Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

01 червня 2011 року позивач звернувся до Верхньодніпровського районного суду з позовом до [PERSON], про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.09.1992 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем. За час шлюбу сторони за сумісні гроші вони збудували жилий будинок, що розташований по [ADDRESS]. Також в період шлюбу було придбано інше майно, а саме: у 2006 році автомобіль «Тайота Прадо» 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 26.04.2006 року, вартістю 240000 грн.; автомобіль «Опель Вектра», 1989 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 80000 грн.: автомобіль Камаз 5320, 1987 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 80000 грн.; причіп ГКБ 8350, 1980 року випуску, вартістю 10000 грн.; автомобіль Камаз 5320, 1989 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 128000 грн. Після розірвання шлюбу, відповідач продав певні транспортні засоби без згоди позивачки, а гроші залишив собі. Просила суд в порядку розподілу майна подружжя виділити їй автомобіль Камаз 5320, 1987 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 80000 грн.; причіп ГКБ 8350, 1980 року випуску, вартістю 10000 грн., стягнувши з неї на користь відповідача 45000 грн. компенсації за частку майна відповідача; стягнути з відповідача компенсацію за належну їй ? частину транспортних засобів у сумі 224000 грн., а саме за автомобіль «Тайота Прадо» 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 26.04.2006 року, вартістю 240000 грн.; автомобіль «Опель Вектра», 1989 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 80000 грн.; автомобіль Камаз 5320, 1989 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 128000 грн. В судове засідання позивачка з'явилася, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Додатково суду пояснила, що усі транспортні засоби, а також документи на них знаходяться у відповідача. Надалі позивач в судове засідання не з'явився надав суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутністю, проти Представник позивача в судове засідання з'явився позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Відповідач в судове засідання з'явився, проти позову заперечував, суду пояснив, що він не згодний з вартістю транспортних засобів не з'явився, яку визначила позивачка. Надалі відповідач в судове засідання не з'являвся , повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, в зв'язку з чим справа розглядається в порядку заочного розгляду на підставі Ухвали від 22 квітня 2013 року. Представник відповідача в судове засідання з'явився проти позову заперечував та просив відмовити позивачки в задоволенні позову. Надалі представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином. Суд, заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 26 вересня 1992 року Відділом Дніпропетровської сільради Верхньодніпровського району дніпропетровської області зареєстрований шлюб між сторонами, що зазначено в Рішенні Верхньодніпровського районного суду від 18.02.2009р.(а.с. 37). Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим 19.08.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №44 від 14 квітня 2009 року (а.с. 9). Відповідно до Листа Державтоінспекції Дніпродзержинського МРЕВ від 25.05.2011 року №14/1339, за [PERSON], [INFO], зареєстровані наступні транспортні засоби: - автомобіль «Опель Вектра», 1989 року випуску, державний номер [NUMBER] - автомобіль Камаз 5320, 1987 року випуску, державний номер [NUMBER] - причіп ГКБ 8350, 1980 року випуску, державний знак [NUMBER] Автомобіль «Тайота Прадо» 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 26.04.2006 року, зареєстрований за [PERSON] був знятий з обліку 02.03.2010 року по заяві власника. Автомобіль Камаз 5320, 1989 року випуску, державний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] був знятий з обліку 24.09.2010 року по заяві власника (а.с. 8). Придбання сторонами вказаних транспортних засобів у період шлюбу визнане учасниками процесу, тому не потребує доведенню в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України. В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На початку судового розгляду відповідач заперечував вартість транспортних засобів, яку вказала позивачка, в зв'язку з чим ухвалою Верхньодніпровського районного суду від 01.12.2011 року призначено судову товарознавчу експертизу (а.с. 48-49). Проте Ухвала суду від 01.12.2011 року повернена без виконання в зв'язку з тим, що на клопотання експерта, відповідачем не було надані об'єкти дослідження (а.с.56), яки знаходилися у відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи, що відповідач ухилився від подання експерту об'єктів дослідження, для встановлення вартості яких призначалася експертиза, то суд, враховуючи положення ст. 146 ЦПК України, визнає вартість майна, що е предметом позову у розмірі, зазначеному позивачкою, а саме автомобіль Камаз 5320, 1987 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 80000 грн.; причіп ГКБ 8350, 1980 року випуску, вартістю 10000 грн., стягнувши з неї на користь відповідача 45000 грн. компенсації за частку майна відповідача; стягнути з відповідача компенсацію за належну їй ? частину транспортних засобів у сумі 224000 грн., а саме за автомобіль «Тайота Прадо» 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 26.04.2006 року, вартістю 240000 грн.; автомобіль «Опель Вектра», 1989 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 80000 грн.; автомобіль Камаз 5320, 1989 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 128000 грн. Відповідно до ст.ст. 22, 28 КпБШ (нормативний акт, який дяів на момент укладання шлюбу до 01 січня 2004р.) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України (закон, який діяв з 01.01.2004р. та на день вирішення справи), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі ст. ст. 63, 68 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що спірні транспортні засоби були придбани в період перебування сторін в шлюбі та є спільною власністю сторін, право власності зареєстровано за відповідачем, тобто за публічними відомостями відповідач є єдиним власником спірних транспортних засобів, то позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, враховуючи положення ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: 1700 (одна тисяча сімсот) грн. - судового збору та 120 (сто двадцять) грн.. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Outcome: approved