Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

[PERSON] іпотечна установа, звертаючись з позовом до суду, відповідно до заявлених позовних вимог, просила стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], на користь Державної іпотечної установи заборгованість за Договором про іпотечний кредит в сумі: 82 498, 67 грн., в тому числі: по основній сумі боргу -79 988, 58 грн., нараховані відсотки –2 078, 36 грн., пеня за прострочення сплати кредитних коштів –431, 73 грн., а також судовий збір, мотивуючи тим, що відповідачами порушено договірні зобов’язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, додатково пояснив, що 13 березня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк»та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит за №439-100/ФК-08, відповідно до якого Банк надав Позичальнику на поліпшення житлових умов кредит в сумі 200 000,00 грн., зі строком кредитування до 12 березня 2013 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14,00 % річних. В забезпечення виконання кредитних зобов’язань, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк»та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 439-100/Zфкіп-08 від 13 березня 2008 року, а з відповідачем [PERSON] укладено Договір поруки № 439-100/Zфпор-08 від 13 березня 2008 року. У зв’язку з тим, що відповідачі не виконують умови кредитного договору, не сплачують поточні платежі та відсотки за користування кредитом, у зв’язку з чим станом на 22.11.2011 року, виникла заборгованість по кредитному договору на загальну суму 82 498, 67 грн., з яких: заборгованість по основній сумі боргу –79 988, 58 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам –2 078, 36 грн., пеня за прострочення сплати кредитних коштів –431, 73 грн., що стало підставою для звернення з даним позовом до суду, відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором про іпотечний кредит №439-100/ФК-08 від 13 березня 2008 року на загальну суму 82 498, 67 грн. та судові витрати, що є предметом позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, правову позицію з приводу предмету спору виклав у письмових запереченнях на позов, які долучено до матеріалів справи (а.с.36-40), пояснив, що дійсно 13 березня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк»та відповідачем укладено договір про іпотечний кредит №439-100/ФК-08, в забезпечення виконання кредитних зобов’язань між ТОВ «Український промисловий банк»та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір № 439-100/Zфкіп-08 від 13 березня 2008 року, а відповідач [PERSON] виступила поручителем, що підтверджується Договором поруки № 439-100/Zфпор-08 від 13 березня 2008 року. З моменту укладення договору відповідач сумлінно виконував договірні зобов’язання, щомісячно сплачував тіло кредиту та проценти, що підтверджується платіжними дорученнями по сплаті платежів по договору, за період дії договору відповідачем сплачено по договору більше 50 % загальної суми кредиту та відсотки за користування кредитом. Внаслідок деяких суттєвих життєвих обставин, змінилось матеріальне становище відповідача, що унеможливило виконувати договірні зобов’язання в повному обсязі, також раптово погіршився стан його здоров’я, у зв’язку з чим відповідач проходив тривале лікування та поніс значні витрати на лікування, на його утриманні перебуває хвора мати –відповідач [PERSON], якій в цей період було проведено серйозну операцію на серце. Відповідач наголосив, що незважаючи на всі життєві негаразди, не відмовляється від виконання договірних зобов’язань, продовжує погашати заборгованість по кредиту, сплатив відсотки за користування кредитом, тому заперечує щодо достроково стягнення всієї суми заборгованості по договору, враховуючи, що строк дії договору закінчується 12 березня 2013 року, при цьому в межах даного спору відповідач визнає факт наявної заборгованості, однак заперечує її розмір, а саме - 82 498, 67 грн., мотивуючи тим, що позивачем в повному обсязі не були враховані всі проведені відповідачем про плати по кредитному договору, а тому і розмір заборгованості по договору про іпотечний кредит є значно нижчим. Відповідачі [PERSON], та [PERSON] в судове засідання не з’явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресами, вказаними у позовній заяві, яка підтверджується даними Адресного бюро міста Києва, про причини неявки відповідачі суд не повідомили, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористались. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 13 березня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк»та [PERSON] було укладено Кредитний договір про іпотечний кредит за №439-100/ФК-08, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит на умовах забезпеченості, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 200 000,00грн., зі строком погашення кредиту не пізніше 12 березня 2013 року, плата за користування кредитом встановлена в розмірі 14,00 % річних. Відповідно до п. 1.2 Договору Кредит надається строком погашення не пізніше 12 березня 2013 року на поліпшення житлових умов квартир, розташовано за адресою: [ADDRESS]. В забезпечення виконання кредитних зобов’язань, 13 березня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк»та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 439-100/Zфкіп-08, за умовами якого, Іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання Позичальником зобов’язання, що випливає з Договору про іпотечний кредиту, передають а Іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначних цим Договором, нерухоме майно житлового приміщення, а саме: однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Малишка Андрія, будинок 17(сімнадцять), квартира 251 (двісті п’ятдесят один), загальною площею 29,70 (двадцять дев’ять цілих сімдесят сотих) квадратних метри, жилою площею 15,10 (п’ятнадцять цілих десять сотих) квадратних метри. (п. 1.1 договору). (а.с. 19-22) В якості додаткового забезпечення виконання кредитних зобов’язань, 13 березня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк»та [PERSON], було укладено договорі поруки за № 439-100/Zфпор-08. Відповідно до п.п. 1, 1.2, 1.3 Договору, поручитель зобов’язується відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання Боржником усіх його зобов’язань за Договором про іпотечний кредит № 439-100/ФК-08 від 13 березня 2008 року та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення Договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому. Поручителю добре відомі усі умови вищезгаданого Договору про іпотечний кредит. Зобов’язання Боржника за Договором про іпотечний кредит включають, зокрема, обов’язкові грошові зобов’язання: - з повернення основної суми заборгованості (кредиту), - зі сплати процентів за користування кредитом, та зобов’язання, які можуть виникнути: - зі сплати пені і штрафів у разі виникнення обставин, відповідно до Договору про іпотечний кредит та/або чинного законодавства; - зі сплати відшкодування за дострокове погашення кредиту; термін платежу за якими настав на момент пред’явлення Кредитором вимоги про виконання Поручителем зобов’язань відповідно до цього Договору. (а.с. 23-25) 01 квітня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк»та [PERSON] іпотечною установою було укладено договір про відступлення права вимоги №570/08, відповідно до якого Банк передав, а Установа прийняла всі права вимоги, а саме: за договором про іпотечний кредит між Банком та [PERSON] №439-100/ФК-08 від 13.03.2008 р.; іпотечним договором між Банком та [PERSON] №439-100фкіп-08 від 13.03.2008 р.; договором поруки між Банком, Позичальником та [PERSON] № 439-100/Zфпор-08 від 03.03.2008 р., який виступає в якості додаткового забезпечення виконання зобов’язань, що випливають з Кредитного договору. (п. 1.1 Договору). Вартість права вимоги за Кредитним договором на момент передачі прав вимоги у відповідності до пункту 1.1 договору, включає заборгованість за основним боргом по кредиту та складає 200 000,00 грн. (п. 1.2 договору) Відповідно до п. 5.2.3 Договору про іпотечний кредит, кредитор має право, передати інформацію щодо кредитної справи Позичальника [PERSON] іпотечній установі. Як передбачено п. 1.4 Договором поруки, поручитель повідомлений та згоден з ти, що права вимоги за Договором про іпотечний кредит зі всіма додатковими угодами до нього можуть бути переуступлені державній іпотечній установі. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов’язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов’язання. (ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України) Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Як передбачено п. 5.2.4 Кредитор має право, вимагати від Позичальника дострокового повернення суми Кредиту в частині або в цілому, сплати відсотків за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником будь-яких зобов’язань за цим договором або за Іпотечним договором в тому числі, але не виключно у випадку прострочення сплати чергового платежу за Кредитом та відсотки за користування кредитом понад 2 (двох) місяців. (а.с. 11) Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено той факт, що відповідачем [PERSON] порушено умови Договору про іпотечний кредит №439-100/ФК-08 від 13.03.2008 року в частині своєчасного повернення кредиту, у зв’язку з чим станом на 24 вересня 2012 року виникла заборгованість на загальну 64 552, 54 грн., яка включає: заборгованість по основній сумі боргу – 64 250, 47 грн.; за прострочені відсотки за користування кредитом –229, 51 грн.; пеня –72, 56 грн., при визначені суми заборгованості суд бере за основу наданий представником позивача розрахунок заборгованості станом на 24 вересня 2012 року, який долучено до матеріалів справи (а.с. 68), та відображає всі проведені відповідачем [PERSON] проплати в рахунок погашення кредиту та сплати відсотків за період дії договору, тобто з 13 лютого 2010 року по 25 вересня 2012 року, що в цілому впливає на розмір загальної суми заборгованості, яка нарахована позивачем при зверненні з даними позовом до суду. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов’язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов’язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов’язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Як роз’яснено у пункті 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання». З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] іпотечною установою правомірно пред’явлені вимоги до [PERSON] та [PERSON], як поручителя, про стягнення в солідарному порядку заборгованості за Договором про іпотечний кредит №439-100/ФК-08 від 13.03.2008 року на загальну суму 64 552, 54 грн., тому в цій заявлених вимог позов підлягає задоволенню. Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" поняття іпотеки визначається як вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч.1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на підставі рішення суду. Як роз’яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України "Про заставу", статей 1, 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. Таким чином, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за договором з відповідача [PERSON], оскільки остання є майновим поручителем за іпотечним договором, у зв'язку з цим солідарна відповідальність боржників та майнового поручителя нормами Цивільного кодексу не передбачена. Відповідно до частини першої ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Державної іпотечної установи до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит підлягає задоволенню частково, суд присуджує стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Державної іпотечної установи заборгованість за Договором про іпотечний кредит №439-100/ФК-08 від 13 березня 2008 року на загальну суму 64552 грн. 54 коп., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд виходячи з розміру позовних вимог, які підлягають задоволенню в межах розгляду даної справи, присуджує стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Державної іпотечної установи судові витрати по сплаті судового збору в сумі 645, 52 грн., тобто по 322 грн. 76 коп. з кожного відповідача, які сплачено позивачем при зверненні з даними позовом до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: partial