Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача із зазначеними позовними вимогами, просив визнати [PERSON] членом сім'ї [PERSON]; визнати за [PERSON] право на користування квартирою № 10 по вул. Пушкінській в м. Одесі; встановити порядок виконання рішення суду, згідно з яким набрання ним чинності є підставою для реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без наявності письмової згоди в заяві про реєстрацію місця проживання, посилаючись на таке. [PERSON] є власником квартири № 10 по вул. Пушкінській в м. Одесі. Оскільки відповідач є людиною похилого віку та потребувала стороннього догляду, позивач за її усною згодою вселився у спірну квартиру. З 2007 року сторони мешкали спільно, вели спільне господарство, сплачували поточні рахунки за користування комунальними послугами. З моменту вселення і до теперішнього часу [PERSON] проживає у вказаній квартирі, здійснює оплату комунальних платежів та поточний ремонт квартири, веде домашнє господарство. [PERSON] у зазначеній квартирі не проживає, оплату комунальних послуг не проводить, участі для утримання в належному стані квартири не приймає, місце знаходження її позивачу не відомо. У зв'язку з вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду за захистом законних прав та інтересів. Відповідач у судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з його неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивачів, ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, представник якого не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивач надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Суд дослідив матеріали справи, за наслідками чого визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до довідки №529, складеної КП ЖКС «Порто-Франківський» 04 вересня 2012 року, [PERSON] проживала за адресою: [INFO], починаючи з 31.03.1965 року. Згідно довідки КП «ОМБТІ та РОН» станом на 18.12.2012 року спірна квартира належить на праві власності [PERSON] Позивач мешкає за адресою спірною квартири, здійснює оплату комунальних платежів та поточний ремонт квартири, веде домашнє господарство. Як показали свідки [PERSON] та [PERSON], позивач дійсно мешкає за адресою спірної квартири упродовж тривалого часу. Таким чином, з моменту вселення до спірної квартири позивач використовує його для особистого проживання, інше житло в нього відсутнє. Згідно ч.2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно із ч.2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Отже, враховуючи доведеність факту тривалого спільного проживання та ведення спільного господарства між сторонами, суд вважає за можливе визнати позивача членом сім'ї [PERSON] За правилом ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно до п. 6 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Таким чином, як вбачається з правила, встановленого ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання є обовязком особи, яка перебуває чи проживає за певною адресою. Відповідно до 1 ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Згідно з ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Отже, враховуючи, що позивач вселився у спірну квартиру за згоди [PERSON], відсутність інших осіб, які б могли на законних підставах заперечувати проти вселення позивача до спірної квартири, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому суд враховує тривалий характер користування цим приміщенням, відсутність, як в цьому, так і в іншому процесі заявленої вимоги від відповідача про виселення позивача зі спірного приміщення, відсутність приписів інших уповноважених осіб про виселення позивача зі спірної квартири. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved