Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-16 00:00:00

14.03.2012 року до суду надійшов позов від : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до відповідача про стягнення заборгованості по зарплаті та моральної шкоди, посилаючись на те, що 20.12.2011 року між ними та товариством з обмеженою відповідальністю Стіл Баув особі інженера [PERSON] укладено строкові трудові договори на час виконання роботи (п. З ч. 1 ст. 23 КЗпП України). Трудові договори було укладено в усній формі, оскільки під час розмови по телефону до прибуття на обєкт [PERSON] пообіцяв офіційне працевлаштування, а по прибуттю повідомив, що офіційно влаштує пізніше. Крім того, відповідач зобовязувався забезпечити їх житлом. Також, умови трудового договору були обговорені з директором ТОВ Стіл Бау[PERSON] 21.12.2011 року безпосередньо на робочому місці, який теж обіцяв офіційне працевлаштування через деякий час. Умовами цих договорів було виконання ними робіт по монтажу металоконструкцій за адресою просп. Миру, 167 в м. Чернігів, а відповідач, в свою чергу, зобовязувався виплатити заробітну плату кожному працівнику і забезпечувати умови праці та знаряддя, необхідне для виконання роботи. Розмір заробітної плати визначався вагою встановлених металоконструкцій, а саме: за 1 тонну встановлених металоконструкцій 800 гривень. Всього ними було змонтовано 42 тони металоконструкцій (42 т. х 800 грн./т. = 33 600 грн.). Також, за зварювальні роботи сума оплати визначена - 12 000 грн. 21.12.2011 року директор ТОВ Стіл Бау[PERSON] видав аванс в розмірі 10 000 грн. на них всіх. Не виконавши умову щодо забезпечення працівників знаряддям для роботи та житлом, вони змушені були купувати інвентар для роботи, витрачати кошти на оренду житла та бензин, для того, щоб дістатися до роботи за власні кошти, що підтверджується приєднаними до матеріалів справи чеками. Згідно чеків їх витрати склали 2 105,74 грн. Враховуючи зазначене, кожному працівнику відповідач зобовязався виплатити заробітну плату в розмірі 6 284,29 грн. (33 600 грн.+12 000 грн. 10 000 грн.+2 105,74 грн./6). Фактично їх допущено до роботи 20.12.2011 року. З цього дня почався монтаж металоконструкцій. Всього вони пропрацювали на обєкті з 20.12.2011 року по 30.12.2011 року та з 09.01.2012 року по 30.01.2012 року. Ч. 4 ст. 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Крім того, як зазначає Пленум Верховного Суду України в п. 7 своєї постанови № 9 від 06.11.1992 року Про практику розгляду судами трудових спорівфактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу. В підтвердження їх фактичного допуску до роботи та роботи, до матеріалів справи приєднані фотокартки місця роботи по просп. Миру, 167 в м. Чернігів, копії схем установки металоконструкцій по будівництва автосалону з пристроєм автономного джерела теплопостачання на орендованій земельній ділянці по проспекту Мира, 167 в м. Чернігів. В судове засідання для огляду будуть надані всі схеми монтажу, які залишились у позивачів. Також, в судовому засіданні вони в якості свідків нададуть пояснення, щодо їх роботи у відповідача. Вони виконали умови трудових договорів, але відповідач зі своєї сторони не виконав умови договору - відмовився виплачувати заробітну плату та забезпечувати необхідними засобами для виконання роботи. Конституція України в ч. 6 ст. 43 визначає, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України Про оплату працівстановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Так, 30.01.2012 року вони звернулись до директора ТОВ Стіл Бауз вимогою виплатити заробітну плату, але відповідач вимогу не виконав, заробітну плату не виплатив до сьогоднішнього дня. Відповідно до ч. З ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Оскільки відповідач від виконання умов трудового договору відмовився, не забезпечив належні умови праці, не виплатив заробітну плату, офіційно не оформив їх на роботі, 30.01.2012 року було вирішено розірвати усний трудовий договір між ними та відповідачем з послідуючим зверненням до суду за захистом своїх трудових прав. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи організації, провадиться в день звільнення. Після розірвання трудових відносин 30.01.2012 року і до сьогодні заробітна плата виплачена не була. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. В ч. З зазначеної статті вказано, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також, відповідно до ч. 1 п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Неправомірними діями відповідача, а саме невиплати заробітної плати на протязі роботи та всіх належних сум при звільненні їм завдано значної моральної шкоди, яка полягає в моральних стражданнях, що вони зазнали в звязку з протиправними діями відповідача, оцінюють в розмірі 1 000 грн. кожному. Вважають, що саме ця сума компенсує переживання, моральні та психологічні страждання. Щодо підсудності зазначеної справи, то відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності. Вони не заперечують проти вирішення цього спору в Полтавському районному суді Полтавської області за зареєстрованим місцем проживання позивача [PERSON] Прохали стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Стіл Бауна користь : [PERSON] заборгованість по заробітній платі 6 284,29 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн., всього 7\~284, 29 грн., [PERSON] заборгованість по заробітній платі 6 284,29 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн., всього 7 284,29 грн., [PERSON] заборгованість по заробітній платі 6 284,29 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн., всього 7 284,29 грн., [PERSON] заборгованість по заробітній платі 6 284,29 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн., всього 7 284,29 грн., [PERSON] заборгованість по заробітній платі 6 284,29 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн., всього 7 284,29 грн. В ході розгляду справи згідно ухвали суду від 16.05.2012 року ( а. с. 84 ) на підставі заяв позивачів : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] їх позовні вимоги залишені без розгляду. 15.05.2012 року позивач [PERSON] надав суду заяву про збільшення позовних вимог ( а. с. 81 ), згідно якої послався на те, що після скасування Апеляційним судом Полгавської області ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 02.04.2012 року про повернення заяви за позовом [PERSON] та ін. до ТОВ Стіл Базпро стягнення заробітної плати та моральної шкоди, справа повернута до суду першої інстанції. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі, щодо [PERSON] і призначено справу до розгляду, враховуючи розяснення апеляційного суду та заяви про залишення своїх позовних вимог без розгляду. В звязку з цим вважав за необхідне збільшити позовні зимоги. Як і зазначалось в позовній заяві 20.12.2011 року між : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю Стіл Баув особі інженера [PERSON] укладено строкові трудові договори на час виконання роботи (п. З ч. 1 ст. 23 КЗпП України). Але уточнють, що всі трудові договори та обговорення їхніх умов, а саме офіційне працевлаштування, оплата праці, забезпечення житлом та інвентарем, укладались безпосередньо із ним - [PERSON], а він в свою чергу на тих же умовах надавав роботу : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тобто був їхнім бригадиром. Так, до прибуття на обєкт, він проводив телефонні переговори, щодо роботи в ТОВ Стіл Бауз інженером [PERSON] Також, 21.12.2011 року умови трудового договору були обговорені з директором ТОВ Стіл Бау[PERSON] безпосередньо на робочому місці саме ним. Того ж дня [PERSON] передав [PERSON] аванс в розмірі 10 000 грн. Отримані кошти [PERSON] розподілив між собою та : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та видав гроші на руки. Вважає, що відповідач повинен сплатити на його користь 37 705,74 грн. (33 600 грн. - за змонтовані 42 тони металоконструкцій, 12 000 грн. за зварювальні роботи, - 10 000 грн. сплачений аванс, 2 105,74 грн. - витрати на інвентар для роботи, оренду житла та бензин. 30.01.2012 року та в послідуючому, після розірвання трудових відносин з відповідачем він в своїх та інтересах : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звертався до директора ТОВ Стіл Бауз вимогою виплатити заробітну плату, але відповідач заробітну плату не виплатив до сьогоднішнього дня. Також, вважає за необхідне збільшити позовні вимоги, щодо стягнення моральної шкоди з відповідача. На даний час оцінює завдані йому відповідачем збитки немайнового характеру в 5 000 грн. В обґрунтування зазначеної суми вказав, що ТОВ Стіл Бауігнорує його звернення щодо виплати заробітної плати за виконану роботу. Не вщухають і дзвінки від : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в свою чергу вимагають від нього виплатити їм заробітну плату. Так, постійно сподівається на виплату цих коштів, оскільки має непогашені кредитні зобовязання. Звісно вся ця ситуація його дуже нервує та пригнічує, завдає життевого дискомфорту. Прохав стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Стіл Бауна свою коисть заборгованість по заробітній платі 37 705,74 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., всього 42 705,74 грн. В судовому засіданні позивач, його представник - [PERSON] ( а. с. 29 ) та адвокат ( а. с. 97 98 ), збільшені позовні вимоги підтримали. Позивач давав суперечливі свідчення по справі з метою любим шляхом досягти мети - задоволення позову. А саме : щодо того з ким саме він укладав усний трудовий договір, яким чином міг укладати усні трудові договори щодо інших осіб, оскільки вони укладаються індивідуально, щодо дати переговорів, яку чомусь випереджало дату їх приступлення до роботи. Щодо суми нібито отриманого авансу, яка згідно свідчень свідків в засіданні відповідано до названих ними отриманих сум виходила за межі вказаних ним 10\~000 грн. Спочатку наполягав на тому, що укладав договір саме з інженером відповідача [PERSON], але коли в ході засідання дізнався, що така особа в штаті відповідача взагалі не працює, наполягав, що укладав безпосередньо із директором відповідача - [PERSON] на обєкті, після того, як фактично вже приступив до роботи із своєю бригадою, де він був бригадир. Вказував, що ними виконувались висотні монтажні роботи з металоконструкцій та зварювальні роботи, ним як бригадиром не проводилися навчання та інструктаж з фіксацією підписів працівників в відповідному журналі з охорони праці та надання першої медичної допомоги, для початку робіт на даному обєкті він не мав відповідної мед.довідки, члени його бригади не мали відповідних допусків та підтвердження кваліфікації. За їх безпеку та життя при виконанні роботи невідомо хто відповідав. Обліку робочого часу, обсягу виконаних робіт не вів. Не знав як звали на обєкті прораба та керівника, який відповідав за будівництво на обєкті. Весь час наголошував, що сподівався на якісь обіцянки не конкретної особи та совість відповідача щодо виплати заробітку, а не на норми діючого законодавства щодо укладення трудових договорів. Робив докази роботи фото на мобільний телефон, де з його точки зору видно, що то вони працюють на обєкті. Щодо вимоги моральної шкоди, то не упомянув її жодного разу у своїх виступах як позщивач та як свідок і лише на запитання суду затруднявся дати з цього приводу пояснення, вказавши, що саме таку суму йому вистачить для погашення його кредитних зобовязань. При цьому поводив себе некоректно та разом із допомогою зухвалої поведінки своїх представників до суду та представника відповідача, яким неодноразово робилися зауваження головуючим в засіданні, намагався акцетувати свої свідчення на порушенні саме головуючим по справі норм діючого законодавства щодо незаконного не прийняття доказів до уваги по позову. Представник відповідача [PERSON] ( а. с. 106 ) позов не визнав, пояснивши, що така ососба як [PERSON] в штаті ТОВ Стіл Бауне числився і трудові угоди з ним не укладалися, будь яких довіреностей на представлення інтересів від ТОВ не видавалось. ТОВ Стіл Бау в даному випадку виступало підрядником на підставі договору підряду № 071111 від 07.11.2011 року з ПП Гранд Пекссубпідрядником, що підтверджується договором підряду, актами виконаних робіт, будівельною ліцензією в т. ч. і на монтаж металоконструкцій, банківськими довідками в оригіналі та платіжними дорученнями. Тому, всі будівельно монтажні роботи виконано саме ПП Гранд Пексв повному обсязі - 55,5 тон., що задокументовано установою, яка має відповідну ліцензію згідно вказаних документів. Крім цього, 20.12.2011 року та 21.12.2011 року директор ТОВ Стіл Бау[PERSON], яке розташовано в м. Київ, знаходився у відрядженні у м. Львів і не міг би зустрічатися з позивачем або ще з кимось на обєкті в м. Чернігові. До компетенції [PERSON] не входило набір працюючого персоналу по обєкту на всі види робіт відповідно до укладеного договору, тому він не міг набирати персонал, його компетенція це тільки укладання договорів. Право набору персоналу згідно укладеного договору про надання послуг з інформаційно-консультативного обслуговування інженерінгових послуг та статуту мав директор ТОВ Рем Піон[PERSON] Йому особисто не відома особа на імя [PERSON] і позивача він раніше не бачив, а вперше побачив в суді. Категорично заперечив факт виконання робіт позивачем за замовленням ТОВ Стіл Баута будь які домовленості, на які послався позивач. Вважає, що в даному випадку позивач сколотив шахрайську команду для незаконного вибивання грошових коштів на свої забаганки, повернення кредитів та існування, з установ, які добросовісно та законно працюють і заробляють кошти, бо ніхто, крім двох осіб із допитаних свідків ніде офіційно не працюють. Крім цього, за зверненням саме позивача, було проведено позапланову документальну перевірку ТОВ Стіл БауДПІ у Шевченківському районі м. Київа і будь - яких порушень або не законної діяльності не встановлено. Свідок [PERSON] ( а. с. 167 ) суду пояснив, що ініціатором поїздки в м. Чернігів був [PERSON], казавши, що є робота збору металоконструкцій. Як потім зазнався, то Мумрік звів [PERSON] з [PERSON] по умовам праці. 20.12.2012 року вони приступили до роботи, а 21.12.2012 року [PERSON] звів [PERSON] з директором. З прорабом на обєкті він не спілкувався, бо з ним спілкувався [PERSON] та з директором. Йому [PERSON] одразу дав аванс в сумі 1\~500 грн. Умови праці забезпечував [PERSON] На обєкті він робив монтаж металоконструкцій, для цього мав рожкові та накидні ключі. Інших робіт не виконував. Допуску до монтажних робіт і кваліфікацію монтажних робфіт не має. Працював у бригаді та затруднявся перелічити всіх членів. З усіх членів допуск зі слів був тільки у [PERSON], але він його особисто не бачив. Обліку виконаної роботи ні він ні [PERSON] не вели. Скільки заробив на обєкті не знає. На даний час він не працює понад 1 року, гроші йому потрібні, бо в селі живе лише з корови. Чому його підпис в копії паспорту не співпадає з підписом в позові пояснити не зміг. Ксерокопії фотографій до позову опознавав як обєкт будівництва автосалону в м. Чернігів. Свідок [PERSON] ( а. с. 168 ) суду пояснив, що ініціатором поїздки в м. Чернігов був [PERSON], казав, що є роботи по монтажу за 1т. 800 грн. [PERSON] це головний інженер Стіл Бау, а Плисаєв це директор. Допуску та кваліфікації монтажника він не має. Отримав авнс у сумі 1\~660 грн. від [PERSON], було усім порівну. Про умови праці домовлявся [PERSON] з [PERSON]. Розподіляв роботу [PERSON], перевіряв [PERSON]. Змонтували приблизно 42 46 т. Раніше були цим складом осіб на інших обєктах в м. Чернігів та Глухово, де проводили фотографування на память. Проживали вони на квартирі і до них приходив ночувати [PERSON]. Одночасно послався, що вже не памятає, що було учора. Чому його підпис в копії паспорту не співпадає з підписом в позові пояснити не зміг. Ксерокопії фотографій до позову опознавав як обєкт будівництва автосалону в м. Чернігів. Свідок [PERSON] ( а. с. 169 ) суду пояснив, що ініціатором поїздки в м. Чернігів був [PERSON] На обєкті 20.12.2012 року їм дав роботу [PERSON]. Про умови праці [PERSON] В,Д. домовлявся із директором за 1 т. - 800 грн. [PERSON] дав йому ававнс у сумі 1\~500 грн. Зі слів [PERSON] вони змонтували 46 т., бо зазначені в позові 42 т. не відповідають дійсності. Він домовлявся із [PERSON] бути підсобником і його заробіток був скільки дадуть. Кваліфікацій монтажника або зварювальника не має. Чому його підпис в копії паспорту не співпадає з підписом в позові пояснити не зміг. Ксерокопії фотографій до позову опознавав як обєкт будівництва автосалону в м. Чернігів. Свідок [PERSON] ( а. с. 170 ) суду пояснив, ініціатором поїздки в м. Чернігів був [PERSON] [PERSON] це головний інженер будівництва. Зробили монтажу 47 т. Він був підсобником. Трудової книжки не має. Інструктаж проводив [PERSON] та [PERSON], щоб були акуратні і був монтажний пояс, більше не памятає. Авансу від [PERSON] отримав у сумі 1\~660 грн. Чому його підпис в копії паспорту не співпадає з підписом в позові пояснити не міг. Ксерокопії фотографій до позову опознавав як обєкт будівництва автосалону в м. Чернігів. Свідок [PERSON] ( а. с. 171 ) суду пояснив, що [PERSON] та [PERSON] робили теж саме, що і монтажники. Різні суми авансів це його фінансове питаня. [PERSON] тимчасово винаймався на обєкт, представлявся як робітник Стіл Бау, а потім сказав, що є директор. Журнал інструктажу валявся на обєкті і вони просто розписалися, який потім забрав [PERSON]. Змонтували 42 т., бо рахував калькулятором згідно спеціфікації по кресленням. Був папірець, який він вів як облік. Бажав приєднати ці креслення, але суд йому незаконно відмовив. Як зробити суду привязку з фото мобільного телефону не знає. Ксерокопії фотографій до позову опознавав як обєкт будівництва автосалону в м. Чернігів. Свідок [PERSON] ( а. с. 204 ) суду пояснив, що [PERSON] був організатор та ініціатор роботи в м. Київ. [PERSON] це представник та головний інженер Стіл Бау. [PERSON] обіцяв заплатити по 800 грн. за 1 т. виконаного монтажа, вони виконали десь 80 % роботи. Прибули 20.12.2012 року і приступили до роботи. Він виконував роботу монтажника. Отримав ававнс від [PERSON] у сумі 1\~500 1\~600 грн. Будували сервісний центр Автосалонпо вул. Миру в м. Чкернігів. Бачив під час роботи, як [PERSON] ходив та розмовляв із якимось начальником на обєкті, а вони займалися роботою. Документів по яким би вони робили у них не було, робили те, що казав їм [PERSON] Свідок [PERSON] ( а. с. 213 ) суду пояснив, що він працює директором ТОВ Стіл Бауз липня 2010 року. Обєкт будівництва в м. Чернігові автосалона Тойотайому відомий, бо ТОВ укладало договір субпідряду з ПП Гранд Пекс, яке виконувало будівельно-монтажні роботи по монтажу металокаркасу та облаштуванню покрівлі, стінового огородження, та зовнішньої водостічної системи на підставі договору субпідряду від 07.11.2011 року. Згідно документів, то робота була виконана в повному обсязі і за неї перераховано через банк кошти в повному обсязі, тому не було необхідності наймати або виконувати монтажні та зварювальні роботи будь кому ще. Він періодично приїздив на обєкт на наради, коли його викликали. 21.12. та 22.12.2012 року він був згідно документів ТОВ у відрядженні у м. Львів, тому бути в м. Чергнігові не міг. Кадри для праці на обєкт хто готував йому не відомо, бо роботи виконувало по переданому робочому проекту ПП Гран Пекс. Особу на імя [PERSON] він не знає і така особа в штаті ТОВ Стіл Бауне числиться, не працює і на це імя ТОВ довіреності будь - які не видавалися. Позивача по справі ні на обєкті в м. Чекрнігів ні взагалі жодного разу не бачив, а вперше побачив на фото у паспорті в матеріалах справи при ознайомленні зі справою і чому свідки по справі кажуть що він з ним зустрічався йому не відомо. Працівників позивача також не бачив. Роботи на обєкті проводилися з грудня 2011 року по червень 2012 року згідно актів прийому передачі виконаних робіт. Робочі проекти на обєкт виготовляла згідно контракту з жовтня 2011 року фірма Ділайста проектна організація Арктика. В матеріалах справи це якісь креслення або витяги із схем, які не є робочими, бо робочий проект з живими підписами та печатками. А любі креслення можуть бути доступними іншим особам, бо вони не документами суворої звітності. Заробітну плату по обєкту ТОВ Стіл Бауне виплачувало, а виплачувало ПП Гранд Пексяк субпідрядник. Працівників від ТОВ Стіл Бауна обєкті не працювало. Судом встановлено, на обєкті будівництва автосалону з улаштуванням автономного джерела теплопостачання на проспекті Миру, 167 в м. Чернігові згідно договору субпідряду від 07.11.2011 року між ТОВ Стіл Баута ПП Гранд Пекс, роботи по монтажу металокаркасу та облаштуванню покрівлі, стінового огородження, та зовнішньої водостічної системи виконував субпідрядник ПП Гранд Пекс, яке має відповідну ліцензію, по розцінкам, які є в додатках до договору ( а. с. 118 124, 128 131, 183 ). Вказані роботи були виконані в період часу з грудня 2011 року по березень 2012 року у повному обсязі по договору згідно актів прийому передачі ( а. с. 125 127 ). За вказані проведені будівельні роботи згідно вказаного договору з поточного рахунку ТОВ Стіл Бауна рахунок ПП Гранд Пексбули перераховані кошти у сумі згідно наданих суду платіжних доручень ( а. с. 132 137 ). Факту виконання робіт по монтажу металоконструкцій та зварювальних робіт у період часу з 20.12.2011 року по 30.12.2011 року та з 09.01.2012 року по 30.01.2012 року позивачем та свідками по справі, укладення між позивачем і свідками в особі позивача та відповідачем в особі [PERSON] або директора ТОВ Стіл Бау[PERSON], в звязку з цим заборгованості по зарплаті та наявності моральної шкоди у позивача судом не встановлено. Суд, заслухавши сторін, свідків, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що уточнені позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню відповідно до ст. 60 ЦПК України, так як кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що сторона позивача не надавала доказів відповідно до ст. 61 ЦПК України, а надані докази у вигляді ксерокопій квитанцій з ПП ОККО-нафтопродукт, гіпермаркету Епіцентр, бази професійного інструменту ( а. с. 9 11 ), копій : витягу з інтернету та фотографій з мобільного телефону (чорнобілих та кольорових ), креслень ( а. с. 12 - 23, 25 28, 155 162 ), суд вважає не належними доказами згідно ст. 58 ЦПК України, так як вони не містять інформації щодо предмету доказування, бо на копіях фотографій та витягу з інтернету суду не можливо визначити хто саме на них зображений, відсутні будь які офіційні привязки до місцевості, які б ототожнювали обєкт будівництва автосалону саме в м. Чернігів по просп. Миру, 167, креслення не завірені належним чином, тому не дають підстав вважати доведеними обставини вказані у позові щодо усного укладання строкових трудових договорів між позивачем і свідками в особі позивача та відповідачем, а за відсутності підтвердження кваліфікації і відповідних допусків позивача та свідків, належно веденого обсягу робочого часу і обсягу виконаних робіт, характеру та обсягу нібито виконаної ними роботи на обєкті в указаний період часу в позові, в залежності від цього наявності розміру існуючого боргу по заробітній платі у відповідача та виниклої спочатку у позивача та свідків, а потім тільки у позивача внаслідок його кредитних зобовязань і моральної шкоди. До свідчень свідків на стороні позивача та позивача суд ставиться критично та не може їх брати до уваги як обєктивні, оскільки вони є суперечливими між собою, вказані особи є зацікавленими особами в ісході справи на стороні позивача, який збільшив позовні вимоги за той же обсяг часу і нібито виконаних робіт по боргу по зарплаті на свою користь з 6\~284,29 грн. на 37\~705,74 грн. з тим, що стягнуті кошти підуть на користь свідків після вирішення справи, хоча довіреності на представництво їх інтересів не мав. Крім цього, свідки при допиті користувалися підказками позивача і його представників, про що головуючим робилися зауваження та не знали сум свого боргу по зарплаті по позову і як вбачається із ксерокопій паспортів з їх підписами, то первісний позов не підписували, бо їх підписи в паспортах і під позовом різняться. Враховуючи викладене та категорію спору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають віднесенню за рахунок Держави.

Outcome: dismissed