Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-27 00:00:00

28.12.2011 року [PERSON] звернулась до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що з травня 2006 року по жовтень 2011 року проживала з [PERSON] однією сімєю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу; жили разом, мали спільний бюджет, мали наміри одружитися. За час сумісного проживання вони за спільні кошти придбали два автомобілі: OPEL VIVARO, 1.9, 2005 року випуску, д.н.з. [NUMBER] вартістю 94\~200 грн. 92 коп. та автомобіль FORD TRANSIT, 90 Т350, д.н.з. [NUMBER], 2002 року випуску вартістю 94\~680 грн. 32 коп. Автомобілі зареєстровані за відповідачем. Вважає, що вказане майно являється їх спільною сумісною власністю і кожен з них має право на ? частку такого майна. В добровільному порядку відповідач не бажає розділити майно. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] повністю підтримали позов, просили його задовольнити, встановити факт проживання її з відповідачем однією сімєю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу з травня 2006 року по жовтень 2011 року та розділити придбане у період спільного проживання майно, а саме визнати за позивачкою право власності на ? частину автомобіля OPEL VIVARO, 1.9, 2005 року випуску, д.н.з. [NUMBER] та на ? частину автомобіля FORD TRANSIT, 90 Т350, д.н.з. [NUMBER], 2002 року випуску. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, мотивуючи тим, що до весни 2007 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, потім дійсно проживав разом з [PERSON], але наміру створити з нею сімю не мав, спільного господарства вони не вели, спільного бюджету не мали. Він як підприємець працював на ринках, а [PERSON] йому допомагала, за що отримувала від нього плату. На початку 2010 року він познайомився з [PERSON] і став періодично проживати у неї в м. Южноукраїнськ, а з березня 2010 року повністю переїхав до неї. В цей час [PERSON] залишилась проживати в його квартирі в м. Первомайську, оскільки не мала іншого житла, але стосунків як чоловік і жінка вони не підтримували. Крім того, після розірвання шлюбу з колишньою дружиною вони мирно розділили майно. На момент розлучення він мав у власності два автомобілі і будинок, які продав і восени 2007 року на виручені гроші та кошти від підприємницької діяльності придбав автомобіль FORD TRANSIT. Автомобіль OPEL VIVARO він придбав у травні 2010 року, коли жив разом з [PERSON] Гроші на придбання другого автомобіля позичив у [PERSON] та [PERSON] В той час з [PERSON] вже не проживав і ніяких стосунків не підтримував. Тож вважає, що автомобілі є його особистою власністю, тому просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до 21.03.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ФП № 043515. Таким чином, до 22.03.2007 року [PERSON] не міг перебувати у фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою, оскільки це суперечить вимогам ст.ст. 25, 74 СК України. Свідки [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що зі слів [PERSON] знають, що у травні 2006 року вона переїхала проживати до [PERSON] у квартиру на вул. Коротченко. Однак, свідок [PERSON] ніколи не була вдома у [PERSON], а свідок [PERSON] була у нього в гостях у 2007 році і саме тоді особисто бачила, що сторони живуть разом. Пояснення свідка [PERSON] щодо стосунків між його матірю [PERSON] та [PERSON] суд оцінює критично, оскільки на момент 2006 року йому виповнилось лише девять років. Суд вважає, що він не міг в повній мірі обєктивно оцінити, якого роду стосунки існують між сторонами, оскільки пріоритетною для дитини є думка матері. Свідок [PERSON] пояснив суду, що однією сімєю сторони почали проживати з 2007 року, а до того зустрічалися. Позивачкою надані фотокартки, на яких сторони сфотографовані разом у період 2006 2007 років, однак, як зазначено вище, [PERSON] на той час перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, тож вони не доводять факту проживання однією сімєю сторін. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не доведено факту проживання з відповідачем однією сімєю саме з травня 2006 року. Такі її пояснення спростовуються наведеними вище доказами. Разом з тим, твердження відповідача про те, що з [PERSON] вони почали проживати однією сімєю як чоловік і жінка саме з липня 2007 року, на думку суду, знайшло своє підтвердження в суді, оскільки в цей період він вже розлучився з колишньою дружиною, у нього вдома буди знайомі [PERSON], які бачили їх разом і такі обставини достовірно підтверджені свідками та визнані сторонами. За таких обставин, суд вважає достовірно встановленим саме той факт, що сторони почали проживати однією сімєю з липня 2007 року. Як поснили свідки [PERSON], [PERSON], з січня 2010 року відповідач почав зустрічатися з [PERSON], яка проживає у м. Южноукраїнську. Він залишався в неї ночувати і приїздив на роботу на ринок з м. Южноукраїнська. З березня 2010 року [PERSON] переїхав проживати до [PERSON] Твердження відповідача про те, що у своїй квартирі разом з [PERSON] він не проживав після березня 2010 року жодними доказами не спростовані. Відповідач не заперечував того, що [PERSON] залишилась проживати в його квартирі, однак докази того, що вона там проживала як дружина, або співмешканка [PERSON] суду не надано. Свідки [PERSON] та [PERSON] знають про обставини життя [PERSON] лише з її слів. Що стосується Акту від 02.02.2012 року про період проживання [PERSON] у квартирі [PERSON] з травня 2006 року по жовтень 2011 року, суд не може вважати такий доказ допустимим, оскільки згодом він був скасований 03.03.2012 року, тому що особи, які його підписали, відкликали свої підписи. Так, свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] почала проживати у квартирі [PERSON] з 2007 року і жила там до кінця 2010 року, однак самого [PERSON] у 2010 році дома майже не було. Дитина [PERSON] не жила постійно з матірю, зі слів [PERSON] син жив з бабусею. У 2012 році до неї прийшла [PERSON] і сказала, що не може забрати власні речі з квартири [PERSON], попросила підписати акт про те, що вона там жила. Вона без окулярів, не читаючи тексту акту, підписала його, ніякої комісії не було. Увечері вона запитала у [PERSON] за речі [PERSON], тоді [PERSON] запросив її до квартири і показав, що ніяких жіночих речей там нема. Після таких подій вона звернулась до директора КП ПЖКО і відкликала свій підпис з акту, бо зрозуміла, що він не відповідає дійсності. Такі обставини підтверджуються копією пояснювальної записки, наданої директору КП ПЖКО [PERSON] та [PERSON] Таким чином, вказаний Акт викликає сумніви і згідно ст. 59 ЦПК України не може бути покладений в основу доказування факту проживання сторін однією сімєю у певний період часу. Надані позивачкою фотокартки, що датовані 2010 роком, не підтверджують факту проживання однією сімєю з [PERSON], оскільки переважна їх кількість містить зображення однієї лише [PERSON] [PERSON] знімки зроблені у квартирі [PERSON], однак він і не заперечував, що у 2010 році [PERSON] проживала в його квартирі, однак без нього. Фотокартки, датовані серпнем 2010 року, на яких зафіксовані сторони разом на відпочинку, не свідчать про наявність сімейних стосунків між сторонами, оскільки свідок [PERSON] підтвердив суду пояснення відповідача щодо обставин сумісного відпочинку сторін в Коблево у серпні 2010 року. Так, свідок [PERSON] пояснив суду, що на той час сторони уже не жили разом, [PERSON] жив з [PERSON] в м. Южноукраїнську, однак він намагався примирити їх з [PERSON], бо вона йому подобалась. Коли дядько запросив його на море, він запропонував взяти [PERSON] і її сина. [PERSON] погодився, однак на відпочинку як чоловік і жінка вони стосунків не підтримували і після відпочинку не примирилися. [PERSON] повернувся до [PERSON] З фотокарток, наданих відповідачем, вбачається що влітку та восени 2010 року він проводив багато часу з [PERSON] та її дітьми. Таким чином, судом встановлено, що з березня 2010 року [PERSON] підтримував стосунки з двома жінками позивачкою та [PERSON], кожна з яких вважала себе єдиною його жінкою. Будь-яких доказів того, що сторони проживали разом однією сімєю після березня 2010 року, крім фотокарток за серпень 2010 року на відпочинку, позивачем суду не надано. Враховуючи наведене, суд вважає, що достовірно можливо встановити лише факт проживання сторін однією сімєю з липня 2007 року по березень 2010 року. Крім того, судом встановлено, що під час шлюбу з [PERSON], [PERSON] отримав у власність, крім іншого, таке майно: автомобіль PEUGEOT BOXER, 1996 року випуску, д.н.з. [NUMBER] та автомобіль ЧЗ 81021, 1995 року випуску, д.н.з. [NUMBER], що підтверджується витягом з бази даних АвтомобільВРЕР ДАІ, а також будинок в с. Генівка Первомайського району Миколаївської області по вул. Верхній, 16, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 06.06.1992 року, реєстр. № 62. Вказане майно залишилось у власності [PERSON] після розірвання шлюбу і добровільного розподілу майна з колишньою дружиною, тобто є його особистою власністю. Таке майно [PERSON] продав у 2007 році, що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку, та у 2005 році згідно бази даних Автомобіль. Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВЕС 035747, [PERSON] придбав автомобіль FORD TRANSIT згідно біржової угоди 27.10.2007 року, а зареєстрував 22.01.2008 року. Тобто, особисте майно, що залишилось від попереднього шлюбу, було продане [PERSON] до придбання ним автомобіля FORD TRANSIT. Враховуючи наведене, суд визнає, що автомобіль FORD TRANSIT [PERSON] придбав за особисті кошти, а тому він є його особистою власністю незалежно від того, чи проживав він будь з ким однією сімєю у цей період, чи ні. Суд вважає, що відсутні передбачені ст. 74 СК України, ст. 368 ЦК України підстави для визнання такого автомобіля спільною сумісною власністю сторін. Також судом встановлено, що 15.05.2010 року [PERSON] придбав автомобіль OPEL VIVARO, 1.9, 2005 року випуску, д.н.з. [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САА 858436. Як зазначено вище, судом встановлено, що в цей період часу [PERSON] вже не проживав з [PERSON], а мав стосунки з [PERSON] Для придбання автомобіля у 2010 році [PERSON] позичив у [PERSON] 10\~000 доларів США на придбання автомобіля OPEL VIVARO та 2\~000 доларів США - у [PERSON] Борг перед [PERSON] [PERSON] погашає самостійно, а [PERSON] повернення боргу з нього не вимагає, оскільки вони живуть разом. Такі обставини підтвердили в суді свідки [PERSON] і [PERSON], які також розказали про обставини придбання вказаного автомобіля. При цьому той факт, що [PERSON] з 2006 року і дотепер являється підприємцем, учасниками процесу не оспорювався. Тобто [PERSON] мав власний дохід від підприємницької діяльності. Судом встановлено, що [PERSON] їздила з [PERSON] на ринки, де допомагала йому торгувати. Але у 2010 році, коли [PERSON] вже проживав у м. Южноукраїнськ з [PERSON], [PERSON] працювала з ним за гроші, як найманий працівник. Такі обставини підтвердив суду свідок [PERSON] Сумніватись у правдивості його свідчень суд не має підстав, оскільки як пояснив [PERSON], у нього нормальні стосунки з [PERSON], він добре до неї ставиться. Враховуючи наведене, суд вважає, що відсутні підстави, передбачені ст. 74 СК України та 368 ЦК України для визнання автомобіля OPEL VIVARO спільною сумісною власністю сторін, незалежно від того, чи проживали вони однією сімєю, чи ні. Оскільки судом встановлено, що спірні автомобілі є особистою власністю відповідача незалежно від того, чи проживав він однією сімєю з [PERSON] у період їх придбання, чи ні, факт спільного проживання сторін однією сімєю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу не має ніякого юридичного значення в даному випадку, а тому не являється юридичним фактом у визначенні ст. 11 ЦК України, бо не породжує цивільних прав і обовязків. Враховуючи наведене, відсутні передбачені ст. 256 ЦПК України для задоволення вимоги про встановлення факту проживання сторін однією сімєю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу в певний час. За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити повністю, і, відповідно відсутні передбачені ст. 88 ЦПК України підстави для відшкодування позивачу витрат по сплаті судового збору.

Outcome: dismissed