Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-21 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] 26 жовтня 2012 р. звернулась до Дружківського міського суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційний банк '"Приватбанк" про визнання наказів незаконними. стягнення ненарахованої заробітної плати та моральної шкоди \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що наказом від 05 травня 2005 року її було прийнято на посаду «менеджер, фахівець з карточних продуктів корпоративного бізнесу» Словянського відділення ЗАТ КБ «ПриватБанк», з 18 грудня 2008 року відповідно до наказу №Э.КТ-ПП-2008-1019 її було переведено «спеціалістом із залучення вкладів фізичних осіб відділення А/Менеджер» Дружківського відділення Краматорського філіалу ЗАТ КБ «ПриватБанк». 09 квітня 2012 року провідним фінансовим консультантом з продажу послуг GOLDклуба заступником керівника відділення / провідним економістом заступником начальника Дружківського відділення Краматорської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] позивачці було усно повідомлено про те, що з 09 квітня 2012 року наказом про переміщення №Э.КТ-ПП-2012-129 від 09 квітня 2012 року по Краматорській філії банку вона переведена на посаду касира-операціоніста 2 категорії. З наказом її належним чином не ознайомили. У звязку з тим, що призначення передбачало виконання нової роботи, що не відповідає спеціальності позивачки, її кваліфікації та займаній посаді, воно істотно змінювало трудові функції, умови та оплату праці, що передбачені трудовою угодою, а також було проведено без її згоди, - позивачка предявила вимоги поновити її на посаді. Наказом від 19.04.2012 року №Э.КТ-ПП-2012-137 про переміщення позивачку було переведено на посаду «спеціаліст із залучення вкладів фізичних осіб/менеджера», призначення знов пройшло без її згоди, про наявність наказу позивачці знов стало відомо через [PERSON], з наказом її не ознайомили, копії не надали. 15.05.2012 року наказом №Э.КТ-0.0.0.0/17-29 накази №Э.КТ-ПП-2013-129 выд 09.04.2012 року та №Э.КТ-ПП-2012-137 від 19.04.2012 року було відмінено.. Також позивачці не доплатили заробітну плату за шість днів червня 2012 року у сумі 497 грн. 20 коп. та сім днів липня 2012 року у сумі 453 грн. 97 коп., виходячи із середнього заробітку 1491 грн. 60 коп. 01.08.2012 року позивачка дізналась, що у неї змінений графік роботи встановлений неповний робочий час та 0,5 ставки, про вказані зміни її ніхто не повідомив, наказу не надав. До наступного часу позивачка не ознайомлена з наказом №Э.КТ.0.0.0.0/17-31 від 17.05.2012 року «Про зміну істотних умов праці спеціаліста із залучення вкладів фізичних осіб Дружківського відділення Краматорської філії ПАТ КБ «ПриватБанк»[PERSON]С.», а також з наказами №Э.КТ-ГР-2012-14519384 від 25.07.2012 року про затвердження графіку роботи, згідно до якого позивачці встановлено 4-х годинний робочий день на 0,5 ставки, та №Э.КТ-ПП-2012-267 від 26.07.2012 року про зміну категорії позивачки з 10.3 на 10.2, у звязку з чим, вона втрачала з 01.08.2012 року щомісяця по 253 грн. 40 коп. В судове засідання 11 грудня 2012 року позивачка надала уточнену позовну заяву, в якій вказала, що вона просить суд відмінити як незаконні накази №Э.КТ.0.0.0.0./17-31 від 17.05.2012 року, №Э.КТ-ГР-2012-14519384 від 25.07.2012 року, №Э.КТ-ПП-2012-267 від 26.07.2012 року, стягнути з відповідача на її користь недораховану заробітну плату з 01.08.2012 року по час винесення рішення судом, моральну шкоду у сумі 20000 грн., витрати по оплаті юридичної допомоги у сум 500 грн.(а.с.47) Позивач зявилася у судове засідання та підтримала свої позовні вимоги частково, так вона пояснила, що заробітну плату в сумі 2148 грн. 97 коп, вона вже отримала, тому при визначені їй недонарахованої заробітної плати просить виключити цю суму. В іншій частині просить позовні вимоги задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник позивача [PERSON] в судове засідання зявився, підтримав позов в повному обсязі. Відповідач ПАТ КБ "Приватбанк" в судове засідання зявився, проти позовних вимог заперечує в повному обсязі та пояснює, що про зміну істотних умов праці позивачку було повідомлено наказом №Э.КТ.0.0.0.0/17-31 від 17.05.2012 року за два місяці, як того вимагає законодавство, а з наказами №Э.КТ-ГР-2012-14519384 від 25.07.2012 року, №Э.КТ-ПП-2012-267 від 26.07.2012 року її було повідомлено у електронному вигляді в системі «ПриватДок», а також в письмовому вигляді, проте підписувати накази вона відмовилась, про що складені відповідні акти. Також представник відповідача вважає, що позивачка не довела спричинення діями відповідача їй моральної шкоди, не підтверджено її розмір. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню підлягають частково з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] було прийнято до Словянського відділення ЗАТ КБ «ПриватБанк» на посаду «менеджер, фахівець з карткових продуктів корпоративного бізнесу» 05.05.2005 року, а 18.12.2008 року переведено «спеціалістом із залучення вкладів фізичних осіб відділення групи А/Менеджер»Дружківського відділення Краматорської філії ЗАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується наказом №Э.КТ-ПП-2008-1019та копією трудової книжки (а.с.80-81). Наказом №Э.КТ-ПП-2012-129 від 09 квітня 2012 року [PERSON] було переведено на посаду касира-операціоніста 2 категорії. Наказом №Э.КТ-ПП-2012-137 від 19.04.2012 року (а.с.66-67). Вказані накази було відмінено наказом №Э.КТ-0.0.0.0/17-29 від 15.05.2012 року (а.с.68). Відповідно до наказу №Э.КТ.0.0.0.0/17-31 від 17.05.2012 року [PERSON] з 01.08.2012 року були змінені істотні умови праці, встановивши для неї неповний робочий час тривалістю 4 години на день з оплатою праці по категорії 10.2.15 (1238,20 грн.) згідно штатного розпису пропорційно відпрацьованому часу (а.с.24-25). Наказом №Э.КТ-ГР-2012-14519384 від 25.07.2012 року [PERSON] затверджено графік роботи з 01.08.2012 року у чотири години на день, а наказом №Э.КТ-ПП-2012-267 від 26.07.2012 року встановлено оплату праці по категорії 10.2 пропорційно відпрацьованому часу. Відповідно до ст. 32 КЗпП переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника, оскільки передбачає зміну істотних умов трудового договору. Пункт 31 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 містить роз'яснення, відповідно до якого переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором. Не вважається переведенням, що потребує згоди працівника, переміщення його на тому ж підприємстві (в установі, організації) на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ на території підприємства в межах тієї ж місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою і з тими ж істотними умовами праці. Однак і переміщення не може бути безмотивним, не обумовленим інтересами виробництва. Згідно з ч.3 ст.32 Кодексу законів про працю України, у звязку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніш ніж за два місяці. Відповідно до ч.4 ст.32 КЗпПУ, коли колишні умови праці не можуть бути збережені, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 КЗпПУ. В судовому засіданні було встановлено, що позивач не надала згоду на зміну умов трудового договору, не погоджувалась із наказами, якими встановлювався неповний робочий день та оплата праці пропорційно відпрацьованому часу, тобто 0,5 частини ставки,.те що зміна істотних умов праці позивачки була повязана із ззмінами в організаціі виробництва ітому не потребувала згоди позивачки відповідач суду не довів, не надавши жодного доказу у підтвердження своїх заперечень. Відповідно до ст..235 КЗпПУ, у разі незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Оскільки суд, вважає, що накази про зменьшення робочого часу відносно позивачки незаконні, то на її користь треба стягнути різницю заробітку за період з 01 серпня 2012 року по 22 січня 2013 року, яка складає 4297, 94 гривень. Відповідач добровільно сплатив позивачці 497 грн, 20 коп за 6 днів червня та 453,97грн. за 7 днів липня. Таким чином, позивач визнав, що різниця заробітку позивачки за один день складає 73,16 гривень. Позивачка просила стягнути за період з 01.08.2012 року по 25.10.2012 недонараховану суму 2148 грн. 97 коп., тобто позивачка вважає, що різниця заробітної плати за 61 робочий день складає саме цю суму. Період з 25.10.2012 р по 21 січня 2013 року складає 61 робочий день, таким чином, виходячі із позовних вимог [PERSON] різниця заробітку за період з 01.08.2012 по 22.01.2013 р. складає 2148,97х2=4297,94 грн. Ні відповідач, ні позивачка не надали суду доказів на підтвердження інших сум недонарахованої заробітної плати. Відповідно до ст..237-1 КЗпПУ відшкодування моральної шкоди власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки діями відповідача були порушені трудові права позивачки, то тсуд, вважає, їй була нанесена моральна шкода, яка вона підлягає задоволенню в сумі 1000 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати, пов'язані з розглядом справи необхідно покласти на відповідача, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, то він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Також з відповідача треба стягнути оплату послуг адвоката у сумі 500 гривень, оскільки вони підтвердженні документально. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved