Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-08 00:00:00

В травні 2012 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача 122 212,78 гривень заборгованості за Кредитним договором та судові витрати. В своїй позовній заяві посилались на те, що 30.10.2007 року між ТОВ „Український промисловий банк та [PERSON] було укладено кредитний договір № 162/ФКВ-08, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 25643,0 доларів США з розрахунку 11,0 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 30.10.2007р. до 29.10.2014р. Мета кредитування- придбання автомобіля. Між ТОВ „Укрпромбанк, АТ „Дельта Банк та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ „Укрпромбанк на користь АТ „Дельта Банк, таким чином ПАТ „Дельта Банк набуло право вимоги до [PERSON] Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 29.03.2012р. має заборгованість у сумі 122 212,78 грн., які позивач просить стягнути в примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, направив для участі у справі свого представника, який позовні вимоги не визнав з тих підстав, що його довіритель [PERSON] ніяких договорів з ПАТ „Дельта Банк не укладав, їм невідомо, коли був переданий борг, а тому просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.10.2007 року між ТОВ „Український промисловий банк та [PERSON] було укладено кредитний договір № 162/ФКВ-08, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 25643,0 доларів США з розрахунку 11,0 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 30.10.2007р. до 29.10.2014р. 30.06.2010 року між ТОВ „Укрпромбанк, АТ „Дельта Банк та Національним банком України було укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобовязань [PERSON] на користь [PERSON], відповідно до п.4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, [PERSON] передає (відступає) [PERSON] права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Націонаьним банком, внаслідок чого [PERSON] замінює [PERSON] як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі [PERSON] [PERSON] прав вимоги до боржників [PERSON] переходить (відступається) право вимагати (замість [PERSON]) від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 статті 516 ЦК України передбачає, що заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином ПАТ „Дельта Банк набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №162/ФКВ-08 від 30.10.2007р. Відповідно до п.2.4 вказаного кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менше 305,28 дол.США до 20 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Згідно з п.2.6 договору проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого до останнього дня кожного календарного місяця. Пунктом 4.2.1 кредитного договору передбачається, що позичальник зобовязується здійснювати повернення кредиту, сплати процентів зв користування ним, комісій, штрафних санкцій та інших платежів у передбачені Договором строки. Відповідач порушив умови кредитного договору і відповідно до наданого позивачем розрахунку має заборгованість станом на 29.03.2012р. в сумі 122 212,78 грн., проте суд не згоден з заявленою сумою боргу, оскільки з витягу з Додатку №2 до Договору про передачу Активів та Кредитних зобовязань „Укрпромбанку на користь „Дельта Банку від 30.06.2010 року вбачається, що фактичний розмір невиконаного грошового зобовязання за кредитним договором в гривневому еквіваленті станом на 01.06.2010р. становить 101\~706,22 гривні, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача. Посилання представника відповідача на неукладення договору з новим кредитором спростовується положеннями ч.1 ст.516 ЦК України, яка передбачає, що заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 629 ЦК зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобовязання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобовязань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Згідно ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст.615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений останнім при подачі позову судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1017,06 гривень.

Outcome: partial