Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-20 00:00:00

26 лютого 2013 року позивачка [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 березня 2009 року був збільшений розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 170 гривень, щомісячно до повноліття дитини. З моменту винесення вказаного рішення її матеріальне становище значно погіршилось, оскільки вона знаходиться на пенсії, а витрати на утримання дитини значно збільшились, донька часто хворіє, тому просить збільшити розмір аліментів з 170 гривень на 1/4 частину від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення донькою повноліття. Позивачка до відкритого судового засідання не зявилась, надавши заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач до відкритого судового засідання не зявився, надавши заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти збільшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання доньки до розміру 1/4 частини. Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, зясувавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України (що діє з 01 січня 2004 року, зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом СК України) батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 СК України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] народилась 06 липня 2003 року, в графі «батьки» зазначено: батько [PERSON], мати [PERSON], свідоцтво про народження видане 29 липня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського райуправління юстиції міста Маріуполя, актовий запис №485 (а.с.7). Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області №2-637/06 від 24 березня 2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 150 гривень щомісячно до повноліття дитини. Розмір аліментів змінено зі 150 гривень на 170 гривень щомісячно рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області №2-305/09 від 10 березня 2009 року (а.с.23, 2). З довідки №270 від 02 березня 2013 року, виданої ЖКП «Азовжитлокомплекс» вбачається, що позивачка мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO]. (а.с.14). Статтями 182, 200 СК України встановлено, що при визначені розміру аліментів суд має враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших аліментних зобовязань, непрацездатних утриманців та інші обставини, які мають суттєве значення по справі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку При цьому, ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] знаходиться на пенсії за вислугою років, що підтверджується пенсійним посвідченням №2605511185 серії ААЖ №407362, виданим Пенсійним фондом України 22 вересня 2011 року (а.с.4). З довідки виданої 01 березня 2013 року Комунальним закладом Маріупольської міської ради «Центр первинної санітарної допомоги № 5 міста Маріуполя» вбачається, що [PERSON], [INFO] часто хворіє простудними захворюваннями (а.с.13). З довідки від 01 березня 2013 року виданої ПП «Металхозкомплект» вбачається, що [PERSON] працює комерційним директором та його заробітна плата за січень-лютий 2013 року складає 1311,93 грн. щомісяця (а.с.19). Таким чином судом встановлено, відповідач має працездатний вік, регулярний дохід та його матеріальний стан з моменту винесення рішення Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя від 10 березня 2009 року про збільшення розміру аліментів поліпшився, тому з урахуванням конкретних обставин справи,

Outcome: approved