Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-06 00:00:00

Позивачі звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання квартири спільною частковою власністю та права власності на спадкове майно. Позов обґрунтований тим, що згідно рішення [PERSON] міської ради № 35 від 01 березня 1996 року позивачами та [PERSON] була приватизована квартира [ADDRESS], загальною площею 39,3 кв.м., інвентаризаційною вартістю 44\~ 659 грн., про що було видано свідоцтво про право власності на житло, в якому частки власності між ними не були визначені. 10 травня 2009 року померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 143157. За життя, а саме 16 березня 2006 року [PERSON] був складений заповіт, згідно якого все своє майно вона заповіла позивачу по справі - [PERSON] [PERSON] являючись єдиним спадкоємцем за заповітом звернулась до [PERSON] міської нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа, однак [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану квартиру в звязку з тим, що у свідоцтві про право власності на житло від 23 березня 1996 року, частки власників, позивачів по справі, не були визначені. В звязку з тим, що кожен з позивачів бажає самостійно розпоряджатись своєю часткою квартири, а також з метою успадкування [PERSON] частини квартири, що належала [PERSON], вимушені звернутись до суду з позовом про визнання спільної часткової власності. Позивачі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, на адресу суду надійшли заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив задовольнити позов. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 01 березня 1996 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] була приватизована квартира, що розташована [ADDRESS], без визначення часток співвласників, загальною площею 39,3 кв.м. та інвентаризаційною вартістю 44\~ 659 грн., що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № 2528 від 23 березня 1996 року (а.с.5), технічним паспортом (а.с. 6,7,8) та довідкою АНВП Візит № 9 від 13.05.2013 р. (а.с. 9). 10 травня 2009 року померла [PERSON] (а.с.4). 16 червня 2006 року [PERSON] був складений заповіт, відповідно до якого все своє майно вона заповіла [PERSON], на день смерті заповіт не змінено та не скасовано (а.с.10) Як зазначено у ч. 2 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у цій квартирі. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 7 квартира [ADDRESS] належала позивачам та спадкодавцю на праві власності без визначення часток співвласників. Частиною 2 статті 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки іншого домовленістю між позивачами, законом, або рішенням суду не встановлено, суд вважає, що частки кожного із чотирьох співвласників вищезазначеної квартири мають бути рівними, по 1/4 частці. Згідно довідки виданою головою ОСББ Сімя № 22/03 від 22 березня 2013 року, разом із спадкодавцем [PERSON] у квартирі [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: [PERSON] власник, [PERSON] чоловік та [PERSON] донька. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого законом строку він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що позивач [PERSON] в силу вимог закону є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], у звязку з чим її частка у спільній квартирі має становити 1/2 із загальної частки. Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 33820472 від 19 квітня 2013 року, виданого [PERSON] міською державною нотаріальною конторою, після смерті 10 травня 2009 року [PERSON] було заведено спадкову справу. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки частки сторін є рівними, крім того, [PERSON] являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, яка прийняла спадщину, однак нотаріально оформити її не може, відповідач позов визнав, та таке визнання не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб.

Outcome: approved