Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-03 00:00:00

Харківська обласна організація Конфедерації Вільних профспілок України та Первинна профспілкова організація Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» ХКП «Міськелектротранс», які діють в інтересах члена ВПС «Захист справедливості» [PERSON], а також [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати незаконним та скасувати наказ начальника ХКП «Міськелектротранс» від 03.08.2011 за № 5135-ВК; поновити позивача [PERSON] на роботі на посаді водія тролейбуса 1 класу у КП «Тролейбусне депо № 3» з 03.08.2011; стягнути з ХКП «Міськелектротранс» на користь позивача [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в сумі 20000,00 грн.; стягнути з [PERSON] шкоду, заподіяну з його вини підприємству; визнати ХКП «Міськелектротранс» та КП «Тролейбусне депо № 3» солідарними відповідачами при процедурі виділу, тобто при переході за розподільчим балансом частини майна, прав та обовязків юридичної особи до однієї або кількох створюваних юридичних осіб. В судовому засіданні представник позивачів та [PERSON] підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача ХПК «Міськелектротранс» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснюючи, що наказом від 03.08.2011 за № 5135-вк [PERSON] звільнено з посади водія тролейбуса пасажирського за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, за погодженням з профспілковим комітетом, в день звільнення [PERSON] було вручено копію наказу про звільнення, видано трудову книжку та проведено остаточний розрахунок. Позивачі вводять суд в оману, зазначаючи, що на ХКП «Міськелектротранс» умови праці не відповідають нормам діючого законодавства та адміністрація підприємства вимагала від свого працівника виконання обовязків, не передбачених посадовою інструкцією водія тролейбуса, однак ніяких підтверджень цього суду не надав. Свої письмові заперечення з приводу заявлених позовних вимог представник відповідача залучив до матеріалів справи. Від відповідача - генерального директора ХКП «Міськелектротранс» [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності із зазначенням щодо невизнання позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача - КП «Тролейбусне депо № 3» в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, зазначаючи, що звільнення працівника [PERSON] відбулось на законних підставах, однак в подальшому в судові засідання не зявлявся, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є членом виборного органу (профспілкового комітету) ППО ВПС «Захист справедливості» ХКП «Міськелектротранс» та працював водієм тролейбуса 1 класу у тролейбусному депо № З ХКП «Міськелектротранс». 03.08.2011 [PERSON] звільнено з роботи за прогули без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України відповідно до наказу від 03.08.2011 за № 5135-ВК на підставі рапорту начальника відділу експлуатації [PERSON] від 02.08.2011. Відповідно до рішення Харківської міської ради від 06.04.2011 р. № 261/11 з 13.07.2011 року було створено КП «Тролейбусне депо № 3» (номер запису державної реєстрації юридичної особи 14801020000050793). За правилами п. 4 ст. 40 КЗпП України, звільнення працівника можливе лише в разі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин. При прийомі на роботу по переводу з КАТП 2022 - 25.11.2003 за професією водій 1 класу між [PERSON] та ХКП «Міськелектротранс» був укладений трудовий договір (угода) у відповідності до ст. 21 КЗпП України, згідно якої працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Причинами відмови від виїзду на лінію [PERSON] за подіями 02.08.2011 стали участь в акції протесту, як члена профспілкового комітету та працівника депо, з приводу злісного невиконання в односторонньому порядку з боку керівництва підприємства обов'язків, згідно з укладеним з ним трудовим договором в частині невиплати заробітної плати більше ніж за один місяць, примушування до виїзду на лінію без кондуктора та виконувати його обов'язки на шкоду своїм обов'язкам, участі всього трудового колективу депо на зустрічі з прокурором міста [PERSON] з 13 години до 15 години 30 хвилин. Право працівників на своєчасне і в повному обсязі отримання винагороди за свою працю захищене Конвенцією від 01.07.1949 року № 95 МОП, ратифікованою Україною 04.08.1961 року, гарантується Конституцією і охороняються трудовим законодавством України. Так згідно ст. 43 Конституції України, Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Використання примусової праці забороняється. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Із відповіді Об'єднання профспілок Харківської області від 26.08.2011 р. № 05/01-14/287 на звернення Прокурора міста Харкова від 18.08.2011 року № 04-34-2891, вбачається, що станом на 01.08.2011 заборгованість ХКП «Міськелектротранс» з виплати заробітної плати становить 6 млн. 409,1 тис. грн., до Пенсійного Фонду України та інших соціальних фондів - 50 млн. 781,1 тис. грн. Зокрема [PERSON] заборгованість по заробітній платі погашена лише при виплаті остаточного розрахунку при звільненні. Відповідно до ст. 141 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Оскільки трудовий договір є різновидом договору приватного права, то у відповідності до ст. 538 ЦК України, у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі і відповідно до ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання. Керівництво ХКП «Міськелектротранс» не проявило належної турботи до своїх працівників за умов багатомісячної не виплати їм заробітної плати, зокрема до [PERSON] CO., та не виконало своїх зобов'язань, передбачених ст. 46 ЗУ «Про дорожній рух», відповідно до якої адміністрація підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання, до штатів яких входять водії, зобов'язана: організовувати роботу водіїв згідно з чинним законодавством, режимом праці і відпочинку; запроваджувати заходи, спрямовані на зниження напруженості праці і втомлюваності водіїв; організовувати харчування водіїв у робочий час. Оскільки, вимоги керівництва підприємства від водіїв тролейбусів виїздити на лінію голодними, без організації їм харчування в робочий час при повній відсутності коштів у останніх на харчування, до виконання обов'язків, необумовлених трудовим договором - виконувати роботу кондуктора, що неминуче тягне за собою порушення водіями тролейбусів «Правил користування трамваєм і тролейбусом у містах України», затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 09.10.2006 N 329 та Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 6 грудня 2006 р. за N 1274/13148, при цьому безпідставно притягати їх до дисциплінарної відповідальності за невиконання роботи кондуктора (а.с. 46-49, 58-59, 61-63, 65), а також ставлять під загрозу не тільки життя водія, а і життя пасажирів та всіх учасників дорожнього руху. [PERSON] вийшов на роботу 02.08.2011 відповідно до графіка виходу на роботу. О 10-30 годині того ж дня, [PERSON] покинув територію депо і на виконання свого громадського обов'язку в інтересах трудового колективу, як члена виборного органу профспілкової організації, разом з іншими обуреними працівниками, виїхав на площу [PERSON] м. Харкова, де з 11-00 по 11-47 годину проходила масова акція протесту робітників ХКП «Міськелектротранс», щодо недопущення реорганізації підприємства без погашення боргів із заробітної плати, перед Пенсійним фондом України та іншими фондами обов'язкового соціального страхування. Відразу після цього о 12-30 годині [PERSON] повернувся на територію тролейбусного депо № З ХКП «Міськелектротранс», так як було оголошено на 13-00 годину про загальні збори працівників депо, на яких повинні бути присутніми прокурор міста [PERSON], директор Департаменту транспорту і зв'язку Харківського міськвиконкому [PERSON], на яких знаходився [PERSON] CO. до закінчення робочої зміни. Таким чином, відсутність [PERSON] CO. на території депо викликана поважними причинами. В порядку ст. 252 КЗпП України, членам виборних профспілкових органів, не звільненим від своїх виробничих чи службових обов'язків, для виконання громадських обов'язків в інтересах трудового колективу надається за будь-яких умов 2 години на тиждень вільний від роботи час із збереженням середньої заробітної плати. Отже, неможна розцінювати відсутність [PERSON] CO. на території депо більше 3-х годин, навіть враховуючи рапорт начальника відділу експлуатації тролейбусного депо № З ХКП «Міськелектротранс» [PERSON] та складений акт від 02.08.2011 в.о. начальника тролейбусного депо № 3 [PERSON], диспетчером [PERSON] та начальником маршруту [PERSON] про начебто відсутність [PERSON] на території депо з 9.45 год. по 13 год., оскільки, вищевказані особи в повному складі повинні невідлучно слідкувати за пересуванням лише одного [PERSON] по території депо, яка складає як найменше 2 га, а час входу та виходу на територію депо працівників не фіксувався (відсутні будь-які докази з цього питання), то неможливо достовірно встановити де і коли знаходився [PERSON] Як вбачається із пояснень [PERSON] в судових засіданнях та підтверджується представником позивача [PERSON], що [PERSON] залишив територію депо вже за основною масою працівників, які вийшли за територію депо о 10 год. 20 хв. Також це підтверджується тим, що окрім [PERSON] ні одного з працівників депо з цих підстав не звільнено з роботи. Оскільки, 02.08.2011 в акції протесту у вигляді відмови виїжджати на лінію та пікетуванні обласної державної адміністрації приймав участь весь штат водіїв трамваїв, тролейбусів та кондукторів усіх депо ХКП «Міськелектротранс», за заявою власника або уповноваженого ним органу судом не визнано, що страйк незаконний, то участь працівника в акції протесту не може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», участь у страйку працівників, за винятком страйків, визнаних судом незаконними, не розглядається як порушення трудової дисципліни і не може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності. Оскільки [PERSON] є членом виборного профспілкового органу - профспілкового комітету первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілкової спілки «Захист справедливості» ХКП «Міськелектротранс», його звільнення було проведено без наявності попередньої згоди виборного органу, членом якого він є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки ([PERSON] ВПС «Захист справедливості»), в порушення вимог норм статті 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та статті 252 КЗпП України. Посилання представника відповідача на те, що первинна профспілкова організація Всеукраїнської профспілкової спілки «Захист справедливості» ХКП «Міськелектротранс» на момент звільнення позивача, не мала відповідного правового статусу профспілки і про її створення та діяльність відповідачу не відоме є безпідставними та вводять суд в оману. Згідно ст. 16 Закону України «Про професійні спілки, їх права і гарантії діяльності» профспілка, об'єднання профспілок набувають права юридичної особи з моменту затвердження Статуту. Статусу юридичної особи набувають також організації профспілки, які діють на підставі її статуту. Про належність до певної профспілки організації, які діють на підставі статуту цієї профспілки, надсилають легалізуючому органу за місцем свого знаходження повідомлення із посиланням на свідоцтво про легалізацію профспілки, на підставі якого вони включаються до реєстру об'єднань громадян. Первинні профспілкові організації також письмово повідомляють про це роботодавця. Термін «організації профспілки» визначений в ст. 1 цього Закону. Таким чином, профспілка - це особлива категорія громадської організації яка набуває права юридичної особи з моменту затвердження статуту (положення) за рішенням з'їзду, конференції, установчих або загальних зборів членів профспілки, а не з моменту легалізації, тобто вступати в цивільно-правові відносини з іншими юридичними особами профспілки мають право вже з моменту затвердження статуту. Статусу юридичної особи набувають також організації профспілки, які діють на підставі її статуту. Тобто організації профспілки мають всі права юридичної особи як і сама профспілка. Про належність до певної профспілки організації, які діють на підставі статуту цієї профспілки, надсилають легалізуючому органу за місцем свого знаходження повідомлення із посиланням на свідоцтво про легалізацію профспілки, на підставі якого вони включаються до реєстру об'єднань громадян. Первинні профспілкові організації також письмово повідомляють про це роботодавця (порядок створення, легалізації професійних спілок та їх об'єднань, набуття ними статусу юридичної особи викладений на офіційному сайті Мінюсту України. Первинна профспілкова організація Всеукраїнської профспілкової спілки «Захист справедливості» ХКП «Міськелектротранс» не є автономною профспілкою або автономною профспілковою організацією, що діє на підставі власного статуту, а являється організаційною ланкою Всеукраїнської профспілкової спілки «Захист справедливості», Статут якої затверджений 1-м З'їздом Всеукраїнської профспілкової спілки «Захист справедливості» 25.01.2002 року і яка легалізована Міністерством юстиції України (свідоцтво від 02.07.02 р. № 1802). Таким чином, ППО ВПС «Захист справедливості» ХКП «Міськелектротранс» набула статусу юридичної особи з моменту проведення установчих зборів, а саме 28.12.2010 p., про що листом від 25.01.2011 року № 1 і була повідомлена адміністрація підприємства. Крім цього, Виконавчим комітетом Харківської міської ради 27.07.2011 року проведена державна реєстрація новоутвореної шляхом заснування юридичної особи ППО ВПС «Захист справедливості» ХКП «Міськелектротранс» (код ЄДРПОУ 37763404) (а.с. 5-6) і станом на сьогоднішній день вона не перебуває в процесі припинення (офіційний веб-сайт Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, технічним адміністратором якого, є Державне підприємство «Інформаційно - ресурсний центр». Рішенням Конституційного Суду України від 29 жовтня 1998 року N 14-рп/98 у справі за конституційним зверненням Вільної профспілки працівників метрополітенів України щодо офіційного тлумачення поняття «професійна спілка, що діє на підприємстві, в установі, організації», використаного в абзаці шостому частини першої статті 43-1 Кодексу законів про працю України (справа про профспілку, що діє на підприємстві) визначено поняття «професійна спілка, що діє на підприємстві, в установі, організації», яке вживається в абзаці шостому частини першої статті 43-1 Кодексу законів про працю України, охоплюється будь-яка професійна спілка (профспілкова організація), яка відповідно до Конституції та законів України утворена на підприємстві, в установі, організації на основі вільного вибору її членів з метою захисту їх трудових і соціально-економічних прав та інтересів, незалежно від того, чи є така професійна спілка стороною колективного договору, угоди. Професійні спілки, які діють на одному й тому ж підприємстві, в установі, організації, мають рівні права і є рівними перед законом. Питання про надання згоди на розірвання трудового договору з працівником у передбачених законом випадках і порядку вирішує професійна спілка, яка діє на підприємстві, в установі, організації, членом якої є працівник. Посилання представника відповідача ХКП «Міськелектротранс» на двох членство [PERSON] в профспілках і керівник підприємства у відповідності до ст. 43 КЗпП України має право звернутись до будь-якої профспілкової організації підприємства для розгляду подання про надання згоди на звільнення, не надає права відповідачу не виконувати спеціальну норму, оговорену ст. 252 КЗпП України та ст. 41 спеціального ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», відповідно до яких, звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок). Більш того, як вбачається з матеріалів справи наданих до суду відповідачем, зокрема заяв [PERSON] до профспілкового комітету Тролейбусного депо № 3 від 26.01.2005 року про вступ до членів профспілки та утримання членських внесків через бухгалтерію депо (а.с. 83), якщо вважати двох членство [PERSON] CO., то розгляд подання про дачу згоди на звільнення [PERSON] повинен був робити на своєму засіданні профспілковий комітет Тролейбусного депо № 3, головою якого є [PERSON], що підтверджується наказами по особовому складу Тролейбусного депо № 3 (а.с 36-37, 42-43, 46-48, 53-54, 58-59, 62-63). Оскільки пунктом «а» частини 2 статті 9 Конвенції МОП № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця» 1982 року, ратифікованою Постановою Верховної [PERSON] України № 3 93 З-XII від 04 лютого 1994 року, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення лежить на роботодавцеві, тому наявність законної підстави для звільнення [PERSON] у відповідача відсутня та ним не доведена і працівник повинен бути поновлений на роботі. Відповідно до ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженного Постановою КМУ від 08.02.2005 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Звільнення [PERSON] відбулось 03.08.2011 року. Як вбачається з Індивідуальних відомостей Пенсійного фонду України про застраховану особу [PERSON] (форма ОК-5), заробітна плата у червні 2011 року складає - 4224,21 грн., у липні 2011 року - 3889,83 грн. Всього 8014,04 грн. Відповідно до Розрахунку норм тривалості робочого часу на 2011 рік (додаток до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 25 серпня 2010 р. № 9111/0/14-10/13) у червні 2011 р. відпрацьовано годин - 159 год., а у липні - 168 год. Всього - 327 год. Середньогодинна заробітна плата складає - 8014,04/327= 24,51 грн. Відповідно до Розрахунку норм тривалості робочого часу на 2011 рік (додаток до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 25 серпня 2010 р. № 9111/0/14-10/13) та Розрахунку норм тривалості робочого часу на 2012 рік (додаток до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 23 серпня 2011 р. № 8515/0/14-11/13), кількість робочого часу при 40-годинному робочому тижні, який повинен був відпрацювати [PERSON] з року станом на 04.07.2012 року, складає 1834 год. (серпень 2011 р. - 151 год., вересень 2011 р. - 176 год., жовтень 2011 р. - 168 год., листопад 2011 р. - 176 год., грудень 2011 р. - 176 год., січень 2012 р. - 159 год., лютий 2012 р. - 168 год., березень 2012 р. - 167 год., квітень 2012 р. - 159 год., травень 2012 р. - 159 год., червень 2012 р. - 151 год., липень 2012 р. (на 04.07.2012 р. - 24 год.). Середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.08.2011 року по року складає 44951,34грн. (24,51 грн. х 1834 год.). Виходячи з факту незаконного звільнення, що є грубим порушенням конституційного права на працю, [PERSON] незаконними діями відповідача заподіяно значної моральної шкоди. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя та його родини, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України працівнику повинна бути відшкодована моральна шкода. Відповідно до п. 8 ст. 134 КЗпП України, службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. Що стосується позовних вимог про визнання ХКП «Міськелектротранс» та КП «Тролейбусне депо № 3» солідарними відповідачами при процедурі виділу, тобто при переході за розподільчим балансом частини майна, прав та обовязків юридичної особи до однієї або кількох створюваних юридичних осіб, то вони не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст.. 15 ЦПК України суди загальної юрисдикції розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин тощо. Заявлені позовні вимоги жодним чином не стосуються питання поновлення на роботі працівника та не порушують права та інтереси працівника. Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial