Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що з відповідачкою мають спільного сина [PERSON], [INFO], який після розлучення проживає з матірю. [PERSON] забороняє йому бачитися з дитиною, не зважаючи на наявність рішення Органу опіки та піклування про встановлення графіку побачень з дитиною. Вважає, що таким чином порушені його права як батька та права дитини. Зазначає, що має постійне місце роботи, проживання, за яким характеризується позитивно, має умови та можливість виховувати дитину, забезпечити їй належний догляд і просить суд зобовязати [PERSON] не чинити перешкод у його спілкуванні з сином, визначити такий спосіб участі у вихованні дитини, як систематичні побачення з сином кожної другої суботи та неділі місяці з 8 години ранку суботи до 20 години вечора неділі. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав позов, просив його задовольнити; уточнив, що просить дозволити йому забирати дитину з 10 години другої суботи місяця до 16 години другої неділі місяця. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала. мотивуючи тим, що проти побачень дитини з батьком, оскільки він та його батько налаштовують дитину проти неї, залишають дитину саму дома без нагляду, не забезпечують належного харчування, дозволяють бути дитині в присутності осіб, які зловживають алкоголем, відповідач схильний до насильства. Вважає, що побачення з батьком будуть травмувати психіку дитини. Просила відмовити в задоволенні позову. Представник органу опіки та піклування, а також прокурор в судовому засіданні просили задовольнити позов частково. Враховуючи вік дитини та неприязнені стосунки між батьками, належні умови для проживання дитини, створені батьками, їх характеристики, вважали за необхідне дозволити батьку побачення з дитиною у кожну другу суботу та неділю у денний час без залишення на ніч. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду 19.10.2011 року, що підтверджується рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 2-1337/11. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. Сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю, що підтверджено свідоцтвом про народження дитини та довідкою про склад сімї відповідачки. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка перешкоджає позивачу спілкуватися з сином, що вона особисто підтвердила в судовому засіданні. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Таким чином, позивач як батько дитини має такі самі права щодо дитини як і позивачка, з якою дитина проживає. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Таким чином, оскільки дитина проживає з матірю, позивач має право на особисте спілкування з дитиною, однак відповідачка в порушення ст. 157 СК України перешкоджає такому спілкуванню. Мирно дійти згоди щодо періоду та форми участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею сторони не можуть. Той факт, що спілкування з батьком перешкоджає нормальному розвиткові дитини, відповідачкою не доведений. Навпаки, судом встановлено, що сторони мають майже рівні умови проживання, роботи, характеристики, що підтверджується Актами обстеження умов проживання обох батьків, довідками про склад сімї, характеристиками, поясненнями сторін щодо їх роботи та заробітку. Посилання відповідачки на те, що позивач проявляє агресію щодо неї, безпідставне, оскільки надані нею постанови свідчать про відмову в порушенні кримінальних справ відносно [PERSON] за її заявами. Всі спірні питання виникають між сторонами лише через перешкоди з боку відповідачки батьку спілкуватися з дитиною, адже вона категорично відмовляється надавати йому побачення з дитиною. Також безпідставні посилання відповідачки на неналежну сплату позивачем аліментів на утримання дитини, оскільки з наданих нею самою поштових повідомлень вбачається, що аліменти сплачуються у визначеному судом розмірі, а за грудень 2012 року існує заборгованість через неповідомлення відповідачкою банку інформації про зміну прізвища. З матеріалів справи вбачається, що питання участі батька у вихованні дитини вирішувалось органом опіки та піклування, яким зокрема 03.05.2012 року вирішено, що [PERSON], заздалегідь попередивши [PERSON], може бачитись з дитиною та брати участь у спілкуванні та вихованні дитини. Таке рішення відповідає вимогам ст. 158 СК України. Як пояснив представник Органу опіки та піклування, рішення приймалося після ретельного вивчення ситуації, осіб батьків, умов їх проживання, характеристик, в інтересах дитини. В порушення ч.2 ст. 158 СК України відповідачка відмовляється виконувати зазначене рішення. Відповідно до ч.1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Таким чином, [PERSON] має підстави для звернення до суду з наданим позовом, а його вимоги є законними та обґрунтованими, адже його права як батька дитини порушені [PERSON] Враховуючи адекватне ставлення обох батьків до виконання своїх обовязків, малолітній вік дитини, яка ще потребує особливої уваги та турботи, нормальний стан здоровя дитини (іншого не встановлено), нормальний стан здоровя батьків (іншого не встановлено), нормальні умови їх проживання, позитивні характеристики, коло спілкування, на підставі ч.2,3 ст. 159 СК України суд вважає за необхідне захистити права батька і визначити спосіб участі його у вихованні сина шляхом надання можливості отримувати періодичні побачення з дитиною, спільного відпочинку, відвідування дитиною його місця проживання, однак такі побачення можуть відбуватися лише у денний час. Враховуючи вік дитини, суд вважає недоцільним в даному випадку дозволяти батьку залишати дитину у себе на ніч, оскільки дитина ще потребує особливої материнської уваги. Періодичність побачень слід визначити за проханням батька кожної другої суботи та неділі місяця. Крім того, для попередження конфліктів між матірю та батьком дитини, а також для усунення можливості з боку матері з різних необґрунтованих причин відмовляти батьку у побаченні з дитиною, суд вважає за необхідне покласти на батька обовязок забезпечити телефонний звязок з матірю дитини та інформувати її про місце перебування дитини протягом побачення. Матір дитини слід зобовязати не перешкоджати спілкуванню батька з сином, а в разі неможливості побачення у визначений строк з поважних причин (хвороба, виїзд на відпочинок, свято тощо) перенести побачення на наступні суботу, неділю.

Outcome: partial