Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-27 00:00:00

У березні 2011 року ЗАТ «Європейський страховий альянс» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] збитків у сумі 7653,92 грн. та судових витрат. Позов обґрунтований тим, що 25 вересня 2008 року між ЗАТ «Європейський страховий альянс» та ВАТ КБ «Іпобанк» було укладено договір страхування автотранспортних засобів щодо транспортного засобу Toyota Prado д.н.з. №АА2593ВВ. 19 липня 2009 року з вини водія [PERSON] сталася дорожньо транспортна пригода, внаслідок якої застрахований за вказаним договором автомобіль отримав механічні пошкодження. Позивачем за заявою страхувальника було здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику в сумі 24161,63 грн. Цивільна відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», а тому позивач із метою досудового врегулювання спору 25.10.2010 року звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» та відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування - відшкодування збитків у розмірі 16508,71 гривень (оцінена шкода відповідно до звіту №55/09 від 10.08.2009 року) та 7653,92 гривні відповідно. 22.12.2010 року між ЗАТ «Європейський страховий альянс» та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено угоду № 51-10/Р про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 16508,71 гривень. Таким чином різниця між фактичним розміром матеріальної шкоди і страховою виплатою складає 7653,92 гривні і у відповідності до приписів ст.1194 ЦК України підлягає стягненню з відповідача. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 грудня 2012 року позовні вимоги ЗАТ «Європейський страховий альянс» задоволено; стягнуто з [PERSON] на користь ПрАТ «Європейський страховий альянс» витрати повязані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 7653, 92 грн.; вирішено питання розподілу судових витрат по справі. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на його незаконність, у звязку з допущеними порушеннями судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ПрАТ «Європейський страховий альянс» не було надано доказів на підтвердження обґрунтованості розміру вартості відновлюваного ремонту пошкодженого автомобілю Toyota Prado, яка становить 24162, 63 грн., та доказів стосовно законності розподілу суми виплаченого страхового відшкодування на дві частини, оскільки вона, за своїм змістом, є прямим матеріальним збитком, який не підлягає поділу. Апелянт наголошує на тому, що розмір заподіяного збитку не перевищує обовязкового ліміту страхової відповідальності [PERSON], в звязку з чим позов було предявлено до неналежного відповідача, оскільки заподіяний збиток в порядку регресу має бути в повному обсязі відшкодований за рахунок ПрАТ «СК «Уніка», в якій [PERSON] застрахував свою цивільну відповідальність. Вислухавши суддюдоповідача, заслухавши пояснення відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.303 ЦПК України, апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що по справі жодним доказом не підтверджено обовязку ПрАТ «СК «Уніка» сплатити заявлену у позові суму і не надано суду доказів на спростування звіту про визначення вартості матеріального збитку, а тому невідшкодована вартість відновлюваного ремонту автомобілю підлягає стягненню з відповідача. Проте з таким висновком місцевого суду не може погодитись апеляційний суд, оскільки він не грунтується на матеріалах справи. Апеляційним судом по справі встановлено, що 25 вересня 2008 року між ЗАТ «Європейський страховий альянс» та ВАТ КБ «Іпобанк» було укладено договір страхування автотранспортних засобів № 2003521, за яким застраховані майнові інтереси банку, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом автомобілем - Toyota Prado д.н.з. №АА2593ВВ (а.с.5 - 9). Власником зазначеного автомобілю є [PERSON] (а.с. 11), якою він був переданий в оренду ВАТ КБ «Іпобанк» за договором оренди від 4 липня 2008 року (а.с. 13 15). 19.07.2009 року на 68 км. а/д Київ Одеса [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «Фіат Івеко», державний номерний знак 30611ТС не вибрав безпечну швидкість руху, допустив зіткнення з автомобілем «Тойота Прадо», державний номерний знак [NUMBER]. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2009 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 43). На момент вчинення зазначеної дорожньо транспортної пригоди цивільно правова відповідальність водія [PERSON] була згідно полісу ВС № 5146823 від 25 березня 2009 року застрахована в ЗАТ СК «Кредо - Класик» (а.с.158), правонаступником якої є ПрАТ «СК «Уніка». За повідомленням ВАТ КБ «Іпобанк» про страхову подію з транспортним засобом «Тойота-Прадо» та заявою на виплату страхового відшкодування (а.с. 16), на підставі страхового акту № 2343/09/50/ТР25/00/2 від 24.09.2009 року (а.с.39) ЗАТ «Європейський страховий альянс» було перераховано ФОП [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 24 162,63 грн. (а.с.40-41). Зазначена сума була визначена узгоджувальним рахунком № 24 від 03.09.2009 року, складеним між ФОП [PERSON] та ТОВ «Європейський страховий альянс», замовником якого є [PERSON] 25.10.2010 року ЗАТ «Європейський страховий альянс» звернулося до ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування по 16508 грн. 71 коп. та 7653 грн. 92 коп. відповідно (а.с.48-49). 22.12.2010 року між ЗАТ «Європейський страховий альянс» та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено угоду № 51-10/Р про зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с.46), розмір страхового відшкодування був погоджений у сумі 16508 грн. 71 коп. (вартість матеріального збитку, визначеного згідно звіту а.с. 19 -25). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Виходячи із суті такого страхування, Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. Відповідно до п. 7.5 договору страхування від 25 вересня 2008 року (а.с. 5-10) визначення розміру страхового відшкодування здійснюється на підставі: 7.5.1. калькуляції витрат на відновлення транспортного пошкодженого транспортного засобу, яка складається страховиком за актом автотоварознавчої експертизи (дослідження); 7.5.2. документів СТО, що авторизована або погоджена Страховиком, які підтверджують необхідні витрати на ремонт транспортного засобу. Документи приймаються страховиком за умови, що з ним було попередньо узгоджено у письмовій формі калькуляцію (при невиконанні цієї умови розрахунок проводиться згідно п. 7.5.1.) Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 10.08.2009 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Toyota Prado д.н.з. №АА2593В внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 16508,71 грн. (а.с. 19-25). Як вбачається із заяви про виплату страхового відшкодування (а.с. 16) страхувальник ВАТ КБ «Іпобанк» просив належну йому суму страхового відшкодування виплатити на СТО за реквізитами згідно акту виконаних робіт (а.с. 16). В матеріалах цивільної справи відсутній акт виконаних робіт, яким були б підтверджені необхідні витрати на ремонт Toyota Prado д.н.з. №АА2593В, наявний лише узгоджувальний рахунок від 03.09.2009 року, складений на замовлення не страхувальника (ВАТ КБ «Іпобанк»), а власника автомобілю [PERSON], яка не є стороною договору страхування. Страхове відшкодування було виплачене шляхом перерахування за платіжними дорученнями ФОП [PERSON] суми 24 162,63 грн. (а.с. 40-41) за відсутності акту виконаних робіт. Виходячи з викладеного, страховик, ВАТ «Європейський страховий альянс» не може вимагати від безпосереднього заподіювача шкоди [PERSON], суму, яку він виплатив з порушенням умов договору страхування. Таким чином, районний суд дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Закритого акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову Закритого акціонерного товариства «Європейський страховий альянс». Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, у звязку з задоволенням апеляційної скарги та ухваленням рішення про відмову у задоволенні позову, на користь [PERSON] належить стягнути з позивача ЗАТ «Європейський страховий альянс» понесені судові витрати по справі, а саме 114,70 грн. у відшкодування сплаченого судового збору за апеляційний розгляд справи.

Outcome: approved