Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], в якому просить суд поділити спільне майно з відповідачем, визнати за нею право власності на: ? частину житлового будинку та земельних ділянок, що знаходиться в [ADDRESS] та здійснити реальний поділ майна виділивши їй у власність ? частину вказаного майна; стягнути з відповідача судовий збір. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалась на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 19.02.2005 року, однак у зв'язку з припиненням шлюбних відносин з 12.01.2001 року, їх шлюб був розірваний. У квітні 2012 року відповідач вигнав її з малолітнім сином з будинку, в зв'язку з чим позивачка була змушена піти з спільного домоволодіння за адресою [ADDRESS]. За час шлюбу ними 30.03.2007 року було придбано житловий будинок з надвірними побудовами загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 26,4 [ADDRESS]. Крім того, під час шлюбу вона з чоловіком приватизували земельні ділянки площею 0,1476 га, наданої для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 0,1500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд, які знаходяться по [ADDRESS]. Сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства, а тому виникла необхідність в поділі їх спільно нажитого майна. Позивачка вважає, що оскільки земельні ділянки та будинок було придбано ними у шлюбі, то вона має право на ? частину цього будинку та земельної ділянки, а тому вона вимушена звернутись з позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення повістки. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду встановлений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.02.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, який був розірваний рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 12.01.2011 року. За час шлюбу, 30.03.2007 року сторонами придбано житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS], яка складається з: будинку - А, сарая - Б, сарая - В, погрібу (вхід) - Г, вбиральні - Д, гаражу - Е, сараю - Ж, сараю - З, сараю - І, колодязю - к, огорожі - 1-3, замощення - І, та який має загальну площу 57,1 кв.м., та загальну площу 26,4 кв.м.. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки в судовому засіданні не встановлено домовленості між сторонами або наявність шлюбного договору, які б давали підстави вважати, що частки сторін у спільному майні різні, то суд вважає за можливе встановити, що їх частки є рівними. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, однак суд позбавлений можливості розподілити майно сторін в натурі, оскільки відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу виключно в межах позовних вимог, а позивачка хоча і поставила питання в своєму позові про поділ майна в натурі, але не підтримала цю вимогу в судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає, що не буде помилкою визнання ідеальних часток подружжя в спільному майні без його реального поділу і залишення майна у спільній частковій власності і приходить до висновку, що за позивачкою необхідно визнати право власності на ? частину спірного житлового будинку залишивши іншу ? частину вказаного будинку у власності відповідача. Що стосується вимог позивачки про поділ земельних ділянок, то ці вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як вбачається з державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 063088 площею 0,1500 га надану для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] та державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 063089 площею 0,1476 га надану для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в [ADDRESS], то ці державні акти видані 22.12.2011 року, тобто як після розірвання шлюбу між сторонами, так і після фактичного припинення подружніх стосунків, тому ці земельні ділянки набуті відповідачем фактично не під час зареєстрованого шлюбу між сторонами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір (а.с. 1) в розмірі 303 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved