Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-20 00:00:00

Позивач у листопаді 2012 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення суми заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що відповідачі, мешкаючи у кімнаті № 87 гуртожитку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Б. Хмельницького, 14. оплату за оренду кімнати здійснюють не у повному обсязі, у звязку з чим станом на 01.09.2012 року виникла заборгованість у розмірі 12074 грн. 44 коп. , яку просили стягнути з відповідачів солідарно заборгованість та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що гуртожиток, в якому проживають відповідачі, (а саме частина згаданого будинку: 2, 3, 4, та 5 поверхи) є власністю фізичної - особи [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.08.2008 року. Управителем належного [PERSON] майна є Приватне підприємство Кріт-Регіон. ПП Кріт-Регіон не підвищувало плату за надання комунальних послуг, а підвищило плату за користування житлом, тобто користування майном. У відповідності до положень ст. 67 та ст. 66 ЖК України плата за користування житлом не є послугою. Калькуляцією нормативних витрат на утримання гуртожитку № 3, які включаються до орендної плати за місяць (розробленої відповідно до Порядку визначення нормативних витрат житлово-експлуатаційних організацій, повязаних із утриманням будинків і прибудинкових територій, затвердженого наказом Держкомбудівництва та житлової політики України від 03.09.1999 року № 214), визначено витрати позивача на забезпечення експлуатації гуртожитку, забезпечення надання мешканцям гуртожитку відповідних договорів, укладених позивачем з підприємствами виробниками цих послуг. Відповідно до розяснень Верховного Суду України, наданих у постанові від 14.03.2012 року по справі за позовом ВАТ БМФ Дніпроважбуд (правонаступник ком якого є [PERSON]М.) до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості з оплати за проживання у гуртожитку, виконавці (виробники) комунальних послуг здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому порядку. ВАТ БМФ Дніпроважбуд виробником (постачальником) таких послуг не являється. Оплата на проживання мешканців у гуртожитку повязана з господарською діяльністю підприємства і останнє, як власник гуртожитку, має право встановлювати плату за проживання в гуртожитку. Ці розяснення вищої судової інстанції України в повній мірі стосуються і правовідносин, які склалися між власником гуртожитку [PERSON], від її імені виступає управитель майна ПП Кріт-Регіон) і мешканцями гуртожитку [PERSON] та [PERSON] Тому вважає позовні вимоги обґрунтованими і такі, що підлягають задоволенню. Відповідачка [PERSON] у судове засідання зявилася. Позовні вимоги не визнала. Суду пояснила , що житлові відносини між сторонами у даному випадку повинні регулюватися Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208, згідно якого громадяни, що проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), встановлених для будинків державного та громадського житлового фонду. Договір найму житлової площі з позивачем не укладався, бо відповідачі категорично відмовилися від його укладання у звязку із тим, що запропонований розмір плати за житло 306 грн. без урахування комунальних послуг їх категорично не влаштовує. Оскільки сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору найму і він не був укладений, правові підстави для нарахування їм оплати за проживання у розмірі 306 грн. у позивача відсутні. Тому відповідачка вважає, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, відповідачі проживають у кімнаті № 87 гуртожитку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Б. Хмельницького, 14 на підставі ордеру № 177 від 11.10.1999 року, виданого ВАТ БМФ Дніпровадбуд [PERSON] на право зайняття сімєю з 3 осіб: вона, син та дочка кімнати у гуртожитку. Дана будівля гуртожитку належала на праві власності ВАТ БМФ Дніпроважбуд. За договором про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 14.07.2008 року, жила частина гуртожитку (літера А-5 2-й, 3-й, 4-й, 5-й поверхи) за зазначеною адресою перейшла у приватну власність [PERSON], що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. [PERSON] за договором управління майном від 23.09.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], передала в управління зазначене нерухоме майно ПП Кріт-Регіон із правом від імені власника встановлювати на свій розсуд плату а проживання, стягувати заборгованість по сплаті за користування житлом і комунальними послугами в судовому порядку, управляти майном особисто без довіреності. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 170 ЖК України при переході права власності на житловий будинок (частину будинку, квартиру), в якому розміщується здане в найом житлове приміщення, до іншої особи, договір найму зберігає силу до закінчення зазначеного в ньому строку. [PERSON], як власник гуртожитку де мешкають відповідачі, та ПП Кріт-Регіон, яки є управителем майна [PERSON], не є комунальними підприємствами та не надають житлово-комунальних послуг споживачам, а забезпечують експлуатацію гуртожитку на підставі укладених договорів із підприємствами виробниками (виконавцями) комунальних послуг за цінами та тарифами, установленими з урахуванням витрат на виробництво жилого-комунальних послуг, затвердженими органами місцевого самоврядування у відповідності до ст. 31 Закону України Про житлово-комунальні послуги. Плата за проживання у гуртожитку повязана із господарською діяльністю підприємства і власник, або управитель його майном, має право встановлювати плату за проживання у гуртожитку. ПП Кріт-Регіон були укладені договори з підприємствами виробниками комунальних послуг. Наказом № 3 від 24.03.2009 року ПП Кріт-Регіон було встановлено розмір оплати за проживання у гуртожитку відповідно до калькуляції нормативних витрат на утримання гуртожитку № 3 із розрахунку на один квадратний метр житлової площі, які включаються до орендної плати за місяць. Договір оренди житла між сторонами укладено не було через відмову відповідачів. Тому відповідачі на власний розсуд сплачували плату за проживання у гуртожитку у розмірі 50 грн. За період з вересня 2009 року до 01 вересня 2012 року утворилася заборгованість по оплаті за користування житлом у розмірі 12074 грн. 44 коп. Відповідачі не звертався до суду із позовом про безпідставність вимог ПП Кріт-Регіон щодо стягнення оплати за проживання у гуртожитку або розміру цієї оплати. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved