Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-20 00:00:00

Заступник прокурора Запорізької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі ДПА у Запорізькій області до [PERSON] про стягнення коштів, в якому вказує наступне. Проведеною прокуратурою перевіркою встановлено, що наказом голови Державної податкової адміністрації в Запорізькій області [PERSON] № 595 від 22.10.2008 року із займаної посади було звільнено заступника начальника Бердянської об'єднаної Державної податкової інспекції Запорізької області [PERSON] Постановою Бердянського міськрайонного суду від 08.05.2009, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2010 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.06.2011, вказаний наказ визнано незаконним, [PERSON]В поновлено на посаді, стягнуто з ДПА в Запорізькій області на користь [PERSON] 25083 грн. 84 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На виконання судового рішення ДПА в Запорізькій області виплачено на користь [PERSON] 27.05.2009 - 3873 грн. 24 коп., а 13.05.2010 - залишок середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Про вищевикладене прокуратурі області стало відомо лише 04.07.2011 року із завдання Генеральної прокуратури України №05/2/1-549вих-11 від 29.06.2011 року. Також постанова Бердянського міськрайонного суду від 08.05.2009 року була предметом перегляду в апеляційній а касаційній інстанціях за скаргами ДПА в Запорізькій області, матеріали справи районним судом одержано 22.06.2011 року, у звязку з чим строк позовної давності, встановлений ст.233 КЗпП України, підлягає поновленню. На підставі викладеного, заступник прокурора Запорізької області просить поновити строк позовної давності та стягнути з [PERSON] на користь ДПА в Запорізькій області 25 083 грн. 84 коп.. В судовому засіданні прокурор та представник позивача ДПА в Запорізькій області позов підтримали, наполягаючи на обставинах та підставах, викладених у позовній заяві. Відповідач позов не визнав. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Просить в задоволенні позову відмовити. Письмові заперечення залучені до матеріалів справи. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом голови Державної податкової адміністрації в Запорізькій області [PERSON] за № 595 від 22.10.2008 року із займаної посади було звільнено заступника начальника Бердянської об'єднаної Державної податкової інспекції Запорізької області [PERSON]. Постановою Бердянського міськрайонного суду від 08.05.2009 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2010 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.06.2011, вказаний наказ визнано незаконним, [PERSON]В поновлено на посаді, стягнуто з ДПА в Запорізькій області на користь [PERSON] 25083 грн. 84 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Як зазначено у позовній заяві, на виконання судового рішення ДПА в Запорізькій області виплачено на користь [PERSON] 27.05.2009 - 3873 грн. 24 коп., а 13.05.2010 - залишок середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно до п.8 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", та пунктом 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", визначено, що обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної установі у зв'язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу покладається на службову особу, за наказом якої звільнення здійснено з порушенням закону. При цьому винна в незаконному звільненні працівника службова особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини установі. Відповідальність у цих випадках настає незалежно від форми вини. Згідно ст.60 ч.1, 3, 4 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що прокурором та представником позивача, не надано належних доказів, які б свідчили про виплату [PERSON] спірної грошової суми. Так, платіжне доручення від 27.05.2009 року на суму 3 873 грн. 24 коп., суду не надано. Який саме залишок, в якому розмірі та яким платіжним документом підтверджено виплату [PERSON] 13.05.2010 року у позові не зазначено та відповідних доказі не надано. В обґрунтування позову, суду надано копії платіжних доручень №279 від 10.06.2009 року (а.с.14), №215 від 13.05.2010 року (а.с.17), копію платіжної відомості №16 за 1 половину травня 2010 року (а.с.15-16), та копію платіжного доручення №223 від 13.05.2010 року (а.с.18). Суд вважає, що вищезазначені документи не є належними доказами, оскільки не містять відомостей про виплату грошових коштів на підставі постанови Бердянського міськрайонного суду від 08.05.2009 року в розмірі 25 083 грн. 24 коп.. Копія платіжного доручення №279 від 10.06.2009 року, підтверджує факт перерахування не ДПА в Запорізькій області, а бердянською ОДПІ на о/р в ЗРУ КБ «Приватбанк»на імя [PERSON] грошової суми в розмірі 3 085,59 грн., згідно наказу ДПА в Запорізькій області №118-о від 10.06.2009 року. Суд вважає, що вказане платіжне доручення не доводить факту отримання [PERSON] грошових коштів, оскільки відповідних банківських документів, позивачем не надано. Копії платіжних доручень №215 та №233 від 13.05.2010 року, не містять відомостей про виконання ДПА в Запорізькій області зобовязань перед Галицькою. Т.В., а містять відомості про перерахування Бердянською ОДПІ грошових коштів у вигляді заробітної плати працівникам за 1 половину травня 2010 року у розмірі 181 000 грн. та 3000 грн., відповідно. Копія платіжної відомості №16, в якій серед інших, вказано прізвище [PERSON] та зазначена сума 21900, свідчить про нарахування Бердянською ОДПІ відпускних, лікарняних листів, заробітної плати за 1 половину травня 2010 року, а не виконання судового рішення. В звязку з викладеним, суд вважає позовні вимоги недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed