overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-24 00:00:00

В грудні 2012 року ПАТ «Перший Український [PERSON]» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач вказує на те, що 2 червня 2008 року між ПАТ «Перший Український [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір № 6438585. Згідно договору банк надав [PERSON] кредит у сумі 101640,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,49 % на рік з кінцевим терміном повернення 2 червня 2018 року. Відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 24 вересня 2012 року існує заборгованість перед банком в сумі 153898,15 дол. США заборгованості за кредитом та 78612 грн. 11 коп. пені. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 526, 611, 625, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 153898,15 дол. США заборгованості за кредитом та 78612 грн. 11 коп. пені, а також сплачені позивачем судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив про його задоволення. Представник відповідачки проти позову заперечувала. Відповідачка в судове засідання не зявилася. Про час і місце розгляду справи повідомлена судом належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачки, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 2 червня 2008 року між ПАТ «Перший Український [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір № 6438585. Згідно договору банк надав [PERSON] кредит у сумі 101640,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,49 % на рік з кінцевим терміном повернення 2 червня 2018 року. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору у разі порушення позичальником строків виконання зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 24 вересня 2012 року існує заборгованість перед банком, яка згідно наданого позивачем розрахунку складає: 99282,02 дол. США заборгованості за тілом кредиту, 54616,13 дол. США заборгованості за процентами за користування кредитом, а також нарахована пеня у розмірі 9835,12 дол. США, що еквівалентно 78612 грн. 11 коп. За таких обставин суд вважає, що позов банку на підставі ст.ст. 526, 536, 549, 610, 611, 625, 1050 ЦК України підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь банку слід стягнути 99282,02 дол. США заборгованості за тілом кредиту, що еквівалентно 793561 грн. 19 коп., 54616,13 дол. США заборгованості за процентами за користування кредитом, що еквівалентно 436546 грн. 73 коп., та зменшити на підставі ч.4 ст. 551 ЦК України розмір пені з 78612 грн. 11 коп. до 20000 грн. 00 коп. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-24 00:00:00

В грудні 2012 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач вказує на те, що 24 квітня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № СL31814. Згідно договору Банк надав [PERSON] кредит в сумі 7291 грн. 67 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (за користування кредитними коштами понад термін погашення, встановлюється процентна ставка в розмірі 108 %) з кінцевим терміном повернення 25 квітня 2010 року. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 13 листопада 2012 року існує заборгованість перед банком в сумі 36039 грн. 18 коп. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 525, 526, 549, 623-625, 1048, 1050 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 36039 грн. 18 коп., а також понесені позивачем судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № СL31814. Згідно договору Банк надав [PERSON] кредит в сумі 7291 грн. 67 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (за користування кредитними коштами понад термін погашення, встановлюється процентна ставка в розмірі 108 %) з кінцевим терміном повернення 25 квітня 2010 року. Згідно п.п. 5.1., 5.2. кредитного договору погашення основної суми кредиту та сплата процентів здійснюється у формі щомісячних ануїтетних платежів у строки та сумах, встановлених для таких платежів. Сума щомісячних платежів включає погашення основної суми кредиту та нарахованих процентів. Відповідно п. 5.3 кредитного позичальник зобовязався щомісячно здійснювати погашення щомісячних платежів. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 13 листопада 2012 року існує заборгованість перед банком в сумі 36039 грн. 18 коп., яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом 7084 грн. 62 коп., заборгованості за відсотками - 2876 грн. 39 коп.; заборгованості за підвищеними відсотками 26078 грн. 17 коп. За таких обставин суд вважає, що позов банку є обґрунтованим та на підставі ст.ст.526, 536, 549, 610, 611 ЦК України підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-24 00:00:00

Заявник. [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою; в якій вказав, що 06 червня 2012 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді державного акту на земельну частку (пай) серії II-3П № 025218, виданого 25 січня 2001 року [PERSON] сільською радою, Пологівського району Запорізької області. Єдиним спадкоємцем після смерті батька є він. В строк до шести місяців після смерті батька він, звернувся до Пологівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Під час оформлення спадщини було встановлено, що у свідоцтві про смерть, прізвище, імя по батькові батька вказані як- Монзалевський [PERSON]. а в державному акті серії II-ЗП № 025218, виданого 25 січня 2001 року прізвище, імя по батькові вказані як [PERSON], тобто при видачі державного акту на право приватної власності на земельну частку (пай), було зроблено помилку, а саме замість прізвища «Монзалевський» було вказано «Манзолевський», також замість імя по батькові-вказано -[PERSON] було вказано «Омелянович». На теперішній час він не мас можливості оформити спадщину у зв'язку із допущеними помилками у документах. Прохає суд встановити факт належності [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,52 та, розташовану на території Кінсько-Роздорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області. У судовому засіданні заявник обґрунтувавши суду мотиви предявлення заяви, повністю підтримав її вимоги. Представник зацікавленої особи [PERSON] сільської ради проти задоволення заяви заперечень немає. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, представника зацікавленої особи, вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою, в якій вказав, що 27 липня 2004 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно. Він є єдиним спадкоємцем після смерті матері. В належний за законом строк він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. При зверненні до державної нотаріальної контори виявилося, що прізвище матері в його свідоцтві про народження та в свідоцтві про смерть записано як «Демидова», а його прізвище в паспорті записано як «Демідов». Встановлення факту родинних відносин необхідно для прийняття спадщини. Прохає суд встановити факт, що [PERSON] є його матірю. В судовому засіданні заявник повністю підтримав заяву та прохає її задовольнити. Представник зацікавленої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пологівського РУЮ до суду не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутність, проти задоволення заяви заперечень немає. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів, вказавши, що перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі з 28.12.2006 р. по 18.11.2011р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. На утримання дитини відповідач не надає допомоги, тому вона просить стягнути з нього аліменти в розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на утримання неповнолітнього сина. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд розглянув справу в відсутності відповідача на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України, вважаючи, що у справі достатньо матеріалів про права й взаємини сторін. Суд, дослідивши представлені в справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.12.2006р. Рішенням Тельманівського районного суду Донецької області від 18.11.2011р. шлюб між ними розірвано (а.с.7) Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Дитина проживає із матір'ю. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. З огляду на те, що дитина проживає із матір'ю, виходячи з матеріального становища сторін, суд, стягує з відповідача на користь позивачки на утримання їх неповнолітнього сина аліменти в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що перебувала в шлюбі з [PERSON], який було розірвано 15.02.2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З вересня 2012 року та по теперішній час відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому позивач просить стягнути на її користь аліменти з відповідача на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини і всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але надіслала до суду заяву, в якій просила розгляд справи вести у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, але надіслав до суду заяву, в якій просить розгляд справи вести у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а також заяви позивача та відповідача, в якій він визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності не з'явившихся сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 31.03.2009 року перебувала в шлюбі з [PERSON], який було розірвано 15.02.2013 року, згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] (а.с.4). Неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.7). Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, аліменти на інших осіб не сплачує. З урахуванням викладених обставин та з оглядом на те, що відповідач позов визнав і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню та з відповідача на її користь підлягають стягненню аліменти на дитину - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст. 180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у якому вказала, що 27.04.1996 року між ними був зареєстрований шлюб. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Вони з чоловіком припинили шлюбно-сімейні відносини з серпня 2011 року, через несумісність характерів, різних поглядів на сімейне життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що родина розпалася остаточно й відновити шлюбні відносини неможливо. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував, на розірвання шлюбу згоден. Суд встановив, що сторони одружені з 27.04.1996 року (а.с.4). Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Судом також встановлено, що сторони тривалий час не проживають разом, спільного господарства не ведуть, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини через несумісність характерів. Таким чином, суд вважає, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені остаточно, тому суд розриває їхній шлюб. Спору про розділ майна та виховання дитини поки що не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-24 00:00:00

У лютому 2013 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя між ними не склалося, вони не мають спільних інтересів, спільного господарства не ведуть, відповідач зловживає спиртними напоями. Проживають окремо. Спору про поділ майна, яке набуте подружжям за час перебування у шлюбі, немає. Просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила шлюб розірвати, вказала, що на примирення не згодна. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, вказав, що позивач не хоче примирення, а тому просив шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. Позивач звернулася до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 110-114 Сімейного кодексу України (далі СК України) за змістом яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до Свідоцтва про одруження серії ІІ-ФП № 335654, 19 червня 1993 року Палацом урочистих подій м. Миколаєва зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено запис за № 6. Відповідач визнав позовні вимоги, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Зясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про недоцільність застосування заходів, передбачених ст. 111 СК України, щодо примирення подружжя. Спору про поділ майна, яке набуте подружжям спільно за час перебування у шлюбі, на час розгляду справи не має. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню так як судом встановлено, що сторони дійшли спільної згоди розірвати шлюб, шлюбні стосунки фактично припинені подружжям, а їх поновлення та примирення сторін не можливе та подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох з подружжя. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-24 00:00:00

[PERSON], звернулася в суд з даною позовною заявою посилаючись на те, що він без визнання за ним права власності після смерті матері не може оформити свої права на будинок з надвірними будівлями, розташовані в с.Юхнове, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, вул.Б.Хмельницького, буд.286, що являється спадковим майном, у позасудовому порядку позбавлений можливості дане майно прийняти у володіння користування та розпорядження. Представник позивача [PERSON], у судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просила поновити позивачу строк на звернення до суду, підтримала позов у повному обсязі і просила його задовольнити та при цьому надала письмові докази поважності пропущення строку на прийняття спадщини. Представник відповідача [PERSON] сільської ради у судове засідання не зявився, але попередньо надав суду письмову заяву у якій визначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та проведення розгляду справи просить провести без участі представника сільської ради. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. По справі встановлено: мати позивача [PERSON],- [PERSON] яка померла 07.11.2002 року проживала в [INFO], і мала будинок з надвірними будівлями на який за життя правовстановлюючого документу не оформляла та на який позивач позбавлений можливості набути приватної власності після смерті матері. Згідно відомостей довідки державного нотаріуса Новгород-Сіверського нотаріального округу щодо майна померлої 07.11.2002 громадянки [PERSON], до Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Підстав у відмові у задоволенні позовних вимог у справі немає. За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позов визнати право власності за позивачем [PERSON], на будинок з надвірними будівлями розташовані в с.Юхнове, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, вул.Б.Хмельницького, буд.286. Згідно із ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обовязки мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент смерті. Враховуючи наведене в ст.25 ЦК України випливає, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання належності цього майна власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-24 00:00:00

В грудні 2012 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач вказує на те, що 3 березня 2008 року між ТОВ «КБ «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 007-14502-030300. Згідно договору Банк надав [PERSON] кредит та відкрив картковий рахунок, встановивши ліміт кредитної лінії в розмірі 3000 грн. 00 коп. Відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 9 жовтня 2012 року існує заборгованість перед банком в сумі 4499 грн. 77 коп. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 526, 530, 1046 - 1056 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 4499 грн. 77 коп., а також сплачені позивачем судові витрати. В судове засідання сторони не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 3 березня 2008 року між ТОВ «КБ «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 007-14502-030300. Згідно договору Банк надав [PERSON] кредит та відкрив картковий рахунок, встановивши ліміт кредитної лінії в розмірі 3000 грн. 00 коп. Згідно п.3.6 кредитного договору держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обовязкового мінімального платежу, складові якого зазначаються в Тарифах. Відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 9 жовтня 2012 року існує заборгованість перед банком в сумі 4499 грн. 77 коп. тіло кредиту. За таких обставин суд вважає, що позов Банку на підставі ст.ст.526, 536, 549, 610, 611 ЦК України підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп.

Outcome: approved