Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що йому на праві спільної часткової власності належить 46/100 часток жилого будинку за номером 6-8 по вул. Вишневій в м. Суми з відповідною частиною надвірних побутових будівель, розташованих на земельній ділянці Сумської міської ради площею 1608 кв.м., що підтверджується договором довічного утримання від 19 жовтня 1999 року, та відповідачці належить інші 54/100 часток вказаного житлового будинку. Посилаючись на те, що оскільки між співвласниками житлового будинку виникають непорозуміння з приводу користування земельною ділянкою, просить встановити порядок користування земельною ділянкою при жилому будинку № 6-8 по вул. Вишневій в м. Суми відповідно до певного варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи, виділивши позивачу в індивідуальне користування земельну ділянку площею 740 кв.м. із урахуванням площі під будівлями та спорудами, що складає 46/100 часток, відповідачці в індивідуальне користування земельну ділянку площею 868 кв.м. із урахуванням площі під будівлями та спорудами, що складає 54/100 часток. В судове засідання сторони не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача [PERSON] та представника відповідачки [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутності. В письмовій заяві позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив визначити порядок користування земельної ділянки на І варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи, зазначивши, що він не заперечує проти встановлення сервітуту. Представник відповідачки [PERSON] в письмовій заяві визнала позовні вимоги та просила постановити рішення з урахуванням варіанту № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору довічного утримання від 19 жовтня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON], позивачу [PERSON] належить 46/100 частин житлового будинку № 6-8, що знаходиться в м. Суми по вул. Вишневій з відповідною частиною надвірних побутових будівель, розташованих на земельній ділянці Сумської міської ради площею 1608 кв.м. На вказаній земельній ділянці знаходиться: один житловий будинок «А-1», загальна житлова площа якого 30,2 кв.м. та надвірні побутові будівлі: сарай-кухня «Е», сарай «Б», сарай «б», сарай «ж», вбиральня «Г», огорожа №1-6, погріб «п/г», сарай «З», сарай «К», сарай «И», вбиральня «З», сарай «Л»(а.с. 6). Згідно договору купівлі-продажу частини будинку від 05 травня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] належить 54/100 частин жилого будинку за № 6-8, що знаходиться в м. Суми по вул. Вишневій з відповідною частиною надвірних побутових будівель, розташованого на земельній ділянці міської ради загальною площею 1608 кв.м., загальна житлова площа цілого будинку 30,2 кв.м. На вказаній земельній ділянці знаходиться один жилий будинок «А-І»та надвірні побутові будівлі: сарай-кухня «Е», погріб «п/г», сарай «В», сарай «К», сарай «И», вбиральня «З», сарай «Л», сарай «Б», сарай «Ж», сарай «б», огорожа № 1-6, вбиральня «Г»(а.с. 17). Відповідно до ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, що відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Між співвласниками будинку встановлений порядок користування будинком: позивач користується приміщеннями літньою кухнею «Е», погріб п/г, сарай «В», туалет «З», сарай «І», а в будинку «А-І»користується приміщеннями: коридор - 1, площею 7,7 кв.м., жила кімната 2-2, площею 9,8 кв.м., кухня 2-3, площею 7,4 кв.м., а відповідачка - користується літньою кухнею «Б», навісом «П», душ «О,Р», туалет, вбиральня «Г», а в будинку «А-І»користується приміщеннями: жила кімната 1-3 площею 19,9 кв.м., кімната № 1-7, площею 11,5 кв.м., кімната 1-10 площею 9,9 кв.м., кухня 1-6 площею 17,5 кв.м., коридор 1-5, площею 2,3 кв.м., туалет 1-9 площею 3,7 кв.м., коридор 1-8, площею 4,3 кв.м. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, є неприватизованою, перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Суми. По справі призначалась судова будівельно-технічна експертиза, за висновком № 1015/1016 від 27 червня 2012 року якої запропоновано три варіанти розподілу або користування земельною ділянкою при жилому будинку № 6-8 по вул. Вишневій в м. Суми. В ході судового розгляду сторони дійшли згоди щодо порядку користування земельною ділянкою за варіантом І вказаного висновку, за яким позивачу виділяється земельна ділянка площею 740 кв.м., в т.ч. 460 кв.м. в межах норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, з урахуванням площі під будівлями як показано в додатку № 3 жовтим кольором; відповідачці виділяється земельна ділянка площею 868 кв.м., в т.ч. 540 кв.м. в межах норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, з урахуванням площі під будівлями як показано в додатку № 3 зеленим кольором; загальна площа земельного сервітуту загальною площею 4 кв.м. на користь відповідачки (а.с. 75-91). Суд вважає, що такий порядок поділу домоволодіння, не порушує права сторін як співвласників будинку, буде сприяти чіткому врегулюванню між ними питань володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Згідно із ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. За змістом ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Частинами 1, 2 ст. 100 ЗК України визначено, що власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки. Земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду. Відповідно до зазначеного варіанту судової будівельно-технічної експертизи суд вважає за необхідне встановити сервітут для здійснення догляду за будинком, господарської будівлі та здійснення поточного ремонту належного [PERSON] душу «Р»та будинку А-І на земельній ділянці, яка виділяється в користування [PERSON], загальною площею 4 кв.м. На підставі викладеного позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved