Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-15 00:00:00

04.10.2012 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 01.01.2011 року він був прийнятий на роботу до ТОВ «Артемівськводоканал». 08.08.2012 року він був звільнений з вказаного підприємства на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України через скорочення штату працівників. На підприємстві перед позивачем утворилася заборгованість по заробітній платі за червень 2012 року липень 2012 року у сумі 4 583 грн. 03 коп. При звільненні з ним також не був проведений розрахунок по заробітній платі. У звязку з цим, позивач та його сімя зазнали моральні страждання, оскільки вони опинилися в скрутному матеріальному становищі. Позивач просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 4583 грн. 03 коп. та стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 2 000 грн. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості по заробітній платі, яка станом на 01.10.2012 року складає 4 659 грн. 15 коп., а також суму завданої моральної шкоди у розмірі 2 000 грн. На вказаних вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився. Він у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Але про причини неявки суд не повідомив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши доводи та пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач дійсно працював в ТОВ «Артемівськводоканал»з 01.01.2011 року слюсарем по ремонту автомобілів 4 розряду, наказ № 2-к від 31.12.2010 року. 08.08.2012 року позивач був звільнений з вказаного підприємства на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України через скорочення штату працівників, що підтверджується записом в його трудовій книжці. (а. с. 4). В судовому засіданні встановлено, що заборгованість підприємства перед позивачем станом на 01.10.2012 року становить 4 659 грн. 15 коп., що підтверджується довідкою відповідача № 348 від 03.10.2012 року (а. с. 9). Частиною 1 ст. 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, позовні вимоги в цій частині ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи, а тому мають бути задоволені. Стосовно вимог позивача немайнового характеру, то ч. 1 ст. 2371 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що дійсно, у звязку з невиплатою належної заробітної плати були порушені права позивача, йому були причинені моральні страждання і він був вимушений прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди також підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати позивач [PERSON] притерпів значні вимушені зміни в своїх життєвих та виробничих стосунках. Беручи до уваги те, що позивача під час звернення до суду було звільнено від сплати судового збору, ці кошти мають бути стягнуті з відповідача на користь держави. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved