Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-14 00:00:00

В липні 2012 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі ? всіх видів заробітку, а саме не менше 12\~500 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є батьком дитини, однак гроші на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені нею в позовній заяві, наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, проти задоволення позову в частині стягнення ? частки офіційних доходів та заробітної плати не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження від 06 лютого 2003 року позивач і відповідач мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач своє батьківство стосовно дитини не заперечує. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачу розяснено, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України вона може предявити позовні вимоги про стягнення аліментів або в частині від доходів відповідача, або в твердій грошовій сумі, або і в частині і в твердій грошовій сумі із доведенням відповідних обставин, які є підставною для таких вимог. Позивач відмовилася уточнювати позовні вимоги, наполягала на стягненні ? всіх видів заробітку, а саме не менше 12\~500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивач як на підставу позову посилалася на те, що відповідач має великі доходи, проте коштів на утримання дитини не надає. Вказує, що проживають окремо. Відповідач в судовому засіданні визнав, що проживають окремо. Вказав, що він оплачує витрати в школі та купує одяг та інші речі, дає гроші безпосередньо девятирічному сину. Відповідач визнав позов частково в частині стягнення ? частки офіційних доходів та заробітної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Позивач заявила вимогу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі ? всіх видів заробітку, а саме не менше 12\~500 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач відмовилася уточнити позовні вимоги, вимог щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі не заявляла, обставин і доказів на підтвердження стягнення твердої грошової суми не вказувала. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення не менше 12\~500 грн. не ґрунтуються на нормах матеріального права, є не обґрунтованими, а тому в їх задоволенні належить відмовити. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В частині стягнення з відповідача аліментів в розмірі ? частки всіх доходів відповідача, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 214 грн. 60 коп.

Outcome: partial