Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача КС "13 зарплатня" про захист прав споживачів та повернення вкладу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.05.2008 року та 02.06.2008 року між нею та відповідачем були укладені Договори цільового внеску на суму 5.000 грн. та 10.000 грн. відповідно. По закінченню терміну дії Договорів суми вкладу їй повернуто не було. Крім суми вкладів, договорами було передбачено виплату комісійної винагороди, що за двома договорами складає 5.100 грн. Вона неодноразово зверталася до відповідача із вимогою про повернення коштів, але до цього часу вклад їй не повернуто, у зв′язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на її користь суму грошових вкладів в загальному розмірі 15.000 грн., комісійну винагороду на загальну суму 5.100 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача суму грошових вкладів в загальному розмірі 15.000 грн. та комісійну винагороду на загальну суму 5.100 грн. Представник відповідача в судове засідання не з′явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність представника, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачкою [PERSON], з однієї сторони, та відповідачем [PERSON] спілкою "Тринадцята зарплатня", з другої сторони, 15.05.2008 року був укладений Договір про цільовий внесок № 1500508 (а.с.5). Відповідно до умов вказаного Договору Спілка прийняла від Члена Спілки грошові кошти в сумі 5.000 грн. строком на 6 місяців, зобов"язується повернути таку суму та комісійну винагороду, відповідно до умов Договору комісійної винагороди від 15.05.2008 року. Комісійна винагород по даному Договору складає 150 грн. щомісячно на строк дії Договору. 02.06.2008 року між позивачкою [PERSON], з однієї сторони, та відповідачем [PERSON] спілкою "Тринадцята зарплатня", з другої сторони, був укладений Договір про цільовий внесок № 210608 (а.с.10). Відповідно до умов вказаного Договору Спілка прийняла від Члена Спілки грошові кошти в сумі 10.000 грн. строком на 12 місяців, зобов"язується повернути таку суму та комісійну винагороду, відповідно до умов Договору комісійної винагороди від 02.06.2008 року. Комісійна винагород по даному Договору складає 4.200 грн. в кінці строку дії договору. В зазначені в Договорі строки відповідач грошові кошти не повернув, комісійну винагороду не виплатив. Позивачка неодноразово зверталася до [PERSON] спілки із заявами про повернення грошових коштів, але до цього часу гроші не отримала. На день подачі позову до суду строк дії вищевказаних Договорів закінчився. Однак, незважаючи на неодноразові звернення позивачки, відповідач кошти до цього часу не повернув, комісійну винагороду не сплатив. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов′язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов′язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов′язання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов′язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно із вимогами ст. 2 Закону України Про банки та банківську діяльність вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов′язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов′язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ст. 1060 ЦК України). Також відповідно до ч. 2 ст. 1066 ЦК України, яка в силу ч. 3 ст. 1058 ЦК України, підлягає застосуванню до відносин банку та вкладника за рахунком, банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Гарантування банками вкладів фізичних осіб передбачено також і в ст. 57 Закону України Про банки і банківську діяльність. При цьому, як зазначив Конституційний Суд України в аб. 3 п. 5.1 рішення від 10.10.2001 року у справі про заощадження громадян, реальність будь-якого суб′єктивного права власності полягає в його гарантованості. Таким чином, з вищенаведених положень чинного законодавства України вбачається, що ним гарантуються депозити фізичних осіб, збереження цих депозитів та їх видачу на першу вимогу вкладника, незалежно від виду договору банківського вкладу. Зазначені вище положення законодавства узгоджуються також із ст. 41 Конституції України, яка передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Також слід зазначити, що гарантування вкладів фізичних осіб та вільне розпорядження ними передбачено і в ст. 1074 ЦК України, яка передбачає, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Оскільки в даному випадку немає рішень судів, як єдиної підстави обмеження вільним розпоряджанням грошовими коштами, а тому і протиправною є відмова відповідача у поверненні депозиту. Також немає жодних рішень Національного Банку України, Кабінету Міністрів України та Верховної ради України, які б мали силу нормативно-правових актів і були зареєстровані в Міністерстві юстиції України, як цього вимагає чинне законодавство України та обмежували б право позивача на вільне користування і розпорядження його депозитним рахунком. Таким чином, відсутні будь-які достатні правові підстави для відмови позивачці у поверненні залучених коштів (з нарахованими процентами). При цьому безпідставність та необгрунтованість бездіяльності відповідача щодо повернення грошових коштів доводиться також і тим, що внаслідок такої бездіяльності відповідачем порушуються норми статей 525, 526 ЦК України, що передбачають, що зобов′язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а також одностороння відмова від зобов′язання або одностороння зміна його умов не допускається. Як зазначалося вище, в силу положень п. 2.4.3, 3.3, 3.4 Договорів про банківський вклад, приписів Цивільного кодексу України, повернення депозиту на першу вимогу позивача (а тим більше по закінченню терміну розміщення) є істотним обов′язком відповідача. Тому з вищевказаних доводів вбачається протиправність відповідача щодо неповернення позивачу її коштів і у зв′язку з цим порушення її права власності, яке в силу норм Конституції України та ЦК України є непорушним. А тому суд вважає, що вимоги позивачки в частині стягнення з [PERSON] спілки на її користь грошових коштів за Договорами про цільовий внесок від 15.05.2008 року та від 02.06.2008 року в сумі 5.000 грн. та 10.000 грн. відповідно підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача комісійної винагороди в загальному розмірі 5.100 грн., то суд вважає, що дані вимоги також підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки є підставними та такими, що відповідають вимогам діючого законодавства. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обгрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 214 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved