Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом в якому зазначив, що він з відповідачкою перебував у шлюбі з 24 вересня 2005 року під час якого 29.04.2006 року народилась дочка [PERSON]. В подальшому сім'я розпалась з вини дружини, котра не займалась веденням домашнього господарства, не працювала, не приділяла уваги вихованню дочки. З цієї причини між ними почали виникати конфлікти, а в подальшому розпалась сім'я остаточно. Весною 2010 р. позивач залишив відповідачку і перейшов жити до своїх батьків в смт. Рокитне. Шлюб було розірвано і з позивача на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання дочки. Відповідачка перешкоджала йому спілкуванню з дитиною і він вимушений був звертатись до служби у справах дітей з заявою про визначення способу його участі у вихованні дочки та спілкування з нею. Рішенням служби у справах дітей Білоцерківської райдержадміністрації від 26.10.2010 року позивачу було визначено порядок спілкування з дочкою: з 10 години суботи до 16 години неділі щотижня. Під час зустрічей з дитиною вона скаржилась йому на те, що хоче їсти, а мама часто не буває вдома і в часи відсутності мами її кладуть спати в одне ліжко з братом матері (котрому 40 років). В серпні 2011 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, однак за відсутністю у нього свідків, які б були очевидцями таких перешкод з боку відповідачки йому було відмовлено у задоволенні позову рішенням суду від 28 листопада 2011 року. 5 травня 2012 року [PERSON] привезла дочку до його батьків в смт. Рокитне, звідки позивач забрав дитину і з того часу дочка живе разом з ним, його дружиною [PERSON] і сином дружини [PERSON], [INFO], в будинку, належному його дружині (1/6 частина) в м. Біла Церква, який складається в п'яти жилих кімнат з усіма зручностями. Дочка [PERSON] називає його дружину мамою, має дружні стосунки зі зведеним братом Сашком. В сімї дружні стосунки і дочка дуже задоволена своїм теперішнім життям та не хоче повертатися до матері. Дочка навчається у першому класі Білоцерківської ЗОШ, яка знаходиться поруч з їхнім помешканням. Відповідач не приймає ніякої участі у її утриманні і вихованні дитини, хоча продовжує отримувати від позивача аліменти на дочку, не проявила ніякої ініціативи у прийнятті участі в урочистому святі 1 вересня для їхньої дочки. Між позивачем і його дочкою існують дуже теплі родинні стосунки, дитина говорить, що їй дуже добре з ним і її новою мамою та просить не віддавати її мамі в с. Тарасівку, де вона була весь час голодна і не доглянута. Позивач та його нова дружина мають бажання визначити офіційно місце проживання його дочки з ним і зареєструвати дитину за їхнім місцем проживання у [INFO]. Тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з її батьком, за адресою [ADDRESS]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали заявлені позовні вимоги, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просять суд позов задовольнити в інтересах малолітньої дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач та її представник позов не визнали та звернулись до суду із зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини з матірю, відібрання і повернення її за попереднім місцем проживання посилаючись на те, що дитина має проживати з матірю за місцем її реєстрації, де для дитини створені всі належні умови, а позивач скориставшись тимчасовим залишенням дитини у його батьків, забрав дитину і не повертає матері. Представники третіх осіб - служби у справах дітей Білоцерківської районної державної адміністрації, Білоцерківського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді при Білоцерківській районній державній адміністрації, служби у справах дітей виконавчого комітету Білоцерківської міської ради не підтримали жодної із сторін у справі та поклались вирішити спір на розсуд суду. При цьому у судовому засіданні зазначили, що у них немає компрометуючих матеріалів на обох батьків, але, при проведені перевірок по заявам сторін, спілкуванні з дитиною, остання має більшу прихильність до батька і висловила побажання проживати з батьком та його новою сімєю, де для неї створені всі належні умови для життя та її розвитку, тому просять вирішити спір виходячи з інтересів малолітньої дитини, а не батьків. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 вересня 2005 року між сторонами у справі був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАЦС Рокитнянського районного управління. 29.04.2006 року шлюбі народжена дочка [PERSON]. Сімейні стосунки у сторін не склалися і рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 18.11.2011 року шлюб було розірвано і дочка залишилась проживати з матірю. Зазначені обставинами підтверджені копіями свідоцтв про шлюб, про народження дитини та випискою із рішення суду ( а.с. 8-10). Мати дитини чинила перешкоди батькові дитини у зустрічах з дитиною, прийняття участі у її вихованні, що змушувало батька звертатись у відповідні органи та до суду, що також підтверджено матеріалами справи. 24 липня 2012 року позивач уклав шлюб з гр. [PERSON] з якою проживав та проживає в [INFO]. В травні місяці 2012 року відповідач [PERSON] залишила на деякий час дитину батькам позивача. При зустрічі дочки [PERSON] з батьком, остання скаржилась йому на неналежні умови проживання з мамою і виявила бажання проживати з батьком, який забрав дитину і вона проживає з ним та його новою сімєю. Згідно наданих суду актів обстежень мати і батько мають всі належні умови для виховання дитини, але при проведені бесід з дитиною, остання має прихильність до батька і бажає проживати з ним, що також підтвердили допитані у судовому засіданні свідки. При цьому суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача [PERSON], що дитина не бажає з нею проживати із-за психологічного тиску на неї батьком дитини та її його новою дружиною, оскільки вони не обґрунтовані та не підтверджені. Згідно акту обстеження умов проживання дитини у теперішній сім'ї, складеного 18 червня 2012 року службою у справах дітей Білоцерківської міської ради вказано, що «малолітня [PERSON] виявила бажання проживати з батьком та його новою сім'єю. З мамою вона хоче спілкуватися, але повертатися до неї не хоче». Комісія служби у справах дітей дійшла висновку, що для виховання та розвитку малолітньої дитини в сім'ї батька дитині створені задовільні умови проживання ( а.с. 23). Також маються задовільні умови для виховання та розвитку дитини у її матері в с. Тарасівка, що підтверджено актом соціального інспектування ( а.с.52-53). В статті 141 СК України зазначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. У відповідності до вимог ст.160 СК України місце проживання дитини , яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні достовірно встановлено, що згоди між батьками щодо визначення місця проживання дитини не досягнуто, що стало причиною судового розгляду зазначеної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. За ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип ст. 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. При вирішені даного спору суд також приймає до уваги, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. Відповідно до діючого сімейного законодавства суд при вирішенні спору про місце проживання дитини повинен врахувати те, хто з батьків проявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання дитини. Судом також встановлено, що батько та мати дитини матеріально забезпечені, працюють, забезпечені житлом, проживають в нормальних соціально - побутових умовах, але дитина більше прихильна до батька, має бажання проживати з ним та його новою сімєю, де склались певні відносини, ходить до школи, тому відібрання її від батька і повернення матері може спричинити дитині психологічну травму. На даний час батько дитини не чинить перешкод матері у прийнятті участі у її вихованні, побачені з нею, які чинила мати батькові, коли дитина проживала разом з нею. Крім того, мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним визначити місце проживання дитини саме з батьком - позивачем [PERSON] за адресою [ADDRESS], так як саме він здатний забезпечити належні умови для виховання дитини, що буде повністю відповідати інтересам дитини та вимогам Закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved