overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], 09 березня 2011 року у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, а також стягнути на її користь понесені неї судові витрати, в тому числі на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, однак в добровільному порядку не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання її та дитини. В судовому засідання позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Встановлено, що сторони з 02 жовтня 2010 року перебувають у зареєстрованому відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вимоги позивача узгоджуються з положеннями ст. 180 СК України, згідно яких кожен з батьків зобовязаний утримувати дитину до її повноліття. Враховуючи матеріальне становище та стан здоровя платника, відсутність на утриманні відповідача інших дітей, а також встановлений ст. 12 Закону України "Про державний бюджет України на 2012 рік" розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років з 1 жовтня 930 грн., стягнення аліментів слід визначити в розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також підлягають частково до задоволення позовні вимоги щодо стягнення коштів на утримання матері в розмірі 300 грн. до досягнення дитиною трьохрічного віку, оскільки відповідач може надавати таку допомогу. Позивачем та її представником не надано доказів про оплату правової допомоги, а тому в її стягненні слід відмовити. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 160, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-19 00:00:00

1 жовтня 2012 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1\\3 усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 4 травня 2006 року в виконкомі Щербинівської селищної ради м.Дзержинськ Донецької області, між сторонами у справі був зареєстрований шлюб, актовий запис № 5 (а.с. 4). Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтвах про народження дітей записаний відповідач у справі. Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження дітей ( а.с. 5-6). Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів родини, а також інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює, та отримує доходи, непрацездатних членів родини та інших утриманців не має. На підставі викладеного з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп., відповідно до Закону України Про судовий збір від 8 липня 2011 року № 3674-VI. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-19 00:00:00

Зважаючи на складність у викладанні повного рішення, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, виготовлення повного тексту рішення відкласти до 23.11.2012 року.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 700 гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивує тим, що 04 серпня 1994 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Оскільки життя з відповідачем не склалося, їхній шлюб був розірваний рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 04 травня 2012 року. У неї з відповідачем була усна домовленість про те, що він буде приймати участь в утриманні дитини в грошовій або натуральній формі. Проте, відповідач не виконує свого обовязку щодо утримання дитини. Оскільки їй самій важко утримувати сина, вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Позивачка не зявилася, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Перевіривши письмові докази справи, суд вважає, що позов слід задоволити, оскільки він стверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-СГ № 191051 з якого вбачається, що [PERSON] народився 04.11.1995 року, його батьками записані [PERSON] та [PERSON]; рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.05.2012 року, яким шлюб між сторонами розірвано. Беручи до уваги вищенаведене та обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів відповідно до ст.182 СК України, з урахуванням того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то, на думку суду, з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі по 700 гривень щомісячно. Призначаючи для сплати відповідачу аліменти, суд виходить з того, що відповідач згідно свідоцтва про народження дитини є її батьком та не оспорює свого батьківства в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-19 00:00:00

ПАТ [PERSON] до суду з позовною заявою в якій зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору №32/ФКВ-07 від 05.12.2007 [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 48400,00 доларів США з розрахунку 14% річних за користування кредитними коштами на строк до 02.12.2022. [PERSON] уклавши кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності систематично порушував договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості, в звязку з чим станом на 08.08.2012 має заборгованість в розмірі 37543,77 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 300087,35грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 300087,35грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, але в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполіг, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки в судове засідання не повідомив, тому суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України, вважає доцільним проводити слухання справи за відсутності відповідача та винести заочне рішення на підставі доказів, які є у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні правовідносини. Між позивачем та [PERSON] [PERSON] укладений кредитний договір №32/ФКВ-07 від 05.12.2007 за яким останній отримав кредитні кошти в розмірі 48400,00 доларів США, але зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, в звязку з чим станом на 08.08.2012 має заборгованість загальним розміром 37543,77 доларів США, згідно курсу НБУ на 08.08.2012 складає 300087,35грн., що підтверджено копією кредитного договору та довідкою про заборгованість за кредитним договором. (а.с. 8-14, 7). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог ЦК України. В силу ст. 611 ЦК України при порушенні зобовязань наступають наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків. Стаття 1054 ЦК України зазначає, що до відносин кредитного договору застосовуються положення, що регулюють відносини договору займу, а згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути наймодавцю позику в строк та в порядку, встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-19 00:00:00

Сторони уклали шлюб у 2008 році, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому посилаючись на неможливість дальшого спільного сімейного життя з відповідачем, просила ухвалити судове рішення про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, але подала до суду заяву в письмовій формі, в якій зазначила про підтримання заявлених вимог щодо розірвання шлюбу та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] предявлений до нього позов визнав, на розірвання шлюбу згоден, вважає примирення неможливим, так як не проживає з дружиною з січня 2009 року, остання має нову сімю і проживає з іншим чоловіком від якого має малолітню дитину. Вислухавши доводи відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходе такого висновку. Пояснення відповідача вказують на те, що у звязку з погіршенням взаємовідносин, подружжя в січні 2009 року остаточно припинили сімейні та подружні стосунки, жоден з них не вживав заходів щодо примирення та збереження сімї. Позивач [PERSON] проживає з іншим чоловіком, тому її наполягання на розірванні шлюбу і визнання відповідачем предявленого до нього позову базуються на неможливості дальшого спільного життя і збереження сімї. За таких обставин у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому посилається на те, що вона відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.02.2011р. є власником житлового будинку що знаходиться по вул. Гагаріна №46 у селі Щасливцеве, в якому і по сьогоднішній день проживає та продовжує бути зареєстрованою. Разом з нею, в житловому будинку зареєстровані ще сім чоловік, утому числі і відповідач. З Відповідачем її донька була розлучена 05.08.2010 року за рішенням суду. Відповідач не проживає з ними та фактично проживає в іншому місті, де само нам не відомо. Вже понад два роки, одразу після розлучення Відповідач поїхав в невідомому напрямку та ні разу не повертався. Їй невідомо за якою адресою проживає Відповідач. По телефону та за допомогою Інтернету вони не спілкуються, листи один одному не пишуть. Відповідач не цікавиться долею сім'ї та її утриманням. Комунальні служби, що надають послуги їй по утриманню її житлового будинку, що знаходиться по вул. Гагаріна №46 у селі Щасливцеве, в своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців - 8 осіб, та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів які вона має сплатити таким службам за надані їй послуги. Вона не бажає оплачувати комунальні платежі за відповідача, оскільки він не проживає в будинку. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться по вул. Гагаріна №46 у селі Щасливцеве, Генічеського району, Херсонської області. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, повторно не зявилася в судове засідання і від неї не надійшло повідомлення про причину неявки, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] являється власником жилого будинку вул. Гагаріна №46 у селі Щасливцеве Генічеського району Херсонської області, згідно копії свідоцтва про право власності (а.с.10). У вказаному будинку відповідач прописаний, з 2010 року відповідач вибув з жилого приміщенні. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності членів родини за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Стаття 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Стаття 3 Сімейного кодексу України визнає сім'ю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Частина 2 статті 405 Цивільного кодексу України встановлюєте, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-19 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду,пов"язаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін,на що може бути витрачений значний час,суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Сторони можуть ознайомитися з повним текстом рішення після 25 листопада 2012 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 13 липня 2009 року та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1089, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відсутність між ними взаєморозуміння та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву їхніх відносин. Вони більш як півтора року спільно не проживають, спільного бюджету не мають. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і є таким, що суперечать його інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, при подачі позову зазначив прохання розглянути справу у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що 1 червня 2011 року позивач залишив її та їх спільну малолітню дитину. З того часу вони дійсно не підтримують жодних подружніх стосунків. Її неодноразові намагання повернути чоловіка в сім»ю, позитивних результатів не дали. Позивач проживає в сім»ї з іншою жінкою. Про неї та дитину навіть не згадує. Просить при реєстрації розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище. Суд ухвалив слухання справи провести у відсутності позивача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти. Сторони уклали шлюб 13 липня 2009 року, актовий запис №1089, здійснений відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції (свідоцтво про шлюб серії 1-МИ № 079985). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку Ксенію, [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ИД №132896). У відповідності до ст.55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Між сторонами сімейне життя не склалося. Позивач залишив сім»ю і сторони впродовж останніх півтора років подружніх стосунків не підтримують. Відповідач використала усі можливі заходи для примирення із позивачем. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3 ст.56 СК України). За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі ст.ст.24,55,56ч.3,105,110,112,113,115 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-19 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-19 00:00:00

21 червня 2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова було постановлено заочне рішення, яким задоволено позовні вимоги Служби у справах дітей Дзержинського району Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до [PERSON], [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON], 3-я особа орган опіки і піклування Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини та передачу неповнолітньої органу опіки та піклування для подальшого влаштування. 30 вересня 2011 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення. В обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на те, що про розгляд справи йому відомо не було, повісток в судове засідання він не отримував, тому не мав можливості прийняти участь у розгляді справи, захищати свої права та надати суду відповідні доказі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, вважає заяву про перегляд заочного рішення необґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав. Підстави для скасування заочного рішення встановлені статтею 232 ЦПК України, відповідно до вимог якої, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач до заяви про перегляд рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.06.2011 р. не надав доказів, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, а викладені в заяві про перегляд заочного рішення обставини, що на думку відповідача є підставою для його скасування, не мають суттєвого значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд при розгляді справи повно та всебічно дослідів усі обставини справи, дав належну оцінку і постановив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. З підстав наведених вище, суд дійшов висновку що заява про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова підлягає залишенню без задоволення.\~\~

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-19 00:00:00

15 лютого 2012 року помер [PERSON] батько позивача, після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно: будинковолодіння № 3 по вул. Інтернаціональна с. Костянтинівка Смілянського району Черкаської області та земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,18 га за цією ж адресою. Після смерті батька позивач в установленому законом порядку подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки на будинковолодіння відсутні правовстановлюючі документи. Посилаючись на ці обставини, позивач звернувся в суд з позовом до Костянтинівської сільської ради і просить визнати за ним право власності на спадкове будинковолодіння та земельну ділянку. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій проти позову не заперечує і просить справу розглядати за відсутності його представника. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [PERSON]І помер 15 лютого 2012 року і після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно. Згідно з довідкою виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради від 13 серпня 2012 року № 1272 власником будинковолодіння № 3 вул. Інтернаціональна с. Костянтинівка Смілянського району є [PERSON] Земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,18 га, що розташована за адресою: вул. Інтернаціональна, 3 с. Костянтинівка Смілянського району Черкаської області належить [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР 13-07-197 від 01 червня 1999 року. Після смерті [PERSON] до Смілянської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався та спадкова справа не заводилась, до приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернувся лише [PERSON] син спадкодавця, з заявами про відмову від спадщини звернулись син спадкодавця [PERSON] та дружина спадкодавця [PERSON] це підтверджується листом Смілянської державної нотаріальної контори від 03 жовтня 2012 року № 1841/01-16 та листом приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу [PERSON] від 29 жовтня № 327/01-16. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, про відмову від неї не заявив, тому за ним повинно бути визнано право власності на спадкове майно. На підставі наведеного, ст.ст. 1220, 1222, 1223, 1261, 1269 ЦК України та

Outcome: approved