Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом посилаючись на те, що нею в 1994 році у [ADDRESS] збудовано гараж №1, площею 34,7 кв.м. з підвалом площею 10,6 кв.м. З того часу не було жодних заперечень ні з боку державних органів, ні з боку суміжних власників будівель щодо користування нею гаражем. ЖЕК №2 та жителі-сусіди, які проживають в будинку по [ADDRESS] не заперечують у виділенні їй земельної ділянки під гараж. Вона звернулася з заявою до Самбірської міської ради про відведення земельної ділянки по [ADDRESS] під гараж проте їй було надано відповідь, що необхідно представити право власності на гараж, відповідно до змін внесених у ст.50 Закону України «Про землеустрій» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури відведення земельних ділянок та зміни їх цільового призначення» від 02.10.2012 року № 5395-VІV. З метою отримання свідоцтва про право власності на гараж вона зверталась до Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Львівської області, яка для реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації вимагає подання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщено об'єкт. Таким чином, склалась правова колізія між нормами земельного і цивільного законодавства, при якій умовою прийняття об'єкту в експлуатацію є подання документу про права на земельну ділянку, на якій знаходиться об'єкт, а умовою виділення земельної ділянки під гараж є подання правовстановлюючих документів на об'єкт. З огляду на вищенаведене та оскільки гараж був збудований нею десять років тому, на земельній ділянці, яка відноситься до житлового будинку по [ADDRESS], відповідає вимогам будівельних, санітарних та протипожежних норм, не порушує прав інших осіб тому просить визнати за нею право власності на вищезгаданий гараж. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач, представник Самбірської міської ради Пицик Р.Є. в судовому засіданні позов визнав повністю. Представник третьої особи - інспекції ДБК у Львівській області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення в попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. За умовами ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову, а згідно вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі, не підлягають доказуванню. Як вбачається з технічного паспорта на гараж, виготовленого Самбірським МБТІ від 05.02.2013 року, в 1994 році за адресою м.Самбір [ADDRESS], [PERSON] був збудований гараж №1, площею 34,7 кв.м. з підвалом площею 10,6кв.м. Відповідно до довідки житлово-експлуатаційної контори №2 м.Самбора від 30.05.2012р., ЖЕК №2 не заперечує у виділенні мені земельної ділянки під обслуговування гаражу. Із заяви жителів-сусідів, які проживають в будинку по [ADDRESS] відомо, що вони не заперечують у виділенні [PERSON] земельної ділянки під гараж. З висновку про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж гаражу №1 по [ADDRESS] в м.Самборі проведеного експертом Недовіз Є.В., від 18.02.2013 року, відомо, що об'єкт будівництва, гараж по [ADDRESS], гараж №1 в м.Самборі відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації будівель та споруд та придатний до безпечної експлуатації. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності насувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 3 ст.376 ЦК України право власності на збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила будівництво на земельній ділянці за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК. якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню.

Outcome: approved