Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-15 00:00:00

Комунальне підприємство «Водоканал»звернулось до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], які проживають за адресою: [INFO], заборгованість за послуги по оплаті за воду і послуги каналізації в сумі 14128,31 гривень, а також судові витрати, повязані зі сплатою ним при предявленні позову судового збору у розмірі 214,60 гривень, посилаючись на те, що у період з 01.08.2006 року по 01.03.2012 року включно позивач надав відповідачам за адресою їх проживання послуги з постачання води і каналізації на загальну суму 14128,31 гривень. На момент подачі позову відповідачі не здійснили оплату за надані послуги, тому позивач просить стягнути з останніх солідарно суму боргу. В судове засідання представник позивача не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі, будучі належним чином повідомлені судом про час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживають за адресою: [INFO](а.с.5), та є споживачами води і послуг каналізації (особовий рахунок №115308254), що надаються комунальним підприємством «Водоканал»(а.с.6). Згідно розрахунку суми заборгованості, зробленого позивачем, відповідачі мають заборгованість за споживання води і отриманих послуг каналізації за період з 01.08.2006 року по 01.03.2012 року включно в сумі 14128,31 гривні, яку добровільно ними не сплачено (а.с.4). Відповідно до п.2.2 статуту комунального підприємства «Водоканал», затвердженого 03.09.1993 року розпорядженням виконкому Запорізької міської Ради народних депутатів, предметом діяльності підприємства є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям міста й області питної води відповідно до існуючого Державного стандарту та з переданими на експлуатацію Підприємству параметрами мереж і санітарно-технічних робіт (а.с.9). На підставі пункту 3.1 рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №546 від жовтня 1999 року, начальник управління житлового господарства передав функції по збору платежів від населення, що мешкає в житлових будинках комунальної власності, державному комунальному підприємству «Водоканал»(а.с.8). Відповідно до ст.ст.67, 68 Житлового кодексу України, наймачі (власники) квартир зобовязані своєчасно, не пізніше 10 числа наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і каналізації. Статтею 64 Житлового кодексу України передбачено, що члени сімї наймача, що проживають разом з ним, несуть солідарну відповідальність за зобовязаннями з договору найму житлового приміщення. Згідно п.5 ч.3 ст.20, ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»власник та наймач (орендатор) будинку, квартири споживач послуг зобовязаний, у тому числі, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Відповідно до ч.2 ст.62 Житлового кодексу України до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства. Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). На підставі ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідачів, які виразились в порушенні строків та порядку оплати послуг з водопостачання і каналізації, позивач зазнав збитків, які підлягають відшкодуванню. У звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати, підлягають стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Outcome: approved