Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Артемівської райдержадміністрації, про встановлення порядку та способу участі батька у вихованні дитини, в якому вказав, що з 29.11.2003р. він та відповідачка знаходились у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] 11.12.2009р. шлюб між сторонами було розірвано, дитина залишилась проживати разом з матір'ю. Однак, у зв'язку із тим, що в подальшому виник спір відносно постійного місця проживання дитини, вказане питання було розглянуто в судовому порядку. Згідно до рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2010р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного Суду Донецької області від 18.01.2011р., місце проживання сина визначено за місцем проживання матері. Незважаючи на те, що ст.141 СК України передбачено рівні права та обов'язки матері та батька відносно дитини, відповідачка не дає йому можливості брати участь у вихованні сина. Вважає, що встановлення постійного місця проживання сина з матір'ю не надає право останній обмежувати права батька у спілкуванні сина. Однак, відповідачка постійно чинить перешкоди щодо спілкування з сином, а згодом йому стало відомо, що відповідачка разом з дитиною виїхала за кордон до Російської Федерації м.Москва, хоча дозволу на виїзд дитини за кордон позивач не давав. 15.03.2011р. він звернувся із заявою до голови селищної ради [PERSON] для підтвердження факту не проживання сина та відповідачки за місцем реєстрації. Згідно актау обстеження умов проживання дитини від 22.03.2011р. встановлено, що 22.03.2011р. [PERSON] разом з сином поїхали до м.Харцизьк, для вирішення своїх справ. Ані відповідачка, ані її батьки не зробили жодної спроби повідомити позивача щодо вказаної поїздки. Позивач звернувся до Служби у справах дітей Артемівської райдержадміністрації та отримав письмову відповідь від 18.11.2011р., про те, що відповідачка неодноразово запрошувалась на засідання служби у справах дітей, але не з'являлась. За місцем реєстрації не проживає, зі слів матері відповідачки, з 11 червня 2011р. їх місце проживання невідоме, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 09.09.2011р. та довідкою виконавчого комітету Луганської селищної ради від 16.11.2011р. Також, 06.02.2012р. позивач звернувся з заявою на ім'я начальника Артемівського МВ ГУМВД у Донецькій області за отриманням допомоги у розшуку свого сина. Однак, ніякої допомоги не отримав, а отримав постанову від 13.02.2012р. про відмову у порушенні кримінальної справи, з якої вбачається, що відповідачка на даний час разом із сином та співмешканцем проживають у Дніпропетровській області, але де саме не зазначено. На вказану постанову позивачем 27.02.2012р. до Артемівського міськрайонного суду була подана скарга та на даний час розглядається у судовому порядку. Також, позивач двічі звертався до Головного Управління МВС України в Донецькій області. З відповіді начальника відділу управління від 24.11.2011р. стало відомо, що відповідачка разом із сином проживає у м.Дніпропетровську. Батьки відповідачки з останньою спілкуються щомісяця, але адресу проживання та телефон відповідачка батькам не надає. Згодом позивач дізнався щодо адреси проживання відповідачки. Однак, приїхавши до м.Дніпропетровська, замість квартири він знайшов тільки нежитлове приміщення. У листі начальника відділу головного управління МВС України у Донецькій області йому запропонували звернутися до суду із позовом про визначення часу та місця для спілкування з дитиною. На даний час у позивача немає достовірних відомостей щодо місця проживання та стану здоров'я сина. З інформації по Луганській ЗОШ 1-2 ступенів вбачається, ще [PERSON] 08.12.2004р.н. в 1-ому класі не навчається. Тобто, є усі підстави для ствердження, що протиправна поведінка відповідачки не дає дитині отримувати повноцінну загальну середню освіту. Оскільки, відповідачка позбавляє його права на спілкування із сином, то вважає, що є усі правові підстави для винесення рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною. Також, вважає необхідним звернути увагу суду та те, що позивач має усі достатні умови для належного догляду та виховання дитини, що зокрема підтверджується Актом обслідування житлово-побутових умов проживання від 26.09.2011р. У зв'язку з тим, що він постійно працює та проживає у м. Шахтарську, то вважає необхідним встановити порядок побачення з сином з 17:00 годин п'ятниці до 17:00 годин неділі кожного тижня, без присутності відповідачки. Просить зобов'язати відповідачку усунути перешкоди у його спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], 08.12.2004р.н. Встановити порядок побачення з сином з 17:00 годин п'ятниці до 17:00 годин неділі кожного тижня, без присутності відповідачки. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити, дали пояснення, аналогічні викладеному у позові. Відповідач в судове засідання не з*явилась, була належним чином повідомлена про час розгляду справи, відповідно до ст.ст.74, 76 ЦПК України, враховуючи, що суд не встановив поважних причин відкладення розгляду справи, тому відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи, у відсутність відповідачки. Представник 3-ої особи служби у справах дітей Артемівської райдержадміністрації поклав вирішення спору на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, знаходить позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Так, судовим розглядом встановлено, що позивач та відповідачка у справі є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю ( а.с. 11) . Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 159 СК України, в разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, вчиняє перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Таким чином, законодавець чітко й однозначно визначився, що питання про участь батьків у вихованні дитини повинно вирішуватися виходячи, передусім, з інтересів останньої. Оскільки між сторонами по справі виникали непорозуміння щодо участі батька у вихованні дитини, цим питанням займався орган опіки та піклування Артемівської райдержадміністрації. Орган опіки та піклування Артемівської райдержадміністрації надав висновок, відповідно до якого вважає неможливим визначити способи участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON], [INFO], та встановити порядок та місце їх спілкування, у зв,язку з відсутністю відомостей, визначених пунктом 47 Порядку ( а.с.87-88). При розгляді справи судом було встановлено, що позивач працює, позитивно характеризується за місцем проживання та праці, умови проживання відповідають санітарно-гігієничним нормам. Позивач не позбавлений батьківських прав . Оскільки судом встановлено, що за місцем реєстрації відповідачка не проживає і фактичне її місцезнаходження позивачеві невідоме, тому, суд приходить до висновку, що такою поведінкою відповідачка чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином в порушення ст.157 СК України. Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд, вирішуючи спір між сторонами, керується зазначеними вище нормами сімейного законодавства та задовольняючи позовні вимоги частково, виходить, насамперед, з інтересів самої дитини, а тому, з урахуванням не тільки формального права позивача на зустріч зі своїм сином, а з урахуванням усіх інших істотних обставин справи у їх сукупності, віку дитини, режиму дитини, встановлює спосіб спілкування батька з його сином шляхом систематичних побачень, які можуть відбуватися у присутності матері і за особистою згодою самої дитини. При цьому, судом враховано, що у зв,язку з не проживанням відповідачки за місцем реєстрації органом опіки та піклування не зроблено висновок про доцільність відповідного способу спілкування батька з сином, між тим, доказів щодо протиправної поведінки позивача , яка б суперечила інтересам дитини, судом не встановлено і відповідачем таких доказів не надано. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов'язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Суд , враховуючи вищевикладене, вважає, що побачення мають носити систематичний характер, а саме: визначити наступний спосіб участі батька, [PERSON], у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], 08.12.2004р.н.: кожна субота місяця з 10години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин за місцем проживання [PERSON], у присутності матері [PERSON] та за згодою дитини. В іншій частині вимог слід відмовити. Судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial