Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про зміну черговості спадкування за законом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у зв'язку з тим, що починаючи з 1998 року по день смерті [PERSON] проживав разом з нею по вул. Волго-Донській та був там зареєстрований,доглядав за нею під час її перебування в лікарні. В судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала та пояснила про те, що факт спільного проживання позивача та [PERSON] підтверджується спільним фото, а також рішенням Дарницького районного суду м. Києві відповідно до якого встановлено факт спільного проживання подружжя без реєстрації шлюбу та крім того позивач здійснював над [PERSON], яка перебувала в безпорадному стані, тривалий час опіку та матеріальне забезпечення. Представник відповідачки в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки до останніх днів свого життя [PERSON] незважаючи на онкологічне захворювання не потребувала стороннього догляду та не перебувала у безпорадному стані, не лише самостійно пересувалась, а і подорожувала по Україні та виїздила закордон, відпочивала в Криму, за час спільного відпочинку було зроблено фотокартки. Приватний нотаріус Київського міського нотаріально округу [PERSON] просила розглядати справу у її відсутність у зв'язку з напруженим графіком роботи ( а. с. 32). Заслухавши пояснення позивача, його представниці та представника, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 06 березня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №249 ( а. с. 225 ). [INFO] померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей Відділу реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис № 773 ( а. с. 55). Згідно із довідкою форми №3 за №840 виданою Житлово-експлуатаційною дільницею №221 Комунального підприємства «Господар Дарницького району міста Києва» 24 жовтня 2012 року [PERSON] в 2008 році зареєстрований в [ADDRESS], власником особового рахунку на цю житлову площу є [PERSON], яка померла [INFO] ( а. с. 31). З дня реєстрації позивача в цій приватизованій [PERSON] квартирі між ними шлюб не був зареєстрований, що є підставою для відхилення стверджень позивача про те, що стосунки між ними були нормальними. 23 квітня 2012 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри ( а. с. 43). 22 червня 2012 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] ( а. с. 68). 11 червня 2012 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва встановлено факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та померлої [PERSON] в період з 1998 року по 22 грудня 2011 рік ( а. с. 8,72 ). Згідно із довідкою за №41/3257 від 14 грудня 2012 року Приватне акціонерне товариство «Фармацевтична фірма «Дарниця» повідомила про те, що [PERSON] дійсно працювала на ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» з 15.03.2005 року по 11.11.2009 року, звільнена відповідно до наказу №307-к від 11.11.2009 року за згодою сторін. ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» не надавала матеріальної допомоги на поховання [PERSON] ( а. с. 130). Згідно довідок №267, №268, №269, №270, №271 від 14 грудня 2012 року Приватне акціонерне товариство «Фармацевтична фірма «Дарниця» повідомило про те, що [PERSON] в період роботи за 2005, 2006, 2007, 2008, 2009 роки отримувала заробітну плату ( а. с. 131, 132, 133, 134, 135 ). Таким чином, позивач [PERSON], який на час смерті [PERSON] працював також на ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця», за наданням матеріальної допомоги на поховання померлої не звертався, тому суд приходить до висновку, що позивач мав кошти на її поховання, оскільки надав суду документи про те, що за його кошти було поховання померлої, яка також отримувала щомісячні виплати ( а. с. 148 ). При цьому, [PERSON], працюючі до 11 листопада 2009 року, також отримувала заробітну плату, тому неможна вважати, що позивач здійснював тривалий час матеріальне забезпечення спадкодавця - [PERSON]. Отримання позивачем позик за місцем роботи не може бути доказом матеріального забезпечення спадкодавця - [PERSON], оскільки внесення щомісячних платежів по поверненню суми позики проводились за рахунок його заробітної плати, тому зазначені суми можна вважати як матеріальну допомогу для [PERSON] ( а. с. 128, 129 ). За чотири місяці до смерті [PERSON] з відповідачем та його дружиною відпочивала в Криму, тобто в липні 2011 року,та доказів суду не надано про те, що [PERSON] в той час була в безпорадному стані чи позивач надавав їй матеріальне забезпечення і з наданих суду фото не вбачається, що за чотири місяці до смерті [PERSON] була в безпорадному стані ( а. с. 199 - 205 ). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив про те, що доводиться позивачу братом та пояснив про те, що його брат та [PERSON] проживали разом з 2009 року, зазначив про те, що у зв'язку з хворобою [PERSON] позичав кошти в сумі 4000 гривень 00 копійок на її лікування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила про те, що доводиться матір'ю померлій [PERSON], пояснила про те, що позивач ображав покійну доньку, бив, гроші не приносив. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно із ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач не надав суду доказів про те, що він протягом тривалого часу опікувався, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавцеві, і про те, що вона була у безпорадному стані.

Outcome: dismissed