Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те що те, що 09 лютого 2001 року померла його мати - [PERSON], яка на час смерті проживала в [INFO]. За життя мати склала заповіт , яким заповідала все своє майно своїм дітям в рівних долях [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом у вигляді земельної ділянки відповідно до сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії КВ № 0194627 , зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за № 176, площею 3.89 в умовних кадастрових гектарах. Згідно змісту заповіту спадкоємцями були діти спадкодавця - брати позивача: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON], а також позивач - [PERSON]. Після смерті матері на зазначене спадкове майно отримав свідоцтво про право на спадщину за законом брат позивача [PERSON]. Зазначене свідоцтво визнане у судовому порядку недійсним і в послідующому [PERSON] відмовився від прийняття спадщини за заповітом на вищезазначене спадкове майно. Інші спадкоємці, зазначені у заповіті, померли. Проте отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не може у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність майна спадкодавцеві на праві власності. Тому позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, пославшись на ті ж обставини та підстави, викладені у позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, надіславши до суду письмову заяву, в якій позов визнав повністю, просить справу заслухати в його відсутність. Третя особа у справі [PERSON] надав суду телеграму про підтримання позовних вимог свого брата та розгляд справи у його відсутність. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов знайшов своє підтвердження в суді і підлягає задоволенню з наступних підстав. Так в суді встановлено, що позивач по справі являється сином спадкодавця і відповідно спадкоємцем на спадкове майно за заповітом, в тому числі і на зазначену земельну ділянку, яку спадкодавець при житті не встигла належним чином оформити, отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку та внести в книгу реєстрації Державного земельного кадастру із обєктивних причин, що повністю підтверджено матеріалами справи. 11 грудня 1996 року спадкодавець за життя склала заповіт , яким заповідала все своє майно своїм дітям в рівних долях. Даний заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Білоцерківського району Київської області та зареєстрований в реєстрі за № 52, що підтверджується копією заповіту. На час смерті спадкодавцю належала земельна ділянка ( пай) згідно сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії КВ № 0194627 , зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за № 176, площею 3.89 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується ксекопією сертифікату та довідкою, виданою 20 березня 2012 року за вихідним № 06-15\\2407 управлінням Держкомзему у Білоцерківському районі Київської області. Вартість земельної частки (паю) станом на 20.03.2012 р. становить 67648,00 грн. Інші факти, зазначені позивачем у позові, повністю підтверджені письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про народження та смерті спадкоємців, копією рішення суду, копією свідоцтва про смерть спадкодавця, довідкою, постановою державного нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальних дій. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом також встановлено, що інші спадкоємці за життя в установлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини після смерті матері [PERSON] не звертались з заявами про прийняття спадщини, або про відмову, а тому вважаються такими що не прийняли спадщину. Відповідно до п. 5 розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом, застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК України, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом розподіляється між ними порівну Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до заповіту позивач являється спадкоємцем на спадкове майно спадкодавця. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок свої смерті. У відповідності до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу та інших цивільно-правових угод, прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи, що факт прийняття спадщини позивачем після смерті матері [PERSON] знайшов своє підтвердження в суді, позовні вимоги слід задовольнити і слід визнати за ним право на прийняття у власність в порядку спадкування за заповітом зазначеної земельної ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved