Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-18 00:00:00

30.11.2012 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області була передана за підсудністю від Березанського районного суду Миколаївської області цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], відділу Державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у 2007 році він придбав у [PERSON] належний їй на праві власності автомобіль CHEVROLET AVEO TC 58U, 2007 року випуску білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER]. Договір купівлі-продажу був укладений у простій письмовій формі на підставі розписки про отримання коштів в сумі 4000 грн., а також була видана генеральна довіреність на імя позивача. Перереєстрація автомобіля належним чином не проводилася в звязку з тим, що позивач оформляв документи для імміграції на територію України та на той час ще не мав підтвердження свого права проживання в Україні. Після отримання всіх належним документів позивач звернувся до відповідачки із проханням переоформити право власності на транспортний засіб, але вона відмовилася, мотивуючи тим, що згідно генеральної довіреності позивач і так є власником автомобілю. 01.10.2012 року позивач [PERSON] керував зазначеним автомобілем, коли його зупинили на посту ДАІ та повідомили, що автомобіль арештовано виконавчою службою за невиконання відповідачем [PERSON] боргових зобовязань. В звязку з чим транспортний засіб затримали та передали на тимчасове зберігання на штраф майданчик в с.Красне Березанського району Миколаївської області. Мотивуючи тим, що автомобіль був придбаний ним за власні кошти, договір купівлі-продажу був фактично укладений, але позивач не може реалізовувати свої права як власник, він просив суд визнати за ним право власності на автомобіль CHEVROLET AVEO TC 58U, 2007 року випуску білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], а також виключити його з акту опису та арешту майна як такий, що не належить [PERSON] Ухвалою суду від 19.12.2012 року, в звязку з запереченням позивача про залучення до участі у справі в якості відповідача (співвідповідача) - стягувача за виконавчим документом [PERSON] , вказана особа залучена в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Представник відповідача ВДВС Вознесенського МРУЮ в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] та її представник заперечували проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні було встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВЕС 020939 належить транспортний засіб CHEVROLET AVEO TC 58U, 2007 року випуску білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER]. 05 вересня 2007 року відповідач [PERSON] та [PERSON] уклали в простій письмовій формі договір купівлі-продажу вищезазначеного автомобіля, після чого [PERSON] отримала за проданий автомобіль 40\~000 грн., що підтверджується письмовою розпискою. Крім цього 05.07.2007 року відповідач [PERSON] видала нотаріально посвідчену довіреність на право керування та розпорядження належним їй автомобілем. (а.с.11) В судовому засіданні було також встановлено, що на підставі виконавчого листа, що був виданий Вознесенським міськрайонним судом Миколаївськох області 17.11.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу за договорами позики в розмірі 423540 гривень, було відкрито виконавче провадження (постанова ВП № 29977914 від 22.11.2011 року). При примусовому виконанні виконавчого листа було описано та арештовано майно боржника [PERSON] , в тому числі і належний їй автомобіль [NUMBER]. Підстави набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством. Відповідно до п. п. 2, 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Правила державної реєстрації та обліку автомобілів) передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. А саме, відповідно до п. 7 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Відповідно до п. 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Позивач, отримавши автомобіль від відповідача на підставі довіреності, не вжив заходів щодо продажу транспортного засобу або переоформлення його на іншого власника в порядку, визначеному Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, тому не набув права власності на нього. Спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишався зареєстрованим за [PERSON] Пунктом 43 Правил передбачено, якщо транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) робиться відмітка про зняття з обліку транспортного засобу для реалізації в межах України. До вчинення цих дій відповідач [PERSON] не мала права відчужувати спірний автомобіль, а позивач його придбати. Сукупність зібраних судом доказів свідчить про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між його власником і позивачем не укладався, а з огляду на викладене посилання позивача як на підставу набуття права власності на автомобіль на доручення від 05.09.2007 року є безпідставним, оскільки суперечить вищезазначеним вимогам закону. За своїм юридичним змістом договір доручення є договором про представництво, оскільки повірений зобов'язується діяти від імені довірителя. Крім того, згідно зі ст. 238 ЦК України на підставі зазначеного доручення позивач не мав права укласти угоду від імені особи, яку він представляє, у відношенні себе особисто. Таким чином, позовні вимоги про визнання права власності за позивачем на спірний автомобіль не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом свого порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу. Оскільки в установленому законом порядку позивач не набув права власності на спірний автомобіль, відповідно до вищезазначеної норми закону в нього відсутнє право вимоги щодо решти заявлених ним позовних вимог. Що стосується позовних вимог, що предявлені до відповідача відділу Державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції, то враховуючи Постанову Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976 року Про судову практику в справах про виключення майна з описуоргани державної виконавчої служби не приймають участь справах такої категорії як відповідачі, з огляду на відсутність зацікавленості у вирішені подібних спорів. Тому в задоволенні позовних вимог до цього відповідача необхідно відмовити саме з цієї підстави. Відповідно до п.6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позові було відмовлено, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Outcome: dismissed