Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-19 00:00:00

У червні 2012 р. ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 17 976,01 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 214,60 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримку позову в повному обсязі і згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи у його відсутність і заперечень проти позову не надав, про поважність причин не явки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 28 серпня 2007 р. між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» і [PERSON] укладений кредитний договір № 08/08/2007/980 К-1761. За умовами договору ПАТ КБ «Надра» позичив кошти [PERSON] у сумі 9500,00 грн. на споживчі цілі (п.п. 1.1 і 1.2) строком до 17 серпня 2010 р. зі сплатою 2.0 % на місяць від залишку заборгованості (п. п. 1.3.1, 1.4). Позичальник зобовязався повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно до 15 числа поточного місяця шляхом сплати суми мінімального платежу в розмірі 434,16 грн. (п.п. 2.3.1, 2.3.2). Згідно п.п. 3.2.3 зазначеного кредитного договору позивач має право вимагати від відповідача дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нахованих відсотків та інших платежів, передбачених договором, якщо відповідач не вніс черговий місячний платіж в строк. Розділом 4 кредитного договору передбачена відповідальність позичальника, зокрема: стягнення пені за кожен день прострочення сплати щомісячного мінімального платежу і інших обумовлених договором платежів позичальника, окрім цього, фіксований штраф у розмірі 30 грн. за прострочення строку сплати мінімального необхідного платежу, більше, ніж на 2 дні. Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати, дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 18 квітня 2012 р. загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору 17 976,01 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту - 7 287,03 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 6 998,72 грн., пеня - 3 330,26 грн., штраф - 360,00 грн. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог в частині стягнення заборгованості по кредиту та процентам за користування ним, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615,625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України в цій частині вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню. Разом з тим, за порушення позичальником строків сплати мінімально необхідного платежу банком одночасно нараховано пеню в розмірі 3 330,26 грн. та штраф в розмірі 360 грн. Отже позивач просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання (прострочення виконання грошового зобовязання повернення кредиту), що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. З ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи наведене, суд вважає можливим звільнити відповідача від сплати нарахованої пені. Крім того, згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність у 1 рік. Позов предявлено 08 червня 2012 р. Пеня в сумі 3 330,26 грн. обрахована помісячно за період з 18 вересня 2007 р. по 17 квітня 2011 р. (а.с. 11). Таким чином, позовна давність у 1 рік спливла, з урахуванням порядку обчислення строку, визначеному ст.253, 254 ч. 1 ЦК України, 18 квітня 2012 р. Стосовно вимог про стягнення штрафу у 360 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до розрахунку позовних вимог (а.с. 11), порушення строку сплати мінімально необхідного платежу відбувалося протягом 43 календарних місяців у період з вересня 2007 р. по квітень 2011 р., але штраф по 30 грн. за кожне щомісячне прострочення сплати мінімально необхідно платежу нарахований лише за 12 місяців (а.с. 10). Оскільки суд розглядає позовні вимоги в предявлених межах, то ці вимоги з огляду на вищезазначене підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги підлягають частково задоволенню, а саме в сумі: 14645,75 грн. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд присуджує позивачеві судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 173,34 грн. шляхом стягнення їх з відповідача На підставі наведеного,

Outcome: partial