Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-28 00:00:00

У травні 2012 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просила суд: -визнати біржовий договір № 870775 від 19.12.2008 року купівлі - продану транспортного засобу - вантажного сідлового тягача IVECO LD 440, № двигуна V - 13798, № кузову WJ MM1VSJ004209907, 1999 рік випуску, укладеного між відповідачами - [PERSON] та [PERSON] - недійсним; -повернути вищевказаний автомобіль у власність позивача; -зняти з державної реєстрації в органах ДПЇ УМВС України в Миколаївській області вказаний автомобіль, який був зареєстрований на імя [PERSON]; -стягнути з відповідачів на ії користь судові витрати у сумі 218,80 грн. та 2000 грн. витрат, повязаних із юридичною допомогою. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва знаходиться цивільна справа № 2-4455 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Обєктом поділу спільного майна подружжя є автомобіль IVECO LD 440, № двигуна V - 13798, № кузову WJ MM1VSJ004209907, 1999 рік випуску, який було придбано позивачем та відповідачем [PERSON] в 2008 році, в період шлюбу, за кошти, які були подаровані [PERSON] й матірю - [PERSON] В ході розгляду цієї справи позивач [PERSON], дізналась, що відповідач [PERSON], \~ \~ \~ \~19.12.2008 року за біржовим договором купівлі продажу транспортного засобу, реєстровий № 870775, продав автомобіль відповідачу по справі [PERSON], про що органами ДАЇ було здійснено відповідну перереєстрацію транспортного засобу за номерним знаком BE 7857 АО. Позивач вважає договір купівлі - продажу автомобіля недійсним, оскільки він був вчинений щодо майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та без її згоди. 24.12.2012 року позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимоги. Просила визнати біржовий договір № 870775 від 19.12.2008 року купівлі- продажу транспортного засобу - вантажного сідлового тягача IVECO LD 440, двигуна V - 13798, № кузову WJ MM1VSJ004209907, 1999 рік випуск, укладеного між відповідачами - [PERSON] та [PERSON] - недійсним стягнути з відповідачів на її користь судові витрати у сумі 218,80 грн. та грн. витрат, повязаних із юридичною допомогою У судовому засіданні позивачка та її представник зменшені позовні підтримали та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні не вимоги не визнали, посилаючись на їх безпідставність та зазначили, що сі автомобіль було придбано за кошти [PERSON], які він отримав від продажу квартири, яка належала йому на праві власності, просили суд відмовиш у задоволенні позову. Крім цього, вони просили суд застосувати строки давності. В судове засідання не зявився представник третьої особи, був чином та своєчасно повідомлений, будь-яких заяв від нього не надходило причина його не явки суду не відома. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, надавши належну оцінку зібраним по справі доказам, показанням свідків, суд вважає позов таким, і підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] перебували зареєстрованому шлюбі з 2004 по 2011 роки. Під час перебування в шлюбі, у 2008 року [PERSON] та [PERSON]придбали транспортний засіб - вантажний сідловий тягач IVECO LD 440, № двигуна V - 13798, № кузову WJ MM1VSJ004209907, 1999 рік випуску. Згідно бази даних ДАЇ право власності на цей транспортний засіб було зареєстровано за [PERSON] Відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України вказане рухоме майно є сумісною власністю подружжя, оскільки було спільно нажите та придбане під шлюбу. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. В ході розгляду цивільної справи про поділ майна подружжя в ленінському районному суді м. Миколаєва, позивачу стало відомо, що відповідач [PERSON] 19.12.2008 році за біржовим договором купівлі - продажу транспортного засобу реєстровий № 870775, продав автомобіль відповідачу по справі [PERSON], що органами ДАЇ було здійснено відповідну перереєстрацію транспортного за номерним знаком BE 7857 АО (а.с. 10, 13-15). Судом не здобуто доказів того, що позивач надавала згоду відповідачу [PERSON] на продаж спірного автомобіля не надавала, а через це суд до висновку, що [PERSON] розпорядився спільною сумісною власністю на\~ розсуд без згоди та відома позивача - [PERSON] Так, ч. 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є\~ права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чалої рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або договором. Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється лише за згодою всіх співвласників. Статтею 65 СК України передбачено, що для укладення одним в подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення або де реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода одного із поі має бути подана письмово. Відповідач всупереч зазначеним вимогам діючого законодавства України без згоди та повідомлення [PERSON] під час знаходження сторін у зареєстрований шлюбі продав спірний автомобіль, що є грубим порушення майнових позивачки. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України правочин є недійсним, якщо у момент його укладення сторонами недодержані умови, визначені ч.ч. 1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України, а саме зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що відповідачем [PERSON] було порушено право позивачки щодо розпорядження майном, а саме спірним автомобілем. Позивач - [PERSON] не є стороною договору купівлі - продажу, та не заявляла вимог щодо застосування наслідків недійсності правочину, а у разі визнання правочину недійсним відповідно до ст. 216 ЦК України, суд може застосувати наслідки недійсності правочину з власної ініціативи. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на день відшкодування. В зв'язку з тим, що [PERSON] є добросовісним набувачем і відсутні підстави передбачені ст. 388 ЦК України, щодо можливості витребування спірного автомобіля з його володіння, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] половину вартості автомобіля, яка зазначена у договорі купівлі - продажу № 870775 від 19.12.2008 року, та складає 50 грн., що не є виходом за межі заявлених вимог, оскільки такий спосіб захисту права позивачки відповідає вимогам Цивільного законодавства України та не порушує прав добросовісного набувача. Крім того, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні посилання позивачки [PERSON] на те, що спірний автомобіль придбано на її кошти, які вона отримала від своєї матері [PERSON], оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного факту позивачкою не надано. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягає стягнення на користь позивачки судовий збір у розмірі 218,80 грн.

Outcome: partial