Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-29 00:00:00

18.07.2012 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання протиправним та скасування розпорядження та свідоцтва про право власності на житло та про визнання правочину недійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка є користувачем кімнати № [NUMBER] , яка в подальшому була перенумерована в кімнату [ADDRESS] . Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 липня 2010 року за відповідачкою [PERSON] визнано право користування вказаною спірною кімнатою, в подальшому 09.08.2011 року рішенням Апеляційного суду Одеської області вказане рішення змінено, та в частині визнання за відповідачкою права користування цією кімнатою в позові відмовлено. Таким чином відповідачка [PERSON] не мала право користування спірною кімнатою. Однак відповідачка [PERSON] до рішення апеляційного суду встигла вказану кімнату приватизувати та продати відповідачці [PERSON] . Тому позивачка просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження про приватизацію та свідоцтво про право власності відповідачки на спірну кімнату, а також визнати правочин купівлі-продажу спірної кімнати укладений між відповідачами [PERSON] та [PERSON] недійсним. Представник позивачки [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав, також надав суду заяву про відкликання уточнень до позовної заяви від 20.09.2012 року. Представники відповідача [PERSON] та відповідача Департаменту міського господарства надіслали суду заперечення проти позову в яких просили в задоволенні позову відмовити. Відповідачі та представники відповідачів тричі підряд в судове засідання не з`явилися та не повідомили про причини неявки, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено що позивачка є користувачем кімнати № [NUMBER] , яка в подальшому була перенумерована в кімнату № [NUMBER] в гуртожитку, будинок [ADDRESS] . Вказаний факт підтверджено копією ордеру на вказану кімнату на ім`я позивачки, копією паспорту позивачки в якому є штамп про реєстрацію її за спірною адресою. Також вказаний факт встановлено рішенням Апеляційного суду Одеської області від 09.08.2011 року та не потребує доказування. З зазначеного рішення вбачається, що заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 липня 2010 року за відповідачкою [PERSON] в тому числі визнано право користування вказаною спірною кімнатою, в подальшому 09.08.2011 року рішенням Апеляційного суду Одеської області вказане рішення змінено, та в частині визнання за відповідачкою права користування цією кімнатою в позові відмовлено. З копії розпорядження органу приватизації від 02.11.2010 року № 216683 та копії свідоцтва про право власності на житло від 02.11.2010 року видно що відповідачка [PERSON] до вказаного рішення апеляційного суду встигла отримати право власності на спірну кімнату. З копії договору купівлі-продажу від 25.12.2010 року укладеному між відповідачами [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г., реєстровий № 1130, вбачається що [PERSON] продала, а [PERSON] купила кімнати №№ [NUMBER] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . Згідно ст.. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків`громадяни, \~на яких поширюється дія \~цього \~Закону, \~мають право \~на \~приватизацію \~житлових \~приміщень \~у \~гуртожитках, \~які перебувають \~у \~власності територіальних \~громад \~і \~можуть \~бути приватизовані відповідно до закону. \~Приватизація житлових \~приміщень \~у гуртожитках здійснюється відповідно \~до \~Закону \~України \~\~"Про \~\~приватизацію державного житлового \~\~фонду" \~\~з \~урахуванням \~особливостей, визначених цим Законом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» \~до об`єктів приватизації належать кімнати у гуртожитках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. \ Пункт 1 статті 2 в редакції Законів N 3981-XII ( 3981-12 ) від 22.02.94, N 40/97-ВР від 05.02.97; із змінами, внесеними згідно із Законом N 500-VI ( 500-17 ) від 04.09.2008 \ \~ Відповідно до ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства. Аналізуючи зазначені вище правовідносини та норми які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, про те, що відповідачка [PERSON] не мала право користування спірною кімнатою, та не мала право отримувати право власності на спірну кімнату в органі приватизації та відчужувати її відповідачці [PERSON] , а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved