Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ЗАТ «Проектно-вишукувальний інститут «Київагропроект» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що з 05 травня 2008 року вона працював на підприємстві відповідача на посаді головного архітектора інституту. З липня 2010 року по грудень 2011 року відповідач не виплатив заробітну плату, чим суттєво порушив її трудові права. 30.12.2011 року вона звільнилась та в день звільнення їй не було виплачено заробітну плату в сумі 71 259 грн. 94 коп. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.12.2011 року по 29.03.2012 року в сумі 24 714 грн. 42 коп. Крім того, невиплата заробітної плати спричинила їй моральну шкоду, яку вона оцінює в сумі 1 000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] працювала в Закритому акціонерному товаристві «Проектно-вишукувальний інститут «Київагропроект», але 30 грудня 2011 року була звільнена (а.с.5-11). Згідно довідки ЗАТ «Проектно-вишукувальний інститут «Київагропроект» від 30.12.2011 року № 36, заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 01.01.2012 року складає 71 259 грн. 94 коп. (а.с.4). В позовній заяві позивач зазначає, що в день звільнення відповідачем не було виплачено їй заробітну плату з липня 2010 року по грудень 2011 року та компенсацію за невикористану відпустку, а тому відповідач зобов'язаний виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 30 грудня 2011 року по 29 березня 2012 року. Крім того, внаслідок порушення відповідачем її трудових прав, їй було завдано моральну шкоду, яка теж підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що позивачу дійсно не була виплачена заробітна плата при звільненні 30.12.2011 року. За період з 30 грудня 2011 року по 29 березня 2012 року затримка розрахунку становить 173 робочих дні. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз. 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року (далі Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п. 5 Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку). За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.12.2011 року по 29.03.2012 року в сумі 24 714 грн. 43 коп. (71259 грн. 94 коп. / 173 дні х 60 днів затримки) підлягають задоволенню. Однією з позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 1 000 грн. Частиною 1 ст. 2371 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини відповідача, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 1 000 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 257 грн. 14 коп. Отже, з врахуванням вищевикладеного позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved