Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-21 00:00:00

В листопаді 2012 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з січня 1997 року вона стала мешкати с [PERSON] в його квартирі [ADDRESS]. До того часу він офіційно розірвав шлюбні відносини з [PERSON], яка в свою чергу була зареєстрована за вищевказаною адресою, але фактично проживала в м. Донецьк, маючи нову родину. [INFO] [PERSON] помер, його похованням займалась вона.. 23.11.2003 року вищезазначену квартиру була прописана донька померлого [PERSON] - [PERSON]. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області за її позовом [PERSON] було визвано втратившою право на користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS] Таким чином, на теперішній час у вищезазначеній квартирі прописані вона та її син [PERSON], [INFO]. На теперішній час вона має намір укласти договір найму житлового приміщення та відкрити особовий рахунок на квартиру на своє ім'я, але у виконавчому комітеті Дзержинської міської ради їй відмовили, мотивуючи тим, що з померлим [PERSON] вона не знаходилась в родинних відносинах. Хоча це не відповідає дійсності, оскільки вони мешкали разом, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов'язки. З січня 1997 року і по теперішній час вона постійно мешкає в квартирі [ADDRESS] є сумлінним квартиронаймачем та справно оплачує комунальні послуги за всю квартиру. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Суд розглядає справу на підставі ст.. 224 ЦПК України - заочно. Свідок [PERSON], суду пояснив, що позивач мешкала разом із [PERSON] однією родиною, вела спільне господарство та мали спільний бюджет з 1997 року і по день його смерті, витрати по похованню вона взяла на себе. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] помер [INFO], про що в Книзі реєстрації актів про смерть 31.01.2002р. зроблено відповідний актовий запис № 116 (а.с.6). Відповідно до копії паспорта позивача та довідки виданої «ДКП «Дзержинськжитлосервіс» вона разом із сином [ADDRESS] (а.с.4,7). Особовий рахунок за вищезазначеною адресою відкритий на померлого [PERSON] та його колишню дружину [PERSON] (а.с.25-26). Відповідно до договору піднайму житлового приміщення [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.27). Згідно з актом домового комітету від 09.11.2012 року позивач [PERSON] з січня 1997 року і по день смерті [PERSON] [INFO] жили разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та взаємні права та обов'язки. Після смерті [PERSON] позивач займалась його похованням (а.с.10). Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] та [PERSON] проживали однією родиною, в розумінні ст.3 СК України, згідно з якою родину складають особи, які сумісно проживають та пов'язані між собою загальним побутом, які мають взаємні права та обов'язки. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються судом, у випадку якщо, чинним законодавством не передбачений інший порядок їх встановлення, а також і в тому разі якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім'я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Радою Міністрів Української РСР. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім'ї порівняно з умовами, передбаченими законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства Української РСР, є недійсними. Згідно ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Відповідно до вимог ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст.106 ЖК України, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Судом встановлено, що позивач з січня 1997 р. зареєстрована разом із малолітнім сином, постійно користуються та мешкають в квартирі за адресою: [ADDRESS] вносить плату за користування житлом (а.с.11-13), роблять ремонтні роботи з метою покращення своїх житлових умов. Тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved