overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

У серпні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 06 березня 2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різних поглядів на життя, у звязку з чим почали виникати сварки з причин відсутності взаєморозуміння між сторонами і все це негативно відображалося на їх відносинах. З січня 2012 року їх сімя розпалася остаточно, були припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши заяву щодо розгляду справи у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 06 березня 2009 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб (а.с.6), виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 162. Від даного шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з січня 2012 року. Спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат які складаються із судового збору в сумі 107,30 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

Позивачі звернувся до суду з позовом про встановлення права користування чужим майном, посилаючись на те, що вони подарували квартиру дочці-відповідачці, яка виїхала на постійне місце проживання до іншої країни, на цей час сторони не підтримують стосунки, оскільки дочка не бажає спілкуватися з батькьами, тому вони, побоюючись виселення з квартири, просять встановити сервітут. Відповідач, повідомлена належним чином,до суду не зявилася, заперечень проти позову не надала. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що позивачі є батьками відповідача [PERSON], [INFO]. 22.8.2009 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований у реєстрі за № 1583, згідно з яким позивач [PERSON] передав безоплатно у власність квартиру під № 35, в будинку № 22, по вул. Тополиній, в м. Одесі, що в цілому складається з двох кімнат, загальною площею 69,9 кв.м., в тому числі житловою 35, 4 кв.м. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що сервітут може належати власникові, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Дія особистого сервітуту припиняється смертю сервітуарія. Згідно зі ст. 403 ЦК України, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобовязана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не підлягає відчуженню. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпорядження цим майном. Суд не вбачає правових підстав для відмови в заявленому позові.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що 15.11.2006 р. між АБ "АвтоЗАЗбанк", правонаступником якого є ПАТ "Банк Кіпрута [PERSON] був укладений кредитний договір №002-166/2006, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на придбання нерухомості в сумі 15 529 544,00 грн. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позичальником та банком був укладений договір іпотеки земельної ділянки площею 3,1223 га, яка розташована на території Бучанської міської ради Київської області, кадастровий номер [NUMBER], ринковою вартістю згідно висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки -4 564 379 грн. Іпотекодавець надав банку копію державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого Бучанською міською радою 02.03.2007 р. на підставі рішення 13 сесії V скликання Бучанської селищної ради від 28.12.2006 р. №530-13-V, зареєстрованого Ірпінським міським відділом земельних ресурсів Київської області в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №010734000093. В порушення умов кредитного договору позичальник не повернула кредитні кошти згідно з погодженим графіком. Банк неодноразово надсилав боржнику листи з вимогами погасити заборгованість від 23.05.2008 р., 04.09.2008 р., 29.12.2008 р., проте заборгованість не буда погашена. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.12.2010 р. за позовом банку до позичальника було присуджено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки -земельну ділянку площею 3,1223 га, яка розташована на території Бучанської міської ради Київської області, кадастровий номер [NUMBER], ринковою вартістю згідно висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки -4 564 379 грн. На підставі виконавчого листа №2-3404/2010, виданого 02.03.2011 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області, відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було відкрито виконавче провадження №26775011 від 26.05.2011 р. Тому просить визнати за ПАТ "Банк Кіпруправо власності на предмет іпотеки -земельну ділянку площею 3,1223 га, яка розташована на території Бучанської міської ради Київської області, кадастровий номер [NUMBER], ринковою вартістю 4 564 379,00 грн. Представник позивача в судове засідання з'явився, підтвердив обставини викладені у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином відповідно до оголошення про виклик до суду у засобі масової інформації -"Час Київщини"від 30.11.2012 р., причини неявки суду не повідомила, тому суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшла зазначена вище заява, яку заявник мотивує тим, що [INFO] р. померла її мати, [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на земельну ділянку площею 5,08 га, розташовану на території Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області. Зазначає, що заповіту мати не залишила. Вказує, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але постійно проживає [ADDRESS]. Крім неї, за адресою її постійного проживання зареєстрований та постійно проживає її чоловік [PERSON], та була зареєстрована з 08.08.2006 р. її мати [PERSON] Оскільки заявник не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі, адже її постійне місце проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджується відповідними документами, тому просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме з 08.08.2006 р. по [INFO] р. Заявник в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву, в якій заяву підтримала в повному обсязі, просить слухати справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, заяву визнав в повному обсязі, не заперечував щодо її задоволення. Вивчивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Враховуючи, що представник заінтересованої особи та [PERSON] заяву визнали, визнання заяви не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд вважає, що наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення заяви заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребую у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов,язаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін та висновків суду, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резулятивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

Зважаючи на складність у виготовленні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд 11.10.2011 року з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 21866.7грн., посилаючись на те, що відповідач [PERSON] згідно з договором №plxrRX01020006 від 24.04.2008 року отримала кредит у розмірі 4142,96 у ПАТ КБ «Приватбанк» під 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.04.2010 року. Відповідачка порушила умови даного договору, не вносила своєчасно коштів на погашення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом в сумі 21 866, 07 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, судові витрати в сумі 214, 60 гри . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав в частині укладення договору поруки. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Суд,вислухавши сторони, дослідивши наявні матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] згідно з договором №plxrRX01020006 від 24.04.2008 року отримав кредит у ПАТ КБ «Приватбанк» під 12,00 % на рік ( а.с. 7- 9). Відповідачка порушила умови даного договору, не вносила своєчасно коштів на погашення кредитів, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитами в сумі 21866.7грн. (а.с.2-3). Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. Таким чином, боржник зобов'язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконує, у встановлені строки кредит не повертає. Згідно ст.536 ІДК України, за користування чужими грошовими коштами боржник - зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Отже, всупереч ст. 536 ЦК України та Кредитному договору боржник не сплачує проценти і має борг. Згідно ст. 548 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечуються, якщо це встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, та у відповідності зі ст. 530 цього кодексу, у встановлений строк відповідно до договору. Станом на 21.09.2011 року [PERSON] не зважаючи на неодноразові вимоги банку про сплату прострочених обов'язкових платежів, зобов'язання за кредитним договором не виконує, заборгованість перед банком не погашає, в результаті чого повинен сплатити борг за кредитним договором №plxrRX01020006 від 24.04.2008року: заборгованість за кредитом у розмірі - 3486,95 грн.заборгованість по процентам за користування кредитом - 1830,64 грн.,пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором - 15031,05 грн., штраф ( фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1017,43 грн., а всього , 21866, 07 гри. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

08 листопада 2012 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтовування заявлених вимог вказував, що 19 лютого 2000 року він уклав з відповідачкою договір купівлі-продажу житлового будинку № 81 по вул. Станіславського у м. Миколаєві, який був зареєстрований Універсальною товарною біржею «Марія» за № 186. Позивач вказував, що угода сторонами виконана, але він не може розпорядитися зазначеною квартирою, оскільки угода нотаріально не засвідчена, що суперечить діючому законодавству. Оскільки угода виконана сторонами, просив позов задовольнити та визнати вищевказану угоду дійсною. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, не представила доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Третя особа - Універсальна товарна біржа «Марія» про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не направила свого представника для участі у справі, надала заяві, у якій просила позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд на підставі ч. 2 ст. 47 (в редакції 1963 р.) ЦК України знаходить позов обґрунтованим, оскільки одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди. Таким чином, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку № 81 по вул. Станіславського у м. Миколаєві, оскільки виконав всі зобов'язання, визначені договором купівлі-продажу. Відповідачка теж виконала свої зобов'язання за договором купівлі-продажу, тобто виселилася з житлового будинку № 81 по вул. Станіславського у м. Миколаєві, переданого у власність позивачу, знялася з реєстрації в зазначеному будинку. Позивач має намір розпорядитися належному йому будинку, але не може це зробити у звязку з тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Вказане підтверджується перевіреними судом договором купівлі-продажу № 186 від 19 лютого 2000 року, а також реєстрацією спірного договору у Миколаївському МБТІ та довідками. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання договору купівлі-продажу дійсним обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки договір укладений відповідно до чинного законодавства, виконаний сторонами, але з вини відповідача нотаріально не посвідчений.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

В жовтні 2012 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь кошти на утримання спільної повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що навчається, у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, щомісячно, до закінчення навчання, але не більше, ніж до 23-х років. В обґрунтування позову позивач вказувала, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого у них народилася донька - [PERSON], [INFO] 25 січня 2001 року цей шлюб було розірвано, про що Корабельним районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва зроблений запис за № 40, Відповідач постановою Корабельного районного (міського) народного суду про стягнення був зобовязаний сплачувати аліменти в розмір 1\\4 частини всіх видів заробітку до повноліття доньки. З 01.09.2012 року [PERSON]О навчається на денній формі навчання в Миколаївському національному університеті імені [PERSON], що підтверджується довідкою за вих.. №1582 від 25.09.2012 р. Термін навчання - з 01.09.2012 р. до 30.06.2014 р. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити на підставах, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки згідно ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги. Визначаючи розмір аліментів, суд керувався положеннями ст. ст. 183, 184 СК України, враховуючи те, що відповідач працює і має постійний дохід, має зобовязання по утриманню членів своєї сімї та має задовільний стан здоровя. Судом встановлено, що відповідач за рішенням Корабельного районного (міського) народного суду про стягнення був зобовязаний сплачувати аліменти в розмір 1\\4 частини всіх видів заробітку до повноліття доньки [PERSON], 28.04.1994 р.н (а.с. 16). На цей час повнолітня [PERSON] навчається в Миколаївському національному університеті імені [PERSON] на денній формі. Строк навчання з 01.09.2012 р. до 30.06.2014 рік. В звязку з всім вищевикладеним, враховуючи матеріальне становище сторін, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON]О, 28.04.1994 р.н в розмірі 1/5 частки від всіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

В жовтні 2012 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] в якій просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1\\4 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 13.05.2009 року у неї народився син [PERSON], батьком якого, відповідно до свідоцтва про народження 1-ФП №101834, є відповідач. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не дає, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву, в якій просить суд слухати справу у її відсутність, просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Просив слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву, оскільки у відповідності до ст. 180-182; 184 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на її утримання не дає, хоча за своїм матеріальним та сімейним становищем має можливість надавати таку допомогу, інших дітей у відповідача немає, утримань за виконавчими документами з нього не здійснюється В порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

В жовтні 2012 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON]А.о. аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісяця, починаючи з дня предявлення позову і досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову позивач вказувала, що її донька, [PERSON], перебуваючи з відповідачем у незареєстрованому шлюбі, народила сина - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ФП № 076344. З 29.11.2011 р. [PERSON] відбуває покарання у Чорноморській виправній колонії ДДУПВП в Одеській області №74, а її син проживає з позивачем. Позивач стверджує, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, не бере участі у її вихованні, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Вказує, що відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, стягнення за виконавчими документами відносно нього не проводяться. Позивач в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за можливе задовольнити частково позовну заяву, оскільки у відповідності до ст. 180-182; 184 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що неповнолітня діти проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні, батько дітей коштів на її утримання не дає, хоча за своїм матеріальним та сімейним становищем має можливість надавати таку допомогу, інших дітей у відповідача немає, утримань за виконавчими документами з нього не здійснюється. В звязку з всім вищевикладеним, враховуючи матеріальне становище сторін, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 500 грн. щомісячно і до повноліття дитини. В порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial