Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-10 00:00:00

01.08.2012 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору про надання позики від 01.12.2008 року , згідно якого [PERSON] отримав від [PERSON] в борг 4250 грн. - недійсним, як укладений одним з подружжя без згоди іншого. В обґрунтування вказує, що вона перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 28.11.2003 року по липень 2008 року. З липня 2008 року вона мешкає в м.Київ разом із своїм громадянським чоловіком [PERSON] Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 07.10.2010 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. 12.04.2008 року працівниками ДАІ в м.Коблево у неї було вилучено автомобіль «Опель Корса», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], який був переданий на тимчасове платне зберігання на спец майданчик в смт.Красне, Миколаївської області. Від працівників ДАІ їй стало відомо, що на автомобіль державним виконавцем накладено арешт, у зв'язку із виконанням судового наказу. 23.05.2011 року вона ознайомилася з матеріалами справи за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] та [PERSON] боргу за договором позики. 10.06.2011 року вона отримала копію судового наказу від 28.05.2009 року, яким було стягнуто з [PERSON] та з неї, в солідарному порядку на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 18 650 грн. В договорі про надання позики від 01.12.2008 року, згідно якого [PERSON] отримав від [PERSON] 4250 грн., зазначено, що [PERSON] діє за згодою дружини. Оскільки вона не давала [PERSON] згоди на отримання зазначеної суми в борг, про укладання зазначеного договору їй було не відомо, на час укладання договору вони мешкали з відповідачем окремо, просить визнати договір не дійсним. Позивач та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на позові наполягають, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що він дійсно брав у борг кошти у [PERSON], які йому до теперішнього часу не повернув. Про укладання договору позики від 01.12.2008 року позивачу не відомо, оскільки він їй не розповідав про свої боргові зобов'язання, крім того, на час укладання договору позики, він вже не мешкав разом із позивачем однією сім'єю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечує, пояснив, що на час укладанні договору купівлі-продажу, [PERSON] та [PERSON] мешкали однією сім'єю, відповідач [PERSON] брав у нього гроші в борг на потреби сім'ї, що пояснював йому при укладанні договору. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає необхідним в позові відмовити. Судом встановлено, що згідно судового наказу від 28.05.2009 року, а.с.3, з [PERSON] та з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 18650 грн. заборгованості за договором позики, в солідарному порядку. Згідно договору про надання позики від 01.12.2008 року, [PERSON], який підтвердив, що діє за згодою дружини [PERSON], взяв в борг у [PERSON] 4250 грн. строком на 5 місяців, а.с.11. Згідно розписки від 21.01.2009 року, [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 12 000 грн. строком на 4 місяці, а.с.12. Згідно розписки від 11.01.2009 року, [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 2400 грн. строком до 01.02.2009 року, а.с.13. Згідно розписки від 01.12.2008 року, [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 4250 грн., а.с.14. Згідно постанови про арешт та затримання рухомого майна боржника від 04.04.2011 року, а.с.15 накладено арешт на транспортний засіб марки «Опель Корса», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] Згідно кредитного договору від 29.07.2008 року,а.с.19-23, [PERSON] взяла в кредит грошові кошти на придбання автомобілю. Згідно договору застави від 29.07.2008 року, а.с.24-27, [PERSON] передала автомобіль «Опель Корса», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] у заставу ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». Свідки [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні пояснили, що на час укладання договору позики, [PERSON] мешкав однією сім'єю разом із позивачем. Відповідно до ч.1,2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч.1 ст.36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Оскільки позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] на час укладання договору позики від 01.12.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, фактичне проживання чи не проживання сторін однією сім'єю, не має правового значення для вирішення спору. Положення ст.65 Сімейного Кодексу України регулюють порядок розпорядження спільним сумісним майном подружжя. Уклавши договір позики 01.12.2008 р. відповідач [PERSON], який на час укладання договору був чоловіком позивача, майном подружжя не розпорядився, брав гроші в борг, що підтвердив в судовому засіданні, тому ніяким чином укладений договір не порушував права позивача, законні підстави для визнання недійсним договору позики відповідно до ст.203 ч.1 ЦК України відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed