Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-03 00:00:00

14 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В заяві зазначала, що шлюб з відповідачем розірвано Радехівським районним судом Львівської області 6 вересня 2013 року. Від даного шлюбу у сторін народився син: [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки, як виявилося що в них різні погляди на життя, і вони не розуміли один одного, в результаті чого їх шлюб було розірвано. На даний час, син проживає з позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач інколи надає матеріальну допомогу на утримання дитини, однак позивачці одній дуже важко утримувати дитину, оскільки вона ніде не працює. Позивачка сама не має змоги утримувати дитину, просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 його середньомісячного заробітку (доходу) та усіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви та до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 його середньомісячного заробітку (доходу) та усіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви та до повноліття дитини. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 його середньомісячного заробітку. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, оглянувши матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити із наступних міркувань. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітня дитина позивачки проживає разом із останньою та перебуває на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дитину не досягнуто, суд вважає вимогу позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини є правомірною. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано Радехівським районним судом Львівської області 6 вересня 2013 року. Після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.3). Від даного шлюбу у сторін народився син: [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] (а.с.7). Сторони проживають окремо. Дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на повному її утриманні, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Березівської сільської ради Радехівського району Львівської області за № 1299 від 03.12.2013 року (а.с.8). Як вбачається з довідки № 01-к від 3 лютого 2014 року виданої приватним підприємством «Техноінформ» [PERSON] працює на даному підприємстві на посаді економіста відділу збуту (а.с.14). Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним та може таку надати. У зв»язку з тим, що відповідач є працюючий та отримує постійний дохід, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 його середньомісячного заробітку (доходу) та усіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно (з проведенням індексації, відповідно до закону), з дня подачі заяви та до повноліття дитини, буде відповідати інтересам дитини, обставинам справи і вимогам закону. Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок обох батьків утримувати дитину до досягнення повноліття; те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення.

Outcome: approved