Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, пояснює свої вимоги тим, що відповідачу надано в борг суму 50 000 гривень, про що написано дві розписки, 07 березня 2007 року [PERSON] в присутності свідків [PERSON] [NUMBER], виданий Дніпропетровським РВ Дніпродзержинського ГУ УМВС України 24.11.1995 року та [PERSON] [NUMBER], виданий Саксаганським РВВС Криворіжського Му УМВС України в Дніпропетровської області 14.07.1997 року отримав від неї грошові кошти у сумі 25000,00 (двадцять пять тисяч) гривень, про що [PERSON] склав розписку якою зобовязався повернуті вказані кошті до 01.08.2007 року. По закінченню зазначеного строку відповідач борг не повернув. На її прохання про добровільну сплату боргу [PERSON] запропонував передати їй за договором дарування у власність його квартиру по вул. Воровського, 69/6, м. Генічеськ., 11.09.2007 року [PERSON] передав їй у власність квартиру за договором дарування, що посвідчується державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори [PERSON] 22.11.2007 року [PERSON] повторно звернувся до неї з вимогою додати грошових коштів за передану квартиру в сумі 25000,00 (двадцять пять тисяч) гривень про що було складено розписку від 22.11.2007 року. Таким чином вона сплатила 50000,00 (пятдесят тисяч) гривень [PERSON] за квартиру по вул. Воровського, 69/6, м. Генічеськ. Згодом через два роки після укладення договору дарування, [PERSON] звернувся до суду з вимогою визнати договір дарування не дійсним. В результаті судового розгляду даної справи 13.12.2010 року договір дарування посвідчений державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори [PERSON] було визнано не дійсним, а її позбавили право власності на квартиру по вул. Воровського, 69/6, м. Генічеськ. Просить, стягнути з [PERSON], що проживає за адресою [INFO], на її користь борг у сумі 50000,00 (пятдесят тисяч) гривень, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 500,00 (пятсот) гривень витрат по сплаті судового збору та 120,00 (сто двадцять) гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В судовому засіданні позовні вимоги представник позивача підтримав, просить позов задовольнити. Відповідач та представник позивача до суду не зявився, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі, з позовом не погоджується, просить відмовити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно розписки від 07 березня 2007 року (а.с. 4) отримав від позивача грошові кошти у сумі 25000,00 (двадцять пять тисяч) гривень, про що [PERSON] склав розписку якою зобовязався повернуті вказані кошті до 01.08.2007 року. Згідно договору дарування від 11.09.2007 року [PERSON] передав позивачу у власність квартиру, що посвідчується державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с. 8,9). Згідно розписки від 22.11.2007 року [PERSON] отримав від позивачки ще кошти за передану квартиру в сумі 25000,00 (двадцять пять тисяч) гривень про що було складено розписку від 22.11.2007 року. Таким чином позивач сплатила 50000,00 (пятдесят тисяч) гривень [PERSON] за квартиру по вул. Воровського, 69/6, м. Генічеськ (а.с.4). Рішенням Генічеського районного суду від 22 вересня 2010 року (а.с.11-13) договір дарування від 11.09.2007 року було визнано недійсним. В судовому засіданні відповідач заперечував підписання ним розписок про отримання грошей, та пояснив що у нього поганий зір, тому підписати він самостійно нічого не міг. Як наслідок цього по справі було призначено почеркознавчу експертизу (а.с.99). Відповідач [PERSON] не оплатив вартість експертизи, про що свідчить повідомлення директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с.18), тому ухвала була повернута до суду без виконання. Суд вважає що, не оплата експертизи, є дією на користь позивача, згідно ст.. 60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності зі ст. 1046 Цивільного кодексу України « За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками». Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України «Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей». Та згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України «Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором». Та згідно зі ст. 88 Цивільна Процесуального кодексу України встановлено, що «Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати».

Outcome: approved