Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-25 00:00:00

02 листопада 2012 року прокурор Новобузького району Миколаївської області звернулася до суду з цивільним позовом пред'явленим в інтересах неповнолітнього [PERSON] [INFO] до [PERSON] про позбавлення батьківських. В позові прокурор посилаючись на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітнього сина, просить позбавити останнього батьківських прав. В судовому засіданні прокурор Мезенцева В.А. заявлені в позові позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи судом був повідомлений належним чином, але поважної причини своєї відсутності суду не надав. Третя особа без самостійних позовних вимог щодо предмету спору, орган опіки та піклування Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області, в особі свого представника за довіреністю Буфалової Т.Я. позовні вимоги позивача підтримала та вважала за необхідне позбавити батьківських прав відповідача по справі. Суд, вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд приходе до такого висновку. В силу п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] згідно свідоцтва про народження є батьком неповнолітнього [PERSON] [INFO]. У зв'язку з тим, що батьки неповнолітньої дитини взагалі не займалися його утриманням та вихованням, а також вели аморальний та антисоціальний спосіб життя, матір неповнолітнього, [PERSON] рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 березня 2012 року було позбавлено батьківських прав у зв'язку з чим неповнолітнього [PERSON] було передано до Шевченківської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів Жовтневого району Миколаївської області. За час перебування [PERSON] в школі-інтернат, його батько, відповідач по справі [PERSON] злісно ухилявся від виконання покладених на нього батьківських обов'язків, а саме жодного разу не відвідав сина, не забирав на вихідні та канікулярні дні, не приймав участі в його вихованні, не надавав жодної матеріальної допомоги та не цікавився його життям та здоров'ям. За місцем проживання відповідач [PERSON] характеризується з посередньої сторони, ніде не працює, живе на випадкові заробітки, власного житла не має, проживає разом з батьками-пенсіонерами та потребує покращення матеріально-побутових умов. Згідно висновку органу опіки та піклування Новобузької районної державної адміністрації від 16 травня 2012 року відповідач не цікавляться життям, здоров'ям та матеріальним становищем свого неповнолітнього сина, не має постійної роботи та не намагається працевлаштуватися і тому підлягає позбавленню батьківських прав. Відповідно ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно п.16 Постанови Пленуму ВС України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Крім того, відповідач [PERSON] будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, а також суті пред'явлених до нього позовних вимог, в судове засідання жодного разу не з'явився, що свідчить про визнання ним позовних вимог та байдужого ставлення до батьківства щодо свого неповнолітнього сина [PERSON]. Сукупність всіх фактів та обставин справи надає суду вичерпний перелік доказів що підтверджують злісне ухилення відповідача від виконання ним своїх батьківських обов'язків, а тому суд вважає позовні вимоги позивача правомірними та такими що підлягають задоволенню. Разом з тим у відповідності зі ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд враховує його матеріальний і сімейний стан і вважає за можливе стягнути аліменти по ? частині з усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Таким чином окрім позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] суд вбачає за необхідне стягнути з останнього аліменти на утримання неповнолітнього сина. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 321,60 гривень.

Outcome: approved