Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом в якому зазначив, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 20.06.1998 року по 25.07.2005 рік. Перебуваючи у шлюбі він за договором купівлі-продажу придбав на праві власності 33/100 будинку, який знаходиться за адресою: вул. Курортна, 8, м. Севастополь. Рішенням Нахімовського районного суду м. Севастополь від 21.12.2009 року спільно-нажите майно, а саме 33/100 частки вищезгаданого будинку розділено шляхом виплати відповідачці компенсації вартості 33/200 частки спірного будинку в сумі 61 303 грн., а за ним визнано право власності на 33/100 частини зазначеного будинку. Однак грошові кошти на придбання будинку він взяв у борг у [PERSON] Рішенням Нахімовського районного суду м. Севастополь з нього були стягнуто грошові зобов'язання за договором позики від 18.05.1999 року в розмірі 51 500 грн. Дане рішення на даний час ним виконано, що підтверджується постановою старшого державного виконавця ДВС Нахімовського РУЮ м. Севастополь від 19.10.2010 року, якою виконавче провадження закрито, а рішення Нахімовського районного суду м. Севастополя закрито від 28.07.2009 року виконано повністю. Тому вважає, що має право на відшкодування з відповідачки частини коштів витрачених на купівлю будинку. Просить суд стягнути з відповідачки грошові кошти витрачені на купівлю об'єкта права спільної сумісної власності подружжя в розмірі 38 340,92 грн., а також судові витрати. Відповідачка в судовому засіданні щодо позову заперечила та пояснила, що 19 червня 1999 року вони дійсно придбали житловий будинок за 5 242 грн., який знаходиться за адресою вул. Курортна, 8, м. Севастополь. Однак кошти на придбання будинку вони не позичали, а тому вона не має наміру відшкодовувати частину позичених коштів, які позивач сплатив на підставі рішення суду. Крім того вважає, що трирічний строк звернення до суду з позовними вимогами минув і у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Суд вважає, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.06.1998 року по 25.07.2005 рік. Перебуваючи у шлюбі вони 19 червня 1999 року за договором купівлі-продажу 33/100 часток домоволодіння придбали на праві власності 33/100 будинку, який знаходиться за адресою: вул. Курортна, 8, м. Севастополь за ціною 5242 грн, що підтверджується договором купівлі-продажу. Рішенням Нахімовського районного суду м. Севастополь від 21.12.2009 року спільно-нажите майно, а саме 33/100 частки вищезгаданого будинку розділено шляхом виплати [PERSON] компенсації вартості 33/200 частки спірного будинку по ринковій ціні в сумі 61 303 грн., а за позивачем визнано право власності на 33/100 частини зазначеного будинку. Відповідно до копії договору купівля-продажу долученого до матеріалів справи житловий будинок куплено сторонами за 5 424 грн., а не за 51 000 грн. як зазначає у позовній заяві позивач. Вимогу відповідачки щодо застосування строків позовної давності та ст. 267 ЦК України суд не бере до уваги, оскільки дане питання було предметом розгляду при прийнятті рішення Нахімовського районного суду м. Севастополь від 21.12.2009 року, де зазначено, що [PERSON] не позбавляється права на звернення з позовом про стягнення з [PERSON] в порядку регресу частини боргу за договором позики від 18.05.1999 року відповідно до рішення Нахімовського районного суду м. Севастополя від 12.01.2006 року. Крім того, позивач не зробив розрахунок і не представив суду докази, що саме ним разом з відповідачкою придбано житловий будинок за 51 500грн і чому половина коштів, яка підлягає стягненню з відповідачки становить 38340,92 грн. Як, вбачається з представлених матеріалів справи спірний будинок придбано за 5242 грн, а не за 51 500 грн, як стверджує позивач. Крім того, боргове зобов"язання позивача перед [PERSON] в сумі 51000 грн не дає суду підстави вважати, що саме ці гроші були витрачені сторонами на покупку спірного будинку і є їхньою спільною сумісною власністю і дані кошти використані в інтересах сім"ї, а саме на покупку будинку. Так, відповідачка заперечила даний факт у судовому засіданні, пояснивши, що вони у 1999 році за спільні кошти, які у них були, придбали 33\\100 частини будинку в м.Севастополі і про будь-який договір позики зі сторони позивача їй не було відомо. Встановлене судом підтверджується копією свідоцтва про розлучення, копією договору купівлі-продажу, копією рішення Нахімовського районного суду від 21.12.2009 року та іншими перевіреними в суді доказами. На підставі ст.ст.54, 61, 65, 71, 73СК України та

Outcome: dismissed