Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-11 00:00:00

19.06.2012 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.11.2006 року між ЗАТ «Між народ-ний іпотечний банк» та відповідачем було укладено Кредитний договір з забезпеченням заставою № 76/193СТ, згідно із яким відповідачу було надано кредит у розмірі 6101.686 грн. На час звернення в суд вказаний договір в порядку визначеним чинним законодавством не розірвано, судових чи інших рішень щодо визнання його недійсним немає. В супереч умов Кредитного договору відповідач не виконав своїх зобовязань по погашенню кредиту, тобто порушив умови кредитного договору. Станом на 25 січня 2012 року відповідач не сплатив за договором заборгованість, яка становить 33940.06 гривень, на підставі чого просить стягнути з [PERSON] на їх користь всю суму заборгованості по кредиту в розмірі 33940.06 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутністю (а.с. 23;26). Відповідач в судове засідання не зявився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином. Надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, заяву про застосування строків позовної давності та Заперечення проти позову в яких також просив застосувати строк позовної давності (а.с.16-19). Представник відповідача в судове засідання зявився, просив застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 23.11.2006 року між ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк» та відповідачем був укладений Кредитний договір з забезпеченням заставою №76/193СТ (надалі Кредитний договір), згідно якого банк надав відповідачу кошти (кредит) у тимчасове платне користування в сумі 6101,68 грн. з сплатою відсотків в розмірі 25% річних за користування кредитом строком на 18 місяців, з датою повернення 23.05.2008р. Відповідно п. 1.3 Кредитного договору, кредит надається для придбання будівельних матеріалів, які також становлять предмет застави по даному Договору. Згідно п. 2.6, п. 2.7, п.2.8 Кредитного договору, перерахування коштів для погашення заборгованості по кредиту здійснюється Позичальником в період з 15 по 20 число кожного місяця включно; дата сплати заборгованості по кредиту встановлюється 23 число кожного місяця; погашення Позичальником заборгованості по кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами в сумі 410,00 грн. За п. 3.3.1 Позичальник зобовязується використати кредит за цільовим призначенням і повернути його в терміни відповідно до умов даного Договору. Відповідно до п. 6.2 та п. 6.3 Кредитного Договору, Договір набирає чинності з моменту перерахування коштів та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за даним Договором (а.с.3). 13.06.2008р. між ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» укладено Договір факторингу, відповідно до якого ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк» передав позивачеві право вимоги до третіх осіб (боржників), повязаними з наданими Банком кредитними коштами, погашення боржниками заборгованостей за якими не відбулося в строк з тих чи інших причин (а.с.11). Як убачається із розрахунку ціни позову, відповідач не виконує умови Кредитного договору та станом на 24 квітня 2012 року за ним утворилася заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4774,17 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 1306,23 грн. Також позивачем нарахована пені у сумі 27859,66грн., проте позивачем не наданий обґрунтований розрахунок суми пені. В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 256, 257, ч.5 ст. 261, 262 ЦК України передбачено що, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Пунктом 1 Кредитного договору визначена дата повернення кредиту 23.05.2008р., відповідно 24.05.2008р. почався перебіг строку позовної давності за Кредитним договором та укладання договору факторингу не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Як убачається з дати на штемпелі поштового конверту, позивач направив поштою позов до суду 13.06.12р. (а.с.11), тобто за межами трирічного строку, встановленого ст. 257 ЦК України. Згідно зі ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що перебіг строку позовної давності за Кредитним договором почався 24.05.2008р., заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, позивач звернувся до суду поза межами строку, встановленого ст. 257 ЦК України, клопотання про поновлення строку для звернення до суду позивачем не заявлялося, поважні причини пропуску такого строку відсутні, одночасно з цим, відповідачем подано заяву про застосування позовної давності, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають у звязку зі спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed