Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-08 00:00:00

19 грудня 2012 року позивач - КС «Аккорд» звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідно до кредитного договору №1119 К №7, укладеного між кредитною спілкою та [PERSON] від 22.02.2008 року, останньому було надано кредит у розмірі 1978,30 гривень зі сплатою відсотків за кожен день користування кредитом у розмірі 0,11507 %, строком до 22.12.2008 року. Відповідач в порушення норм діючого законодавства та умов зазначеного договору свої зобовязання належним чином не виконав в результаті чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 4046,94 гривень. Просив стягнути з відповідача наведену заборгованість, а також суму інфляційної складової та трьох відсотків річних від суми заборгованості у розмірі 2340,51 гривень. Представник позивача КС «Аккорд» у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не прибув, надавши заяву про визнання предявленого позову. Просив вирішувати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 22 лютого 2008 року між КС «Аккорд» (надалі-Кредитор), з одного боку, та [PERSON] (надалі - Позичальник), з іншого, було укладено кредитний договір №1119 К №7 (надалі - Кредитний договір), за умовами якого Кредитор надав Позичальникові кредит у сумі 1978,30 гривень зі сплатою відсотків за кожен день користування кредитними коштами у розмірі 0,11507, строком до 22.12.2008 року. При цьому позичальника [PERSON] було ознайомлено із умовами зазначеного кредитного договору, порядком та строками здійснення погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за його користування, а також з наслідками невиконання або неналежного виконання умов договору, що засвідчено його особистими підписами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно із ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 4.3 Кредитного договору Позичальник зобовязався здійснювати погашення суми кредиту та процентів по кредиту у сумах, що обумовлені графіком погашення, щомісячно до 26-го числа, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. З наданих представником позивача розрахунків платежів по кредиту вбачається, що позичальник [PERSON] свої зобовязання належним чином та в обумовлений договором строк не виконав та станом на день вирішення справи існує заборгованість у сумі 4046,94 гривень, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1894,52 гривень, суми заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 1552,42 гривень, пені у сумі 600,00 гривень. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, в сенсі наведеної норми суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних за прострочення грошового зобовязання підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим факт неналежного виконання позичальником [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором та утворення заборгованості у сумі 4046,94 гривень, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача дану суму заборгованості з урахуванням інфляційної складової та трьох відсотків річних у загальному розмірі 6387,45 гривень, як доведеному в ході судового засідання. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та моральним засадам суспільства, не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у розмірі 214,60 гривень. На підставі ст. ст. 628, 629, 651, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved