.США, серпень -50дол.США. з вересня по 100дол.США щомісячно до 31.12.2010р. Відповідач свої зобов'язання відповідно до протоколу зустрічі від 29.06.2010р. не виконав, в зв'язку з чим має заборгованість по наданому кредиту станом на 21.09.2012р., тобто умови протоколу зустрічі не виконано, а тому суд не приймає заяву про застосування строку позовної давності. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно ст. 611ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Однак 02.07.2009р. сплив термін дії кредитного договору, а 31.12.2010р. сплив термін дії укладеного протоколу зустрічі про погашення простроченої заборгованості. Доказів того, що дія укладених між сторонами домовленості при підписанні протоколу зустрічі після закінчення його строку була продовжена на тих же умовах, що зазначені в Кредитному договорі №46/МБ-040.07.1 від 03.07.2007р., зокрема, що стосується розміру процентів та пені, які підлягають сплаті відповідачем, представником позивача в ході розгляду справи не подавалось. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного, положень ст.ст. 530, 598, 1048 ЦК України, після закінчення строку дії відповідного договору (02.07.2009р.; 31.12.2010р.) у відповідача припинився обов'язок по виплаті позивачу процентів по відповідному договору незалежно від виконання ним зобов'язання в частині повернення самої простроченої заборгованості за кредитом. Отже, підстави для стягнення на користь позивача процентів та пені за кредитним договором після закінчення строку його дії відсутні. Згідно вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Остаточний розрахунок по стягненню заборгованості за прострочення грошового зобов'язання [PERSON] перед ПАТ "РОДОВІД Банк" з 29.06.2010р. по 21.09.2012року, за договором в розмірі 551,59дол.США, що за за курсом 7.993 за 1дол.США станом на 21.09.2012р. складає 4408,86грн. та 3% річних від суми простроченого кредиту у розмірі 295,43грн., а всього 4704,29грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в стягненні коштів на його користь з відповідача у сумі 4704,29грн. засновані на законі та підлягають задоволенню, а в іншій частині позовних вимог відмовити, оскільки вони не знайшли свого підтвердження і є безпідставними. При таких обставинах позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги частково з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 470,43грн. судового збору у відшкодування понесених позивачем. Враховуючи викладене і

Outcome: partial