Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-14 00:00:00

В січні 2012 року [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON], Чернівецької міської ради про визнання нечинним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, усунення небезпечних умов проживання та відшкодування матеріальної шкоди. Посилалися на те, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є власником квартири №3 в цьому ж будинку. Відповідно до п.1.2 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №295/8 від 11.05.2010 року йому було замінено правовстановлюючий документ на свідоцтво про право власності на дану квартиру у звязку з переплануванням квартири, проведеним згідно рішення виконавчого комітету Шевченківської районної Ради м.Чернівці від 25.08.1999 року №120/9. Вважають дане рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки перепланування квартири проведено з відхиленням від проекту реконструкції та не відповідає рішенню виконавчого комітету Шевченківської районної Ради м.Чернівці від 25.08.1999 року №120/9. Відповідачем [PERSON] під час реконструкції належної йому квартири допущено самочинне виконання будівельних робіт, в тому числі з обладнанням на горищі будинку, що є спільною власністю співвласників квартир будинку, додаткових приміщень. Згоди на таку реконструкцію вони не давали, чим порушено їх право власності. Крім цього, реконструкція виконана без погодження з необхідними службами, з порушенням будівельних норм і правил. Дані порушення призвели до перевищення концентрації чадного газу в їх квартирі, наднормативних навантажень на несучі конструкції та загрожує обвалом міжповерхового перекриття. Порушення конфігурації даху призводить до руйнації козирка над балконом їх квартири та створює загрозу для життя мешканців будинку взимку, оскільки снігові маси та лід з даху будинку обрушуються на прохід до підїзду будинку. Вартість робіт по заміні покриття козирка складає 655 грн. Також зазначали, що внаслідок проведення будівельних робіт в квартирі №3 відповідачем [PERSON] влаштовано кухню та вбиральню, які знаходяться над кімнатою 2-2 площею 6,3 кв.м. квартири №2. Каналізаційна труба з вбиральні квартири відповідача проходить по стелі квартири №2. 23.02.2011 року та 01.10.2011 року з квартири відповідача стались заливи кімнати 2-2 квартири №2, внаслідок чого виникли пошкодження стелі та стін. Вартість відновлювального ремонту становить 2718 грн. Просили визнати нечинним та скасувати п.1.2 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської Ради №295/8 від 11.05.2010 року щодо заміни правовстановлюючого документу на свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] на ім.я [PERSON]; зобовязати відповідача [PERSON] привести квартиру №3 до попереднього стану, що існував до реконструкції; стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок затоплення квартири в сумі 2718 грн. та вартість робіт по заміні покриття козирка на балконом їх квартири в сумі 655 грн. та стягнути судові витрати по справі. В травні 2012 року позивачі змінили позовні вимоги. Посилалися на те, що відповідно до договору дарування від 22.03.2011 року власником квартири [ADDRESS] стала [PERSON] Оспорюване рішення виконкому Чернівецької міської ради від 11.05.2010 року є також незаконним, оскільки ним було передано відповідачу [PERSON] у власність неподільне спільне майно (допоміжні приміщення) у вигляді коридорів, сходових клітинок, підвалів та горища. У звязку із цим, просили визнати нечинним та скасувати п.1.2 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської Ради №295/8 від 11.05.2010 року щодо заміни правовстановлюючого документу на свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] на ім.я [PERSON]; зобовязати відповідачку [PERSON] привести квартиру №3 до попереднього стану, що існував до реконструкції; стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок затоплення квартири в сумі 2718 грн. та вартість робіт по заміні покриття козирка на балконом їх квартири в сумі 655 грн. та стягнути солідарно судові витрати по справі В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та підтвердили обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Чернівецької міської ради в судове засідання не зявилась, надала заяву в якій просить відмовити в позові і справу слухати у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позову не визнала. Третя особа позовні вимоги підтримала. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши всі докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов є безпідставним та в його задоволенні слід відмовити. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 20 липня 2007 року (а.с.10). Відповідач [PERSON] відповідно до договору обміну житла від 08.10.1998 року став власником квартири №3 в даному будинку. Квартира складалася з двох жилих кімнат загальною площею 63,10 кв.м., в тому числі житловою площею 43,80 кв.м. (а.с.22-23). Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради м.Чернівці №120/9 від 25.08.1999 року та №50/3 від 22 березня 2000 року [PERSON] дозволено провести перепланування квартири з обладнанням на площі горища та на площі коридору приміщень (а.с.24). Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №295/8 від 11.05.2010 року вирішено замінити наявний правовстановлюючий документ на свідоцтво про право власності [PERSON] на квартиру №3 в житловому будинку на вул..Братів Руснаків, 24 загальною площею 120,50 кв.м., в тому числі пять житлових кімнат площею 92,80 кв.м., яка належить на праві приватної власності, у звязку із переплануванням квартири, проведеним згідно з рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної в місті ради від 25.08.1999 року №120/9 (а.с.17). Суд вважає, що дане рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради є законним. Як вбачається з тексту позовної заяви, що позивачі вважають дане рішення незаконним, оскільки відповідачем [PERSON] проведено перепланування квартири з порушенням будівельних норм та правил, без їх згоди як співвласників квартир будинку, без затвердження технічної документації всіма необхідними службами. Крім цього, вважають, що проведеним переплануванням порушуються їх права, оскільки йде витік чадного газу, вбиральня розташована над житловою кімнатою, порушення конфігурації даху негативно впливає на козирок над балконом. Тобто фактично позивачі оспорюють правомірність перепланування та відповідність будівельним нормам та правилам. Так, судом встановлено, що перепланування квартири відповідачем [PERSON] проведено згідно з рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної в місті ради від 25.08.1999 року №120/9 та від 22 березня 2000 року №50/3. Рішення виконавчого комітету Шевченківської районної ради від 25.08.1999 року та правомірність перепланування і дотримання будівельних норм і правил квартири №3 були предметом судового спору в цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], виконкому Шевченківської районної ради м.Чернівці, Чернівецької міської ради про визнання рішень виконавчого комітету недійсними, зобовязання усунути відхилення від проекту реконструкції квартири, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25 травня 2009 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 5 серпня 2009 року, в задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], виконкому Шевченківської районної ради м.Чернівці, Чернівецької міської ради в частині визнання рішень виконавчого комітету недійсними, зобовязання усунути відхилення від проекту реконструкції квартири, відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено (а.с.82-92, 93-99). Судом також встановлено, що у відповідача [PERSON] в якості правовстановлюючого документу був договір обміну житла від 8.10.1998 року, в якому загальна площа квартири зазначена 63,10 кв.м., в тому числі житлова 43,80 кв.м. Оскільки перепланування квартири виконано на підставі рішення виконавчого комітету Шевченківської районної в місті ради від 25.08.1999 року №120/9 та рішення від 22 березня 2000 року №50/3 та внаслідок перепланування квартири площа її змінилася, то у відповідача виникла необхідність у заміні правовстановлюючого документу. Суд вважає, що приймаючи рішення №295/8 від 11.05.2010 року виконавчий комітет Чернівецької міської ради діяв правомірно, тобто у відповідності до діючого законодавства та в межах наданих повноважень. Доводи позовної заяви про те, що оспорюваним рішенням [PERSON] надано у власність приміщення, які є допоміжними та перебували у власності співвласників квартир будинку і вони на це своєї згоди не давали, не заслуговують на увагу, оскільки дозвіл на перепланування квартири із збільшенням площі за рахунок горища та коридору надавався рішеннями виконавчого комітету Шевченківської районної в місті ради від 25.08.1999 року №120/9 та від 22 березня 2000 року №50/3. В той період часу позивачі не були власниками квартири в будинку, а були наймачами житлового приміщення. З огляду на викладене в задоволенні позову в частині визнання нечинним та скасування п.1.2 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської Ради №295/8 від 11.05.2010 року щодо заміни правовстановлюючого документу на свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] на ім.я [PERSON] та зобовязання відповідача [PERSON] привести квартиру №3 до попереднього стану, що існував до реконструкції слід відмовити. Що стосується вимог про стягнення матеріальної шкоди, завданої пошкодженням козирка над балконом квартири позивачів, то вона задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ст..60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу. В позовній заяві позивачі стверджують, що внаслідок зміни конструкції даху постійно пошкоджується козирок над балконом їх квартири. З висновку експертного будівельно-технічного дослідження №157 від 22 квітня 2010 року вбачається, що пошкодження козирка сталося внаслідок обрушення снігу та льоду. Вартість робіт по заміні козирку складає 655 грн. (а.с.54-60). Суд не приймає даний висновок до уваги, оскільки в ньому не зазначено, коли саме сталося пошкодження козирка, в чому це пошкодження виявляється. Як вбачається з матеріалів справи, що ремонтно-будівельні роботи, в тому числі по заміні даху були проведені в період 1998-2000 роки. В запитанні №4 висновку спеціаліста від 22 квітня 2010 року адвокат [PERSON] зазначила дату пошкодження козирка січень-лютий 2010 року, тобто через десять років після ремонтних робіт. Проте, дане пошкодження козирка не зафіксовано і не доведено будь-якими іншими доказами. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачі належними та допустимими доказами не довели в судовому засіданні спричинення шкоди по пошкодженню козирка над балконом їх квартири саме внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] З матеріалів справи також вбачається, що 23 лютого 2011 року та 1 жовтня 2011 року сталося залиття квартири позивачів. Дані обставини підтверджені актами КЖРЕП №5 (а.с.65, 66). Відповідно до договору дарування квартири від 22 березня 2011 року власником квартири [ADDRESS] є відповідачка [PERSON] (а.с.130-131). Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За загальним правилом умовами відповідальності є протиправна поведінка, наявність шкоди (майнової, моральної), причинного зв'язку та вини заподіювача. Установлено, що факт залиття, наявність спричиненої цим майнової шкоди не заперечуються. Оспорюється наявність вини відповідачів [PERSON] та [PERSON] Як видно з матеріалів справи, зокрема з акту КЖРЕП-5 від 23.02.2011 року, що причиною заливу є вихід з ладу унітазу в квартирі №3. На той час власником квартири №3 був відповідач [PERSON] Висновок експертного будівельно-технічного дослідження, який би давав вартість відновлювального ремонту саме після цього заливу, в матеріалах справи відсутній. Проте в матеріалах справи є висновок експертного будівельно-технічного дослідження №209 від 26 жовтня 2011 року (а.с.67-70), який дає вартість відновлювального ремонту, який необхідно виконати в житловій кімнаті та вбиральні квартири [ADDRESS], зроблений після заливу 1 жовтня 2011 року, із врахуванням двох затоплень та в той час, коли був інший власник квартири №3. З даного висновку неможливо зробити розрахунок сум ремонту, які слід було проводити після першого заливу та після другого заливу окремо. А тому суд вважає, що позивачами належними та допустимими доказами не доведена шкода, що заподіяна внаслідок заливу 23 лютого 2011 року. З акту КЖРЕП №5 від 1 жовтня 2011 року вбачається, що 1 жовтня 2011 року стався залив квартири [ADDRESS]. Власником квартири №3 на той час була [PERSON] Проте в даному акті не зазначена причина затоплення. Відповідач [PERSON] заперечує свою вину у затопленні і зазначає, що до неї в квартири представники КЖРЕПу не піднімалися і квартиру не оглядали. Також зазначає, що у неї в квартирі вся сантехніка справна і квартиру №2 вона не заливала. Будь-яких інших доказів про причини затоплення квартири позивачів 1 жовтня 2011 року в матеріалах справи немає. З огляду на наведене, суд вважає, що позивачі не довели в судовому засіданні що залив 1 жовтня 2011 року стався саме внаслідок протиправної поведінки відповідачки [PERSON], наявність шкоди (зокрема її розміру з врахуванням тільки одного заливу 1 жовтня 2011 року та без врахування заливу 23 лютого 2011 року) та причинний звязок і вину заподіювача. З врахуванням наведених обставин суд вважає, що в задоволенні позову в частині відшкодування шкоди, завданої заливами квартири позивачів також слід відмовити.

Outcome: dismissed