overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

Позивачка 10.04.2012 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, де вказує, що з відповідачем по справі вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах. У період сумісного життя у них народилася дитина: син [PERSON], який знаходиться на її утриманні. Вона вказує, що відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає тому, вона вимушена була звернутися до суду з позовом. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів заробітку. Позивачка надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов та розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалив, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходились у фактичних шлюбних відносинах. У період сумісного життя у них народився син, [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає у розмірі, передбаченому Законом, що підтверджується позовними вимогами позивача та відсутніми письмовими запереченнями відповідача. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на утримання малолітнього сина аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на дитину у судовому порядку у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів), починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду, та до її повноліття, оскільки відповідач є батьком дитини зобовязаний її матеріально утримувати. Окрім цього, відповідач не надав суду доказів про надання такої матеріальної допомоги щомісяця у розмірі встановленому Законом. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 214 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

Позивачка 05 березня 2012 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, де вказує, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від спільного життя вони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], який є інвалідом дитинства, пенсіонер, та неповнолітню доньку [PERSON], яка є учнем другого курсу денного відділення Державного вищого навчального закладу Дніпропетровський технолого-економічний коледжІ рівня акредитації, навчається на контрактній основі, стипендію не отримує, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. У зв'язку з тим, що донька навчається, самостійного заробітку не має, тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Позивачка вказує, що відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, тому вона змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів у примусовому порядку. Просила стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. з усіх видів заробітку на час навчання дитини в учбовому закладі. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання зявився, позовні вимоги визнав частково, зазначив, що визнає позов в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 500 грн., оскільки перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншою особою та має малолітню дитину, а також має зобовязання фінансового характеру за договором іпотеки. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухав пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 22 лютого 2006 року. Від шлюбу мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом дитинства, пенсіонер, та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. 09 грудня 2012 року [PERSON] виповниться вісімнадцять років, тобто вона досягне повноліття. Згідно довідки від 02.03.2012 № 107 [PERSON] навчається на другому курсі денного відділення Державного вищого навчального закладу Дніпропетровський технолого-економічний коледжІ рівня акредитації, на контрактній основі, стипендію не отримує. Термін навчання з 2010 року по червень 2013 року. У відповідності до ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, у випадку, якщо вони продовжують навчання й у зв'язку з чим потребують матеріальної допомоги. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки на період її навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісяця у судовому порядку, починаючи стягнення з моменту досягнення нею повноліття, та на весь час навчання доньки, але не більш ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, тому що відповідач будучи її батьком зобов'язаний її матеріально утримувати. Матеріальну допомогу він може надавати, оскільки є працездатним.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

Позивачка 13 лютого 2012 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, де вказує, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбу. У період сумісного життя у них народився син [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона вказує, що відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає тому, вона вимушена була звернутися до суду з позовом. Просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 893 грн. на утримання сина щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивачка в судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України та за згодою позивача, провести заочний розгляд справи по наявних матеріалах справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який було зареєстровано 02 жовтня 2010 року. Від сумісного життя сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає у розмірі, передбаченому Законом, що підтверджується позовною заявою позивача та відсутніми письмовими запереченнями відповідача. У відповідності зі ст.ст. 180, 184 СК України батьки зобов'язані утримувати і надавати матеріальну допомогу на дитину, при цьому розмір аліментів за заявою платника або одержувача аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, у випадку якщо платник аліментів має нерегулярний, непостійний доход, або частина доходу одержує в натурі. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на дитину у судовому порядку у розмірі 893 грн. щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду, та до її повноліття, оскільки відповідач є батьком дитини зобовязаний її матеріально утримувати. Окрім цього, відповідач не надав суду доказів про надання такої матеріальної допомоги щомісяця у розмірі встановленому Законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 17.11.2001 року, посилаючись на те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, разом не проживають більше року, спільне господарство не ведуть. Позивачка в судове засідання не зявилась, в адресованій суду заяві просила справу розглядати в свою відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 224 - 226 ЦПК України, оскільки заперечень проти заочного розгляду справи позивач не висловлювала. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2001 року, від якого мають неповнолітню дитину: доньку Богдану [INFO]. В теперішній час сторони втратили почуття любові та поваги один до одного та бажають розірвати шлюб, на примирення не згодні, спільне господарство не ведуть. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сімї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Разом з цим вимога позивача про залишення судовим рішенням прізвища чоловіка після розірвання шлюбу задоволенню не підлягає, оскільки вирішення цього питання входить до компетенції органу РАЦС під час державної реєстрації розірвання шлюбу в порядку, передбаченому ст. 15 ЗУ Про державну реєстрацію актів цивільного стану від 01.07.2010 року. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України;

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом та просить розірвати з відповідачем шлюб зареєстрований 26 грудня 1998 року у Циркунівській сільській раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 19. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем не проживають однією сімєю та не підтримують шлюбні відносини з січня 2011 року тому, що в сімї відсутнє взаєморозуміння, часто виникали сварки що і призвело до розриву. В теперішній час шлюб носить формальний характер і його збереження суперечить інтересам позивача. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій свої позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася, подала суду заяву в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала в повному обсязі та просила, розглядати справу за її відсутності. Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд, ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши письмові заяви сторін, докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 грудня 1998 року у Циркунівській сільській раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 19, що підтверджено свідоцтвом про одруження І- ВЛ № 063747, що видане 26 грудня 1998 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про його народження. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що сторони не бажають перебувати у шлюбі, на примирення не згодні, тому суд вважає що шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому за заявою відповідача суд вважає залишити їй прізвище після розірвання шлюбу «Мирошниченко».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 22.09.1995 року. Від даного шлюбу вони мають сина Олександра, [INFO]. Подружнє життя не склалося через те, що у них різні характери, різні погляди на життя, втратили почуття любові один до одного. Шлюбні відносини фактично припинені. Спору про розподіл спільного майна та місце проживання дитини немає. Вважає, що примирення неможливе, просила шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.09.1995 року, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії 1КГ №279714, виданого Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона 22.09.1995 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина Олександра, [INFO]. Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені. Подружнє життя сторін не склалося через втрату почуття кохання та взаємоповаги. Спору про розподіл спільного майна та місце проживання дитини немає. Дитина буде мешкати з позивачкою. Враховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та дитини, суд вважає доцільним розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 20.10.2001 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через те, що у них різні характери, різні погляди на життя, втратили почуття любові один до одного. Шлюбні відносини фактично припинені. Спору про розподіл спільного майна та місце проживання дітей немає. Вважає, що примирення неможливе, просила шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.10.2001 року, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії 1КГ №003759, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона 20.10.2001 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені. Подружнє життя сторін не склалося через втрату почуття кохання та взаємоповаги. Спору про розподіл спільного майна та місце проживання дітей немає. Діти буде мешкати з позивачкою. Враховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та дітей, суд вважає доцільним розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 16.08.2005 року Таврійським міськвиконкомом Новокаховської міськради Херсонської області, актовий запис № 15, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок втрати почуття любові та поваги один до одного, а подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заяв про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. За таких обставин суд, зі згоди позивача, розглядає справу в заочному порядку, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.08.2005 року Таврійським міськвиконкомом Новокаховської міськради Херсонської області, актовий запис № 15. Після одруження сторони обрали спільне прізвище «Новрузбекови». Від шлюбу мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. Таким чином, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110-112, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: вул.Козинці, 37 в с.Постійне, Костопільського району, Рівненської області. В судове засідання позивач не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відстусності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позов визнали. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 27.08.2011 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: вул.Козинці, 37 в с.Постійне, Костопільського району, Рівненської області, що підтверджено випискою з погосподарської книги №291 від 20.02.2012 року та технічним паспортом на будинок. Відповідно до довідки Рівненського ОБТІ № 21/224 від 01.03.2012 р., вартість житлового будинку №37 з надвірними будівлями по вул.Козинці в с.Постійне, Костопільського району, Рівненської області становить 123038 (сто двадцять три тисячі тридцять вісім)грн., загальна площа будинку 90,6 кв.м., а житлова 45,4 кв.м. [PERSON] згідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька та відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Мати позивача [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь сина, про що свідчить письмова заява від 15.02.2012р. (а.с.9,10). Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги мотивує тим, що 24.06.1996 року помер її чоловік [PERSON] Після смерті чоловіка залишилось нерухоме майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в с. Ярославка Бобровицького району вул. Леніна,17. Як спадкоємець за законом, позивачка фактично прийняла спадщину, так як на день смерті постійно з ним проживала та була прописана. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, який би посвідчував право власності спадкодавця на вищевказане майно, та первинної реєстрації в бюро технічної інвентаризації, тому вона звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності . Позивачка до суду не з'явилася, в заяві до суду просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги підтримує. Відповідач до суду не з'явився, в поданій заяві просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги визнає. Враховуючи заяви сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи ,суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з слідуючого. Судом встановлено, що чоловік позивачки [PERSON] помер 24.06.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть. / а.с.7/. Спадкове майно складається з Ѕ частини житлового будинку та надвірних будівель та споруд в с. Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області вул. Леніна, 17. Згідно довідки Ніжинського МБТІ Ѕ частина будинку не зареєстрована / а.с.12-19 /. Єдиним спадкоємцем за законом являється позивачка по справі, відповідно до довідки Бобровицької нотаріальної контори. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлюваний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника / спадкоємця/ вирішується в судовому порядку. Згідно з вимогами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] 24 червня 1996 року помер, спадкове майно не зареєстроване в Ніжинському МБТІ, спадковий будинок зареєстрований в погосподарській книзі сільської ради, позивачка по справі є спадкоємцем першої черги за законом, як дружина померлого, яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання права власності на нерухоме майно є обгрунтованими і відповідають вимогам Закону. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved