Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Комунального підприємства "Будинкоуправління" та просить скласти акт про протікання стіни з вини КП "Будинкоуправління", усунути заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 2000 грн. (відремонтувати стіну в квартирі за рахунок КП "Будинкоуправління", відшкодувати вартість шпалер) та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 22 квітня 2005 року між ним та відповідачем КП "Будинкоуправління" було укладено договір про надання житлово-комунальних послуг. Однак відповідач свої зобов'язання за договором не виконує належним чином, оскільки, у зв'язку з непроведенням поточних ремонтів у стіні будинку виникли тріщини, що призвело до протікання та потрапляння вологи до кімнати квартири, що у свою чергу призвело до псування шпалер у квартирі. Позивач неодноразово звертався до КП "Будинкоуправління" з проханням усунути протікання у стіні, скласти акт про протікання стіни, відремонтувати стіну у квартирі та відшкодувати вартість шпалер в сумі 600,00 грн., однак на його звернення не було ніякої відповіді. Протиправні дії, які виразились у невиконанні відповідачем договірних відносин змусили, його та його сім'ю витрачати кошти та вільний від інших обов'язків час на отримання юридичних консультацій, придбання юридичної літератури, вивчення норм законодавства, пошук достовірної інформації, що спричинили для нього та його сім'ї моральні страждання. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, однак відмовився від позовної вимоги щодо складання акту протікання стіни з вини КП "Будинкоуправління", оскільки на даний час тріщину в стіні відремонтовано. Представник КП "Будинкоуправління" просила у задоволенні позову відмовити та надала заперечення проти позову [PERSON] пояснивши при цьому, що дійсно позивач [PERSON] звертався до них з претензією, що у зв'язку з непроведенням КП "Будинкоуправління" поточного ремонту у стіні його будинку виникли тріщини, що призвело до протікання та потрапляння вологи до кімнати, а тому просив дані недоліки усунути, однак на даний час усі необхідні ремонтні роботи по будинку позивача виконані, які були проведені у вересні-жовтні 2013 року, окрім цього позивачем не доведено факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Заслухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Що стосується позовних вимог позивача про відшкодування заподіяних збитків, то слід зазначити, що згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України, правосуддя у цивільних справах здійснюється на засадах змагальності сторін, тому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів та ін. Крім того, відповідно до ст. 213 ЦПК України, - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово -комунальні послуги» встановлено обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Судом встановлено, що між КП "Будинкоуправлінням" та [PERSON] 12.06.2013 року було укладено договір №711 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.78). Відповідно до п.10.1 вказаного договору, укладеного між [PERSON] та КП "Будинкоуправління", споживач має право на своєчасне отримання послуг належної якості згідно із законодавством; Відповідно до п.10.2 даного договору споживач має право на усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг. Відповідно до п.13.8 договору виконавець зобов'язаний відшкодовувати споживачеві збитки, завдані його майну та (або) приміщенню, шкоду, заподіяну життю чи здоров'ю споживача внаслідок ненадання послуг або надання послуг неналежної якості. Згідно п.16 у разі порушення виконавцем умов договору споживачем та представником виконавця складається акт претензія із зазначенням у ньому строків, виду порушення, кількісних і якісних показників послуг тощо. Із наданих відповідачем до суду заперечень вбачається, що відповідно до Рішення виконавчого комітету Дубровицької міської ради №384 від 20.04.2012 року «Про затвердження переліку послуг з урахуванням забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків, споруд та прибудинкових територій, а також періодичність їх надання» поточний ремонт конструктивних елементів, нічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження здійснюється з такою періодичністю: чергові технічні огляди покрівель, очищення дахів від сміття і бруду; технічні огляди дерев'яних конструкцій будівель, періодичні огляди заповнень віконних і дверних отворів, внутрішніх і зовнішніх оштукатурених поверхонь, пофарбованих поверхонь стін, фасадів, кам'яних, бетонних і залізобетонних конструкцій - 2 рази на рік; ремонт і заміна заповнень віконних і дверних отворів, підвіконних дошок, слухових вікон, дверей і люків на горищі, ущільнення їх; ремонт штукатурки фасадів, балконів та ін. - при потребі. В травні 2013 року Позивач звернувся до КП «Будинкоуправління» з претензією, в якій вказував, що у зв'язку з непроведенням поточних ремонтів, в стіні його будинку виникли тріщини, що призвело до протікання та потрапляння вологи до кімнати, тому просив усунути вказані недоліки, виконавши відповідні роботи. Ремонтні роботи у будинку позивача були проведені у вересні - жовтні 2013 року, а саме: 12.09.2013 року - відремонтовано вихід на покрівлю; 13.09.2013 року - встановлено люк металевий виходу на технічний поверх будинку; 10.10.2013 року - виконано роботи по усуненню протікань стіни; 09.10.2013 року - відремонтовано електрощит, що змонтований в стіні будинку 5 поверху ІІ-го під'їзду (а.с.31). Виконання ремонтних робіт пошкодженої стіни в [ADDRESS] підтверджується копією наряду-завдання №399 від 10.10.2013 року (а.с.73). А тому вимоги позивача, щодо відремонтування стіни у квартирі є безпідставними, так як на даний час стіну відремонтовано, протікання відсутнє, що не оспорюється і позивачем. Щодо вимоги позивача щодо відшкодування вартості зіпсованих шпалер, то законодавець пов'язує право споживача на відшкодування збитків, заподіяних неналежним наданням житлово-комунальних послуг з настанням одразу двох умов: 1) наявність договору на надання житлово -комунальних послуг; 2) складання акту-претензії за участю споживача та представника виконавця. Інших підстав для відшкодування збитків у сфері житлово-комунальних відносин законом не встановлено. Відповідно до ч. 1-5 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо, про це зазначено і в договорі (а.с.78). Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача для підписання акта-претензії не пізніше ніж протягом трьох робочих днів. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.106) 23.12.2013 року позивачем все ж було складено акт - претензію належного зразка про неналежне надання або ненадання послуг із переліком претензій до виконавця щодо неналежної якості надання послуг з утримання будинку, що призвело до утворення тріщин у стіні, пошкодження шпалер. У звязку з цим, він вимагав відшкодувати вартість шпалер та ін. Однак споживач не скористався своїм правом на складання акту претензії, коли у стіні була тріщина, а вказаний акт - претензія про неналежне надання або ненадання послуг був складений позивачем в той час коли тріщина в стіні вже була відремонтована, що не оспорюється позивачем та про що свідчить відповідь керуючого КП "Будинкоуправління" №876/08-07 від 30.12.2013 року, в якій зазначено, що при обстеженні 17 грудня 2013 року квартири позивача тріщин у стіні його квартири виявлено не було (а.с.109), а відтак зараз встановити причинний зв'язок між почорнінням шпалер у квартирі позивача і наявністю тріщини є неможливим, оскільки почорніння шпалер внаслідок затікання стіни в даному випадку є припущенням позивача. Тому і вимога про відшкодування вартості шпалер є безпідставною та не підтверджується належними доказами. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Заподіяна фізичній чи юридичній особі моральна (немайнова) шкоди відшкодовується у випадках, коли право на її відшкодування передбачено законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової ) шкоди. Ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Виходячи з цього, позивач повинен довести наявність моральної шкоди, наявність неправомірної поведінки відповідача, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням збитків, розмір відшкодування та його обрахування, що позивачем не зроблено. Доводи позивача суд вважає непереконливими, оскільки наявні в матеріалах справи докази та встановлені на їх підставі обставини справи не підтверджують сукупність необхідних складових для стягнення з відповідача моральної шкоди, а тому не дають достатніх правових підстав для задоволення цієї позовної вимоги. А також згідно роз'яснень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, введеними в дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановити, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, крім спеціальних законів, регулюються Законом України від 12.05.1991 р. «Про захист прав споживачів», яким встановлено права споживачів, визначено механізм їх захисту, врегульовано відносини між споживачами послуг та підприємством, установою чи організацією, які виконують роботу чи надають послуги, передбачено обов'язки та права споживачів. На відносини, які виникли між КП «Будинкоуправління», як надавачем послуг по обслуговуванню житлового фонду, та [PERSON], як споживачем цих послуг, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Пункт 5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до Закону. В інших випадках стягнення моральної шкоди згаданим Законом не передбачено. Також слід зазначити, що ст. 22 вказаного закону передбачено судовий захист прав споживачів, а також зазначено про те, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Оскільки вимоги позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди є недоведеними, а тому не підлягають відшкодуванню, то і вимоги щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди не підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Тому слід зазначити, що відносини між позивачем та відповідачем по наданню послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є договірними. Зі змісту укладеного 12.06.2013 року між позивачем та відповідачем КП "Будинкоуправління" договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій вбачається, що такого виду відповідальності, як відшкодування споживачеві моральної шкоди, його умовами також не передбачено (а.с.78). Відтак, стягнення моральної шкоди з КП «Будинкоуправління» за відсутності такої умови договору суперечить чинному законодавству. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed