Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду 19.10.2011 року із вказаним позовом, в якому зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано 13.03.2002 року. Від шлюбу у сторін, народилась донька [PERSON] - [INFO]. На даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, відповідач виїхав на постійне місце проживання за межі України. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, в зв'язку з чим вона змушена звернутись із вказаним позовом до суду, в якому просить стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частки від його доходу, до досягнення дитиною повноліття. Позивач на судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій зазначила, що підтримує позов та просить розглянути справу без її участі. Відповідач, який постійно мешкає та працює у Російській Федерації, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, відповідно до положень Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, Протоколу до вказаної Конвенції від 28.03.1997 року та розділу 2 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної Судової Адміністрації України від 27.06.2008 року № 1092/5/54. Відповідно до судового доручення, він 17.04.2012 року був допитаний Верховним судом Карачаєво-Черкеської Республіки й пояснив, що позов не визнає в повному обсязі, оскільки домовлявся з колишньою дружиною про те, що виїжджаючи на постійне місце проживання до Росії [PERSON] не буде мати до нього ні яких моральних та матеріальних претензій. Згоден на розгляд справи за його відсутності. Оскільки належним чином повідомлені про час і місце проведення судового засідання сторони не з'явились, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, згідно поданих ними заяв та на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши докази наявні у справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що з 11.12.1993 року по 13.03.2002 року сторони перебували у шлюбі, що ними не оспорюється (а.с.5). В період перебування у шлюбі, у них народилась донька [PERSON] - [INFO], батьком якої є відповідач по справі (а.с.6). Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно із ст.183 цього ж Кодексу розмір аліментів на утримання дітей визначається судом. З урахуванням обставин справи, стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища її батьків, наявності у них інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи, судом визначається розмір аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця на утримання дитини до досягнення нею повноліття, але не менше одного неоподаткованого прибутковим податком мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч.З ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року (із змінами і доповненнями), з відповідача у дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі 214,60 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved