Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду із позовом до ТзОВ «Євро-Грант», ДП «Євро-Гарант» ТзОВ «Євро-Грант» про захист прав споживачів, визнання договорів недійними та відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 20 липня 2011 року між ним та ТзОВ «Євро-Грант», ДП «Євро-Гарант» ТзОВ «Євро-Грант» було укладено угоди під дією тяжких обставин. Так, [PERSON], є інвалідом 2 групи по зору (підтверджується посвідченням №038424 серії ААБ від 17.03.09р). У липні 2011 року позивачу терміново знадобилися кошти для лікування закордоном. Побачивши в газеті рекламу, щодо видачі грошових позик, [PERSON] зателефонував за номером вказаним в рекламному повідомленні. Від ДП «Євро-Гарант» ТзОВ «Євро-Грант», [PERSON] розраховував отримати грошовий кредит в термін 20 днів з моменту підписання угоди, про що позивача запевнила працівниця компаній. При зустрічі консультант пояснила умови, необхідні для отримання грошей. Зі слів працівника ТОВ «Євро-Грант», яка одночасно була представником ДП «Євро-Північ» ТзОВ «Євро-Гарант», для отримання коштів в сумі 100\~000 грн. Позивачу необхідно було укласти дві угоди і оплатити на банківський рахунок ДП «Євро-Півініч» ТзОВ «Євро-Гарант» суму в розмірі 8400 грн., після чого протягом 20 днів [PERSON] буде надано заявлені в угодах кошти в розмірі 100\~000 грн. Позивач наголосив, що він є інвалідом ІІ групи по зору та не розуміє в повній мірі текст угод і хоче ознайомитися з ними вдома, на що йому повідомили що це неможливо оскільки на них мокрі печатки. Тоді, після сплати 8400 грн. на рахунок ДП «Євро-Північ» ТзОВ «Євро-Гарант» (підтверджується квитанціями №36 та №37) Позивачем були підписані спірні угоди з ТОВ «Євро-Грант» №012881 від 20 липня 2011 року та №012167 від 20 липня 2011 року, та дві угоди з ДП «Євро-Північ» ТзОВ «Євро-Гарант» №012881 та №012167. Проте, через 20 днів позики надано позивачу не було, тоді останній звернувся в офіс ТОВ «ЄВРО-ГРАНТ», який одночасно за документами є офісом ДП «Євро-Північ» ТзОВ «Євро-Гарант», за поясненнями, на що йому повідомили, що необхідно сплатити ще 11 тисяч грн. щоб отримати позику. Зрозумівши, що договори приховують незрозумілі платежі, позивач написав заяви про їх розірвання. Після спливу 20 днів, гроші повернуто не було. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав заяву до суду про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги просить зменшити на суму матеріальної шкоди 8400 грн., решту позовних вимог просить залишити без змін. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримав з підстав зазначених в позовній заяві та пояснив, що після подачі [PERSON] позовної заяви до суду відповідачами було повернуто на картковий рахунок позивача 8400 грн. Просить суд визнати угоди недійсними та відшкодувати моральну шкоду. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. В судовому засіданні встановлено, що 20 липня 2011 року між позивачем були підписані угоди з ТОВ «Євро-Грант» №012881 від 20 липня 2011 року та №012167 від 20 липня 2011 року, та дві угоди з ДП «Євро-Північ» ТзОВ «Євро-Гарант» №012881 та №012167 від 20 липня 2011 року. Як вбачається з угоди №012167 від 20 липня 2011 року та угоди №012881 від 20 липня 2011 року укладеною між ДП «Євро-Північ» ТзОВ «Євро-Гарант» та Позивачем, ДП «Євро-Північ» зобовязалося забезпечити оформлення угоди про участь в програмі «Євро-Гарант», надавати інформаційно-консультативні, довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі замовника в програмі «Євро-Гарант. А згідно угод №012167 від 20 липня 2011 року та №012881 укладеною між позивачем та ТзОВ «Євро-Гарант», останнє зобов'язалося надати позивачу послуги, щодо придбання товару вартістю у 50 000,00 гривень. У вказаному додатку до угоди було передбачено вартість товару, графік платежів, відповідно до якого Позивач повинен був сплачувати грошові внески, щоб у майбутньому в нього було право на отримання цього товару. На виконання укладених з відповідачами угоди та додатків до них, позивач в той же день сплатив через банк 8 400,00 грн., що підтверджується копією квитанцій. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, \~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.\~\~ Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів», відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Оскільки предметом угод є надання відповідачами послуг - це підтверджує, що спірні правовідносини є відносинами із захисту прав споживачів. Згідно ч.6 статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів", правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Ч. 1 п. 2 ст. 19 цього ж Закону передбачає, що нечесна підприємницька практики включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману. Ч.1 п.2 ст.19 цього ж Закону передбачає, що нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману. Ч. 2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Так, на підтвердження того, що відповідачі використовували нечесну підприємницьку практику позивач надав Лист-відповідь Рівненського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №01/21-332-01 від 10.02.12 р., в якому підтверджується, що Рішенням адміністративної колегії територіального відділення від 30 серпня 2011 року за №71 на ДП «Євро-Північ» ТзОВ «Євро-Гарант» було накладено штрафні санкції за порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції. Також, за умовами укладених угод між позивачем та ТзОВ «Євро-Гарант» було передбачено формування відповідачем [PERSON] Учасників з числа осіб, які підписали такі ж аналогічні угоди, як і позивач. Такі учасники на підставі укладених договорів та угод зобовязуються сплачувати: Одноразовий платіж плата яка сплачується Учасником, який отримав Товарний чек, та використовується на оформлення всіх необхідних документів, повязаних з придбанням товару.\~\~ Чистий платіж, визначений у додатках та адміністративні витрати.\~\~ За рахунок сплачених вищенаведених Учасниками Товариства внесків та наступних щомісячних чистих та авансових платежів створюється Фонд [PERSON] Учасників, за кошти якого фірма придбаває товари, надання права на отримання яких розподіляється між Учасниками відповідного Товариства за результатами проведення асигнаційних актів згідно із Угодою та Програми діяльності ЄВРО-ГАРАНТ.\~\~ Таким чином, отримання товару учасником є можливим виключно за рахунок залучення інших споживачів. Згідно із даною Угодою, до обовязків відповідача відноситься формування [PERSON] Учасників, що прямо заборонено статтею 19 Закону України "Про захист прав споживачів". Правочини, здійснені з використанням такої схеми, є недійсними відповідно до ч. 6 статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів".\~\~ Крім, того як встановлено в судовому засіданні, вищевказану угоду було укладено під впливом тяжких обставин, оскільки позивач на момент укладення спірних угод потребував коштів на лікування (підтверджується медичною довідкою). Так, згідно ст. 233 ЦК України, правочин, \~який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, \~може бути визнаний судом недійсним. При визнанні \~такого \~правочину \~недійсним \~застосовуються наслідки, \~встановлені \~статтею \~216 ЦК України. Порушення відповідачами прав споживача, завдало [PERSON] моральної шкоди, яка виразилась в її моральних стражданнях та переживаннях, пригніченні душевного стану внаслідок нечесного відношення до нього з боку Відповідачів та тим, що останні скористалися дією тяжкої обставини Позивача. Також в підтвердження моральної шкоди позивачем було надано медичні довідки про погіршення стану зору. \~\~ Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Таким чином, все це призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків позивача, необхідності у відшуканні додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу, суд виходить із глибини, характеру та обсягу фізичних та психічних хвилювань та страждань позивача, які виникли внаслідок протиправних дій, те, що позивач змушений був докладати значних зусиль для організації свого життя через раптову та термінову потребу в коштах, за таких обставин, суд рахує за потрібне стягнути із відповідача на користь позивача 500 грн. моральної шкоди. Згідно із ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.\~\~ На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved