Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] боргу за договором позики. В ході розгляду справи позовні вимоги неодноразово уточнювалися . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві, уточненій позовній заяві посилався на те, що 21 грудня 2010 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, згідно з яким він того ж дня у повному обсязі передав відповідачеві у борг грошові кошти в сумі 240000 грн. 00 коп. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки. За умовами договору [PERSON] прийняв на себе зобовязання повернути йому отримані в борг грошові кошти в строк до 29.12.2010 року. Відповідач повернув лише суму 80000 грн., з яких 40000 грн. це повернення боргу, а 40000 грн. за домовленістю сторін це плата за користування грошима до 25.01.2011 року. Повернення було оформлено розпискою від 10.01.2011 року з зазначенням умов: відповідачу було продовжено термін сплати решти боргу у сумі 200000 грн. до 25.01.2011 році та у разі невиконання зобовязань у строк, з 26.01.2011 року на суму 200000 грн. буде нараховуватися 3% за кожен день прострочення. Станом на 12.07.2011 року основний борг становить з урахуванням індексу інфляції 202000 грн., 3% за кожен день прострочення за 232 дні 1405920 грн. 00 коп. ( 6060 грн. 00 коп. за один день х 232 дні), а всього борг 1607920 грн. 00 коп. Просив стягнути із відповідача 1607920 грн. 00 коп. , з яких 202000 грн. 00 коп. основного боргу за розпискою ( із урахуванням встановленого індексу інфляції) та 1405920 грн.00 коп. три відсотки річних за кожний день прострочення виконання зобовязань та стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача позовні вимоги визнали частково. Вказавши, що в рахунок погашення боргу 200000 грн. братом відповідача було перераховано позивачу 40000 грн., що підтверджується грошовим переказом. Представник відповідача вказав на те, що розрахунок 3% річних позивачем виконано не вірно, за його підрахунками це буде складати 1068% річних. Суд, вислухавши позивача, представник позивача, відповідача, представника відповідача , вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 грудня 2010 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір позики. За договором позики [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 200000 гривень, а [PERSON] зобовязувався повернути таку ж суму грошових коштів до 29 грудня 2011 року. На підтвердження отримання коштів відповідачем позивач надав розписку від 21.12.2010 року ( а.с.6). Відповідно до розписки від 10.01.2011 року [PERSON] в рахунок погашення боргу в сумі 240000 грн., відповідно до розписки від 21.12.2010 року здійснив погашення 40000 грн., залишок непогашеної суми становить 200000 грн., які зобовязався погасити до 25.01.2011 року. У разі невиконання зобовязань у строк, з 26.01.2011 року на суму 200000 грн. буде нараховуватися неустойка в розмірі 3% за кожен день прострочення. В якості відсотків за користування грошовими коштами сплачено 40000 грн. ( а.с.7) У відповідності до ст. 1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Суд не може прийняти в рахунок погашення боргу за договором позики грошовий переказ від 03.02.2011 року в розмірі 40000 грн., яким перераховано грошові кошти [PERSON] позивачу [PERSON], оскільки даним переказом кошти перераховані не відповідачем [PERSON], а іншою особою. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення суми боргу, інфляційних обґрунтовані та підлягають задоволенню. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума боргу у розмірі 200000 грн. 00 коп., інфляційні в розмірі 2000 грн. 00 коп., а всього 202000 грн. 00 коп. Щодо стягнення із відповідача 3 % за кожний день прострочення за період з 26.01.2011 року по 14.09.2011 року в сумі 1405920 грн. 00 коп., то відповідно до наданого позивачем розрахунку 3% відсотки за кожний день від суми боргу 202000 грн., звідси один день - в сумі 6060 грн. 00 коп. х на 232 дні = 1405920 грн. 00 коп. Однак позивачем розрахунок виконано не вірно так розрахунок повинен бути здійснений наступним чином: борг 200000 грн. х 3 : 100 : 365 х 232 становить 3813 грн. 70 коп. Виходячи із вищевикладеного суд приходить до висновку, що із відповідача підлягає стягненню на користь позивача 3% річних в розмірі 3813 грн. 70 коп. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 1820 грн. 00 коп.

Outcome: partial