Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він являється засновником та власником ПП «ВКФ Краяни» відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії АОО №778158 та здійснює торгівлю з магазину, який знаходиться за адресою м. Узин, вул. К.Маркса, 17, Білоцерківського району, Київської області. 13.04.2012 року близько 17 год. 50 хв. відповідач [PERSON] вчинив крадіжку блоку цигарок «Честер» з даного магазину чим позивачу було завдано майнової шкоди на суму 104 грн. 40 коп. Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду від 16 травня 2012 року [PERSON] визнано винним у вчинені вищевказаної крадіжки та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. на користь держави. Після цього позивач декілька разів телефонував [PERSON] та пропонував йому добровільно повернути у магазин гроші в сумі 104 грн. 40 коп. тобто відшкодувати розмір майнової шкоди завданої йому, як власнику магазину і вибачитися перед продавцями магазину за свої дії, на що останній в категоричній формі використовуючи нецензурні слова відмовляв йому. В результаті умисних протиправних дій [PERSON] позивачу заподіяно значної моральної шкоди, яка полягає в тому, що після вчинення крадіжки з магазину позивач почав у неробочий час, а саме ввечері та вночі передивлятися матеріали відео спостереження з камер, які встановлені в магазині, витративши приблизно тиждень на це, знайшов відеозапис про те, як невідомий йому чоловік викрадає блок цигарок «Честер». В подальшому, завдяки зусиллям позивача, було міліцією встановлено цього невідомого чоловіка, яким виявився відповідач [PERSON] Також в наслідок даної події позивач змушений був змінити установлений спосіб життя, порушено спокій та життєвий ритм всієї його родини. В зв'язку з цим позивач не спав вночі, в нього з'явилися головні болі та почали виникати, через його роздратованість з даного приводу, сімейні сварки. На даний час позивач змушений звертатися за правовою допомогою, ходив до Білоцерківського РВ ГУ, ходить до Білоцерківського міськрайонного суду, що відволікає його від своїх особистих справ, забирає багато сил та енергії. Тому звернувся до суду з зазначеним позовом, яким просить стягнути з відповідача на його користь 5000.00 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди та судові витрати з оплати судового збору в розмірі 108 (сто вісім) грн. 00 коп. Під час розгляду справи позивач та його представник за довіреністю уточнили позовні вимоги, збільшивши їх та просить суд додатково стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 1200 грн., пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Крім цього позивач у судовому засіданні послався, як на підставу завданої йому моральної шкоди, на ту обставину, що він до цієї події вимушений був придбати технічні засоби для відео спостереження затративши значні кошти в сумі близько 20000 грн. З врахуванням цієї обставини визначив розмір моральної шкоди і вважає, що відшкодування йому моральної шкоди буде відповідачу як додаткове покарання за його дії. Представник відповідача позов не визнав повністю та пояснив суду, що його довіритель дійсно взяв у магазині блок цигарок, за який забув розрахуватись. Його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф в розмірі 255 грн., який він сплатив та визнав свою вину. Відповідач мав одну телефонну розмову з позивачем, але останнього не ображав. Завдану матеріальну шкоду відшкодував позивачу поштою під час розгляду зазначеної справи, з якої дізнався про адресу позивача. Представник відповідача також заперечує проти відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки цю допомогу надавала особа, яка не є адвокатом та фахівцем в галузі права і нарахування витрат не відповідають діючому законодавству. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що відповідач 13.04.2012 року вчинив дрібну крадіжку блоку цигарок «Честер фільтр» з магазину № 17, який розташований в м. Узин, вул. К.Маркса,17, власником якого являється позивач. Згідно наданої суду копії постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 16.05.2012 року відповідача притягнуто то адміністративної відповідальності, вину свою визнав повністю, за вчинені дії на нього накладено штраф в розмірі 255 грн. Своїми діями відповідач завдав матеріальні збитки позивачу на суму 104,40 грн., які в послідуючому відшкодував повністю. Відповідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини та відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала у випадках встановлених законом. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини 2 зазначеної статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, оскільки вина є підставою для відшкодування, інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні відшкодування, враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно розяснень п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року зазначено, що зобов'язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії. В п. 9 зазначеної Постанови також розяснено, що розмір грошового відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо)та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках потерпілого. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. з відповідача підлягають частковому задоволенню, оскільки заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях яких позивач зазнав у звязку з спричиненням йому матеріальної шкоди, пов'язаної з вчиненням правопорушення. Але при визначенні розміру моральної шкоди судом враховується характер і обставини вчинення правопорушення, наслідки, що настали, ступень вини особи, яка завдала моральної шкоди, глибина душевних страждань, а також при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Виходячи з вищевикладеного, суд оцінює моральну шкоду у розмірі 300 грн., оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її збагачення. При цьому суд враховує, що позивач та його представник за довіреністю юридичної особи не надали суду жодного доказу на підтвердження зазначених у позовній заяві обставин, на яких ґрунтується завдана моральна шкода, тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 84, ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат також підлягають задоволенню частково, а саме в частині витрат з оплати судового збору у сумі 107,30 грн. у відповідності до задоволення позовних вимог, оскільки згідно наданих суду квитанцій про сплату судового збору позивач сплатив ( 108+107,30) = 215,30 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат в сумі 1200 грн., повязаних з оплатою правової допомоги, то ці вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, повязаних з розглядом справи. Виходячи із змісту ст. ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи. Правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Представництво інтересів позивача здійснювалось на підставі договору, укладеного ним з юридичною особою, яка надала довіреність представнику. Доказів, що довірена особа являється фахівцем в галузі права суду не надано і не заявлялось суду клопотання про допуск його до участі у справі як фахівця в галузі права Наявність лише угоди на надання правової допомоги, довіреності, розрахунку витрат на правову допомогу та квитанції про оплату правової допомоги (а.с. 29, 36,36а ), за відсутністю вищевказаних обставин, на розсуд суду, виключає можливість відшкодування позивачу витрат, які ті здійснив відповідно до угоди про надання правової допомоги від 07 серпня 2012 року, у звязку із чим останньому має бути відмовлено у відшкодуванні цих витрат у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial