Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що йому належить 61/100 частин домоволодіння по пров. Семиградському, 14 в м. Харкові, де окрім нього зареєстрована його колишня дружина [PERSON] і донька [PERSON] Шлюб з [PERSON] розірваний згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2005, проте ще в травні 2004 року остання виїхала з місця реєстрації і до теперішнього часу там не проживає, господарства не веде, участі в оплаті комунальних послуг та витрат по утриманню домоволодіння не приймає. Фактично відповідачка мешкає в [ADDRESS], яку придбала у власність 13.06.2007, проте з місця попередньої реєстрації знятись відмовляється. Позивач, посилаючись на тривалість відсутності відповідачки за місцем реєстрації, не приймання останньою участі в утриманні домоволодіння, порушення його прав як власника просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою реєстрації та зняти її з реєстраційного обліку. Відповідачка заявила зустрічний позов про визнання за нею права власності на 32/200 частини домоволодіння по пров. Семиградському, 14 в м. Харкові та зобовязання [PERSON] не перешкоджати її та малолітньої дитини проживанні за адресою спірного житла. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 32/100 частини домоволодіння по пров. Семиградському, 14 в м. Харкові придбані позивачем в період їх шлюбу, отже це майно є спільною сумісною власністю подружжя, при поділі якого частка кожного складає по Ѕ. До теперішнього часу вона не втрачає звязку з житлом за місцем реєстрації, постійно в ньому мешкала, має там свої особисті речі, меблі. В судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, в їх обґрунтування дав пояснення відповідно до обставин, викладених в позові та надав письмові заперечення на зустрічний позов, який просив залишити без задоволення за безпідставністю. Представник відповідачки наполіг на задоволенні зустрічного позову з підстав його доведеності, дав відповідні пояснення, первісний позов просив залишити без задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 14.05.1994 по 06.12.2005, який розірваний рішенням Московського районного суду м. Харкова (а.с. 13). Знаходячись в шлюбі [PERSON] придбано 29/100 частин домоволодіння по пров. Семиградському, 14 в м. Харкові на підставі договору дарування від 22.12.2003, що підтверджується довідкою КП Харківське міськБТІ, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 6-8). Окрім того, право власності на 32/100 частин домоволодіння по пров. Семиградському, 14 в м. Харкові визнано за позивачем рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.07.1997, в якому зазначено, що вказана частина домоволодіння продана [PERSON] в 1990 році [PERSON] шляхом укладення домової угоди, тобто до шлюбу з відповідачкою (а.с. 4-5). Сторонами не заперечується та підтверджено відповідними доказами, що вони зареєстровані [INFO] (а.с. 9-12). Окрім того, на імя [PERSON] зареєстровано на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с. 14). В якості обґрунтування своїх позовних вимог, доказу того, що [PERSON] не втратила звязку з місцем реєстрації, проживає за адресою спірного житла остання вказує на дані свого паспорту з відміткою про реєстрацію, довідку адресно-довідкового бюро та довідку з місця роботи (а.с. 31, 33-34), проте зазначені документи лише підтверджують факт реєстрації відповідачки в будинку № 14 по пров. Семиградському в м. Харкові, що позивачем і не заперечується. Проте відповідачка не надала жодного доказу на підтвердження викладених в позові обставин щодо фактичного проживання за місцем реєстрації, наявності там особистих речей, наявності інформації правоохоронних органів про створення позивачем перешкод для проживання за адресою реєстрації і служби у справах дітей про неправомірні дії чоловіка стосовно її та малолітньої доньки. Разом з тим, згідно акту від 21.06.2011, інформація в якому підтверджена підписами жильців будинків № 16 та № 12 по пров. Семиградському в м. Харкові, завіреного головою вуличного комітету № 4 і директором КП БлагоустрійМосковського району м. Харкова, [PERSON], [INFO] з червня 2004 року по теперішній час за адресою: м. Харків, пров. Семиградський, 14 не проживає, господарську діяльність не веде, особистих речей не має (а.с. 15). Зі змісту рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2005, яким розірваний шлюб між сторонами, вбачається, що вже на час розгляду справи про розірвання шлюбу сторони мешкали окремо, при цьому не мали майнового спору. Так, в рішенні зазначено: Від шлюбу з відповідачкою мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою…, Позивач… надав заяву, в якій питання про вирішення місця проживання дитини просив не розглядати, Відповідачка… спір про визначення місця проживання дитини просила не розглядати(а.с. 13). Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що [PERSON] тривалий час, а саме з травня-червня 2004 року за місцем реєстрації не проживає, житлом не цікавиться, маючи з червня 2007 року власне, окреме від спірного житло. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, первісний позов є доведеним, а зустрічний стосовно зобовязання [PERSON] не перешкоджати [PERSON] разом з малолітньою донькою [PERSON] проживати в домоволодінні № 14 по пров. Семиградському, 14 в м. Харкові таким, що не підлягає задоволенню. Слушним є наголошення позивача у запереченнях на неправдивість викладеної в зустрічному позові інформації про те, що 32/100 домоволодіння по пров. Семиградському, 14 в м. Харкові придбані за кошти сімейного бюджету сторін під час шлюбу. Як зазначено вище, під час розгляду справи, результатом якого стало рішення Московського районного суду м. Харкова від 04.07.1997 яким за позивачем визнано права власності на 32/100 частини спірного домоволодіння, встановлено що ця частини домоволодіння продана [PERSON] в 1990 році [PERSON], тобто до реєстрації шлюбу позивача з відповідачкою. Цивільне законодавство, яке діяло на той період часу, моментом набуття права власності визначало момент передачі речі (ст. 128 ЦК України в редакції 1963 року), тобто в даному випадку такий момент стався при укладенні домової угоди в 1990 році. Відповідно до ч. 1 ст. 24 КпШС України, який також діяв на час придбання позивачем 32/100 частин спірного домоволодіння, передбачалось, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Тобто, вимоги за зустрічним позовом про визнання права власності на 32/200 частини домоволодіння по пров. Семиградському, 14 в м. Харкові є безпідставними, так як зазначене майно придбано [PERSON] до шлюбу з [PERSON] За вказаних умов суд вважає первісний позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню, а позовні вимоги за зустрічним позовом безпідставними і такими, що задоволені бути не можуть.

Outcome: approved