Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-29 00:00:00

В лютому 2013 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути на свою користь з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], до її повноліття, в розмірі 25% всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 29.11.2012 року, після чого їх спільна донька [PERSON] від цього шлюбу проживає разом з нею. Також вказала, що від попереднього шлюбу має дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач працює приватним підприємцем, отримує дохід, однак матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, чинить перешкод в користуванні житлом, що негативно впливає на стан малолітніх дітей та її особисто, чим поставив її та малолітніх дітей у вкрай важке матеріальне становище, просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду письмові пояснення, в яких поданий позов підтримала повністю та зазначила, що на теперішній час не працює, аліментів чи іншої матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON] від колишнього чоловіка не отримує, з серпня 2012 р. відповідач [PERSON] припинив надання матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON], окрім випадку перерахування 10.09.2012 р. поштовим переказом коштів у сумі 400 грн., іншої матеріальної допомоги або речей з серпня 2012 р. по теперішній час для потреб доньки не придбавав, вказала на два випадки, коли невідомою особою біля дверей квартири були залишені продукти харчування, також зазначила, що про відкриття накопичувальних рахунків на доньку [PERSON] їй нічого невідомо. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, подали суду письмові заперечення та пояснили, що відповідач неодноразово пропонував позивачу матеріальну допомогу на утримання їх дочки, від отримання якої позивач відмовилась, у зв'язку із чим відповідач перерахував поштовим переказом позивачу кошти у сумі 400 грн. та у вересні 2012 року відкрив у банківській установі строковий рахунок на ім'я доньки [PERSON], а також зазначили, що відповідач несе додаткові витрати при здійсненні підприємницької діяльності, а тому у задоволенні позову просили відмовити, а у разі його задоволення просили розмір аліментів визначити у твердій грошовій сумі. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони є батьками доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Згідно копії рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 29.11.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, а неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] залишена на виховання з [PERSON] За змістом частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно довідки ДПІ у м.Житомирі Житомирської області ДПС №5/О/2320-13 від 02.01.2013 року [PERSON] перебуває на податковому обліку в ДПІ у м.Житомирі як фізична особа - підприємець, з 01.01.2010 по теперішній час здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності та відповідно до поданих звітів обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р. становив 43630 грн., за період з 01.01.2012 р. по 30.09.2012 р. загальна сума доходу склала 23600 грн. (а.с. 8). Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця [PERSON] за 2012 рік сума доходу за звітний (податковий) період склала 32800 грн. (а.с. 17-18). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач здійснюючи підприємницьку діяльність отримує регулярний та стабільний дохід, суд дійшов висновку, що юридично неспроможними є доводи представника відповідача про необхідність визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, оскільки згідно вимог ч.1 ст.184 СК України таке визначення аліментів передбачено лише у разі отримання платником аліментів нерегулярного, мінливого доходу, або отримання його частини в натурі, що не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду. Як вбачається з копії трудової книжки позивачки та довідки №6 від 28.02.2013 року [PERSON] працювала бухгалтером в ПП БМФ "Синевир" з 14.11.2012 р. по 28.02.2013 р. та на час розгляду справи не працює (а.с. 70, 71). Судом встановлено, що відповідач 10.09.2012 року через УДППЗ "Укрпошта" здійснив на ім'я позивача грошовий переказ у сумі 400 (чотириста) гривень, а також 26.09.2012 року відкрив в банківській установі ПАТ КБ "ПриватБанк" депозитний вклад на ім'я [PERSON] у сумі 50 (п'ятдесят) гривень (а.с. 36, 37). Визначаючи розмір аліментів суд не бере до уваги копії квитанцій про купівлю різного роду товарів та продуктів харчування, які, виходячи з пояснень наданих відповідачем та його представником, адресувалися дочці [PERSON], оскільки позивачем у позовних вимогах не ставиться питання про визначення та стягнення аліментів на дитину за минулий час. У відповідності до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність та отримує дохід від її здійснення, відрахувань по виконавчих документах не сплачує, зважаючи на майновий стан позивача, яка не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відрахувань по аліментах на дітей не отримує, а також беручи до уваги усі інші обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, суд вважає за можливе задовольнити позов щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з дня пред'явлення позову, тобто з 27 лютого 2013 року до повноліття дитини. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За змістом частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави, що складаються з судового збору розмірі 229 грн. 40 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Outcome: approved