Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-29 00:00:00

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 1 листопада 2010 року (головуючий суддя Целух А.П.), ухваленим у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 3 жовтня 2011 року, заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 1 листопада 2010 року було скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що над його квартирою знаходиться квартира № 40, що належала відповідачам, які внаслідок халатного відношення до системи водопостачання, неодноразово допускали залиття його квартири, завдавши матеріальну та моральну шкоду. З метою захисту своїх прав, неможливості вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, позивач звернувся до суду з цим позовом. В звязку з чим позивач, просив постановити рішення яким стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в сумі 13 754 грн., моральну шкоду в сумі 20 000 грн., судові витрати по сплаті державного мита в сумі 102 грн. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причин своєї неявки суду не повідомили, клопотань щодо розгляду справи у їх відсутності або про відкладення судового засідання не подавали. Заперечень на позов не надходило. Суд, у звязку з неявкою відповідачів та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності, належить квартира [ADDRESS] а в м. Одесі. 25 жовтня 2009 року з вини відповідачів, які на той момент були власниками кв.№ 40, було залито квартиру позивача № 36, буд.28 а по вул. Терешковой в м. Одесі. Факт залиття квартири № 36 з вини відповідачів підтверджується актом, складеним комісією дільниці № 4 КП ЖКС „Черьомушки від 26.10.2009 у якому перелічені пошкодження, які виникли в результаті залиття, яке виникло в наслідок халатного відношення власниками квартири № 40, буд. № 28 а по вул. В.Терешковой у м. Одесі до системи водопостачання. За правилом ч. 1, 2, 4 та 5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. У відповідності до ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом. Таким чином володіння на правах власності квартирою створило для відповідачів певні зобовязання щодо забезпечення його схоронності, належного догляду, справності всіх мереж та комунікацій. Відповідачі мали проводити це на такому рівні, аби забезпечити безпечність свого майна та способів його використання для всіх оточуючих. Відповідно до це не було вчинено, оскільки мимовільні дії, повязані із функціонуванням цього майна, спричинили виникнення негативних майнових наслідків для позивача та її сфери інтересів. Подібне тлумачення свідчить про наявність як винних дій відповідачів, що полягали у такий ситуації у протиправній бездіяльності, так і причинного звязку з такою їх поведінкою та негативними наслідками, що настали. За наданим суду кошторисом розмір майнової шкоди, завданої майну позивача протиправними діями відповідачів, склав 13 754 гривень. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При постановлені рішення суд враховує, що сторона позивача у судовому засіданні довела ті обставини, які є підставою її позову. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Щодо справи, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до розяснень, які дані у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92р. Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 7 від 08.07.94 р., № 11 від 30.09.94 р., № 15 від 25.05.98 р., № 9 від 24.10.03 р. відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Таким чином, суд вважає, що майнова шкода, що була спричинена [PERSON] в наслідок залиття належної йому квартири [ADDRESS] а в м. Одесі, джерело якого знаходилось в квартирі № 40 цього ж будинку, повинна бути відшкодована заподіювачем шкоди відповідачами по справі, шляхом стягнення з них на користь [PERSON] 13 754 грн. (вартість ремонтно-відновлювальних робіт). Що стосується вимог позивача про стягнення на його користь моральної шкоди у сумі 20 000 грн., то суд виходе з положень ч.1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. Щодо справи, яка розглядається, то суд вважає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у звязку з пошкодженням її майна. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкодиіз змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.01 р. (п. 3) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п. 5 цієї Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з п. 9 цієї Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Таким чином, оскільки суд визнає відповідачів винними в пошкодженні житла та майна позивача, то тим самим визнає їх винними у завданні йому моральної шкоди, внаслідок душевних страждань, які позивач зазнав в звязку з пошкодженням його майна. Разом з тим, суд вважає, що компенсація завданої моральної шкоди повинна становити 10 000 грн. При цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також вимоги ст. 23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, а також те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування, тому суд вважає, що завдана моральна шкода підлягає компенсації грошами позивачу, чиї життєві звязки були порушені та створили незручності в користуванні власним майном. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди. Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial