Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-06 00:00:00

18.04.2012 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в якому просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У попередньому судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила ухвалити рішення під час попереднього судового засідання у зв"язку з визнанням позову відповідачем. Відповідач під час попереднього судового засідання позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч.4. ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того, визнання відповідачем пред»явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 06.11.2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ФП № 056465 видане 06.11.2009 року відділом РАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від спільного шлюбу є малолітня дитина [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії 1-ФП № 115796). Позивачка разом з дитиною проживає за адресою [INFO] ( акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 27.03.2012 року). Позивачка перебуває у дикретній відпустці по догляду за дитиною та отримує щомісячно допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку у розмірі 130 грн., матеріальне становище дитини є нижче від прожиткового мінімуму , встановлених законодавством для дитини відповідного віку ( довідка УПСЗН Первомайської РДА № 240 від 01.03.2012 року). Відповідач за ввесь час окремого проживання (з жовтня 2011 р.), окрім 400 грн., матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не приймає (показання позивача). Стан здоров»я дитини незадовільний, часто хворіє распіраторними захворюваннями, перебуває на « Д» обліку у Врадіївській ЦРЛ ( довідка Врадіївської ЦРЛ від 19.03.2012 р.). Відповідач є здоровою, працездатною особою, взмозі сплачувати аліменти на утримання дитини, інших дітей, на утримання яких відповідач сплачує аліменти, немає. Встановивши вказані обставини, суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу утримання неповнолітньої дитини, тому при прийнятті рішення керується ст.. 51 Конституції України та ст.. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, дослідивши обставини справи, стан здоров»я та матеріальне становище дитини і відповідача, відсутність у відповідача інших утриманців, приходить до висновку, що позов обгрнтований і підлягає задоволенню, а аліменти підлягають стягненню у розмірі ? чатки від заробітку ( доходу) відповідача. У відповідності до вимог ст.. 88 ЦПУ України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved