Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-04 00:00:00

У січні 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 02 листопада 2012 року вона купила в магазині «Lerros-ДнП» ТРЦ «Пассаж» ряд товарів, серед яких була куртка 44(52) розміру. Протягом строку гарантійного терміну експлуатації виробу, а саме 14 листопада 2012 року, позивач помітила, що на спинці вказаної куртки на правому та лівому боці в області відстрочення рельєфів розлізлася тканина по лінії швів, при чому сама підкладка куртки була ціла. Того ж дня позивач звернулася до магазину «Lerros-ДнП» ТРЦ «Пассаж» з курткою та вказала на виниклі дефекти для того, щоб якнайшвидше усунули недоліки або обміняти куртку. 15 листопада 2012 року адміністратор магазину оглянула куртку, проконсультувалась з юристом по телефону та повідомила, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки куртка втратила товарний вигляд та дефект виник через недотримання правил її експлуатації. 23 листопада 2012 року позивача було повідомлено, що причиною зміни товарного вигляду куртки є невідповідність розмірних показників виробу розмірним показникам споживача. В ході експертизи було встановлено, що позивач має 54-56 розмір, в той час як куртка має 50(44) розмір. Позивач зауважує, що в чеку та ж сама річ позначена розміром 52(44), а обслуговування в магазині провадиться за допомогою продавців. Згодом позивач отримала лист №147/1 від 23 листопада 2012 року, в якому повідомлялося про необхідність повернути грошові кошти за проведену експертизу, а також усно повідомили, що тепер куртку їй не повернуть доти, доки позивач не сплатить вартості експертизи. Під час повторного звернення позивача до магазину їй знову повідомили, що зіпсовану куртку їй не повернуть, заміни не зроблять та усувати недоліки також не будуть. Враховуючи викладене, позивачу довелося звернутися до особи, яка надає правову допомогу за консультацією, де було укладено в письмовій формі договір, надано доручення, нотаріальне посвідчення якого складає 200 грн., та від її імені були написані скарги до Головного ДО Управління у справах захисту прав споживачів, за місцем придбаного товару, за місцем реєстрації субєкта господарювання та до головного офісу ТМ «Леррос», внаслідок чого 09 січня 2013 року позивачу було повернуто кошти за куртку. За надані послуги позивач сплатила 2900 грн. та вважає, що це є матеріальними витратами, які вона змушена була понести з вини відповідача. Окрім цього, внаслідок продажу позивачу товару неналежної якості та протиправної поведінки відповідача їй було завдано моральної шкоди на суму 5000 грн. Також позивач вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню пеня в розмірі 1% від вартості товару за кожен день затримки усунення недоліків (гарантійного ремонту) більше встановленого терміну у 14 календарних днів в сумі 621,18 грн. Таким чином, позивач вважає, що відповідачем були порушені вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» у звязку з чим просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 2900 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн. та пеню в розмірі 621,18 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та зазначив, що відповідачем було порушено вимоги статей 4 та 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідач до судового засідання не зявилася, сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Вислухавши представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 02 листопада 2012 року позивач купила в магазині «LERROS-ДнП», який належить відповідачу, куртку розміром 44(52) за ціною 1479 грн., що підтверджується товарним чеком №LПС-002105 від 02 листопада 2012 року. 15 листопада 2012 року позивач звернулася до відповідача із заявою про те, що її не влаштовує куплена нею в магазині «LERROS-ДнП» 02 листопада 2012 року куртка, оскільки вона розлізлася по швам в області вистроченого рельєфу на спинці справа та зліва на правій та лівій половинах переду в області зовнішніх карманів у звязку з чим просить провести експертизу щодо даного товару, так як вважає, що даний товар неякісний або має невірний крій моделі мало закладено тканини під шви або неякісний зовнішній матеріал. Відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження №4048-12 від 22 листопада 2012 року встановлено, що причиною зміни товарного вигляду куртки жіночої фірми «Lerrоs» є невідповідність розмірних показників виробу розмірним показникам споживача. Частинами 1,3 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Зазначені вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» кореспондуються і з вимогами ст.708 ЦК України. Супровідним листом відповідача №160/5 від 17 грудня 2012 року позивача повідомлено, що вирішено повернути позивачу грошові кошти за товар належної якості, який перебував у її використанні, та для повернення грошових коштів за куртку запропоновано надіслати на поштову адресу відповідача номер рахунку в банку та реквізити обслуговуючого банку. В судовому засіданні встановлено, що грошові кошти за куртку позивачу було повернуто 09 січня 2013 року, тобто відповідачем всупереч того, що протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, не було виявлено, все ж таки виконав вимоги ч.1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» та повернув сплачену за товар грошову суму, що визнається сторонами в порядку ч.1 ст.61 ЦПК України. В якості матеріальної шкоди позивачем зазначена сума в розмірі 2900 грн., що як зазначено в позовній заяві та підтверджено в судовому засіданні представником позивача [PERSON] є витратами на правову допомогу, які понесла позивач у звязку із захистом своїх прав як споживач. Однак, Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачено такого способу захисту прав споживача як відшкодування витрат на правову допомогу. Не передбачено такого способу захисту цивільних прав та інтересів як відшкодування витрат на правову допомогу і статтею 16 ЦК України. Натомість витрати на правову допомогу відносяться до видів судових витрат та порядок їх розподілу передбачено главою 8 розділу 1 ЦПК України. Разом з тим, [PERSON] в судовому засіданні діяв в інтересах [PERSON] як представник на підставі довіреності від 29 листопада 2012 року. Такий процесуальний статус не надає позивачу права на відшкодування витрат на правову допомогу в порядку п.2 ч.3 ст.79 та ст.84 ЦПК України за участь у судовому засіданні. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до розяснень викладених в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Крім того, ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» розповсюджується на вимоги щодо відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Ані позивачем у позовній заяві, ані її представником в судовому засідання не надано доказів на підтвердження обставин, з якими закон пов'язує право споживача на відшкодування моральної шкоди. Таким чином, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди задоволенню також не підлягають. Не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені, оскільки положення ч.ч.3,5 ст. 709 ЦК України та ч.9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» в даному випадку застосовуватись не можуть через те, що недоліки товару, купленого позивачем у відповідача, не знайшли свого підтвердження, а тому і відсутні підстави вважати, що відповідачем здійснено затримку усунення недоліків понад установлений строк. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими і задоволенню не підлягають у повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оскільки, позивач при зверненні до суду звільняється від сплати судового збору на користь держави, то відповідно до вимог ч.4 ст. 88 ЦПК України за результатами розгляду справи при відмові у задоволенні позову, судові витрати підлягають віднесенню за рахунок держави.

Outcome: dismissed