Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-12 00:00:00

19.02.2013 року заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Мотивуючи заяву, [PERSON] посилається на те, що 18.12.2000 року помер її батько [PERSON], який заповідав все своє майно донці. У відповідності до положень ст. 549 ЦК Української РСР заявниця прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, однак у встановлений законом строк не звернулась до державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину, тому для можливості оформлення спадкових прав на даний час заявниці необхідно встановити факт прийняття нею спадщини. В судовому засіданні представник заявниці підтримав вимоги заяви з підстав викладених у ній і просить суд встановити факт прийняття заявницею спадщини після смерті її батька. Представник заінтересованої особи Каплинцівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області в судове засідання не зявився. До суду надійшов лист сільського голови про розгляд справи за відсутності їх представника. Представник заінтересованої особи Пирятинської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] дали суду ідентичні покази пояснивши, що померлий є батьком заявниці і до часу своєї смерті він разом із своєю донькою [PERSON] проживав в с. Каплинці, а після його смерті заявниця ще протягом маже трьох років проживала в будинку померлого батька. Суд, вислухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи та вислухавши покази свідків, дійшов висновку про те, що заява [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 18.12.2000 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №156962 виданим Каплинцівською сільською радою Пирятинського району Полтавської області 19.12.2000 року (а.с. 7). Померлий був батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 28.02.2013 року. За життя (15.12.2000 року) [PERSON] склав заповіт посвідчений секретарем Каплинцівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, яким заповідав все своє майно своїй донці [PERSON] (а.с. 9). Прізвище заявниці «Заставнюк» змінене на «Білоус» у звязку з укладенням шлюбу, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 6). Таким чином, заявниця [PERSON] є спадкоємицею майна померлого [PERSON] за заповітом. Пункт пятий частини другої ст. 234 ЦПК України, визначає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частина 1 ст. 256 ЦПК містить перелік фактів, які можуть бути встановленні судом, при цьому такого факту, як прийняття спадщини вказаним переліком не передбачено. Однак відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За даними Пирятинської державної нотаріальної контори у спадковому реєстрі відсутня спадкова справа щодо майна померлого 18.12.2000 року [PERSON] (а.с. 20-21). Таким чином, спадщина, яка відкрилась після смерті [PERSON] ніким не приймалась і свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно п.п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Оскільки спадщина після померлого [PERSON] відкрилась до 01.01.2004 року, а саме в день його смерті 18.12.2000 року, при розгляді даної справи застосуванню підлягають положення ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно положень ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Факт прийняття заявницею спадщини підтверджується показами свідків, поясненнями представника заявниці, згідно яких заявниця поховавши батька продовжувала проживати в його будинку, здійснювала його ремонт і користувалась земельною ділянкою, а також довідкою Каплинцівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області №68 від 14.02.2013 року за змістом якої, заявниця на час смерті батька проживала разом із ним (а.с. 10). Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що заявниця [PERSON] прийняла спадщину, яка залишилась після смерті її батька [PERSON] Встановлення факту необхідно їй для настання юридичного наслідку - отримання спадку. На підставі викладеного,

Outcome: approved