Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] помела його мати [PERSON], яка за життя склала заповіт на нього і його брата- [PERSON] Після смерті матері, згідно заповіту, відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки загальною площею 0, 82 га та домоволодіння, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Він є спадкоємцем першої черги та в установлений закон строк звернувся до нотаріуса з заявою для вирішення питання про спадкування за заповітом, але свідоцтва про право на спадщину не отримав у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. З урахуванням уточненої позовної заяви, просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], що залишилося після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO]. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Між тим, у даному випадку визнання відповідачем позову суперечить закону. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] померла [INFO]. Згідно заповіту від 11.03.1994 року , посвідченого секретарем виконавчого комітету Багаточернещинської сільської ради народних депутатів Сахновщинського району Харківської області і зареєстрованого в реєстрі за № 18, [PERSON] проживаюча в [ADDRESS] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно своїм синам [PERSON] та [PERSON] З довідки Багаточернещинської сільської ради вбачається, що [PERSON], згідно даних по господарської книги № 5 на 2011-2015 роки, мала житловий будинок за адресою: [ADDRESS] в якому проживала одна до дня смерті, [INFO]. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у родинних відносинах, як мати та син. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом після своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO]. Згідно заяви, посвідченої приватним нотаріусом Сахновщинського районного нотаріального округу Харківської обалсті [PERSON] ,від 09.04.2013 року, [PERSON] спадщину після [PERSON] не прийняв, на неї не претендує, в суд за продовженням строку для прийняття спадщини звертатися не буде і претензій до того, щоб свідоцтво про право на спадщину було видано спадкоємцю, що прийняв спадщину, [PERSON] не має. З наданого на запит суду листа приватного нотаріуса Сахновщинського районного нотаріального округу [PERSON] вбачається, що 24.09.2013 року [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] у зв»язку з чим було заведено спадкову справу за № 62/2013, постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно померлого не видавалося. Відповідно до ст. 15 ЦК україни кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнанних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до вимог ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з того, що згідно з ст.1297 ЦК України та ст.66 Закону України "Про нотаріат" оформлення прав на спадкове майно входить до виключної компетенції органів нотаріату. Відповідно до ст.8-1 Закону України "Про нотаріат", будь-яке втручання в їх діяльність та вирішення питань, що належать до їх виключної компетенції забороняється. Ст.1297 ЦК України зобов'язує спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 49 Закону України "Про нотаріат" у разі не подання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову. Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії із вказаних підстав надає особі право звернутися до суду із заявою про встановлення фактів, від яких залежить виникнення права на спадкування. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Вказаний висновок суду відповідає також роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, викладених в постанові "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, згідно п.23 якого, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Проте, суду не надано доказів щодо неможливості [PERSON] одержати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері, так як в матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину . Зазначене вказує на те, що відсутні підстави вважати, що право [PERSON] на спадкування порушено. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Так, позивач просить визнати право власності на житловий будинок в порядку спадкування, оскільки на момент виникнення прав спадкодавця на цей будинок діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Між тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, якіб у своїй сукупності свідчили про правові підстави виникнення права власності у спадкодавця на житловий будинок, який збудований до 2004 року та на який відсутні правовстановлюючи документи. У даному випадку матеріали справи не містять, зокрема, висновку спеціалістів щодо техничного стану будинку, дотримання санітаних, протипожежних вимог, рішення ради та договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва будинку, відмови виконкому місцевої ради в оформленні права власності. За наведених обставин, суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed