Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності та просить визнати за нею право власності на прибудови до садового будинку за адресою: м.Київ, вул.Садова, 25, дільниця 28 в садовому товаристві «Дніпровський-2», які позначені в технічному паспорті під літерами «а-1», «а-2», гараж та навіс. Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. 12.06.2004 року позивач придбала садовий будинок та земельну ділянку в садовому товаристві «Дніпровський-2»по вул.Садовій, 25, дільниця 28 в Оболонському районі м.Києва. на земельну ділянку площею 0,0379 га. Позивач отримала Державний акт про право власності серії КВ №129451 від 13.07.2005 року. право власності на садовий будинок жилою площею 37,2 кв.м. позивачем зареєстровано в Київському міському БТІ. Після придбання садового будинку позивачу здійснила добудову двох приміщень, зазначених в технічному паспорті під літерами «а-1»площею 9,4 кв.м., «а-2»площею 28 кв.м., гараж (літера «В») площею 27 кв.м. та навіс (літера «Г») площею 10,5 кв.м. Дозволу на будівництво цих споруд, проекту на їх будівництво позивач не мала, а тому не змогла прийняти їх в експлуатацію. Звернувшись до Інспекції архітектурно-будівельного контролю м.Києва про прийняття в експлуатацію цих споруд, позивач отримала відмову. Посилаючись на вимоги ст.376 ЦК України, ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.30-1 Закону України «Про планування та забудову територій», а також те, що прибудови не порушують прав інших осіб, збудовані на земельній ділянці, що належать позивачу, просить визнати за нею право власності на вказані вище прибудови. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з’явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що до компетенції Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не відноситься питання про визнання права власності на прибудови до садового будинку, у зв’язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з’явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв’язку з наступним. Судом встановлено, що 12.06.2004 року позивач придбала садовий будинок та земельну ділянку в садовому товаристві «Дніпровський-2»по вул.Садовій, 25, дільниця 28 в Оболонському районі м.Києва. на земельну ділянку площею 0,0379 га. Позивач отримала Державний акт про право власності серії КВ №129451 від 13.07.2005 року. право власності на садовий будинок жилою площею 37,2 кв.м. позивачем зареєстровано в Київському міському БТІ. Після придбання садового будинку позивачу здійснила добудову двох приміщень, зазначених в технічному паспорті під літерами «а-1»площею 9,4 кв.м., «а-2»площею 28 кв.м., гараж (літера «В») площею 27 кв.м. та навіс (літера «Г») площею 10,5 кв.м. Дозволу на будівництво цих споруд, проекту на їх будівництво позивач не мала. Дані об’єкти введені в експлуатацію не були. На звернення до Інспекції архітектурно-будівельного контролю м.Києва про прийняття в експлуатацію цих споруд позивач отримала відмову. Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Крім того, відповідно до пункту 10 «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. Згідно постанови заступника начальника Інспекції архітектурно-будівельного контролю в м.Києві від 05.04.2011 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.97, 96 ч.3 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення за самовільне будівництво прибудов до судового будинку (літ. А-1, А-2) та господарських споруд гаража та навісу. Відповідно до ч. 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник відповідно до закону несе відповідальність за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката. Відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»Інспекція здійснює державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на п. б ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно якого до делегованих повноважень виконавчого органу Київської міської ради належить –участь у прийнятті в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку та у випадках, встановлених законом. Посилання позивача на вимоги Закону України «Про планування та забудову територій»є необґрунтованим, оскільки даний цей Закон втратив чинність згідно із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»від 17 лютого 2011 року N 3038-VI, а тому не може застосовуватись до спірних правовідносин. Прийняття в експлуатацію будівель, побудованих без дозволу на виконання будівельних робіт до 31.12.2009, здійснюється відповідно до п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»та Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91. З огляду на вказане вище, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed