Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості з теплопостачання з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач зареєстрований за адресою: [INFO]. Між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з приводу надання послуг з теплопостачання. Відповідач самовільно провів відключення від мереж централізованого опалення. В той же час нарахування абонентам за послуги теплопостачання у разі самовільного переобладнання системи опалення будинку в житловому приміщенні не припиняються. У звязку з неналежним виконанням відповідачем обовязків споживача послуг станом на 01.09.2012 року у нього утворилася заборгованість з оплати послуг у розмірі 4742 гр. 20 коп. Так як відповідач прострочив виконання зобовязання, він повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Суду надала письмові пояснення, в яких зазначається, що відповідач є споживачем послуги з теплопостачання, однак самовільно, без відповідного дозволу відєднався від системи центрального опалення та встановив в квартирі автономне електричне опалення. В той же час самовільне відключення радіаторів в квартирі не є підставою для зменшення оплати за надані послуги. Тому йому нараховувалася плата за послуги теплопостачання за період з червня 2010 року по квітень 2012 року та у звязку з несплатою у відповідача утворилася заборгованість у сумі 4742 гр. 20 коп. Крім цього суду пояснила, що між ними та відповідачем договір про надання послуг з теплопостачання не укладався, так як договір на надання житлово комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем. З цих підстав вони уклали договір з Дзержинськжитлосервіс, який є балансоутримувачем будинку, в якому проживає відповідач. Відповідно до умов договору, вони як виробники забезпечують постачання теплової енергії у багатоквартирний житловий фонд до точки розподілу зовнішньої стіни будинку, а житлова організація забезпечує розподіл, регулювання подачі теплової енергії, у середині будинку. В той же час згідно п. 4.1 договору за надані послуги споживач сплачує вартість отриманих послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання на розрахунковий рахунок виробника. Виробник самостійно веде облік оплати за поставлену теплову енергію, заборгованості споживачів, облік пільг і надання субсидій для населення. Самостійно виконує стягнення заборгованості, в тому числі і в судовому порядку. Відповідач в судове засідання не зявився з поважних причин, його інтереси за довіреністю представляла [PERSON], яка позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що відповідно до діючого законодавства та положення про в/о Дзержинськтепломережа постачання теплової енергії відбувається відповідно до договорів. Відповідач [PERSON] ніяких договорів з в/о Дзержинськтепломережа не укладав, тому він не є споживачем цієї послуги, та не несе ніяких зобовязань перед позивачем. Тим паче, що в суді встановлено, що відповідач послуги з теплопостачання з 2010 року не отримував. Вважає, що відключення від системи центрального опалення відбувалося законно, так як було погоджено з Дзержинськтепломережею, про що свідчить акт, складений [PERSON] та представником Дзержинськтепломережі. Крім цього, вважає, що представник позивача в судовому засіданні не довела своїх позовних вимог, так як суду не наданий повний розрахунок плати за теплопостачання. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи на надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], а тому є споживачем комунальних послуг. Відповідно до ст. 20, ст. 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24 червня 2004 року № 1875 - IV споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. З матеріалів справи встановлено, що письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води між позивачем та відповідачем не укладався, тому плату за послуги з теплопостачання відповідач зобов'язаний був вносити щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до копії особового рахунку № 010620 та розрахунку ціни позову вбачається, що відповідачу [PERSON] в період з жовтня 2010 року по квітень 2012 року була нарахована плата за надану послугу з теплопостачання в сумі 4742 гр. 20 коп. (а.с. 6,7). Разом з тим, судом встановлено, що 02.06.2010 року відповідач [PERSON] за допомогою ПП Фронт плюс відєднався від мережі центрального опалення та встановив в квартирі автономне електричне опалення, на підтвердження чого в той же день представником в/о Дзержинськтепломережа було складено відповідний акт. Між сторонами виник спір щодо законності відключення квартири [PERSON] від системи централізованого опалення та законності нарахування йому плати за послуги з теплопостачання. У звязку з цим суд зазначає, що питання відключення від мереж центрального опалення та постачання гарячої води у багатоквартирних житлових будинках регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМ України від 21 липня 2005 року № 630 та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22 листопада 2005 року із змінами, внесеними наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №169 від 6 листопада 2007 року. Крім того, вирішення зазначеного питання повинно узгоджуватися з нормами СНИП 2.04.05.-91 "Отопление, вентиляция и кондиционирование". Пунктом 24 зазначених Правил передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Проте відповідно до п. 25 Правил (в редакції постанови КМ України №1268 від 31 жовтня 2007 року) відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади та тільки після затвердження відповідного акту про відключення, власник має право на припинення йому нарахувань за послуги теплопостачання. Відповідно до п.26 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена схемою теплопостачання затвердженою органами місцевого самоврядування відповідно до ЗУ Про теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва.. Як встановлено в суді, відповідач [PERSON] на час відключення квартири від системи централізованого опалення не виконав вищезазначені вимоги діючого законодавства та не отримав відповідний дозвіл постійно діючої міжвідомчої комісії, тобто самовільне відключився від системи централізованого опалення, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченою ст. 150 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 51 гр. При цьому, суд не може прийняти до уваги дозвіл № 11, виданий на підставі рішення міжвідомчої комісії Дзержинської міської ради від 07.08.2012р. № 7, так як він виданий після спливу строку, за який позивачем нарахована заборгованість, а тому він не звільняє від сплати заборгованості. До того ж обовязок споживача сплачувати за комунальні послуги і процедурні питання обрання альтернативного виду опалення не є тотожними, регулюються різними нормативно правовими актами. Доводи відповідача та її представника про те, що [PERSON] не є споживачем послуг позивача, оскільки договори з теплопостачальною організацією не укладав, не є обґрунтованими, та не приймаються судом до уваги з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 21,22 Закону України Про житлово-комунальні послуги теплопостачальна організація є виробником послуг і укладає договір поставки з органами місцевого самоврядування на виробництво і створення житлово-комунальних послуг, а також і виконавцем послуг- житловою організацією. А відповідно до ст. 29 цього ж Закону договір про надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладаються між власником квартири, орендарем, чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем послуг, він укладає договори про надання житлово комунальних послуг з іншим виконавцем. Укласти договори про надання житлово комунальних послуг та оплачувати їх входить в обовязки споживача, що передбачено ст.. 20 ч.1 п.п. 1,5 вищезазначеного Закону. Як вбачається з матеріалів справи з дотриманням зазначених положень Закону між теплопостачальною організацією Дзержинськтепломережа та ДКП ВРЖУ 27.12.2005р. був укладений договір, який було пролонговано щорічно, в тому числі і до грудня 2012р., відповідно до п.4.2, 4.3 якого виробник самостійно веде облік оплати за поставлену теплову енергію, заборгованість споживачів, облік пільг та надання субсидії, самостійно виконує стягнення заборгованості, в тому числі і в судовому порядку. Враховуюче викладене, суд не вбачає вини позивача в тому, що споживач [PERSON] в період з жовтня 2010 р. по вересень 2012р., тобто в опалюваний сезон, не отримував послуги з теплопостачання. В звязку з чим, нарахування плати за теплопостачання позивачу проводилось правомірно, відповідно до вимог діючого законодавства. Судом перевірений також порядок нарахування суми заборгованості по кожному місяцю, інфляційну складову та 3 % річних. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, який визнається судом правильним та таким, що відповідає вимогам закону з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 листопада 2010 року по 01 вересня 2012 року 4742 гр. 20 коп., інфляційні складові 103 гр. 19 коп. та 3% річних у сумі 11 гр. 82 коп. Враховуюче викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документально: платіжним дорученням № 1984 від 27.09.2012 року (а.с. 1) у розмірі 214 гр. 60 коп., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved