Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що її чоловік [PERSON] був власником земельної частки (паю) розміром 3,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП Прогрес Іванівської сільської ради, яка належала йому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) на бланку серія КВ №0122278, виданого [PERSON] районною державною адміністрацією та зареєстрованого 17 жовтня 2001 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Прогрес» за №155. Окрім того, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26 січня 2001 року [PERSON] районною державною нотаріальною конторою, після смерті 25 липня 2000 року, [PERSON] за реєстром №337 та сертифіката на право на земельну частку (пай) серія РН №335142, виданого [PERSON] районною державною адміністрацією та зареєстрованого 31 жовтня 2001 року за № 29 був власником земельної частки (паю) у землі КСП Прогрес Іванівської сільської ради розміром 1,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). 19 серпня 2004 року [PERSON] РДА було прийняте розпорядження про виділення в натурі земельних часток (паїв) та виготовлення технічної документації із землеустрою, в тому числі [PERSON] згідно сертифікатів КВ №0122278, РН №335142 земельні ділянки за №№ 468, 469 згідно Схеми поділу земель колективної власності КСП Прогрес, що підлягають паюванню на території Іванівської сільської ради. Відповідно до довідки виконкому Іванівської сільської ради земельна частка (пай) розміром 1,8 умовних кадастрових гектари, яка належала по спадщині [PERSON], в списку власників земельних ділянок знаходиться за № 469, тобто йому мала бути виділена в натурі ? частина земельної ділянки за номером 469 згідно Схеми поділу земель колективної власності КСП Прогрес, що підлягають паюванню на території Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області. [PERSON] районною державною адміністрацією був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №136399 на імя [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 3224283200:06:002:0075, площею 7,200 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 30 липня 2004 року за №2331. Рішенням Ставищенського районного суду Київської області по справі №2-328,2008 від 31 липня 2008 року Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №136399 виданий 30 липня 2004 року [PERSON] районною державною адміністрацією на імя [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 3224283200:06:002:0075, площею 7,200 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №2331 був визнаний недійсним. Підставою визнання недійсним державного акта була помилка допущена в даті його реєстрації, та те, що в площу земельної ділянки, а саме в 7,2 га увійшла земельна ділянка площею 1,8 га, на яку мала право [PERSON] На зміну розпорядження [PERSON] райдержадміністрації мали бути видані нові, якими виділено [PERSON] та [PERSON] на підставі сертифікатів РН №335142 та РН №335143 по ? частині земельної ділянки №469, а останньому і ділянку №468 на підставі сертифіката КВ №0122278, згідно Схеми поділу земель колективної власності КСП Прогрес, що підлягають паюванню на території Іванівської сільської ради. Проте, державний акт на право власності на земельну ділянку замінили на новий державний акт на право власності на земельну ділянку на бланку серія ЯЛ №07099, виданий 30 червня 2010 року на ту ж земельну ділянку площею 7,2 га, межі якої накладаються на межі земельної ділянки [PERSON] 7 лютого 2012 року її чоловік [PERSON] помер, спадщину після смерті якого прийняла вона, його дружина, яка подала до [PERSON] районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Оскільки, належного правовстановлюючого документа на землю державного акта на право власності на земельну ділянку, яка відповідала б площі 5,4 га в умовних кадастрових гектарах за життя [PERSON] не отримав, земельна ділянка в натурі виділена не була і їй не був присвоєний кадастровий номер, вона не є сформованою і не може бути обєктом цивільних прав, в тому числі права на спадкування. Враховуючи, що право на земельні частки (паї) зареєстроване в Книзі записів сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Прогрес», оригінали сертифікатів в архіві Управління Держкомзему в [PERSON] районі не збереглися, та відмову [PERSON] РДА видати їх дублікати, вважає, за нею має бути визнане право на спадщину на земельну частку (пай). З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить суд розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 19 серпня 2004 року № 546 „Про виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) визнати частково недійсним в частині виділення [PERSON] згідно сертифікату РН №335142 земельної ділянки за № 469 ? згідно Схеми поділу земель колективної власності КСП Прогрес, що підлягають паюванню на території Іванівської сільської ради; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку виданий 30 червня 2010 року [PERSON] районною державною адміністрацією на бланку серія ЯЛ №070997 на імя [PERSON] на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації №546 від 19 серпня 2004 року на земельну ділянку кадастровий номер 3224283200:06:002:0075, площею 7,2002 га, розташовану на території Іванівської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011095500853; визнати за нею право на спадщину за законом після смерті 7 лютого 2012 року чоловіка [PERSON] на право на земельну частку (пай) розміром 3,6 в умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель Колективного сільськогосподарського підприємства Прогрес с. Іванівка, що належала [PERSON] на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серія КВ №0122278, виданого [PERSON] районною державною адміністрацією та зареєстрованого 17 жовтня 2001 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Прогрес»за №155, вартістю 59677 гривень та право на земельну частку (пай) розміром 1,8 в умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель Колективного сільськогосподарського підприємства Прогрес с. Іванівка, що належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) РН №335142, виданого [PERSON] районною державною адміністрацією та зареєстрованого 31 жовтня 2001 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Прогрес»за №29 та свідоцтва про право на спадщину за законом на бланку АВО №887993, виданого 26 січня 2001 року [PERSON] районною державною нотаріальною конторою за реєстром №337, вартістю 29838 гривень 50 копійок. В судове засідання позивач не прибув, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить справу розглядати у його відсутність. Представники відповідачів [PERSON] районної державної адміністрації та Управління Держкомзему у [PERSON] районі в судове засідання не прибули. Відповідачі [PERSON] районна державна адміністрація та Управління Держкомзему у [PERSON] районі направили до суду листи, в яких позовні вимоги визнали, просять справу розглядати без участі їх представників. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не прибула, направила до суду заяву, в якій не заперечила проти задоволення позову, просить справу розглядати без її участі. Суд, розглянувши матеріали справи, письмові заяви відповідачів [PERSON] районної державної адміністрації та Управління Держкомзему у [PERSON] районі про визнання позову та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] був власником земельної частки (паю) розміром 3,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП Прогрес Іванівської сільської ради, яка належала йому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) на бланку серія КВ №0122278, виданого [PERSON] районною державною адміністрацією та зареєстрованого 17 жовтня 2001 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Прогрес» за №155. Окрім того, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26 січня 2001 року [PERSON] районною державною нотаріальною конторою після смерті 25 липня 2000 року [PERSON] за реєстром №337 та сертифіката на право на земельну частку (пай) серія РН №335142, виданого [PERSON] районною державною адміністрацією та зареєстрованого 31 жовтня 2001 року за № 29 був власником земельної частки (паю) у землі КСП Прогрес Іванівської сільської ради розміром 1,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). 19 серпня 2004 року [PERSON] РДА було прийняте розпорядження про виділення в натурі земельних часток (паїв) та виготовлення технічної документації із землеустрою, в тому числі [PERSON] згідно сертифікатів КВ №0122278, РН №335142 земельні ділянки за №№ 468, 469 згідно Схеми поділу земель колективної власності КСП Прогрес, що підлягають паюванню на території Іванівської сільської ради. [PERSON] районною державною адміністрацією був виданий державний акт на право власності на імя [PERSON] на земельну ділянку серія ЯБ №136399, кадастровий номер 3224283200:06:002:0075, площею 7,200 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 30 липня 2004 року за №2331. Рішенням Ставищенського районного суду Київської області по справі №2-328,2008 від 31 липня 2008 року вищевказаний Державний акт був визнаний недійсним, оскільки в ньому була помилка, допущена в даті його реєстрації, а також те, що в площу земельної ділянки, а саме в 7,2 га увійшла земельна ділянка, площею 1,8 га, на яку мала право [PERSON] [PERSON] РДА даний державний акт на право власності на земельну ділянку замінила на новий державний акт на право власності на земельну ділянку на бланку серія ЯЛ №07099, виданий 30 червня 2010 року на ту ж земельну ділянку площею 7,2 га, межі якої накладаються на межі земельної ділянки [PERSON] 7 лютого 2012 року [PERSON] помер, спадщину після смерті якого прийняла позивач, дружина померлого, яка подала до [PERSON] районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Син спадкодавця [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. Відповідно до ст.ст. 1220, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається із п. г ч.1 статті 81 ЗК України ( від 25 жовтня 2001 року) громадяни набувають права власності на земельну ділянку на підставі прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно частини 1 статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною другою статті 158 ЗК України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. У відповідності до статей 3, 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно. Державна реєстрація прав базується на кадастровому номері, присвоєному у встановленому законом порядку. Відповідно до пункту 17 Розділу Х Перехідні положення Земельного Кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст. ст. 3, 5 Закону України "Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їх земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Згідно п. п. 2.9, 3.1, 3 2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Держкомзему України №43 від 04.05.1999 року та зареєстрованої в Мінюсті України 4 червня 1999 р. за N 354/3647, заповнення, видача та державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо виправлення не допускаються. У відповідності до пункту 9.1.1. Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого Наказом Держкомзему №174 від 02.07.2003 року та зареєстрованого Мінюстом України 25.07.2003 року за №641/7962, з наступними змінами, для отримання державного акта на право власності на земельну ділянку та здійснення його державної реєстрації власник або належним чином уповноважена ним особа повинна пред'явити оператору (реєстратору) документ, що посвідчує особу (та її повноваження - у разі наявності), та надати копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера власнику органами Державної податкової адміністрації України та копію документа про сплату послуг за внесення записів до державного реєстру земель. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON], як власнику права на земельну частку (пай) за його життя виділено земельну ділянку не було, а оспорюване розпорядження [PERSON] РДА № 546 від 19 серпня 2004 року та державний акт фактично були видані на земельну ділянку, частина якої накладається на земельну ділянку, яка належить [PERSON], - це розпорядження в частині надання у власність [PERSON] вищевказаної земельної ділянки слід визнати незаконним та скасувати його, а державний акт слід визнати недійсним. Оскільки [PERSON] за життя набув права власності на земельну частку (пай), розміром 3,6 в умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП Прогрес с. Іванівна та право на земельну частку (пай) розміром 1,8 в умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП Прогрес с. Іванівка, а позивач, після смерті 7 лютого 2012 року чоловіка [PERSON], набула право на спадщину за законом на вищевказану земельну частку (пай), і оскільки відповідачами позов визнається, то він підлягає задоволенню. Оскільки, відповідачі [PERSON] районна державна адміністрація та Управління Держкомзему у [PERSON] районі до предявлення позову про визнання права на спадщину на земельну ділянку і в судовому засіданні не оспорювали цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на них не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved