Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками жилого будинковолодіння, мотивуючи свої вимоги тим, що він являється власником 33/100 частини будинку з відповідною часткою господарських будівель розташованого за адресою: м. Вінниця, вул. Кармелюка, 93-95 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.09.2010 року, посвідченого нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №2-2453. Решта 67/100 частин зазначеного будинку належить відповідачам по справі [PERSON], [PERSON] по 1/10 частині, [PERSON] 9/100 частини, [PERSON]- 2/25 частини, [PERSON] 3/10 частини. Порядок користування конкретними частками будинку між сторонами встановлено, такого порядку вони притримуються, спорів між ними з цього приводу не виникає. Будинковолодіння знаходиться на земельній ділянці, яка виділена згідно рішення виконкому [PERSON] міської ради депутатів трудящих №28/950 від 06.10.1955 року, площею 1032 кв.м. Фактично у користуванні співвласників домоволодіння знаходиться земельна ділянка площею 0,1042 га. Таким чином, різниця становить 0,0010 га, що не перебільшує 6%, які відповідно до п.п. 5.5 «Технічної вказівки щодо визначення меж ділянок спільної та спільної часткової власності фізичних та юридичних осіб на забудованій території у населених пунктах». Про те, що межі земельної ділянки не змінювались з часу її відведення в 1955 році свідчить відсутність претензій до землекористувачів з приводу меж, як з боку [PERSON] міської ради так і від суміжних землекористувачів, які підписали встановлення в натурі меж земельної ділянки від 28.03.2012 року. Порядок користування між позивачем та співвласниками будинковолодіння склався відразу після отримання у власність своєї частини домоволодіння і існує на протязі тривалого часу. В даний час позивач має намір приватизувати частину земельної ділянки, якою фактично користується. Однак оформити приватизацію неможливо, оскільки у позивача відсутній документ, підтверджуючий розмір та межі земельної ділянки. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду, просить суд постановити рішення, яким встановити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,1042 га, яка знаходиться в м. Вінниці по вул. Кармелюка, 93-95 (колишній 91-93), згідно з порядком користування, який фактично склався між позивачем та відповідачами по справі та відповідно до кадастрового плану земельної ділянки від 01.10.2012 року, виготовленого Подільським ДП геодезії, картографії та кадастру, згідно якого: позивач по справі, користується земельною ділянкою розміром 0,0307 га, що позначена на кадастровому плані як зона 1 і зафарбована жовтим кольором; відповідачі по справі користуються земельною ділянкою розміром 0,0471 га, що позначена на кадастровому плані як зони 3,4,5,6,7,8,9 і зафарбовані блакитним кольором; частину спільної ділянки розміром 0,0264 га, що позначена зоною 2 бузкового кольору залишити у спільному користуванні сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі за обставин викладених у ній, просив суд позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. За таких обставин відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності сторін та ухвалює заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини щодо користування земельною ділянкою, які регулюються Земельним кодексом України. Судом встановлено, що позивач являється власником 33/100 частин будинковолодіння з відповідною часткою господарських будівель, розташованих за адресою: м. Вінниця, вул. вул. Кармелюка, 93-95 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.5). Вказане будинковолодіння зареєстроване в КП ВМБТІ за № 1321 в реєстровій книзі №68 (а.с.6). Будинковолодіння знаходиться на земельній ділянці, яка виділена згідно рішення виконкому [PERSON] міської ради депутатів трудящих №28/950 від 06.10.1955 року, площею 1032 кв.м. (а.с.7-10). Згідно технічного паспорту співвласниками будинковолодіння зазначені сторони по справі (а.с.20-25). Згідно акту від 28.03.2012 р. про встановлення в натурі меж земельної ділянки між позивачем та відповідачами було встановлено межі земельної ділянки площею 0,1042 га (а.с. 19). Відповідно до кадастрового плану, виданого ДП «Поділлягеодезкартографія»у позивача з відповідачами у спільному користуванні перебуває земельна ділянка площею 0,1042 га, з яких: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~зона 1 в користуванні [PERSON] - 0,0307 га.; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~зона 2 двір спільного користування 0,0264 га.; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~зони 3,4,5,6,7,8,9 землі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 0,0471 га. -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зона 10 землі [PERSON] міської ради. Відповідно до ст. 120 ЗК України, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Чинний Земельний кодекс України (в ред. 2001р.) не регулює правовідносини, пов'язані з постійним та тимчасовим користуванням землею громадян, тому, у відповідності до п.п.2,3 Прикінцевих положень до ЗК України, застосуванню підлягають земельні кодекси, прийняті на час переходу права власності на будинковолодіння. Відповідно до ст. 30 ЗК УРСР (в ред. 1990р.), який діяв на час переходу права власності на частину будинковолодіння, визначено, що при переході права власності на будівлю або споруду разом з цими об'єктами переходить право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження -будівлі та споруди. Згідно ст. 105 ЗК України (в ред. 1990р.) спори між громадянами, яким належить жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка на праві спільної власності, щодо порядку використання і розпорядження земельною ділянкою вирішуються судом. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди відповідно до ст. 120 ЗК України. Так само ст. 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Стаття 81 Земельного кодексу України визначає, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: при добровільному об'єднанні власникаминалежних їм земельних ділянок; при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; за рішенням суду (ст. 87 ЗК). Статтею 91 Земельного кодексу України (в ред. 1970р.) встановлюється, що особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок. Наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок, які сталися у зв'язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою. Якщо згоди на користування спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується в судовому порядку. Згідно п. 19 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»від 16.04.2004р. №7, у справах за позовами учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння і користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм: житловий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користуванням будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласниками господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки, суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою, суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1, 2 цього ж пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до приватизації або за договором оренди. Відповідно до п.12 Перехідних положень ЗК України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд вважає можливим встановити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками будинковолодіння по фактичному користуванню земельною ділянкою, відповідно до плану, складеного ДП «Поділлягеодезкартографія», оскільки такий порядок користування земельними ділянками не порушує права учасників процесу та інших осіб. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved