overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-17 00:00:00

17.05.2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 20 листопада 1999 року. Від шлюбу мають спільних дітей: доньку Вікторію, [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили свої існування з січня 2012 року. Спільне господарство не ведеться. В сім»ї часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. Подальше сумісне життя і збереження сім»ї позивач вважає не можливим. З приводу розподілу майна спору не виникає. Після розірвання шлюбу діти залишаються з матір»ю. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Додатково пояснила, що збереження сім»ї не можливе. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 20.11.1999 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Н-Сіверського районного управління юстиції Чернігівської області, Україна, актовий запис № 107. Прізвища чоловіка після одруження «Поляков», дружини «Полякова» (а.с.4). Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України , де зазначено, що суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги подружжя одне до одного; небажання позивача продовжувати сімейні відносини з відповідачем, а відповідача - зберегти сім»ю. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тому підстав для примирення подружжя немає. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що має істотне значення, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі зареєстрованому 10.04.1999 року Зеленогайським с/округом, Тайншинського району, Північно-Казахтанської області, Республіки Казахстан, актовий запис № 8. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили шлюбні відносини у звязку з несумісністю характерів, відсутності взаємопорозуміння та кохання. Крім того, фактично не проживають як сімя з 2010 року, оскільки відповідач проживає в Казахстані. Позивачка в судове засідання не з?явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, просить позов задоволити в повному обсязі. Відповідно до Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним, кримінальним справам про допит та вручення документів в судовому засіданнірайонним судомТайншинського району, Північно-Казахтанськоїобласті допитано в якості відповідача у цивільній справіСуходольського [PERSON], який не заперечує щодо розірвання шлюбу. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.04.1999 року Зеленогайським с/округом, Тайншинського району, Північно-Казахтанської області, Республіки Казахстан, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7). Від шлюбу маютьнеповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.4). Сторони разом не проживають близько 2-х років, спільного господарства не ведуть, на примирення не згодні. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їх дітям.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-17 00:00:00

В травні 2012 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння у подружньому житті, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. В свою чергу, відповідач у судовому засіданні позов визнав. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 19.10.2002 року зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області шлюб між сторонами по справі. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Встановлено, що з серпня 2010 року спільне господарство подружжям не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються. Подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим та суперечить інтересам позивача. Спору щодо поділу майна та місця проживання дитини між сторонами не існує. Дитина буде проживати з матірю. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам дитини, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-17 00:00:00

Пирятинський психоневрологічний будинок-інтернат у березні 2012 року звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатним. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що [PERSON] з 1966 року страждає психічним захворюванням, через що не може розуміти значення своїх дій та ними керувати. З березня 2001 року він проживає в Пирятинському психоневрологічному будинку-інтернаті. Просить визнати [PERSON] недієздатним, так як це необхідно для встановлення над ним опіки. У судове засідання представник заявника не з'явився, надав листа, у якому викладене у заяві підтримав і просить визнати [PERSON] недієздатним. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про час слухання справи повідомлений належним чином. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність представників заявника та заінтересованої особи, оскільки їх особисті пояснення у судовому засіданні необовязкові. Судом установлено такі факти: [PERSON] інвалід ІІ групи є підопічним Пирятинського психоневрологічного будинку-інтернату з 05.03.2001 (а.с.4-5) і страждає на психічну хворобу, через яку нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (7-8). Викладене підтверджується висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи (а.с.17-19), згідно якому [PERSON] страждає на стійкий психічний розлад у вигляді шизофренії параноїчної форми з вираженим апато-абулічним дефектом. Ступінь змін особистості [PERSON] є таким, що позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 39 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-17 00:00:00

Пирятинський психоневрологічний будинок-інтернат у березні 2012 року звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатним. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що [PERSON] з дитинства страждає на глибоку розумову відсталість, хворобу Дауна, через що не може розуміти значення своїх дій та ними керувати. З лютого 1992 року він проживає в Пирятинському психоневрологічному будинку-інтернаті. Просить визнати [PERSON] недієздатним, так як це необхідно для встановлення над ним опіки. У судове засідання представник заявника не з'явився, надав листа, у якому викладене у заяві підтримав і просить визнати [PERSON] недієздатним. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про час слухання справи повідомлений належним чином. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність представників заявника та заінтересованої особи, оскільки їх особисті пояснення у судовому засіданні необовязкові. Судом установлено такі факти: [PERSON] інвалід І групи є підопічним Пирятинського психоневрологічного будинку-інтернату з 27.02.1992 (а.с.4-6) і страждає на психічну хворобу, через яку не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.6-7). Викладене підтверджується висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи (а.с.15-18), згідно якому [PERSON] страждає на стійкий психічний розлад: вроджене недоумство у вигляді важкої розумової відсталості. Ступінь вираженості наявного стійкого хронічного розладу в нього такий, що позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-17 00:00:00

Пирятинський психоневрологічний будинок-інтернат у березні 2012 року звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатним. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що [PERSON] з дитинства страждає на легку розумову відсталість, через що не може розуміти значення своїх дій та ними керувати. З березня 1995 року він проживає в Пирятинському психоневрологічному будинку-інтернаті. Просить визнати [PERSON] недієздатним, так як це необхідно для встановлення над ним опіки. У судове засідання представник заявника не з'явився, надав листа, у якому викладене у заяві підтримав і просить визнати [PERSON] недієздатним. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про час слухання справи повідомлений належним чином. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність представників заявника та заінтересованої особи, оскільки їх особисті пояснення у судовому засіданні необовязкові. Судом установлено такі факти: [PERSON] інвалід ІІ групи є підопічним Пирятинського психоневрологічного будинку-інтернату з 22.03.1995 (а.с.5-6) і страждає на психічну хворобу, через яку нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (7-8). Викладене підтверджується висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи (а.с.16-19), згідно якому [PERSON] виявляє ознаки стійкого психічного розладу у вигляді легкої розумової відсталості, ускладненої церебральним атеросклерозом. Ступінь деменції у нього такий, що позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у даний час. Відповідно до ст. 39 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-17 00:00:00

Пирятинський психоневрологічний будинок-інтернат у березні 2012 року звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатним. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що [PERSON] з дитинства є хворим на помірну розумову відсталість, хворобу Дауна, через що не може розуміти значення своїх дій та ними керувати. З серпня 1988 року він проживає в Пирятинському психоневрологічному будинку-інтернаті. Просить визнати [PERSON] недієздатним, так як це необхідно для встановлення над ним опіки. У судове засідання представник заявника не з'явився, надав листа, У якому викладене у заяві підтримав і просить визнати [PERSON] недієздатним. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про час слухання справи повідомлений належним чином. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність представників заявника та заінтересованої особи, оскільки їх особисті пояснення у судовому засіданні необовязкові. Судом установлено такі факти: [PERSON] є інвалідом ІІ групи та підопічним Пирятинського психоневрологічного будинку-інтернату з 09.08.1988 (а.с.6) і страждає на психічну хворобу, через яку нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.7,8). Викладене підтверджується висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи (а.с.17-20), згідно якому [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді вродженого недоумства (помірна розумова відсталість внаслідок хвороби Дауна), що позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 39 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-17 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що між ним та відповідачем було укладено у письмовій формі у вигляді розписки договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] 21.11.2010 року отримала у [PERSON] 50 000 грн. у борг строком до 20.04.2011 року, проте зобовязання відповідач не виконала до цього часу, що дає право позивачу вимагати стягнення зазначеного боргу у сумі 50 000 грн. . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач в судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить розглядати без його участі на підставі наявних у ній доказів. Відповідач до суду не з»явилася, попередньо надавши суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення, справу просить розглядати без її участі на підставі наявних у ній доказів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити судове рішення у попередньому судовому засіданні, відповідно до положень ч. 4 ст. 130 ЦПК України ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Встановлено, що [PERSON] 21.11.2010 року отримала у [PERSON] 50 000 грн. у борг, які зобовязувалася повернути до 20.04.2011 року ( а.с. 5,9,10). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За таких обставин , суд приходить до висновку , що оскільки відповідач порушив умови договору позики , не виконала свої зобовязання , а тому вимоги позивачів щодо стягнення боргу за договором позики підлягають задоволенню. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свій позов [PERSON] аргументує тим, що вони з відповідачем з 23.02.2008р. перебувають в шлюбі, зареєстрованому у відділі РАГС Барвінківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №02. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву від 11.07.2012 р., що позов про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини - визнає повністю, що він згоден, щоб з нього утримувались аліменти на користь позивачки на утримання його неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Інших утриманців не має. Згідно з ч. 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши думку позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, який було зареєстровано 23.02.2008 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Барвінківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №02 (а.с.4). Мають дитину, що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON], виданим 14.08.2008 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Донецького міськрайонного управління юстиції Донецької області №108 (а.с.5). Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судовому засіданні позивачка доводи викладені у позовній заяві підтримала, пояснила, що причина розірвання шлюбу в тому, що з лютого 2012 року у них з відповідачем фактично припинені шлюбні відносини, з тієї причини, що вони мають різні погляди на спільне життя, через що виникають непорозуміння. Як результат, вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть та на даний час прийшла до твердого рішення про необхідність розірвання шлюбу. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачкою, не можливе. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач, до суду не зявився про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи судом встановлено що, 19.07.2008 року Комунарським відділом РАГС Запорізького міського управління юстиції, був зареєстрований шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації зроблено відповідний запис за №577, Свідоцтво про шлюб № 054839 серії І-ЖС від 19.07.2008 року, та проживали однією сімєю. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-17 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що 23 жовтня 2004 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: доньку [PERSON] 06 серпня 2008 року. Подружні відносини фактично припинені з вересня 2008 року. Матеріальне забезпечення сімї покладене на позивачку, донька знаходяться на її утриманні. Домовленість між нею та відповідачем про участь останнього в утриманні дитини не досягнута, матеріальну допомогу на утримання дитини він не надає, участі в їх вихованні не приймає. Інших дітей відповідач не має. А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] 06 серпня 2008 року в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не зявився, повідомлявся про день, час та місце розгляду справи належним чином та вчасно по місцю реєстрації. До суду повернувся конверт із написом, що адресат відсутній. Тобто, в даному випадку, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обовязки сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях відповідача, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу сторони 23.10.2004 року уклали шлюб; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~згідно копій свідоцтв про народження, сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] 06 серпня 2008 року; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~згідно довідки виданої Баштанською міською радою Миколаївської області за № 1187 від 05.07.2012 року донька [PERSON] 06 серпня 2008 року знаходяться на утриманні позивачки. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки (а не лише мати) зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому враховуючи вищевикладене і те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та в силу ст.ст. 180,182 Сімейного кодексу України та згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved