Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

В травні 2012 року [PERSON] звернулася до суду із вищенаведеним позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно: будівельні матеріали , з яких побудований житловий будинок та господарські споруди по вул. Молодіжна , 8 м. Миколаїв - після смерті батька [PERSON], який помер 06 квітня 2010 року. У судове засіданні позивач не зявилася , надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримала в повному обсязі. Представник Миколаївської міської ради надав заяву про розгляд справи у її відсутність, рішення віднести на розсуд суду. Відповідач [PERSON] через начальника Вознесенської ВК № 72 надав суду заяву про визнання позову, зазначив про небажання оформити свої права спадкоємця. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, батьку позивача [PERSON] відповідно до Акту від 12.06.1981 р. на підставі рішення Терновського посилкової Ради народних депутатів від 19.05.1981 р № 154 була відведена в натурі земельна ділянка , загальною площею 470 кв.м. по вул. Молодіжна, 9 в с. Тернівка м. Миколаєві. 02.10.1981 р. між [PERSON] та виконкомом Тернівської селищної ради укладений Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку. В 1983 році будинок був побудований, але за життя спадкодавець не ввів його в експлуатацію і не зареєстрував Договір на забудову в органах БТІ. 06 квітня 2010 року [PERSON] помер. Згідно Довідки КП ММБТІ від 28.11.2007 року та Технічного паспорту на житловий будинок за адресою вул. Молодіжна, 8 житловий будинок літ. А, загальною площею 64,2 кв.м. та всі господарські та побутові будівлі без виключення є самочинними. Відповідно до ч.2,3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту прийняття його до експлуатації. До завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, що були використані в процесі цього будівництва. Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Правила ч.3 і ч. 5 цієї статті на позивача не розповсюджується, оскільки він не є власником земельної ділянки, право на постійне користування нею також за ним не визначено. Постановою державного нотаріуса від 08 жовтня 2010 року позивачу та відповідачу [PERSON], які звернулися у встановленому законом порядку та в строк з заявами про прийняття спадщини, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок після смерті батька [PERSON] в зв’язку з ненаданням правовстановлювального документу на спадкове майно. Інші спадкоємці з заявою про прийняття спадщини не зверталися. Відповідно до п. 7 Постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про спадкування»від 30.05.2008 року, встановлено, якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали та обладнання тощо, які були використані у процесі будівництва. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України по теперішній час. В судовому засіданні встановлено, що спадкодавцем дійсно самочинно збудований житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами. Отже, за відсутності заперечень стосовно складу будівельних матеріалів та обладнання, використаного при будівництві, відмові відповідача [PERSON]С, від прийняття спадщини та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги . Згідно зі ст. ст. 81, 88 ЦПК України судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved