Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки, вказавши, що 03.03.2012 року між ними укладений договір про виконання робіт по виготовленню ПВХ конструкцій (металопластикових вікон). Ціна договору склала 3625грн. Відповідно до умов п.3.1 договору вона оплатила вартість замовлення у повному обсязі, уклавши 03.03.2012 року споживчий кредитний договір з ТОВ «ОТП Кредит»на суму 3780,40грн. Позичені грошові кошти передала відповідачці за виконання замовлених у неї робіт. Проте, у встановлений договором строк, 30 робочих днів з моменту оплати, відповідачка зобовязання не виконала, металопластикові вікна не доставила, на неодноразові звернення до неї виконати замовлені роботи або повернути гроші, не відреагувала. Натомість вона змушена сплачувати споживчий кредит до 03.03.2014 року, загальна сума якого згідно до графіку платежів складає 6049,04грн., з них: 3780,40грн. сума кредиту; 2268,24грн. комісія банку. Вказану суму просить стягнути з відповідачки на відшкодування матеріальної шкоди. Також просить стягнути неустойку відповідно до п.4.2 договору про виконання робіт у розмірі 1% від ціни договору за кожен день прострочення, що з 03.04.2012 року по 25.10.2012 року складає 742,10грн., моральну шкоду у розмірі 2000 грн. Позивачка у судове засідання не зявилася, надавши заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Враховуючи, шо відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. 03.03.2012 року між сторонами укладений договір про виконання робіт по виготовленню ПВХ конструкцій (металопластикових вікон), згідно до якого замовник, позивачка у справі, зобовязана оплатити та прийняти замовлені вироби, а виконавець, відповідачка у справі, зобовязується виготовити та доставити металопластикові вироби протягом 30 робочих днів з моменту оплати робіт. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки, зокрема, визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували, якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. До теперішнього часу відповідачка зобов'язання по виконанню робіт не виконала. Суд вважає, що оскільки відповідачка порушила майнові права позивачки, з неї підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 3625грн., що дорівнює вартості виробів, сплаченої позивачкою [PERSON] за договором. Доказами сплати зазначеної суми відповідачці є позначення повної оплати у самому договорі від 03.03.2012 року та підтвердження цього п.1.1 та п.1.2 договору про надання споживчого кредиту №1001287923 від 03.03.2012 року, укладеного між ТОВ «ОТП Кредит» та [PERSON] Також встановлено, що відповідно до п.4.2 договору від 03.03.2012 року у разі невиконання виконавцем замовлених робіт протягом 30 робочих днів з моменту їх оплати з власної вини виконавець зобовязаний сплатити неустойку в розмірі 1% від ціни договору за кожен день прострочення, що за розрахунком складає 742,10грн. Відповідно до ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися поряд з іншим неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Таким чином, суд стягує з відповідачки на користь позивачки пеню у розмірі 742,10грн. Щодо вимог позивачки стосовно стягнення моральної шкоди у розмірі 2000грн. суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів»споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Проте, у позові мова йдеться не про шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції, а про таке порушення прав споживача, як невиконання роботи за договором про виконання робіт, що, в свою чергу, не передбачає відшкодування моральної шкоди. Натомість, відповідно до ст.10 Закону, споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Окрім того, позовні вимоги позивачки про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок сплати нею кредиту, є безпідставними оскільки відповідачка не є стороною кредитного договору №1001287923 від 03.03.2012 року, а тому такого обовязку на неї покласти не можна. На підставі викладеного,

Outcome: partial