Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просить визнати право спільної сумісної власності подружжя на кооперативну квартиру [ADDRESS], провести поділ зазначеної квартири ви визнати право власності на неї по ? частині за кожною із сторін. Свій позов обґрунтовує тим, що з 13 лютого 1988 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, за час перебування в шлюбі з відповідачем подружжям спільно було придбано вищевказану двохкімнатну кооперативну квартиру, але свідоцтво про право власності на зазначену квартира була оформлене лише на імя відповідача. 08 липня 2009 року шлюб між сторонами розірвано.11 грудня 2010 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] в звязку з чим змінила прізвище на «Медведчук». В тексті позовної заяви [PERSON] стверджує, що спірна квартира придбана сторонами в період шлюбу за спільні кошти подружжя, а тому є спільним майном подружжя та підлягає поділу в рівних частинах між сторонами. Позивач [PERSON] в судових засіданнях 10 серпня та 16 серпня 2012 року позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснила, що членами житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний» були сторони та матір відповідача [PERSON], але вступний внесок за квартиру в сумі 4 000 руб. 00 коп. був внесений свекрухою за рахунок коштів, подарованих подружжю на весілля батьками позивача, які батько [PERSON] зняв з рахунку своєї ощадної книжки, крім того всі весільні кошти, подаровані подружжю в розмірі 8\~000 рублів сторони теж віддали свекрусі на внесок за квартиру. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в їх задоволенні відмовити, пояснили, що спірна кооперативна квартира була надана члену житлово- будівельного кооперативу «Молодіжний» матері відповідача [PERSON], членом якої вона була, на сімю в складі двох осіб, [PERSON] виплатила пайовий внесок за квартиру в повному обсязі в сумі 10 323 руб. 78 коп. Пізніше [PERSON] згідно ордеру на житлове приміщення обміняла спірну квартиру на квартиру [ADDRESS]. Допитані в судовому засіданні на стороні позивача свідки [PERSON] ( матір позивача), [PERSON] ( батько позивача), [PERSON] ( донька сторін) не підтвердили суду ту обставину, що спірна кооперативна квартира виплачена подружжям за спільні кошти. Більше того свідок [PERSON] спростував твердження позивача, що нібито він з [PERSON] подарували подружжю на весілля грошові кошти в розмірі 4 тис. руб. 00 коп. для вступного внеску в кооператив, які останній зняв з рахунку в Ощадбанку, заперечував щодо цього та пояснив те, що він та [PERSON], як батьки позивача, допомагали подружжю продуктами харчування, грошима, але коштів для оплати вступного внеску за спірну квартиру він з ощадного рахунку не знімав. Крім того свідок на стороні позивача [PERSON] спростувала ту обставину, що весільні кошти, подаровані подружжю, в сумі 8 тис. руб. були внесені подружжям в рахунок виплати за спірну квартиру та пояснила, що за вищевказані кошти були придбані меблі в спірну квартиру. Допитана в судовому засіданні на стороні відповідача свідок [PERSON]Ф.( матір відповідача) суду пояснила, що вона працювала на заводі БЗП бригадиром, вступила в члени ЖБК «Молодіжний», де нею за особисті кошти була придбана спірна квартира, на яку в 1990 році вона отримала ордер на двох чоловік, на себе та молодшого сина [PERSON], згодом шляхом обміну вона та молодший син переїхали в квартиру [ADDRESS], а старший син [PERSON] разом з сімєю переїхав проживати в спірну квартиру. Допитаний в судовому засіданні на стороні відповідача свідок [PERSON] ( голова ОСББ «Молодіжне» пояснив суду те, що відповідно документації обєднання, яке створено шляхом реорганізації житлово-будівельних кооперативів, зокрема ЖБК «Молодіжний», вбачається, що [PERSON], будучи членом вказаного кооперативу в 1989 році отримала ссуду на будівництво спірної кооперативної квартири в сумі 9 033 руб. 00 коп., особисто виплатила пайовий внесок за вказану квартиру в сумі 10 323 руб. 78 коп., в тому числі вступного внеску 3 100 руб., вказані грошові кошти вносились нею особисто через ощадну касу, в 1990 році виконавчим комітетом Броварської міської ради виданий ордер на спірну квартиру на імя [PERSON] на сімю з двох осіб, згодом в 1995 році [PERSON] згідно ордеру на житлове приміщення обміняла спірну квартиру на квартиру № 69 в м.Броварах по вул. Незалежності, 2 в м.Броварах. Суд вислухавши позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов необґрунтованим, недоведеним та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 13 лютого 1988 року. 08 липня 2009 року шлюб між сторонами був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ( а.с.5). 11 грудня 2010 року у відділі РАЦС м.Старокостянтинів Хмельницької області позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], та взяла прізвище чоловіка «Медведчук». Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовуються тим, що за час перебування в шлюбі сторонами за спільні кошти було придбано кооперативну квартиру № 49, що розташована по вул. Черняховського, 19 в м.Броварах Київської області, яка як стверджує позивач, є спільним майном подружжя відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України та предявлена вимога про поділ вказаної квартири згідно ст. 70 СК України між колишнім подружжям та визнання права власності на неї по ? частині за кожною із сторін. Відповідно ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 08 липня 2009 року, з даним позовом позивач звернулась до суду 04 травня 2012 року, тобто в межах визначеного законодавством трирічного строку позовної давності. Відповідно свідоцтва за № 256 від 21 січня 2003 року, що видане виконкомом Броварської міської ради, право приватної власності на двохкімнатну кооперативну квартиру в ЖБК «Молодіжний» за адресою: [ADDRESS] зареєстровано на імя відповідача [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, зокрема архівного витягу від 08 серпня 2012 року за № 05-07/49 та ордеру на жиле приміщення № 1081 від 27 липня 1990 року ( а.с.23-24) члену ЖБК «Молодіжний» [PERSON], яка доводиться матірю відповідачу [PERSON], видано ордер на двохкімнатну квартиру, житловою площею 31,7 кв.м., на сімю з двох осіб за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Броварської міської ради народних депутатів № 194 від 19 червня 1990 року. Вказаний ордер на момент розгляду справи в суді ніким не оспорений та не скасований. В ході розгляду справи суд встановив, що [PERSON], повністю виплачений пайовий внесок за спірну квартиру в серпні 1992 року, загалом в сумі 10 323 руб. 78 коп. Факт особистого внесення [PERSON] пайових внесків за спірну квартиру підтверджується заявою від 03 липня 1989 року ( а.с.54), зобовязанням погасити отриману від ЖБК «Молодіжний» ссуду в розмірі 9 233 руб. ( а.с.57), квитанцією форми № ПД про сплату ссуди в розмірі 4 720 руб. 00 коп. ( а.с. 53) та матеріалами оглянутої судом в засіданні книги про нарахування комунальних послуг та ссуди ЖБК «Молодіжний», а також свідченнями самої [PERSON], та [PERSON] голови ОСББ «Молодіжне», яке створене шляхом реорганізації житлово-будівельних кооперативів, в тому числі ЖБК «Молодіжний». В 1995 році [PERSON] проведено обмін спірної квартири на квартиру [ADDRESS], що підтверджується обмінним ордером на житлове приміщення № 761 від 05 травня 1995 року. Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті підстави, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином позовні вимоги [PERSON] спростовуються наданими документами, які свідчать про те, що членом ЖБК «Молодіжний» була матір відповідача [PERSON], яка і сплачувала за рахунок особистих коштів пайові внески за спірну квартиру. Твердження позивача в частині того, що спірна квартира придбана за спільні кошти подружжя не підтверджені позивачем в ході розгляду справи та спростовані поясненнями свідків, допитаних як на стороні позивача так і відповідача. Обгрунтування позовних вимог [PERSON] в частині того, що пайовий внесок за квартиру в сумі 8 тис руб. був внесений матірю відповідача [PERSON] за рахунок коштів подарованих подружжю на весілля спростовані поясненнями допитаної в судовому засіданні на стороні позивача свідка, матері [PERSON], [PERSON], яка суду стверджувала, що за « весільні кошти» в сумі 8 тис. руб. подружжя придбало меблі в квартиру. Твердження позивача про те, що вступний внесок в житлово- будівельний кооператив в сумі 4 тис. руб. був подарований батьком позивача [PERSON], спростований ним самим при допиті його судом як свідка на стороні позивача. Будь -яких інших доказів на підтвердження того, що спірна квартира виплачена [PERSON] за рахунок спільних коштів сторін як подружжя до суду подано не було. Відповідно ст. 57СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є зокрема майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] є недоведеними та спростовані в ході розгляду справи численними доказами та показами свідків, ордер на жиле приміщення № 1081 від 27 липня 1990 року, що виданий на імя [PERSON] ніким не оскаржений та не скасований, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed