Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-13 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] 8 квітня 2013 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається, що [PERSON] з 10 липня 2012 року по 6 лютого 2013 року працював на Приватному акціонерному товаристві «Авіакомпанія «Аеросвіт» (далі ПрАТ). За період з грудня 2012 року по лютий 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 24 358 грн. 91 коп., яка була стягнута судовим наказом, але ним не отримана. Його середньомісячна заробітна плата складає 7 397 грн. 09 коп. Тому просить задовольнити її вимоги, стягнути з відповідача на користь [PERSON] вказаний середній заробіток за весь період затримки розрахунку з 7 лютого 2013 року по день фактичної виплати заборгованості по зарплаті та моральну шкоду у розмірі 7 400 грн. У судовому засіданні [PERSON] підтримала вимоги [PERSON], з посиланням не п'ятиденний робочий тиждень свого сина. Представник відповідача [PERSON] в заяві на ім'я суду просить справу розглянути без його участі, у наданому письмовому запереченні вимоги позивача не визнає, оскільки відсутній розрахунок середньої заробітної плати, заборгованість по заробітній плати стягнута судовим наказом, тому позивач повинен сплатити судовий збір, не доведено про існування моральної шкоди з посиланням на докази. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити частково. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Докази, які надані суду, свідчать про наступне. Згідно до витягу з наказу № 368-ос ПрАТ від 6 лютого 2013 року (а.с.14) позивача було звільнено з посади інженера Департаменту з управління маршрутною мережею та доходами Комерційного комплексу 7 лютого 2013 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (скорочення штату працівників). Відповідно до довідок (а.с.15,16) відповідач перед позивачем має заборгованість по заробітній платі з грудня 2012 року по лютий 2013 року в розмірі 24 358 грн. 91 коп. Відповідно до п.8 постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 із змінами «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням середньої заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством,- на число календарних днів за цей період. Відповідно до цієї Постанови розрахунок середньомісячної і середньоденної заробітної плати розраховується наступним чином. Кількість робочих днів позивача при п'ятиденному робочому тижні в грудні 2012 року і січні 2013 року становить по 21 робочому дні, тобто 42 робочих дня за два останніх місяця, а заробітна плата за цей період становить: 9 409 грн. 14 коп., 6 712 грн. 57 коп. відповідно. Натомість представник відповідача у своєму запереченні не надав суду доказів з посиланням на чинне законодавство про необхідність розрахунку середньомісячної та середньоденної заробітної плати відповідно до кількості календарних днів. Середньоденна заробітна плата позивача становить: 9 409 грн. 14 коп. + 6 712 грн.57 коп. = 16 121 грн. 71 коп. : 42 дні = 383 грн. 85 коп. З моменту звільнення позивача з роботи на день ухвалення рішення суду кількість робочих днів за винятком святкових днів складає 64 робочих дня. Середня заробітна плата, яку повинен сплатити відповідач позивачу, становить: 64 дні * 383 грн. 85 коп. = 24 566 грн. 40 коп. Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд не може не погодитися з вимогами позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки після його звільнення з роботи пройшло більше двох місяців, за цей час відповідач відповідно до судовому наказу від 12 квітня 2013 року (а.с.29) не виплатив належних йому сум по заробітній платі . За цей час позивачу завдані моральні страждання, оскільки дії відповідача порушують його економічні права, прогнозований життєвий ритм. За вказаний період він втратив нормальні життєві зв'язки, які вимагають від нього додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності і цей факт є незаперечним. Разом з тим розмір у сумі 7400 грн. суд вважає занадто великим, оскільки він не відповідає вимогам розумності, виваженості і справедливості. Крім того, розмір пропонованої моральної шкоди не відповідає його середньомісячної заробітної плати, на що наполягає представник позивач. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. Всього підлягає стягненню з відповідача на користь позивача: 24 566 грн. 40 коп. + 2000 грн. = 26 566 грн. 40 коп.

Outcome: partial