Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-16 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова 16.01.2012 року із позовом звернулася [PERSON] до [PERSON], [PERSON] в якому просить суд постановити рішення на підставі якого стягнути з [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] заборгованість у розмірі 100 000,00 (сто тисяч гривень). В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 01.08.2011 року відповідачі позичили у неї грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн. та зобовязалися повернути кошти в строк до 01.12.2011 року. Свої зобовязання позивач виконала у повному обсязі передавши відповідачам зазначені кошти. Однак, відповідачі по справі свої зобовязання не виконали, та зазначену суму позивачу не повернули. На сьогоднішній день [PERSON] та [PERSON] уникають спілкування, на телефонні дзвінки не відповідають, при зустрічі відповідають, що коштів у них не має, та вони не можуть повернути борг, у звязку з чим, позивач вимушена була звернутися з цим позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд постановити рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, надав заяви про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги відповідача визнають у повному обсязі. У звязку з цим суд згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України вважає необхідним провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечували відповідачі по справі. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Положення ст. 1047 ч.2 ЦК України свідчать про те, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Так, у судовому засіданні було встановлено, що 01.08.2011 року [PERSON], [PERSON] отримали від [PERSON] позику, у розмірі 100 000 грн. з кінцевим строком повернення 01.12.2011 року, про що свідчить відповідна розписка складена і підписана відповідачами. (а/с 3) Позивачем належним чином було виконано свої зобовязання, надавши [PERSON], [PERSON] гроші у сумі 100 000,00 грн., але відповідачами станом на 01.12.2011 року і по теперішній час не було повернуто навіть частини боргу, у звязку з чим [PERSON] вимушена була звернутися до суду про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за розпискою. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За вимогами ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідачів заборгованості за розпискою у сумі 100 000, 00 грн. підлягають задоволенню, у звязку з визнанням відповідачами позову. Сплата судового збору позивачем на користь держави підтверджується квитанцією від 12 січня 2012 року, тому вимоги позивача про стягнення з відповідачів судових витрат підлягають задоволенню на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved