Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-25 00:00:00

05 липня 2012 року [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначала наступне. 16.08.1997 року між нею та відповідачем у справі було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦС міськвиконкому м.Запоріжжя, актовий запис № 829. З відповідачем проживала до жовтня 2007 року, шлюбні відносини припинені з 2007 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Також вказувала, що спільне життя не склалося. Відповідач з 2007 року проживає за кордоном. Вважала недоцільним і неможливим подальше збереження сімї. Шлюбні стосунки фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Малолітній син за їх взаємною згодою проживає із нею. З питань щодо виховання сина, поділу майна та розірвання шлюбу спору немає. Посилаючись на зазначене, просила суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] надав суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, без проведення фіксації судового процесу, підтримала викладене в позовній заяві, наполягала на позовних вимогах, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, без проведення фіксації судового процесу, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Частиною другою ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їх дітей. З матеріалів справи вбачається, що 16.08.1997 року відділом РАЦС міськвиконкому м.Запоріжжя був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 829 (а.с.4), прізвище [PERSON] змінено на [PERSON]. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Судом встановлено, що сторони мешкають окремо з 2007 року , спільне господарство не ведуть, спору про розподіл майна немає. Після розірвання шлюбу дитина за згодою сторін залишиться проживати із позивачем. Примирення та збереження сімї неможливе. Зваживши та встановлені факти, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і збереження сім'ї неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про прізвище дружини, після розірвання шлюбу, судом не вирішувалося, у звязку з тим, що відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася.

Outcome: approved