Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-19 00:00:00

19.11.2012 року позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до ТОВ «УСП Україна» в якому просив визнати недійсним договір надання послуг №102283 від 23.03.2011 року та застосувати наслідки недійсності правочину. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач ТОВ «УСП Україна» на неодноразові виклики суду не направив свого представника так само як і не повідомив про поважні причини своєї відсутності. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши доводи представника позивача, вивчивши позов та додані до нього письмові матеріали суд приходить до наступного висновку. 23.03.2011 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «УСП Україна» був укладений договір №012283 з додатками та із цільовою метою придбання трактору МТЗ на суму 175000,00 гривень. Пунктом 2.1 ст.2 договору передбачено, що товариство зобов'язується надати учаснику УСП наступні послуги: зареєструвати учасника УСП; організовувати і проводити розподільчі акти щодо надання права на отримання обраного товару; надавати інформацію щодо результатів розподільчих актів виключно учаснику УСП по даному договору; організовувати та створювати умови для придбання товару учасниками УСП; здійснювати оплату товару, зазначеного в додатку №1 до цього договору - транспортного засобу, та забезпечувати отримання товару учасником УСП згідно з умовами діяльності УСП; інші послуги, зазначені в умовах діяльності УСП. Статтею 3 договору передбачені зобов'язання у учасника УСП, а саме: сплатити комісійну плату, що становить 25%, в т.ч. ПДВ від суми, визначеної в п.1.3 договору; щомісячно сплачувати чисті платежі, за рахунок яких товариство здійснює оплату товару; дотримуватись умов діяльності УСП, отримати товар в порядку, передбаченому у додатку №2 та інші. Діяльність товариства «УСП Україна» регламентована умовами діяльності програми УСП, що є додатком №2 до вищевказаного договору. Строк дії договору з 23.03.2011 року по 23.12.2026 року (п. 5.4 договору). 23.03.2011 року позивачем було сплачено комісійний платіж в сумі 35 000 гривень, що підтверджується квитанцією №072310001 та 972,22 гривні щомісячного внеску, що підтверджується квитанцією №1524.70.1. від 08.04.2011 року. З умов діяльності програми УСП вбачається, що комісійна плата - це плата , яка покриває витрати, що зазнало товариство у зв'язку із вступом та реєстрацією учасника до УСП, а також покриває витрати, яких зазнаватиме товариство у зв'язку із передачею товару учаснику УСП. Згідно з п.9.3 ст.9 додатку №2 до договору при розірванні договору товариство не відшкодовує учаснику УСП сплачену ним комісійну плату ні за яких умов. Умовами діяльності програми УСП, а саме ст.ст.5,6 передбачений порядок проведення розподільчих актів та порядок проведення розподільчого акту, згідно заяви-пропозиції. Із змісту цих положень вбачається, що рішення про передачу позивачу товару залежить лише від волі відповідача, який сам на власний розсуд приймає таке рішення. Процедура прийняття рішення про передачу товару є непрозорою, а інформація щодо результатів проведених конкурсів та осіб, які отримали право на товар, є конфіденційною і не може бути перевірена позивачем. Отже, суд приходить до висновку, що діяльність ТОВ "УСП Україна" вводить споживача в оману, оскільки програма УСП формується виключно на коштах учасників УСП, без залучення коштів товариства. Оплата товару здійснюється за кошти, внесені учасниками УСП, в подальшому учасник УСП, який отримав товар, сплачує внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам УСП, тобто один учасник програми за свої власні кошти без інвестування коштів відповідача оплачує товар іншому учаснику програми. При цьому, позивач сплачував відповідачу не за одержання товару чи послуги, а фактично за можливість одержання права на купівлю товару, яке надавалось не за рахунок відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до такої ж схеми, право отримати товар позивачем залежить від розміру фонду і внесення коштів іншими учасниками УСП. Окрім того, як вбачається з договору про надання послуг та з умов діяльності програми УСП, ні договір, ні програма не містять жодних умов, які б безсумнівно передбачали захист прав та інтересів позивача у разі неотримання ним бажаної послуги і не містять жодних гарантій позивачеві на придбання позивачем нерухомості. Згідно із п.7 ч.3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Частиною 2 ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Оскільки за змістом ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а кожна із сторін такого правочину зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, то підлягає стягненню з ТОВ "УСП Україна" на користь позивача 35 972 гривень 22 копійок, сплачених за договором. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов в судовому засіданні доведений, а тому підлягає задоволенню. Стягненню з відповідача підлягає також судовий збір згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved