Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач, 27.07.2010 року, отримавши від позивача грошові кошти у сумі 74500 доларів США та надавши при цьому розписку із зазначенням про попередній борг за розпискою від 04.01.2010 року, зобовязувалася повернути [PERSON] за її першою вимогою загальну суму позики у розмірі 490500 доларів США, що еквівалентно 3917868,75 гривень. Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку відмовляється повертати позивачу отриману за розписками позику, [PERSON] звернулася до суду за захистом порушених прав з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення з відповідача боргу за договором позики у сумі 3917868,75 гривень, а також стягнення з відповідача судових витрат. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, повно і всебічно зясувавши обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У судовому засіданні встановлено, що 27 липня 2010 року [PERSON] надала у борг [PERSON]Г грошові кошти у сумі 74500 доларів США, що підтверджується розпискою, у якій відповідачем зазначено про зобовязання повернути загальну суму грошових коштів у сумі 490500 доларів США із урахуванням також грошових коштів, отриманих нею за розпискою від 04.01.2001 року. [PERSON] зобовязувалася повернути вищевказану суму позики за першою вимогою [PERSON] Однак на неодноразові вимоги позивача, [PERSON] гроші не повернула. Отже, з урахуванням того, що відповідач не заперечувала факту написання розписки нею особисто, та не заперечувала факту належності їй підпису в розписці та отримання грошей, суд, у розумінні належності та допустимості доказів, вважає розписку доказом, який достовірно свідчить про надання позивачем позики відповідачу. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документа у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов'язання свідчить про невиконання останнього. Оглянутий у судовому засіданні оригінал розписки без відмітки про повернення суми боргу свідчить про існування певної суми боргу у відповідача перед позивачем, саме : 490500 доларів США, що еквівалентно 3917868,75 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції завесь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики підлягають задоволенню. Крім цього, суд, в силу вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача сплачений і документально підтверджений останнім судовий збір в сумі 3219 грн.

Outcome: approved