Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-19 00:00:00

Позивачка 20 листопада 2008 року звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила усунути відповідачів від права спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого у квітні 2008 року і після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки. При цьому вона посилається на те, що спадкодавець з 2000 року був психічно хворим і неодноразово лікувався у психіатричних лікарнях, а вона піклувалася і доглядала за ним, готувала їжу, прала білизну та одяг, завозила до лікарні. Після його смерті вона провела його поховання та поминальні обіди. Зазначає, що під час хвороби спадкодавця відповідачі, як його жінка та діти, ніякої допомоги спадкодавцю не надавали і ухилялися від цього, а він більше 10 років проживав окремо від сімї, після його смерті відповідачі не були присутні на його похованні і ніякої допомоги їй у цьому не надавали. Відповідачі у грудні 2009 року звернулись до суду із зустрічним позовом, у якому просять визначити їм додатковий строк для прийняття вказаної спадщини, оскільки вони не звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Вважають, що це було викликано поважними причинами - позивачка відмовлялась надати їм для цього державний акт на землю та свідоцтво про смерть. [PERSON] також зазначає, що у період шести місяців з дня реєстрації смерті його батька він створив сімю і зареєстрував свій шлюб, його дружина бува вагітна, що вимагало з його сторони постійної допомоги та уваги до неї. Позивачка у березні 2010 року подала доповнення до своєї позовної заяви, у якій просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини посилаючись на те, що він був пропущений нею через підготовку матеріалів до суду про усунення відповідачів від права на спадкування та несвоєчасним розглядом справи в суді. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримують повністю, а представник відповідачів його не визнав і просить задовольнити зустрічний позов. Вислухавши сторони та розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що задоволенню підлягає зустрічний позов, а у задоволенні первісного позову необхідно відмовити виходячи з наступних обставин. Відповідно до приписів частини 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частинами 1 і 2 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України також визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. [PERSON] помер у квітні 2008 року в с. Вакарське Великомихайлівського району Одеської області, що було зареєстровано актовим записом, складеним 25 вересня 2008 року за № 29 виконкомом Новоборисівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області. У власності спадкодавця була земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,99 га у межах згідно з планом, розташована на території Цебриківської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області, яка належала йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю І-ОД № 007985 виданого 28 грудня 2001 року Цебриківською селищною радою та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 54. За повідомленням Великомихайлівської держнотконтори, заповіт щодо майна спадкодавця не посвідчувався, спадкова справа після його смерті не заводилася. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, 09 грудня 1983 року записом № 50 виконкому Цебриківської селищної ради Великомихайлівського району спадкодавець зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON]. У свідоцтвах про народження відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] їхніми батьками вказані спадкодавець і відповідачка [PERSON]. Відповідно до положень статі 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Виходячи з цього, відповідачка [PERSON] як подружжя спадкодавця, а [PERSON] 0.0., [PERSON], [PERSON] як його діти, є спадкоємцями за законом першої черги. У свідоцтві про народження позивачки її батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. За довідками Великомихайлівського РВ ГУМВС України в Одеській області від 29 жовтня і 07 листопада 2008 року, позивачка 20.05.2008 року зверталась із заявою про розшук свого брата [PERSON], який з 28.05.2008 року був оголошений у розшук як пропалий безвісти і знятий з обліку 09.09.2008 року у звязку зі смертю. За довідкою Новоборисівської сільради Великомихайлівського району від 03.11.2008 року, позивачка провела поховання свого брата [PERSON], який помер у квітні 2008 року. Статтею 1262 Цивільного кодексу України визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно частини 2 статті 26 Сімейного кодексу України, повнорідними є брати і сестри, які мають спільних батьків. Неповнорідними є брати і сестри, які мають спільну матір або спільного батька. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Позивачка не надала суду доказів своїх родинних відносин зі спадкодавцем щодо наявності спільних батьків, що повинно підтверджуватися свідоцтвом про народження спадкодавця. Вона також не просила про встановлення такого факту у судовому порядку, у звязку з чим усунення відповідачів від права на спадкування не породжує для неї права на спадкування. У медичній картці спадкодавця наявні епікризи Одеської клінічної психіатричної лікарні № 1, згідно з якими спадкодавець перебував там на лікуванні: з 06 вересня по 07 жовтня 2000 року з діагнозом «Развившийся органический галюциноз на фоне отд. последствий ЧМТ и хронической алкоголизации»; з 02 червня по 10 листопада 2006 року з діагнозом «алкогольная энцефалопатия со значительным снижением интеллектуально-мнестических функций». В анамнезі обох епікрізів вказано, що останім часом хворий з жінкою не проживає, постійної роботи не має, підробляє за наймом та має домашнюю худобу. Згідно частини 5 статті 1224 Цивільного кодексу України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У пункті 6 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що правило частини пятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобовязані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути предявлена особою, для якої таке усунення породжує повязані зі спадкуванням права та обовязки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. 4Виходячи з наданих позивачкою доказів і наведених положень законодавства, суд вважає, що позивачка не надала суду доказів того, що спадкодавець перебував у безпорадному стані, до відповідачів мало місце звернення про надання йому допомоги, а вони, маючи можливість надати таку допомогу, умисно від цього ухилялися. Відповідно до положень частини 2 статті 120 і частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Оскільки смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації, то вказаний строк необхідно обраховувати з дня реєстрації смерті спадкодавця, тобто з 25 вересня 2008 року, і строк для прийняття його спадщини закінчувався 25 березня 2009 року. Позивачка, відповідачі та інші особи у вказаний строк не подавали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в і тому відсутні особи, які надали б письмову згоду на прийняття спадщини. Згідно частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає можливим визнати поважними причини пропуску відповідачами шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки спадкодавець більше 10 років проживав окремо від сімї, а необхідні для подання заяви свідоцтво про смерть спадкодавця та належний йому державний акт на право приватної власності на землю перебували у позивачки. Крім цього, відповідач [PERSON] у цей час створив сімю і 25 жовтня 2008 року зареєстрував свій шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції. Від цього шлюбу 02 липня 2009 року його дружина народила сина [PERSON], що було зареєстроване 24 липня 2009 року актовим записом № 27 виконкому Новоборисівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області. З урахуванням поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини наявні підстави для визначення відповідачам додаткового строку для подання такої заяви.

Outcome: approved