Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-06 00:00:00

28.01.013 року ПАТ КБ „Надра звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовувало тим, що між ВАТ КБ Надра, правонаступником якого є ПАТ КБ Надара та [PERSON] 13.02.2008 року уклав кредитний договір № 1/ЕМК/ЦО/2008-980. На виконання цього договору [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 30000 гривень, із розрахунку 30,0% річних строком з 13.02.2008 року по 12.02.2010 року. Того ж дня ВАТ КБ „Надра уклав з [PERSON] договір поруки, за умовами якого [PERSON] взяла на себе зобовязання відповідати перед банком за неналежне та несвоєчасне виконання [PERSON] кредитного договору. [PERSON] в свою чергу, умов договору не дотримався, до 12.02.2010 року кредит не повернув. У звязку з чим виник борг за кредитним договором, розмір якого станом на 23.11.2011 року становить 98\~ 912,07 гривень. Від добровільного та самостійного його погашення [PERSON] ухиляється, тому ПАТ КБ „Надра просить суд стягнути борг за кредитним договором солідарно з [PERSON] та [PERSON]. В судове засідання представник позивача не зявився, в позовній заяві просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечував /а.с. 5/. Дослідивши матеріали справи та наданий представником позивача розрахунок, суд вважає, що позов ПАТ КБ „Надра обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 лютого 2008 року ВАТ КБ „Надра, правонаступником якого є ПАТ КБ Надара уклав з [PERSON] кредитний договір №1/ЕМК/ЦО/2008-980 /а.с. 6-8/, за умовами якого ПАТ КБ „Надра зобовязався надати кредит на споживчі потреби у національній валюті України на загальну суму 30\~ 000,00 грн., а [PERSON] зобовязався щомісячно до 12.02.2010 року повертати по частинам кредит та сплачувати 30 відсотків річних за користуванням ним. Того ж дня ПАТ КБ „Надра уклав з [PERSON] договір поруки /а.с. 10-11/, за умови якого [PERSON] поручилася перед банком за належне та своєчасне виконання [PERSON] кредитного договору. 13 лютого 2008 року на виконання договору кредиту ПАТ КБ „Надра видав [PERSON] грошові кошти, у розмірі 30\~ 000,00 гривень /а.с. 21/. У відповідності до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Зокрема, згідно зі ст. 1050 цього ж Кодексу якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, яку заборгував позичальник, а також вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити належних йому процентів. Крім того, згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки та відшкодування збитків. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує обумовлені договором грошові зобовязання: не повертає частки кредиту та не сплачує відсотки за користування ним. У звязку з цим, у неї виник борг, розмір якого становить 98\~ 912,07 грн. Достовірність цього розрахунку підтверджується письмовими розрахунками /а.с. 12-13/. ПАТ КБ „Надра повідомляв [PERSON] та [PERSON] про факт виникнення заборгованості та її розмір, разом з тим, останні ухиляються від виконання грошового зобовязання. Проаналізувавши ці обставини в сукупності, суд дійшов до висновку, що з [PERSON] та [PERSON] належить примусово стягнути на користь ПАТ КБ „Надра борг за кредитним договором у розмірі 98\~ 912,07 гривень . Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі слід покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved