Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати незаконними дії [PERSON], щодо позбавлення позивачки права користування квартирою № 135 по проспекту Лісовому, 4-а в м. Києві та зобовязати вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 19.01.1991 року по 02.12.1993 року. Вселилася позивачка в квартиру [ADDRESS] та була зареєстрована в ній 14.02.1991 року як невістка, оскільки на момент вселення, квартира належала [PERSON] батьку бувшого чоловіка. Після розірвання шлюбу, позивачка з дитиною продовжувала проживати у [INFO]. 31.03.1994 року [PERSON] подарував своєму синові [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Після отримання квартири в дар, бувший чоловік позивачки не заперечував щодо її проживання у наведеній квартирі. У січні 2010 року загинула спільна дитина позивачки і [PERSON] дочка [PERSON]. Після смерті дитини бувший чоловік погодився на проживання позивачки у квартирі. 10.09.2012 року , прийшовши до дому, позивачка не змогла потрапити в квартиру [ADDRESS], оскільки відповідачем, новим власником квартири [ADDRESS], який придбав квартиру у бувшого чоловіка позивачки, були замінені замки у дверях. Не допускаючи в квартиру, позивачку також позбавлено права користуватися, належним їй майном, яке знаходиться в квартирі та її позбавлено можливості взяти належні їй речі, одяг, тощо. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі і просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив визнати його безпідставним та необґрунтованим. Обґрунтовуючи заперечення на позовну заяву, представник відповідача посилався на те, що [PERSON] в повній мірі реалізувати своє право власника приміщення на його вільне володіння, користування та розпорядження позивач не може, оскільки в приміщенні продовжує проживати та зареєстрована колишня дружина колишнього власника квартири\~[PERSON] Позивач вважає, що оскільки право власності [PERSON] на спірне жиле приміщення припинене, позивачка втратили право користування ним, оскільки її права є похідними від права колишнього власника квартири, членом сімї якого вона була раніше. Крім того, позивачка з новим власником квартири не вирішували питання про користування жилою площею, що свідчить про відсутність між ними житлових правовідносин. Вивчивши надані письмові докази у їх сукупності, заслухавши\~\~ пояснення представника позивача, представника відповідача, суд дійшов висновку про наступне. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 19.01.1991 року по 02.12.1993 року. Перебуваючи у шлюбі, вселилася в квартиру [ADDRESS] та була зареєстрована в ній 14.02.1991 року як невістка, оскільки на момент вселення, квартира належала [PERSON] батьку бувшого чоловіка. Після розірвання шлюбу, позивачка з дитиною продовжувала проживати у [INFO]. 31.03.1994 року [PERSON] подарував своєму синові [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Після отримання квартири в дар, бувший чоловік позивачки не заперечував щодо її проживання у наведеній квартирі. У січні 2010 року загинула спільна дитина позивачки і [PERSON] дочка [PERSON]. Після смерті дитини бувший чоловік погодився на проживання позивачки у квартирі. 10.09.2012 року, прийшовши до дому, позивачка не змогла потрапити в квартиру [ADDRESS], оскільки відповідачем, новим власником квартири [ADDRESS], який придбав квартиру у бувшого чоловіка позивачки, були замінені замки у дверях. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації, що закріплено ч. 4\~ст. 334 ЦК України. Право власності є право особи на річ (майно), яке воно здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено ч.1\~ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном\~ч.1ст. 317 ЦК України. Після укладення договору купівлі-продажу, право власності на спірну квартиру перейшло від відчужувача [PERSON] набувачу [PERSON] Договір купівлі-продажу ніким не оспорювався та не визнавався недійсним, наявність такого не спростовується сторонами, а тому суд, не розглядає питання дійсності даного правочину. Права власника квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Системний аналіз норм закону, який регулює спірні правовідносини дозволяє зробити висновок про те, що право члена сімї власника квартири користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно, тобто права колишніх членів сімї власника квартири на обєкт власності є похідним від прав самого власника. Правила ч.4\~ст. 156 ЖК України\~передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сімї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок (квартиру) цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Як встановлено судом, позивачка не була і не є членом сімї нового власника, з ним не вирішувалось питання їх подальшого користування належним йому майном, а тому гарантії визначені\~ст. 156 ЖК України\~на позивачку з відповідачем не розповсюджуються. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на наведене, суд вважає не обґрунтованими позовні вимоги\~про зобовязання [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням\~квартирою № 135 по проспекту Лісовому, 4-а в м. Києві. Посилання позивачки на наявність сервітутного права на квартиру, не відповідає вимогам закону, що регулює правовідносини щодо права користування чужим майном. Відповідно до\~ст. 402 ЦК України\~сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Позивачем не надано доказів укладення відповідного договору\~між нею та колишнім або теперішнім власником спірного майна, які є обовязковими для наступних власників майна. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed