Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-14 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO]. У позовній заяві вона посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебували з 10 липня 1993 року по 07 жовтня 1997 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки з 07.10.1997 року вони з відповідачем спільного господарства не ведуть та проживають окремо, [PERSON] просить стягнути аліменти на дитину в розмірі 30% від усіх його доходів з усіх його доходів щомісячно починаючи з дня подання і до закінчення навчання, тобто до досягнення ним 23 років. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач не заперечував проти заявлених вимог. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд задовольняє частково позовні вимоги з таких підстав. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню доньку (сина) у твердій грошовій сумі і або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених у статті 182 СК України. Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] навчається у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка на денній формі навчання за контрактом, з терміном навчання з 01.09.2012 року по 30.06.2016 року (а.с.6). На даний час відповідач проживає окремо, коштів на утримання сина не надає, а син перебуває на повному утриманні у позивача, та потребує матеріальної допомоги для завершення навчання, оскільки позивач не може в повній мірі забезпечити необхідні матеріальні потреби дитини і сама оплачувати її навчання. Судом встановлено, що [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю, позивачом по справі, перебуває на її утриманні, а відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні дитини, вихованням дитини не займається, тому з нього повинні стягуватися аліменти в судовому порядку, розмір яких суд визначає в розмірі 25% частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 25% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 21.01.2013 року - дня пред'явлення позову до суду і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше як досягнення ним 23 років. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 229 грн. 40 коп., понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів. На підставі зазначеного та

Outcome: partial