Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-27 00:00:00

[PERSON]в січні 2010 року звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа - банк» про визнання кредитного договору недійсним посилаючись на те, що між нею та Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» (на даний час Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк») 02.02.2009 р. укладено кредитний договір № 490131060, на виконання договору від 27.03.2008 року №500091272. Позивач посилається на ту обставину, що внаслідок підписання оспорюваного Договору умови повернення Кредиту значно погіршились . Згідно чого повинна була сплатити відповідачу у валюті - 4000,00 доларів США та відсотки по Кредиту у розмірі 19,99 % річних, і це з врахуванням того що 1317.00 доларів США вже було погашено на виконання валютного кредитного договору протягом 2008 - початку 2009 років. Позивачка просила суд постановити рішення, яким кредитний договір № 490131060 від 02.02.2009 р., укладений між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (на даний час Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»), з однієї сторони та [PERSON], з другої сторони Ї визнати недійсним. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат [PERSON] позов підтримали та просили суд його задовольнити повністю в межах викладених вимог, проти ухвалення заочного рішення позивачка та її адвокат не заперечували. Відповідач без поважних причин в судові засідання жодного разу не з'явився, незважаючи на визнання судом його явки обов'язковою, не надавши заяви про розгляд справи за його відсутності та не повідомивши про причини неявки до суду. При цьому до суду надійшло заперечення на позовну заяву, за підписом представника відповідача за довіреністю, в якому представник відповідача, просив суд відмовити в задоволення позову, оскільки Банком , при укладенні кредитного договору №490131060 від 02.02.2009 року, дотримані всі вимоги, встановлені ЗУ «Про захист прав споживачів» та чинним законодавством, тому немає ніяких підстав визнавати його недійсним. Суд вважає за можливе розглянути позов без участі представника відповідача та винести заочне рішення за наявними в справі доказами. Заслухавши позивачку, думку адвоката, вивчивши наявні в матеріалах справи докази по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що позивачка та Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» (на даний час Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк») 27.03.2008 р. уклали кредитний договір № 500091272, шляхом направлення [PERSON] до банку пропозиції укласти кредитний договір та прийняття даної пропозиції банком. Так, згідно зі статтею 1055 Цивільного кодексу України, кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, нікчемний. Таким чином, кредитний договір, укладений усно, недійсний з моменту його укладення, не породжує жодних юридичних наслідків та не вимагає визнання недійсності в судовому порядку (стаття 215 Цивільного кодексу України). Кредитний договір вважається укладеним з моменту передання грошей (ч. 1 ст. 1054 ЦК), з чого випливає неможливість спонукати позичальника до видачі кредиту, оскільки обіцянка надати кредит не має юридичного значення. Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Так, згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Грошове зобов'язання - це зобов'язання, завжди можливе до виконання, оскільки грошові кошти завжди є в господарському обігу. Предметом кредитного договору є гроші (грошові кошти), отже за кредитним договором у позичальника виникає виключно грошове зобов'язання. Таким чином, позичальник не може бути звільнений від відповідальності за неможливість виконання ним зобов'язання з повернення суми кредиту за укладеним кредитним договором. При цьому, зважаючи на конклюдентний характер договору кредиту, так само як позичальник, від відповідальності за ненадання кредиту не може бути звільнений кредитодавець. 02.02.2009 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №490131060. Відповідно до п.1.1 оскаржуваного Договору Банк надає Позичальнику Кредит у сумі 34 132 ,27 грн., а Позичальник зобов»язується своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку у розмірі 2,00% від суми кредиту за кожен місяць користування Кредитом, виконати інші умови договору та повертати Кредит Банку в сумах та строки, визначені графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком №1 по Договору. Згідно до п.1.2 Договору Кредит надається шляхом перерахування кредитних коштів у сумі 34 132,27 грн. на рахунок Клієнта, відкритий для зарахування коштів на повернення заборгованості за кредитним договором №500091272 від 27.03.2008 року, укладений між Позивачем та Банком. Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12.12.2011 року кредитний договір №500091272 від 27.03.2008 року а саме пункт 1 визнано частково недійсним в частині розміру надання кредиту в сумі 4600.00 доларів США. Рішення набрало законної чинності 30.05.2012 року. Відповідно до ч.3 ст.509 Цивільного кодексу України зобов»язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Оспорюваний договір укладено в порушення принципу розумності і справедливості. Відповідно до п.1.2.,1.3, Договору сума Кредиту, яка надається Позичальнику, викладена з урахуванням суми основного боргу за кредитним договором №500091272 від 27.03.2008 року а також процентів, супутніх послуг, пені та штрафів. Проте п.1.1 оспорюваного Договору зобов»язує платити знову проценти та комісію на суму яка себе вже включає всі фінансові зобов»язання Позичальника. Дана умова договору супечить ст..509 ЦК України та ст..61 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до п. 1.6. Договору Позичальник має право повернути кредит (його частину) достроково без згоди Банку, але виключно у будь-який з термінів (днів) чергового повернення частини Кредиту. Дострокове повернення Кредиту або його частини в інші терміни (дні) не допускається. У випадках передбачених Договором або чинним законодавством України, Позичальник зобов'язаний на вимогу Банку повернути Кредит достроково. Пункт 1.6. Договору є несправедливим, оскільки обмежує права Позичальника відносно вибору терміну дострокового повернення кредиту та встановлює обов'язок його достроково повернути на будь-яку вимогу Банку, в той час коли Закон України «Про захист прав споживачів» жодних часових термінів такого повернення не визначає, а лише встановлює право (а не обов'язок на будь-яку вимогу Банку) Споживача, передбачене ч. 8 ст. 11 Закону, достроково повернути споживчий кредит. Відповідно до п. 5.1. Договору Банк має в будь-якому разі має право вимагати, в тому числі у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов 'язань Позичальника за Договором у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обоє 'язкового платежу на погашення кредиту, а також у випадках: ненадання у строк документів, зазначених у п. 3.3. Договору; обрання щодо Позичальника запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або набуття законної сили вироком суду про позбавлення Позичальника волі, обмеження волі чи арешт; у випадку порушення Позичальником інших умов Договору. Але, дана умова договору суперечить ч. 10 ст. 11 Закону, згідно якої якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. 5.5. Договору за повне або часткове прострочення повернення Кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів понад 90 або 150 днів Банк, в залежності від терміну прострочення, має право вимагати від Позичальника, крім штрафу, передбаченого п. 3.2. Договору, сплати на користь Банку штраф в розмірі 10 або 15 відсотків від суми Кредиту вказаної у п. 1.1., відповідно до допущених термінів прострочення, зазначених вище. Дане положення Договору суперечить ст. 61 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пункт 7.6. Договору зазначає: підписанням цього Договору Позичальник погоджується, що якщо в результаті дострокового погашення ним чергової частини Кредиту виникає необхідність проведення корегування суми нарахованих процентів та інших платежів передбачених цим Договором, Банк вносить відповідні зміни в Додаток № 1 до цього договору та викладає Додаток № 1 у новій редакції. Оновлений Розрахунок сукупної вартості кредиту та графік платежів по Кредиту, який скасовує попередній і стає невід 'ємною частиною цього Договору1, Позичальник отримує у Банку самостійно. Проте, дане положення Договору суперечить ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, згідно положень якої зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, а також ч. 1 ст. 654 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір. Таким чином, умови оспорюваного Договору суперечать положенням Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів», Постанові національного банку України «Про затвердження Правил надання баками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» від 10.05.2007 року. Таким чином суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивачки. Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи в повному об'ємі.

Outcome: approved