Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. У позовній заяві вказує, що 24.11.2009 року між нею та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого в борг відповідачу передано грошову суму у розмірі 8000 доларів США, яку вона зобовязалася повернути одразу після продажу своєї частки квартири, що підтверджується розпискою. В січні 2010 року вона звернулася до відповідачки з вимогою повернути грошові кошти. Повернути борг одразу [PERSON] відмовилась і стала частково повертати гроші. Виконуючи своє зобовязання, відповідачем в період з 29.01.2010 року по 07.02.2012 року було повернуто 2260 доларів США, що підтверджується копіями розписок. На теперішній час борг складає 5 740 доларів США. На її неодноразові вимоги повернути борг в повному обсязі, відповідачка відмовилась. Згідно курсу валют НБУ встановленого з 11.05.2012 року, вартість 1 долару США складає 7,98 грн.. Сума в розмірі 5 740 доларів США дорівнює 45 805,2 грн.. На підставі викладеного позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідачки [PERSON] борг у суму 45 805,2 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON], позов підтримав, наполягаючи на обставинах та підставах викладених у позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] позов не визнав. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Просить в задоволенні позову відмовити. Письмові заперечення залучені до матеріалів справи. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.11.2009 року [PERSON] було складено розписку наступного змісту «Я, [PERSON] обязуюсь отдать [PERSON] долг в сумме 8 000 долларов США по продаже свой части квартиры по адресу [ADDRESS]. Долг образовался в течение судебных разбирательств с 2007 года». Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суму або визначеної кількості речей. Оскільки у розписці від 24.11.2009 року, [PERSON] визнає борг в сумі 8 000 доларів США та зобовязується його повернути, дана розписка, на думку суду, є договором позики. Відмовляючи в задоволенні позову суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцеві) у строк та в порядку, що встановлені договором. Розпискою від 24.11.2009 року передбачено строк повернення боргу який визначений вказівкою на подію «…по продаже свой части квартиры по адресу [ADDRESS]». Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст.10 ч.2 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших особі, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ч.1, 3, 4 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши надані сторонами по справі докази, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів, які б свідчили про те, що строк повернення відповідачем боргу, який передбачений розпискою від 24.11.2009 року, настав, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed