Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-05 00:00:00

23.08.2012 року позивач звернувся з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №47 по вул. Жмеринська, 24 в м. Києві, зобовязання ВГІРФО Святошинського РУ ГУ МВС України зняти відповідача з реєстраційного обліку. Вимоги мотивовані тим, що 20.09.1998 року між позивачем та відповідачем, який є громадянином [PERSON] був укладений шлюб, після якого відповідач був зареєстрований за адресою позивачки та її батьків, а саме: [ADDRESS], з 1999 року шлюбні відносини між сторонами були припинені, відповідач забрав свої речі та переїхав до Пакистану. Враховуючи наведене, позивач вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, у звязку з чим просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач повторно не зявився в судове засідання, повідомлявся про слухання справи в установленому чинним законодавством порядку. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник ВГІРФО Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською РДА м. Києва від 11.11.1997 року № 3970 (а. с. 8 копія свідоцтва). 20.09.1997 року між [PERSON]А.М. та [PERSON] укладено шлюб, про що у Відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва здійснено актовий запис №885, що підтверджується свідоцтвом на укладення шлюбу серії І- БК №408661 (а. с. 11 копія свідоцтва про укладення шлюбу). Після укладення шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище «Мохаммад». 18.09.1998 року у сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії IІ-БК № 300318 від 08.08.2000 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва (а. с. 12 копія свідоцтва про народження). Згідно відомостей адресно-довідкового відділу УГІРФО ГУМВС України в м. Києві відповідач зареєстрований за адресою: [INFO] (а. с. 16). Частиною 4 статті 156 ЖК УРСР встановлено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР). Отже, в силу наведених норм до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина (чоловік) наймача, діти наймача, батьки наймача. Оскільки позивач є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], то в силу наведених положень житлового законодавства відповідач є членом сім'ї власника квартири. Виселення членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) регламентується ст. 157 ЖК УРСР. Відповідно до вказаної норми членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Частиною першою статті 116 ЖК УРСР встановлено: якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Позивач не наводить жодну із підстав виселення, передбачені ч. 1 ст. 116 ЖК УРСР. Представником позивача також не доведено існування підстав для виселення відповідача, згідно ст. ст. 116, 157 ЖК УРСР. Виселення членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) здійснюється виключно за вимогами ст. 157, яка міститься в [PERSON] 6 Розділу ІІІ ЖК УРСР, інших підстав не передбачено, а в даному випадку такі підстави відсутні. Звертаючись до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, позивач обґрунтовує свої вимоги положеннями ст. ст. 71-72 ЖК УРСР, проте, вказані норми містяться у [PERSON] 2 Розділу ІІІ ЖК УРСР та регулюють питання користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Вказані норми не підлягають до застосування у правовідносинах, що розглядаються судом, оскільки в даному спорі розглядається питання користування жилими приміщеннями в квартирі приватного житлового фонду, що регулюється Главою 6 Розділу ІІІ ЖК УРСР. Враховуючи наведене, відсутні правові підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою №47 в будинку 24 по вулиці Жмеринській в м. Києві та зняття відповідача з реєстраційного обліку.

Outcome: dismissed