Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, стверджуючи, що в садовому будинку №26 по 7-й лінії в садовому товаристві Судноремонтник у м.Іллічівську Одеської області, який належить йому та його двом неповнолітнім дітям, [PERSON] та [PERSON], незаконно вселилися та проживають [PERSON], новий чоловік колишньої дружини [PERSON], та двоє їх сумісних дітей - [PERSON] та [PERSON]. Згоди на їх вселення він не давав, дачний будинок є пошкодженим, внаслідок систематичного руйнування та псування [PERSON], який також погрожує зруйнувати частину господарських споруд. Просить виселити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] без надання іншого жилого приміщення. Позивач в судове засідання не прибув, причини неявки суду не надано. Представник позивача, [PERSON], в судовому засідання вимоги підтримала, пояснила, що мета позову захистити майнові права [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги не визнав, вважає, що позовні вимоги порушують його права на проживання разом зі сімю. Підтвердив, що зареєстрований в Донецькій області, де має окреме житло. Подалі в судове засідання не прибув, надав заяву про слухання справи у його відсутності. Представник малолітніх відповідачів, [PERSON], в судовому засіданні вимоги не визнала, вважає, що позов спрямований на розірвання сімї, порушення прав дітей. Позивач, ніколи не жив в цьому будинку, а в період відсутності дітей, використовуючи своє право власності, без відому інших співвласників, з листопада 2011 року по серпень 2012 року вселяв квартирантів, якими спричинені пошкодження будинку та господарським спорудам. Просить у вимогах відмовити. Представник служби у справах дітей, [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вказані позовні вимоги спрямовані на погіршення сімейних звязків в сімї [PERSON], порушує права дітей на батьківське піклування, просить у вимогах відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за наступними підставами. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися у шлюбі від якого мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.6). [PERSON] та [PERSON] у шлюбі з 22 вересня 2007 року від якого мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). Садовий будинок №26 по 7-й лінії в садовому товаристві Судноремонтник у м.Іллічівську Одеської області, належить [PERSON] та його двом неповнолітнім дітям, [PERSON] та [PERSON], по 1/3 частки кожному (а.с.9). Згідно чч.1,2 ст.12 Конвенція ООН про права дитини (ратифіковано Постановою ВР №789-XII від 27 лютого 1991 року, далі - Конвенція), ч.1 ст.171 СК України, передбачено забезпечення дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю; зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Вважаючи, що питання виселення частини сімї безпосередньо стосується інтересів неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] - судом опитано їх в судовому засіданні під час якого вони пояснили, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є їх вітчимом, сестрою та братом, відповідно. Проживають однією сімєю та допомагають матері та вітчиму доглядати молодших дітей, з якими не бажають розлучатися. [PERSON], їх батько, тривалий час з ними не спілкується та не бачиться. З матеріалів справи вбачається, що позивач не проживає у вказаному будинку, місце його перебування не відомо, не має реальних намірів проживати в цьому будинку. Гарантуючи права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,381,382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Право спільної часткової власності, відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України здійснюється співвласниками за їхньою згодою, у звязку з чим, вселення [PERSON] до будинку потребувало не тільки згоди співвласників [PERSON] та [PERSON], в особі [PERSON], але і згоди третього співвласника - [PERSON]. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України, без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином, вимоги щодо виселення [PERSON] без надання йому іншого жилого приміщення, доведені, законні та підлягають задоволенню. Відповідно до чч.3,4 ст.4 СК України кожна особа має право на проживання в сім'ї та повагу до свого сімейного життя; особа може бути примусово ізольована від сім'ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 9 Конвенції передбачено забезпечення того, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно чч.2-4 ст.13, чч.2,5 ст.319 ЦК України при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства, не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Судом убачається, що наслідком задоволення позовних вимог в частині виселення малолітніх дітей ([PERSON] та [PERSON]) буде або розрив сімї [PERSON] з позбавленням цих дітей батьківського піклування з боку матері [PERSON]В - або виїзд з житла і інших дітей, співвласників цього будинку, що буде вимушеним актом яким порушуються конституційні права цих дітей ([PERSON] та [PERSON]) на житло та охорону права власності. Суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цієї частині не підлягають задоволенню, як такі, що протиричать моральним засадам суспільства, спрямовані на зловживання власним правом власності на шкоду правам дітей. Твердження про систематичне руйнування та псування вказаного будинку позивачем не доведені. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial