Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 20.07.2008 р. в м. Дніпропетровську з вини [PERSON], який керував автомобілем «ВАЗ», була скоєна дорожньо - транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вина [PERSON] у скоєні дорожньо - транспортної пригоди підтверджується постановою судді Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2008 р. Відповідно до звіту №34 про оцінку автомобіля вартість відновлювального ремонту складає 8 561 грн. 19 коп. з урахуванням 20% ПДВ - 1 426,89 грн. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(ст.39 4.2.1. Закону). Відповідно до ст.41 п.41.1 п.п. «а»Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність. Відповідно до ст. 1.6. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідач на дату дорожньо - транспортної пригоди не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів. 08.12.2009 р. [PERSON], скориставшись передбаченим Законом України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» правом, подав відповідну заяву, як того вимагає ст. 35 п. 35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за завдану матеріальну шкоду, оскільки [PERSON] не виконав вимогу закону і не застрахував свою цивільно - правову відповідальність. Відповідно до ст. 11 ЦК України - цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час дорожньо - транспортної пригоди. Ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством, шкоду повязану із втратою товарного вигляду Моторне (транспортне) страхове бюро України не відшкодовує (ст. 32 п. 7 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст.1.3. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоровю та/або майну яких внаслідок дорожньо - транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно - правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого у результаті дорожньо - транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), повязана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого. За ст. 24 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. [PERSON] відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. В звязку з настанням події, передбаченої ст.41 п.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 8 606,36 грн. без врахування 20% ПДВ виходячи з наступного розрахунку (8 561,19 грн. - 1 426,89 грн. ( 20% ПДВ) + 1 472,31 грн.). Крім того, МТСБУ понесло витрати на послуги аварійного комісару в розмірі 399,50 грн. (ст. 40 п.З Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а всього 9 176.63 грн. (8 606,36 грн. + 570 грн.) Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38 п. 2 ч. 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно зі ст. 1191 ЦК України та ст. 38 п. 2 ч. 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати [PERSON] у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до [PERSON]; 11.12.2009 р. листом за вих. №16340/3-2-05 та 30.01.2009 р. листом за вих. №1366/3-2-05 Моторне (транспортне) страхове бюро України звергалося до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 9 176 (девять тисяч сто сімдесят шість) грн. 63 коп., витрат, повязаних зі сплатою судового збору в розмірі 188,20 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 1 500,00 грн. У судове засідання сторони не зявилися, водночас представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив суд позов задовольнити повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не зявився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, та не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішував справу у порядку заочного розгляду та на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши заяву позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного (за ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється). Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; згідно з підп. «а» п. 41.1 статті 41 зазначеного вище закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з ч. 3 ст. 62 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; відповідно до ч. 4 зазначеної вище статті вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що постановою судді Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2008 р. Сарана [PERSON] було визнано винним у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення. Відповідно до вказаної постанови судді 20.07.2008 р. [PERSON] о 19 00 год. у м. Дніпропетровську на вул. Берегова, керуючи а/м марки «ВАЗ»р/н [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, не впорався із керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, на якій здійснив зіткнення з а/м, який рухався у зустрічному напрямку «ВАЗ 2109»р/н [NUMBER]. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Як було встановлено судом, МТСБУ було виплачено страхове відшкодування на користь потерпілого, що підтверджується матеріалами судової справи, через що до нього на виконання ст. 1191 ЦК України та ст. 38 п. 2 ч. 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» перейшло право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. За ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виконуючи даний обовязок доказування, з боку позивача було доведено здійснення підстав та факту самої виплати страхового відшкодування, утім, відповідач у судове засідання не зявився, не скористався правом надання заперечень проти позову, з його боку не було надано жодних доказів та не було заявлено клопотань про їх витребування у випадку складнощів в їх отриманні, адже на виконання ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, та через що суд вирішував справу на підставі наявних у справі доказів. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved