Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-29 00:00:00

Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення витрат, пов"язаних із навчанням, посилаючись на те, між сторонами 01.09. 2007 року був укладений Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, відповідно до якого відповідач зобов"язувався в разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов"язані з його утриманням під час навчання в університеті. Враховуючи те, що відповідач звільнився з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до трирічного терміну перебування на службі, добровільно відмовився відшкодувати витрати, пов"язані із навчанням, відповідно до вимог закону, позивач просив стягнути суму витрат, яка складає 31583,20 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач позов не визнав та зазначив, що укладений договір є недійсним, оскільки він уклав його у 2007 році, а навчатися почав у 2006 році.Університет не виконував умови договору щодо матеріального забезпечення та забезпечення житлом,оскільки він після 2-го курсу проживав на квартирі, так, як в гуртожитку не було місць для курсантів, харчувався також за власний рахунок,купував інвентар для прибирання території університету, стипендію на 1-шому курсі отримував 30 грн., починаючи з 2-гого-200 грн., тобто не в повному обсязі, через те,що з курсантів утримувалися витрати на комунальні послуги та на проживання в гуртожитку, де він з 2-гого курсу не проживав. Третя особа не з"явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, просила розглядати справу за її відсутності. Суд,заслухавши пояснення відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується відповідачем. Наказом Національного університету внутрішніх справ (далі -ХНУВС) № 274 о/с від 30.08.2006 р. відповідача [PERSON] зараховано до складу курсантів ХНУВС. (а.с.5). 01.09.2007 р. між сторонами було укладено Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України (далі - Договір) , (а.с.2-4). Згідно з п. 2.1.3 Договору в обов'язки університету входить забезпечення [PERSON] харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами затвердженими нормативно-правовими актами МВС України, а згідно п.2.3.5. Договору [PERSON] зобов"язався після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направлення на роботу, приступити до виконання службових обов"язків за посадою, на яку призначена замовником, і відпрацювати не менше трьох років, п. 2.3.6 зобов"язався в разі відрахування його з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов"язані з його утриманням під час навчання в університеті (а.с.2-4). П. 4 Договору передбачений порядок відшколування особою фактичних витрат на підготовку.Так, відповідно до п.4.1 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов"язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Наказом ХНУВС № 292 о/с від 19.06.2010 р. курсанта 4-го курсу [PERSON] було відраховано зі складу курсантів та відкомандеровано для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Харківській області (а.с.6). Наказом ГУМВС України в Харівській області № 268 о/с від 16.12.2011 р.(а.с.7) лейтенант міліції [PERSON] був звільнений з органів внутрішніх справ України за пунктом 64 "ж"(за власним бажанням) . За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 611 ЦК України вказує на те, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 56 ЗУ "Про вищу освіту" від 17.01.2002 № 2984-III. випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Як передбачено п. 14 постанови Кабінету міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року "Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням", яка діяла на момент вступу [PERSON] до університету, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Як встановлено судом, відповідача 06.12.2011 р. було звільнено з органів внутрішніх справ у запас за власним бажанням. Згідно розрахунку фактичних витрат, пов'язаних з утриманням рядового міліції [PERSON] за час навчання у ХНУВС за період з 2006 року по 2010 рік, сума витрат складає 31 583,20 грн, яка складається з комунальних платежів, речового забезпечення, харчування, грошового забезпечення (а.с.9). Посилання відповідача на те, що не підлягає стягненню сума витрат за 2006 рік, оскільки договір було укладено лише в 2007 році є помилковим, так, як матеріальне-технічне забезпечення відповідача здійснювалось не з моменту укладення ним договору 01.09.2007 р., а з моменту його зарахування до числа курсантів ХНУВС. Доводи відповідача, про те, що під час навчання він з 2007 року не проживав у гуртожитку, а отже не користувався комунальними послугами,частина його стипендії сплачувалася університетом в рахунок плати за комунальні послуги, харчувався за свої кошти та купував інвентар не можуть бути прийняти судом, оскільки це не підтверджується належними доказами. Будь-яких документів, які свідчать про зняття його в період навчання з продовольчого забезпечення та харчування, відповідач суду не надав. Належних і допустимих доказів, які б спростовували факт витрачання позивачем коштів у зазначеному розмірі на утримання відповідача у навчальному закладі або невідповідності розміру цих витрат вимогам діючих нормативних актів, відповідач суду не надав. За таких обставин позов про стягнення витрат пов'язаних із навчанням підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved