Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-13 00:00:00

[PERSON], [PERSON], інтереси яких представляє [PERSON], звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування житлового будинку № 10 по вулиці Січових Стрільців в м. Кіцмань Чернівецької області, укладений 20.09.1994 року між [PERSON], яка померла 27.02.2006 року, та [PERSON]. Свої вимоги мотивують тим, що 27.02.2006 року померла тітка їх покійного батька [PERSON], якій на праві власності належав житловий будинок № 10 по вулиці Січових Стрільців в м. Кіцмань. Протягом життя їх мати [PERSON] та [PERSON] були у близьких родинних стосунках. Рішенням Кіцманського районного суду від 06.07.2009 року встановлено факт родинних відносин між померлою [PERSON] та їх матір`ю [PERSON] Вони відповідно є родичами померлої [PERSON] та вважають себе спадкоємцями за законом п`ятої черги, їх мати [PERSON] звернулась за дорученням в їх інтересах до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, заяв інших спадкоємців не надходило. Після смерті [PERSON], їх мати [PERSON] прийшла до будинку, який вони очікували успадкувати, але її вигнала [PERSON], і при неодноразових зверненнях до правоохоронних органів вони дізнались, що власником будинку є [PERSON] на підставі договору дарування, який вони вважають такою угодою, що не відповідала внутрішній волі покійної [PERSON] та не була спрямована зі сторони [PERSON] на реальне настанні обумовлених угодою правових наслідків. При цьому, посилаючись на ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України, вказують, що не були послідовними дії [PERSON] щодо оформлення 19.02.1998 року Державного акту на право власності на земельну ділянку на підставі рішення виконкому Кіцманської міської ради за № 270/2 від 10.02.1994 року, при тому, що будинок вже був подарований 20.09.1994 року. Вказане підтверджує відсутність у [PERSON] наміру на відчуження будинку та його передачі [PERSON] Не відповідають дійсності доводи [PERSON] про укладення договору дарування для догляду за [PERSON], так як [PERSON] доглядала за останньою лише рік до її смерті. Посилаючись на ст.ст. 203, 215, 216, 236 ЦК України просили позов задовольнити. Представник позивачів [PERSON] позов підтримала з наведених підстав, пояснивши, що підпис в оспорюваному договорі підроблений, [PERSON] не мала наміру і не могла подарувати будинок сторонній людині, оригінал договору дарування відсутній. Представник відповідача [PERSON] позову не визнав, заперечуючи тим, що позивачами та їх представником не доведено тих обставин, на які вони посилаються в своїх вимогах, не доведено, що укладення договору не відповідало волі покійної [PERSON] та не створило правових наслідків для сторін договору. Доводи представника позивачів про те, що договір дарування підписаний не [PERSON] спростовуються висновком почеркознавчої експертизи. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Встановлено, що 20.09.1994 року між [PERSON], яка померла 27.02.2006 року, та [PERSON] укладено договір дарування житлового будинку № 10 по вулиці Січових Стрільців в м. Кіцмань Чернівецької області. На підставі вказаного договору в бюро технічної інвентаризації 28.09.1994 року зареєстровано право власності на будинок № 10 по вулиці Січових Стрільців в м. Кіцмань за [PERSON] Згідно вимог ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України). Оспорюваний договір дарування відповідає вимогам законодавства, передбаченим ст. 207, 208, 209, 210 ЦК України. Як передбачено ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, то такий правочин визнається недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Відповідно до висновку експерта № 133-К від 29.05.20121 року підпис від імені [PERSON] у договорі дарування від 20.09.1994 року виконаний [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог позивачі вказують на невідповідність, в момент укладення договору дарування, внутрішній волі померлої [PERSON] і що така угода не була спрямована зі сторони [PERSON] на реальне настання обумовлених угодою правових наслідків, а також на невідповідність підпису, вчиненому від імені [PERSON] у договорі дарування житлового будинку від 20.09.1994 року, самій [PERSON] Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом не здобуто доказів стосовно укладення оспорюваного договору за відсутності у померлої [PERSON] вільного волевиявлення та невідповідності її внутрішній волі, а також не встановлено передбачених ст.215 ЦК України підстав недійсності цього правочину, та його фіктивності згідно вимог ст.234 ЦК України, тому заявлені вимоги є безпідставними. Враховуючи наведене, ст.ст. 203, 204, 205, 207, 208, 215 ЦК України,

Outcome: dismissed