Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-26 00:00:00

Баришівський міжрайонний прокурор Київської області звернувся з позовом в інтересах держави в особі [PERSON] обласної державної адміністрації до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] районної державної адміністрації, третя особа управління Держкомзему у [PERSON] районі Київської області про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та витребування із чужого незаконного володіння. Баришівський міжрайонний прокурор Київської області зазначав, що розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації № 313 від 13.03.09 затверджено проект землеустрою, розроблений землевпорядною організацією TOB Агро-Проект-Стиль та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (сіножаті) за рахунок державних земель запасу в адміністративних межах Зазимської сільської ради за межами населеного пункту Броварського району. На підставі вказаного розпорядження, [PERSON] 27.03.09 видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, серії ЯЗ № 347136, кадастровий номер 3221282800:02:003:0104, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010932500114. Проте, встановлено, що частина зазначеної земельної ділянки площею 1,9688 га розташована в межах прибережної захисної смуги річки Десна, тобто відносяться до земель водного фонду із режимом обмеженої господарської діяльності. Даний факт підтверджується інформацією отриманого від Управління водного господарства у м. Києві та Київській області № 227 від 18.02.2011 року, Державного комітету України із земельних ресурсів № 5225/26/4-11 від 08.04.2011, довідкою землевпорядної організації TOB Земприватсервіс від 17.02.2011. Згідно висновку про експертну грошову оцінку, вартість земельної ділянки загальною площею 1,9688 га, яка відведена у приватну власність згідно розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації за № 313 від 13.03.09 та яка знаходиться в межах прибережно-захисної смуги р. Десна, становить 1 167 498 грн. Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 89 Водного кодексу України у прибережно захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання, а також садівництво, городництво, зберігання та застосування пестицидів та добрив, влаштування літніх таборів для худоби та інше. За таких обставин, вказана земельна ділянка не може передаватись у приватну власність, оскільки відносяться до земель водного фонду. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.07.09, що посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2199, вказану земельну ділянку [PERSON] відчужено [PERSON], про що зроблено відповідну відмітку на державному акті серії ЯЗ № 347136. Виходячи з положень ст. ст. 4, 203, 215 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20.07.09, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON], на підставі якого право власності на земельну ділянку площею 2,0 га перейшло від [PERSON] до [PERSON], є таким, що суперечить цивільному та земельному законодавству, оскільки на підставі цього договору було відчужено земельну ділянку, яка незаконно вибула із власності держави, та перебуває у приватній власності в порушення вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Також, статтею 388 цього кодексу передбачено, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. В даному випадку спірна земельна ділянка вибула з власності держави, з порушенням вимог чинного законодавства, а саме ст. 19 Конституції України, ст. ст. 58, 84 Земельного кодексу України, ст. 89 Водного кодексу України, тому відповідно до ч. 1 ст. ст. 388, 396 Цивільного кодексу України [PERSON] обласна державна адміністрація має право витребувати це майно від набувача. Посилаючись на вищевикладене, просив визнати незаконним та скасувати розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 313 від 13.03.09 про затвердження проекту землеустрою, розробленого землевпорядною організацією TOB Агро-Проект- Стиль, та про надання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (сіножаті) за рахунок державних земель запасу в адміністративних межах Зазимської сільської ради Броварського району. Визнати недійсним Державний акт серії ЯЗ № 347136, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий номер 3221282800:02:003:0104, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010932500114 та скасувати його державну реєстрацію. Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0 га, укладений 20.07.09 між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2199. Витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь держави земельну ділянку площею 2,0 га, що розташована в адміністративних межах Зазимської сільської ради Броварського району Київської області з кадастровим номером 3221282800:02:003:0104, вартістю 1 167 498 грн. Визнати за Державою право власності на земельну ділянку площею 2,0 га, з кадастровим номером 3221282800:02:003:0104, вартістю 1 167 498 грн. В судовому засіданні заступник Баришівського міжрайонного прокурора Київської області Теслюк Б.А. позовні вимог підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача [PERSON] обласної державної адміністрації не зявився, надали суду заяву, в якій просили слухати справу без їх участі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти задоволення позову, пояснили, що позивачем не було доведено існування рішень будь яких державних органів, або органів місцевого самоврядування про передачу в користування земельної ділянки, яка передавалась [PERSON] органам водного фонду, або будь-яким іншим субєктам господарювання в сфері водного господарства. Позивачем не надана землевпорядна документація, яка б підтверджувала вищезазначені обставини. Висновок, про те, що земельна ділянка, передана у приватну власність [PERSON] площею 2,0000 га, кадастровий номер 3221282800:02:003:0104, майже повністю розташована на землях водного фонду в межах прибережної захисної смуги р. Десна. Частка земельної ділянки, яка роташована на землях водного фонду складає 1,9688 га, не відповідає дійсності. Зазначаючи літературу, яка використовувалась при проведені дослідженя експерт посилається на наказ Держкомзему України, № 108 від 30.10.1997 року, проте, цей наказ вносить зміни до наказу № 39 від 11.03.1997 року Про затвердження Положення про здійснення державної землевпорядної експертизи, і втратив чинність на підставі наказу Державного комітету України по земельних ресурсах № 391 від 03.12.2004 року, тобто при проведені дослідження експерт користувався неіснуючою методикою. Також експерт посилається на наказ Державного комітету України по земельних ресурсах від 26 серпня 1997 року № 85 Положення про земельно-кадастрову інвентаризацію земель населених пунктів. Проте, дане положення є нормативно-правовим документом, яким встановлюються основні вимоги до виконання робіт по земельно-кадастровій інвентаризації земель населених пунктів (міст, селищ, сіл), як невідємної частини вхідної інформації для ведення державного земельного кадастру. А саме зазначено: загальні положення- п. 1.1. до земель населених пунктів відносяться всі землі, що знаходяться в їх межах. Хоча спірна земельна ділянка знаходиться поза межами населеного пункту. В дослідницькій часитні, експерт зазначає, що зважаючи на те, що більш точні картографічні матеріали, зокрема на момент проведення перевірки Генеральною прокуратурою України і порушення кримінальної справи (01.02.11-31.05.11) в архіві КДП Київгеоінформатика та в ДП Укркартгеофонд відсутні, для проведення експертизи використані наявні в матеріалах справи матеріали польової кадастрової зйомки земельної ділянки [PERSON] разом зі зйомкою берегової лінії р. Десна та межі прибережної смуги, які виконані ТОВ Земприватсервіс. Викликає сумнів саме існування таких матеріалів як належних. Псилаючись на викладене просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти задоволення позову та пояснили, що на час відведення земельної ділянки розміром 2,0 га [PERSON], водоохоронна зона, а відповідно і прибережна захисна смуга у відповідності до Водного кодексу України, Земельного кодексу України та іншими нормативними актами не були відведені. Тобто відповідні проекти не розроблялись, кадастрові номери земельним ділянкам не присвоювались, акти на постійне користування землею не видавались. На даний час, це землі державного запасу, тобто знаходяться у веденні [PERSON] районної державної адміністрації, сільськогосподарського призначення. У відповідності до ст. 87 ВК України, КМУ прийняв постанову від 8 травня 1996 р, № 486 Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, і саме цей документ встановлює єдиний правовий механізм визначення розмірів і меж водоохоронних зон. В п. 4 даної Постанови зазначено, що у межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг тощо. П. 5 цієї ж Постанови визначає наступне: розміри і межи водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації. Проекти цих зон розробляються на замовлення органів водного господарства та інших спеціально уповноважених органів, узгоджуються з органами Мінекоресурсів, Держводгоспу, Держкомзему, власниками землі, землекористувачами і затверджуються відповідними місцевими органами державної виконавчої влади та виконавчими комітетами рад. Але ці вимоги не були виконані, тобто ні проектів, ні технічної документації немає. З тексту Постанови вбачається, що у водоохоронних зонах можуть знаходитьсь землі які належать власникам. Проекти цих зон узгоджуються з власниками. Безумовно зрозуміло, що у цих випадках можуть бути застосовані обтяження, обмеження, тощо. Земельна ділянка площею 2,0 га, яка була передана у власність [PERSON] в адміністративних межах Зазимської сільської ради Броварського району відповідно до проекту формування території і встановлення меж Зазимської сільської ради, відносилась до категорії земель сільськогосподарського призначення. Зазначене підтверджується листом управління Держкомзему у [PERSON] районі Київської області від 07.06.2011 № 1054. Нормами чинного законодавства України передбачено встановлення водоохоронних зон та прибережних захисних смуг виключно на підставі розроблених та погоджених у встановленому порядку проектів землеустрою. За інформацією, наданою Управлінням Держкомзему у [PERSON] районі Київської області та Державного агентства земельних ресурсів органи навколишнього природного середовища, органи місцевого самоврядування не доводили до відома Управління Держкомзему у [PERSON] районі рішення щодо встановлених меж водоохоронних зон і прибережних захисних смуг р. Десна в адміністративних межах Зазимської та Погребської сільських рад, а також водоохоронного режиму, який діє на цих територіях. Крім того, зазначає, що прокуратура неправомірно звернулась із даним позовом саме в інтересах [PERSON] обласної державної адміністрації, так як прокурор може бути позивачем у справі лише у випадку, визначеному частиною четвертою статті 21 Закону України Про прокуратуру, в інших же випадках прокурор при зверненні до суду здійснює представницькі функції, а тому в позовній заяві повинен визначити підстави та обгрунтування представництва у суді інтересів держави, особу чи орган, які представляє. Спірна земельна ділянка на час її надання за цільовим призначенням відносилась до земель сільськогосподарського призначення та знаходиться в адмінмежах Зазимської сільської ради Броварського району, а тому, відповідно до пункту 12 Перехідних положень, частини 3 статті 122 Земельного кодексу України розпоряджатись вказаною земельною ділянкою мала право [PERSON] районна державна адміністрація Київської області. Твердження прокуратури про те, що [PERSON] обласна державна адміністрація має право на витребування цього майна від набувача не відповідає дійсності, оскільки обласні державні адміністрації відповідно до частини 4 статті 122 Земелього кодексу України передають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у власність або у користування у межах міст обласного значення та межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою та сьомою вказаної статті. Вважає, що [PERSON] райдержадміністраціям при наданні спірної земельної ділянки, [PERSON] при отриманні Державного акту на неї та у подальшому при відчуженні її жодним чином не порушили інтереси [PERSON] обласної державної адміністрації, а прокуратура в свою чергу не надала жодного доказу в обґрунтування позову, тому в задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі. . В судове засідання представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Київської області не зявився, надали суду заяву в якій просили слухати справу без їх участі за наявними в матеріалах доказами. В судове засідання представник третьої особи управління Держкомзему у [PERSON] районі Київської області не зявився, надали суду заяву в якій просили слухати справу без їх участі, надали суду письмові заперечення в яких зазначали, що [PERSON] районна державна адміністрації, [PERSON] районна рада, державний орган навколишнього природнього середовища та органи місцевого самоврядування не доводили до відома управління Держкомзему у [PERSON] районі рішення щодо встановлених меж водоохоронних зон і прибережних захисних смуг р. Десна в адміністративних межах Зазимської сільської ради та Погребської сільської ради, а також водоохоронного режиму, який діє на цих територіях. Водоохоронна зона та прибережні захисні смуги р. Десна на території Броварського району Київської області не встановлювались, землі згідно діючого законодавства не відводилися. Проекти землеустрою по встановленню водоохоронної зони та прибережних захисних смуг р. Десна на території Броварського району Київської області не розроблялися і в Управлінні Держкомзему у [PERSON] районі Київської області відсутні. Враховуючи те, що р.Десна постійно змінює своє русло та відсутнє берегоукріплення р.Десна в тих місцях, де воно потрібне, управління не визнає зазначений позов та заперечує проти нього в повному обсязі. Судом встановлено, що розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації № 313 від 13.03.09 затверджено проект землеустрою, розроблений землевпорядною організацією TOB Агро-Проект-Стиль та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (сіножаті) за рахунок державних земель запасу в адміністративних межах Зазимської сільської ради за межами населеного пункту Броварського району. (а.с.8-9). На підставі вказаного розпорядження, [PERSON] 27.03.09 видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, серії ЯЗ № 347136, кадастровий номер 3221282800:02:003:0104, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010932500114.(а.с.20). За договором купівлі-продажу від 20 липня 2009 року [PERSON] продав [PERSON] вищевказану земельну ділянку. Згідно висновку про експертну грошову оцінку, вартість земельної ділянки загальною площею 1,9688 га, яка відведена у приватну власність згідно розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації за № 313 від 13.03.09 та яка знаходиться в межах прибережно-захисної смуги р. Десна, становить 1 167 498 грн. (а.с.24). Згідно листа управлінням Держкомзему у [PERSON] районі Київської області від 01.12.2011 № 2317 та листа Державного агентства земельних ресурсів органи навколишнього природного середовища, органи місцевого самоврядування не доводили до відома Управління Держкомзему у [PERSON] районі рішення щодо встановлених меж водоохоронних зон і прибережних захисних смуг річки Десна в адміністративних межах Зазимської та Погребської сільських рад, а також водоохоронного режиму, який діє на цих територіях. Також, у зазначених листах повідомляється про те, що водоохоронна зона та прибережні захисні смуги річки Десна на території Броварського району Київської області не встановлювалися, земельні ділянки під прибережні захисні смуги згідно з діючим законодавством не відводилися. Проекти землеустрою по встановленню меж водоохоронної зони та прибережних захисних смуг річки Десна на території Броварського району Київської області не розроблялися і в Управлінні Держкомзему у [PERSON] районі Київської області відсутні. (а.с.39-42). Відповідно до ст. 87 Водного кодексу України з метою створення сприятливого режиму водних обєктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм встановлюються водоохоронні зони. Зовнішні межі водоохоронних зон визначаються за спеціально розробленими проектами. Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них встановлюються Кабінетом Міністрів України. Виконавчі комітети місцевих Рад зобовязані доводити до відома населення, всіх заінтересованих організацій рішення щодо меж водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також водоохоронного режиму, який діє на цих територіях. Контроль за створенням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також за додержанням режиму використання їх здійснюється виконавчими комітетами місцевих Рад і державними органами навколишнього природного середовища. Ст. 88 вказаного Кодексу передбачено, що прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг, які розробляються в порядку, передбаченому законом. Статтями 58, 60 Земельного кодексу України також передбачено, що водоохоронні зони та прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Таким чином, нормами чинного законодавства України передбачено встановлення водоохоронних зон та прибережних захисних смуг виключно на підставі розроблених та погоджених у встановленому порядку проектів землеустрою. Отже, твердження позивача про те, що земельна ділянка площею 2,0 га передана у власність громадянину [PERSON] із земель водного фонду, позивачем в судовому засіданні не доведено та спростовується листами Управлінням Держкомзему у [PERSON] районі Київської області від 01.12.2011 року № 2317 та Державного агентства земельних ресурсів від 05.12.11 року № 18817\\17\\13-11. Суд критично оцінює висновок експерта [PERSON] державного підприємства геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «КИЇВГЕОІНФОМАТИКА» від 26 грудня 2011року, тому що при проведені експертного дослідження експертом була використана не існуюча на час виконання методика. Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, так як позивачем не доведено, що спірна земельна ділянка розташована в межах прибережної захисної смуги р. Десна та відноситься до земель водного фонду із режимом обмеженої господарської діяльності.

Outcome: dismissed