Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що 26.05.2005 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Артема, 11. [PERSON] була власником зазначеного майна на підставі договору купівлі-продажу від 18.04.2002 року, укладеного між нею та ТОВ Торгівельно-промислова компанія «ЮТА ЛТД», яке в свою чергу було власником цього майна на підставі договору купівлі-продажу від 28.07.1999 року, укладеного з ВАТ «Дніпромеханомонтаж». Згідно рішення Бабушкінського районного суду від 10.06.2011 року нерухоме майно було витребуване з чужого незаконного володіння [PERSON] та за ВАТ «Дніпромеханомонтаж»було визнане право власності, при цьому [PERSON] було визнано добросовісним набувачем. Позивач вважає, що суд повинен був прийняти рішення щодо повернення сторін в первісний стан, тобто вирішити питання повернення їй вартості нежитлового приміщення. Тому просить стягнути з відповідача ринкову вартість нерухомого майна, як це передбачено ст.216 ЦК України, яке було витребувано з її володіння в розмірі 800 000 грн. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, пославшись на обставини викладені в позовній заяві просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, реституція застосовується при недійсності договорів. Оскільки позивач уклала договір купівлі-продажу з [PERSON] Відповідач в даному випадку не є стороною договору, а тому позивач не має права вимагати здійснення реституції від особи, яка не є стороною відповідно правочину. Заслухавши, осіб, які приймають участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первинним та зустрічним позовами задоволенню не підлягають. Як встановлено в судовому засіданні 26.05.2005 року між [PERSON], яка в подальшому змінила прізвище на [PERSON], та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Артема, 11 та складається з: в виробничій будівлі літ. А-5 в цокольному поверсі прим№1 поз.1-3,13-17, площею 111,5 кв.м., приямки - а3,а4,а5,а6; у загальному користуванні: прим. ІІ площ. 8,1 кв.м., прим. ІІІ площ. 5,2 кв.м., прим. ІV площ. 16,3 кв.м., ганок а9 9а.с.5-6). [PERSON] була власником зазначеного майна на підставі договору купівлі-продажу від 18.04.2002 року, укладеного між нею та ТОВ Торгівельно-промислова компанія «ЮТА ЛТД», яке в свою чергу було власником цього майна на підставі договору купівлі-продажу від 28.07.1999 року, укладеного з ВАТ «Дніпромеханомонтаж»(а.с.8-9). Рішенням Бабушкінського районного суду від 10.06.2011 року вищевказане нерухоме майно було витребуване з чужого незаконного володіння [PERSON] та за ВАТ «Дніпромеханомонтаж»було визнане на нього право власності (а.с. 12-16). Законність своєї вимоги звернення до суду позивач обґрунтовує статтею 216 ЦК України, яка передбачає, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину (реституція), а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодовувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування. З аналізу наведеної норми права вбачається, що реституційне зобовязання виникає при недійсності правочину та між сторонами недійсного правочину. Сторонами договору купівлі-продажу на підставі якого позивач придбала майно, яке в подальшому було витребувано в неї з володіння, є вона та [PERSON] Оскільки ВАТ «Дніпромеханомонтаж»не є стороною зазначеного договору, тому позивач не має права вимагати здійснення реституції від сооби, яка не є стороною відповідного правочину. При цьому суд звертає увагу на те, що правовідносини при розрахунках при витребування майна із чужого незаконного володіння прегулюються ст.. 390 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed