Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-26 00:00:00

Відповідач по справі, у судове засідання не зявився, надав до суду лист, в якому просив розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач, [PERSON], у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву в якій вказала, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.4ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні наступні документи: копія паспорту громадянина України [PERSON], серії КК № 714438; копія договору дарування від 31.08.1993р.; зареєстрований в реєстрі за № 2650; копія технічного паспорту на житловий будинок № 106, розташований по вул. Українська, в м. Рені, Одеської області; копія повторного свідоцтва про смерть [PERSON], серії І-ЖД № 287766, із якого вбачається, що він помер 08.07.2002р.; копія технічних умов встановлення сигналізатору загазованості № 558 від 17.05.2006р.; копія договору № 90439 про надання населенню послуг по газопостачанню від 02.10.2006р.; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження від 22.03.2012р.; копія свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON], серії ІІ-АБ № 204710; копія свідоцтва про смерть [PERSON], серії І-ЖД № 064971, із якого вбачається, що вона померла 30.07.1995р.; копія свідоцтва про народження [PERSON], серії І-ЯР № 620864; лист - відповідь Ренійського РС ГУДМС України від 15.01.2013р. за № 182; заява [PERSON] від 13.03.2013р. за № 1660; заява [PERSON] від 13.03.2013р. за № 1659; квитанція про сплату судового збору. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що позивач [PERSON] є сестрою [PERSON], який помер 08 липня 2002р. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями № 106, розташований за адресою: Одеська обл., м. Рені, вул. Українська, який належав йому на праві власності на підставі договору дарування від 31 серпня 1993р., зареєстрованого в реєстрі за № 2650. На випадок смерті [PERSON] будь-яким чином не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями за законом першої черги є його син відповідач по справі [PERSON] (його дружина [PERSON] померла раніше, 30 липня 1995р.). Однак, відповідач [PERSON] спадщину не прийняв, крім того не претендує на спадщину й не проти щоб позивач визнала за нею право власності на спадкове майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки їй було відомо про необхідність надання правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Однак, після смерті брата позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном тим що, продовжувала жити у спадковому будинку, доглядала за ним. Факт управління та володіння будинком, підтверджується тим, що позивачем добудовано будинок, проведено індивідуальне газове опалення. Отже позивач [PERSON], прийняла спадщину за законом, як постійно проживаюча разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та не заявила відмову від неї. Оформити спадщину в нотаріальному порядку позивач не має можливість, оскільки не може отримати з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, витяг який необхідно надати нотаріусу для отримання свідоцтва на право власності на спадщину. Тому позивач була вимушена звернутися до суду. Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку, що по справі мають місце правовідносини повязані із спадкуванням. Позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи із наступного: до прав і обовязків, що виникли до набрання чинність новим законом, у тому числі тих з них, що з якихось причин виявилися не здійсненними (не виконаними) на момент набрання чинності новим законом, застосовується раніше діюче законодавство. Враховуючи те, що права и обовязки виникли до набрання чинності новим закону, правовідносини між сторонами регулюються ЦК УРСР 1963 року. На підставі ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) признається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем другої черги за законом і після смерті спадкодавця протягом 6 місяців фактично прийняла спадщину, вступила в управління та володіння спадковим майном, суд приходить до висновку про те, що її права на спадкове майно у вигляді житлового будинку № 106, з надвірними будівлями, по вул. Українська у м. Рені, Одеської області є невизнаними, при тому, що спадщина фактично прийнята. Належність спадкового будинку померлому [PERSON] підтверджується: копією технічного паспорту на будинок індивідуального житлового фонду № 106, складеного 30 серпня 2000р., копією договору дарування від 31 серпня 1993р., зареєстрованого в реєстрі за № 2650. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу її відкриття, крім того, позивач, [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом, інші спадкоємці першої черги, тобто відповідач [PERSON] спадщину не прийняв і не заперечує проти прийняття спадщини позивачем, спадщина не визнана відумерлою. Підстав, які не дозволяють перехід права власності від померлого [PERSON] до позивача судом не встановлено. Право власності [PERSON] припинилось у звязку зі смертю, а право власності позивача може виникнути тільки на підставах, які не заборонені законом, в том числі у разі успадкування. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її брата [PERSON] Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved