Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача усунути небезпеку, яка загрожує здоров'ю шляхом зобов'язання відповідача перенести вулики з бджолами на безпечне місце, стягнути з відповідача на її користь суму понесених судових витрат в розмірі 344,10 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 147 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що позивачка проживає у с. Вознесенка по вул. 50-років СРСР, 72. Її сусідом є відповідач по справі. На межі земельних ділянок № 70 [PERSON] утримає пасіку, кількість якої становить близько 80 бджолиних сімей. Вказана пасіка знаходиться на відстані менше 1 метра від межі, що суперечить вимогам розділів «Садибна забудова» та «Протипожежні вимоги». Бджоли постійно літають біля її будинку, а її присадибній земельній ділянці, у дворі господарства і часто її кусають. Бувають такі дні, коли вона не може знаходиться спокійно у дворі господарства і на присадибній ділянці, змушена не виходити з будинку, особливо, коли вилітають рої бджіл. Через укуси бджіл вона стала все частіше хворіти, виникли труднощі в обробітку присадибної земельної ділянки. Через укуси бджіл вона зверталась за медичною допомогою, що підтверджується медичними довідками з діагнозом бджолиний укус. Після чергових укусів бджіл вона звернулась до Вознесенської сільської ради з заявою про перенесення пасіки. На підставі її заяви комісією було встановлено, що пасіка [PERSON] знаходиться на відстані менше 1 метра, що суперечить вимогам «Садибна забудова» та «Протипожежні вимоги». Вказаною комісією йому було запропоновано перенести вулики на відстань не менш як 3 м від їх межі, але [PERSON] заперечив та проігнорував попередження сільської ради. Утримання відповідачем пасіки на межі земельних ділянок не тільки створює їй незручності в догляді за земельною ділянкою, подвірям, будівлями, а й загрожує її здоров'ю. Після укусів бджіл вона почуває себе погано, стан здоров'я погіршується, доводиться лікуватися, щоб не виникла алергія, після укусів декількох бджіл підвищується температура, тому вона не може нічого робити по господарству. У звязку з цим, їй спричинено моральну шкоду, яка полягає в порушенні її прав, яка виразилась у розміщенні вздовж меж земельних ділянок пасиків з бджолами, що призвело до значних негативних наслідків, а саме: моральних страждань та необхідності вчиняти дії, спрямовані на ліквідацію результатів такого невиконання. Спричинену моральну шкоду вона оцінює в 1 147 гривень. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги на наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Згоден виплатити позивачці 600 гривень моральної шкоди та перенести вулики. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог: Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок [PERSON] є власником домоволодіння №72 по вул. 50 років СРСР в с. Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області /а.с.19/. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідачу належить житловий будинок №70 по вул. 50 років СРСР в с. Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області. Актом обстеження місцезнаходження пасіки по вул. 50 років СРСР, 70, с. Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області, від 10 серпня 2012 року встановлено, що вулики пасіки [PERSON] знаходяться безпосередньо уздовж межі земельної ділянки [PERSON] на відстані менше 1 метру від межі, що суперечить вимогам розділів «Садибна забудова» та «Протипожежні вимоги». На пропозицію перенести вулики на відстань на менше як 3 м від межі [PERSON] не погодився /а.с. 16/. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до фототаблиці, яка мається у матеріалах справи /а.с. 13/, дійсно вулики пасіки [PERSON] знаходяться безпосередньо уздовж межі земельної ділянки [PERSON] на відстані менше 1 метру від межі. Відповідно до п. 1.3 Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл, затвердженою наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 30.01.2001 року за № 9, територію стаціонарної пасіки огороджують, обсаджують плодовими деревами і кущами. Крім того, при визначені розміру при визначені розміру площі під пасіку розраховують, що на одну гадану бджолину сімю потрібно 30-35 кв.м. Згідно вказаної інструкції передбачено, що при розміщені пасіки на присадибній ділянці (подвірї) огорожа повинна бути заввишки не менше 2,5 м для підвищення рівня льоту бджіл. Згідно зі ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - пятою цієї статті, суд може зобовязати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно з ст. 282 ЦК України власник фізична особа має право вимагати усунення небезпеки, створеної внаслідок підприємницької діяльності, яка загрожує життю та здоров'ю. Статтею 391 ЦК України також встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивачка, внаслідок неправомірних дій відповідача та у звязку з тим, що на її присадибній ділянці постійно літають бджоли, які її кусають, та вона не може належним чином користуватися земельною ділянкою, спокійно находиться у дворі господарства, в результаті чого вона зазнає певних незручностей в організації побуту, що потребує від неї додаткових зусиль. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 147 грн., то суд приходить до висновку про часткове їх задоволення за наступними підставами: Відповідно до ст. 23 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У відповідності до вимог ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Позивачкою надані медичні довідки, видані Вознесенською дільничною лікарнею про те, що 12.09.2012 року про те, що [PERSON] зверталась до лікарні з бджолиним укусом лівого вуха /а.с. 10/; 15.04.2008 року [PERSON] зверталась до лікарні з алергічною реакцією на бджолиний укус /а.с. 11/; 22.09.2012 року [PERSON] зверталась до лікарні з бджолиним укусом лівої руки /а.с. 12/. Вищевикладені осбатини свідчать про те, що з вини відповідача позивачка перетерпіла моральні страждання, повязані з тим, що порушений її психологічний та фізичний стан, здатність нормально жити в подальшому. Тому суд вважає, що моральна шкода підлягає стягненню з відповідача у розмірі 800 гривень. Таким чином, суд вважає необхідним зобовязати відповідача перенести вулики з бджолами від межі земельної ділянки [PERSON] на відстань не менше трьох метрів, як встановлено Інструкцією щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл, затвердженою наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 30.01.2001 року за № 9. Стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 800 гривень та суму понесених нею судових витрат у сумі 344,10 грн.

Outcome: partial