Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-10 00:00:00

У жовтні 2012 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення подвійної суми завдатку, посилаючись на те, що у березні 2011 року позивач мав намір придбати земельний наділ, який розташований по вул. Кемеровській, буд. 29а у м. Дніпропетровську, про продаж земельного наділу позивач домовився з відповідачкою в усній формі та ними було узгоджено продаж за 12 000 доларів США. На підтвердження такої домовленості позивач передав відповідачці 500 доларів США завдатку, про що було складено розписку, в якій відповідачка вказує, що сплачена позивачем сума є завдатком, тобто попередня оплата по продажу земельного наділу (ділянки) за зазначеною адресою. Строк виконання цієї угоди не визначався оскільки не було відомо термін підготовки та отримання правовстановлюючих документів. Залишок суми в розмірі 11500 доларів США позивач зобовязався сплатити після оформлення всіх документів по цій угоді, а відповідачка зобовязалася підготувати всі необхідні документи для здійснення указаної угоди. У вересні 2012 року відповідач повідомила позивачу, що вона вже має на руках необхідні документи і запропонувала купити земельній наділ за 14 500 доларів США, але позивач на пропозицію відповідачки не погодився наполягаючи виконати попередню домовленість по укладанню угоди. Як стало відомо позивачу відповідачка у вересні місяці 2012 року продала земельній наділ, а завдаток позивачу не повернула, тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь суму подвійного завдатку в розмірі 7993,30 грн., та судові витрати. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не зявилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомила. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 березня 2011 року між сторонами була укладена розписка про отримання відповідачем 500 доларів США за попередню оплату продажу земельної ділянки за адресою вул. Кемеровській, буд.29А, вартість земельної ділянки зазначена 12 000 доларів США ( а.с.7). Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. ст. 526,530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, у строки встановлені зобовязанням або законом. Попереднім є договір, за статтею 635 ЦК України, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ч.2 зазначеної статті, сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] надала підтвердження укладеному договору розписку у простій письмовій формі та взяла на себе зобовязання оформити всі необхідні правовстановлюючі документи на продаж земельного наділу проте, з боку відповідача зобовязання виконано не було, грошові кошти позивачу повернуті не були. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або нерухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу і способом забезпечення виконання зобов'язання. Частина 2 статті 570 ЦК України встановлює презумпцію авансу, якщо в правочині не визначено, що така сума є завдатком. На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов'язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків. Отже, суд приходить до висновку що в спірних правовідносинах що розглядаються судом відсутні передбачені законом підстави для стягнення із відповідача на користь позивача авансу у подвійному розмірі, оскільки сплачені позивачем в рахунок виконання договору платежі є авансовими, а тому повинні повертатися у тому розмірі, в якому вони надавалися, а саме в сумі 3996.50 гривень ( з врахуванням офіційного курсу НБУ станом на 11.12.2012 100.00 дол. США 799.3000 гривень), оскільки у розписці наданій [PERSON] мова жодним чином не йде про надання позивачем відповідачеві завдатку. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України; відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За розгляду справи позивач, довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України; відповідач доказів про зворотне не надав, з огляду на викладене, для суду вбачаються підстави для ухвалення рішення про часткове задоволення позову та присудження до стягнення з відповідача на користь позивача 3 996.50 гривень. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 214.60 гривень.

Outcome: partial