Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить зобов"язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою , а саме зобов"язати перенести опору електропередач за межі земельної ділянки , яка належить їй. Свої вимоги обґрунтовує наступним: Відповідно до Державного акту на право власності на землю позивачка є власником земельної ділянки площею 0,2439 га , що розташована в [ADDRESS] . На даній земельній ділянці розташований житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами . Крім того на земельній ділянці розташована електроопора , власником якої є відповідач . Розташований на земельній ділянці стовп ліній електропередач заважає позивачці та членам її родини користуватися в повній мірі земельною ділянкою так як займає значне місце , а також впливає на стан здоров"я та самопочуття. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Знаходження електроопори порушує права власника та перешкоджає користуватися нею в повній мірі , тому позивачка звернулася до відповідача , щоб він переніс дану опору . Відповідно до листа за підписом директора Бобровицького РЕМ дана опора може бути перенесена за рахунок позивача , з чим вона не погоджується , а тому вимушена звернутися до суду в порядку ст. 391 ЦК України та вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності. Відповідач надав письмові заперечення щодо поданого позову , так як опора стосовно якої виник спір не є власністю ПАТ "Чернігівобленерго" , як наголошує позивачка , а лише перебуває в користуванні , на праві господарського відання, дана опора як і вся лінія ПЛ-10 кВ "Ярославка" є власністю Держави . Крім того відповідно до Правил охорони електричних мереж , які затверджені постановою КМУ за № 209 від 04.03.1997 року на територіях розміщення електричних мереж встановлюються охоронні зони і власники земельних ділянок, на яких вони розміщені використовують їх з обмеженнями . Крім того позивачем жодним чином не доведено вчинення відповідачем перешкод в користуванні земельною ділянкою. Також в запереченнях відповідач вказує на закінчення строку позовної давності, так як право власності зареєстроване позивачем в 2009 році і з цього часу необхідно рахувати час для звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити. Представник відповідача вимоги не визнав, просить відмовити в їх задоволенні. Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що землі для розміщення лінії електропередач раніше належали колгоспу і документів щодо дозволу на їх користування в сільській раді не має, вони знаходяться в архіві району, чому в Державному акті не має даних про знаходження опори на землі позивачки не змогла пояснити , в подальшому просила розгляд проводити в її відсутність . Заслухавши представників сторін, представника третьої особи , дослідивши письмові докази , суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки , що в [ADDRESS] (а.с.6) та власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами , який розташований в межах цієї ділянки ( а.с.21-23). Крім того на території даної земельної ділянки розміщена одна з електроопор лінії електропередач ПЛ-10 кВ "Ярославка". В технічній документації , яка виготовлялася для отримання Державного акту про право власності на землю та в самому Державному акті відмітка про її розміщення відсутня , як і відсутні дані про встановлення обмежень. Опора , яка розміщена на території земельної ділянки позивача , відповідно до довідки ПАТ "Чернігівобленерго" ( а.с.71) є власністю Держави , але перебуває на балансі відповідача. Як видно з наданих відповідачем документів (а.с. 59-61, 92,93 ) та пояснень представників відповідача та представника третьої особи Ярославської сільської ради дана лінія електропередач побудована та введена в експлуатацію ще в 1969-1970 роках , а в 1980 році відбулася її реконструкція, , з метою побудови лінії мало місце відведення земельної ділянки в постійне користування експлуатуючій організації в розмірі площі , яку займає опора та 1 м навколо неї. Відповідно до ст.112 ЗК України уздовж ліній електропередач створюються охоронні зони. Відповідно до ст.110 ЗК України передбачено встановлення обмеження щодо використання власником земельної ділянки. Відповідно до с..91 ЗК України власник земельної ділянки зобов"язаний дотримуватися обмежень , пов"язаних з встановленням охоронних зон. Відповідно до Правил охорони електричних мереж , охоронні зони створюються для забезпечення збереження електричних мереж , створення належних умов їх експлуатації. Законодавчими актами визначено , що для забезпечення нормальних умов експлуатації електричних мереж , їх збереження та дотримання техніки безпеки здійснюються такі заходи: відводяться земельні ділянки , встановлюються охоронні зони. Встановлення охоронних зон передбачене Земельним Кодексом України, Законом "Про енергетику" , Законом "Про землі енергетики" , Правилами охорони електричних мереж та іншими законами та підзаконними актами. Спеціально визначеної процедури встановлення охоронних зон на даний час не має , жоден нормативний акт не містить вказівку про проведення реєстрації вказаних зон в Державних органах. Державній реєстрації підлягають лише обмеження , встановлені в ст.111 ЗК України . В даному випадку обмеження діють в силу с..19 Закону України "Про електроенергетику", дане обмеження виникло з часу введення в експлуатацію лінії електропередач ПЛ-10кВ "Ярославка" в 1969-1970 роках. Як видно з наданих суду доказів батько позивачки [PERSON] став користувачем ділянки в 1962 році (а.с.53) , в 1978 році побудував будинок та почав проживати з сім"єю. Згодом на його земельній ділянці була розміщена опора лінії електропередач. Суду не надано жодних доказів , що власник заперечував щодо її установки, що вона перешкоджала йому користуватися земельною ділянкою. Після його смерті садиба перейшла його дружині [PERSON] ( а.с.69) , яка також не вбачала перешкод в користуванні. Після смерті матері спадщину в 2007 році прийняла позивач , якій було відомо про існування на ділянці , яка перейшла їй в користування опори і яка не заважала їй 8 років. Предметом позову є усунення перешкод, проте позивачкою не надано жодного належного доказу , що відповідачем створюються перешкоди в користуванні садибою, в тому числі і земельною ділянкою і не зазначено які саме . Позивач посилається на погіршення стану здоров"я , проте не доведено погіршення стану здоров"я саме через порушення відповідачем її прав як власника земельної ділянки. При переході права власності, користування земельною ділянкою , вона переходить на тих же умовах, на яких перебувала і в попереднього власника , користувача. Так як лінія електропередач була побудована до отримання позивачкою права власності на земельну ділянку, то до неї перейшла вона на тих же умовах , що і була в її батьків з охоронною зоною, обмеженнями її використання. Виходячи з вищезазначеного позов є необґрунтованим та не доведеним, а вимоги такими , що не підлягають задоволенню. Позовна давність в даному випадку не застосовується, оскільки позов є негаторним. На підставі вищезазначеного та

Outcome: dismissed