Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, де зазначає, що 23 червня 2010 року між ним та відповідачем було укладено договір найму транспортного засобу. Згідно договору він зобов'язувався за оплату надавати у користування відповідачу автомобіль ЗІЛ-130 з причепом з 25-го червня по 15 липня 2011 року . Вартість найму автомобіля становила 1000 гривень на добу. Умови договору він виконав, за що мав отримати 19000 гривень, але до теперішнього часу відповідач зазначену суму коштів не сплатив. Просить стягнути з відповідача 19000 гривень невиплаченої зарплати , а також 5000 гривень моральної шкоди. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, посилаючись на те , що між сторонами був укладений не трудовий договір, а договір найму транспортних засобів, а тому позовні вимоги щодо стягнення заробітної плати є необгрунтованими та безпідставними. Доповнила, що грошові кошти у розмірі 19000 гривень, які підлягають виплаті позивачу за договором найму транспортних засобів, було перераховано на користь позивача за платіжними дорученнями №479, № 481,№ 659, №664 та № 9135 у січні, лютому та листопаді 2011 року. Проте, перераховані кошти було повернуто банком, оскільки платіжні реквізити, вказані позивачем у договорі найму транспортних засобів від 23 червня 2011 року є невірними. Відповідно до пункту 6.3 договору №178 від 23 червня 2011 року сторони несуть повну відповідальність за правильність вказаних ними в цьому договорі реквізитів та зобов'язуються своєчасно у письмовій формі повідомляти іншу сторону про їх зміну, а в разі неповідомлення несуть ризик настання пов'язаних із цим несприятливих наслідків. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 23 червня 2010 року між сторонами було укладено договір №178 найму транспортних засобів. За цим договором наймодавець - [PERSON] зобов'язався за плату надавати у користування наймачеві -ТОВ «Вішва Ананда» автомобіль ЗІЛ-130 з причепом на період з 25 червня 2011 року по 15 липня 2011 року. Сторони погодилися, що вартість користування одним автомобілем ЗІЛ-130 з причепом встановлюється у розмірі 1000 гривень за одну добу за умови фактичного використання наймачем автомобіля. Наймач проводить оплату за користування наданим автомобілем на підставі акта виконаних робіт протягом п'яти банківських днів з моменту його підписання. Позивач свої зобов'азашн за договором найму транспортних засобів виконав, про що свідчить акт звірки взаєморозрахунків (а.с.6). Разом з тим, відповідач до теперішнього часу не сплатив позивачу 19000 гривень в рахунок заборгованості за договором найму транспортних засобів від 23.06.2010 року. Згідно ст.ст. 509,526 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої строни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредито має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за договором найму транспортних засобів підлягає задоволенню. Разом з тим, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки стягнення моральної шкоди умовами договору найму транспортних засобів, укладеному між сторонами 23 червня 2010 року не передбачено.

Outcome: partial