Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на автомобіль марки М21412, 1989 року випуску, державний номер [NUMBER] та на причеп вантажний до легкового автомобілю МАЗ-8114 Зубрёнок№ [NUMBER], 28 листопада 1988 року випуску, а саме 5/6 частин в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого 27 липня 2006 року та 1/6 частину в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 3 лютого 2008 року, яку вона прийняла, однак не оформила право власності, після смерті [PERSON]. Позивачка посилається на те, що 27 липня 2006 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на автомобіль марки М21412, 1989 року випуску, державний номер [NUMBER] та на причеп вантажний до легкового автомобілю МАЗ-8114 Зубрёнок№ [NUMBER], 28 листопада 1988 року випуску. При житті батько залишив на її імя заповіт, яким заповів їй все своє майно. На момент відкриття спадщини крім неї право на прийняття спадщини мали спадкоємці першої черги за законом, які мали право на обовязкову на обовязкову частку у спадщині є дружина померлого [PERSON] та його донька - [PERSON]. У встановлений законом строк всі спадкоємці надали до нотаріальної контори зави про прийняття спадщини, однак ніхто із спадкоємців свідоцтва про право на спадкування не одержав. 3 лютого 2008 року померла її мати [PERSON]. Після матері вона прийняла спадщину та 29 жовтня 2008 року їй будо видано свідоцтво про прийняття спадщини на квартиру [ADDRESS]. Однак свідоцтво про прийняття спадщини на автомобіль та вантажний причеп вона не отримала оскільки між нею та відповідачкою виник спір відносно спадкового майна, в звязку з чим вона звернулася до суду. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримала та просить позов задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки М21412, 1989 року випуску, державний номер [NUMBER] та на причеп вантажний до легкового автомобілю МАЗ-8114 Зубрёнок№ [NUMBER], 28 листопада 1988 року випуску, посилаючись на те, що відповідачка в судове засідання не зявляється та не претендує на спадщину. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не сповістила, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 1451 від 19 вересня 1968 року, виконаний Київським відділом ЗАГСу м. Одесі. Відповідачка по справі [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 168 від 24 лютого 1948 року, виконаний Міським бюро ЗАГСу м. Луцька Волинської області. З 29 липня 2005 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, відповідно до свідоцтва про шлюб від 29 липня 2005 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси. 27 липня 2006 року [PERSON] помер, про що Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси зроблено відповідний актовий запис № 6953 від 28 липня 2006 року. Згідно з інформацією, наданою УДАІ ГУМВС України в Одеській області за [PERSON] з 11 листопада 1989 року зареєстрований автомобіль АЗЛК 21412, 1989 року випуску, державний номер С5569ОД. З 10 березня 1989 року за ним зареєстрований причеп МАЗ-8114, державний номер 9351ОД. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вказані автомобіль та причеп. 19 липня 2006 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів усе своє майно [PERSON]. Крім [PERSON], після смерті [PERSON], є особи, які також мають право на спадщину, це особи, які мають право на обовязкову частку у спадщині, а саме дружина спадкодавця [PERSON] та його донька [PERSON]. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. Пунктом першим статті 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом, отримують право власності на спадщину почергово, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, то прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк в шість місяців з дня відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом цього строку не надав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Для прийняття спадщини всі спадкоємці звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. З урахуванням того, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на спірні автомобіль та причеп до укладення шлюбу з [PERSON], тому розмір часток кожного із спадкоємців після смерті [PERSON] є рівними, тобто складає 1/3 частині. Таким чином, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є особами, які мають право на прийняття спадщини після смерті [PERSON], не заявили про відмову від неї, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину. 3 лютого 2008 року [PERSON] померла, про що Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, зроблено відповідний актовий запис № 1271 від 5 лютого 2008 року. [PERSON] звернулася до Третьої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері та 29 жовтня 2008 року отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] та на 1/2 житлового будинку з надвірними спорудами № 34 по вулиці Бориса Деревянка, смт. Іванівка, Іванівського району Одеської області. При викладених обставинах суд вважає, що позивачка має право на 1/3 автомобілю марки М21412, 1989 року випуску, державний номер [NUMBER] та на 1/3 причепа вантажного до легкового автомобілю МАЗ-8114 Зубрёнок № [NUMBER], 28 листопада 1988 року випуску, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] та на 1/3 автомобілю та 1/3 причепа, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON]. Стосовно вимог представника позивача про визнання права власності на увесь автомобіль та причеп, суд вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька у встановлений законом строк, від прийняття спадщини не відмовилася, тому має право на відповідну частку спадщини. Посилання представника позивача на те, що відповідачка відмовляється від прийняття спадщини нічим не доведено. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial