overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності свідоцтва про право на спадщину за законом. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 20 березня 2002 року помер її батько [PERSON] Після смерті батька відкрилася спадщина, спадкоємцями за законом є заявниця, її мати [PERSON] та рідна сестра заявниці [PERSON] Заявниці було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було зареєстроване в КП «БТІ м.Іллічівська» про що 25 березня 2003 року зроблено запис у реєстрову книгу ПР 25 за реєстровим №18 стр.125. В свідоцтві про право на спадщину за законом імя заявниці записано, як «Олена», а в паспорті громадянина України, імя заявниці записано, як «Альона». Розбіжності імя заявниці, що зазначені в паспорті, з імям, яке зазначено в свідоцтві про право на спадщину за законом, не дозволяють заявнику в повній мірі використовувати право власності на її частку успадкованого майна. У звязку з чим заявниця звернулася до суду та просить встановити факт належності свідоцтва про право на спадщину за законом. Заявниця в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Зацікавлена особа [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти задоволення заяви. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, за наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження батьком заявниці є [PERSON](а.с.7). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцями за законом після смерті 20 березня 2002 року [PERSON] є заявниця [PERSON], її мати [PERSON] та рідна сестра заявниці [PERSON]І.(а.с.6). Згідно паспорта громадянина України серії КМ №608163 виданого Іллічівським МВ ГУМВС України в Одеській області 22 червня 2009 року, імя заявниці [PERSON] [INFO] записано, як «Альона»(а.с.8). Згідно ст.234 УПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України «у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визачено іншого порядку їх встановлення». Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право на спадщину за законом посвідчене державним нотаріусом Іллічівскої міської державної нотаріальної контори та зареєстроване 16 листопада 2002 року в реєстрі за №3031, на імя [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, визнання права власності на ? частину нерухомого майна. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 11.10.1986 року між нею та відповідачем було укладено та зареєстровано шлюб. Під час перебування в шлюбі, 08.09.1989 року вони придбали домоволодіння № 30-а по вул. Онежській у м. Дніпропетровську. 03.11.2009 року шлюб між ними було розірвано. Правовстановлюючі документи на будинок оформлені на відповідача, який в добровільному порядку не бажає поділити їх домоволодіння. Позивач вважає, що вищевказане домоволодіння є обєктом спільної сумісної власності подружжя та просить визнати право власності на ? його частину. А також визнати за відповідачем право власності на ? частину спірного майна та скасувати державну реєстрацію права власності за відповідачем на домоволодіння. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим зі згоди представника позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 жовтня 1986 року сторони уклали шлюб, який було розірвано 03 листопада 2009 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. 08 вересня 1989 року [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння № 30 по вул. Онезькій в м. Дніпропетровську. Згідно ст.60, ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 70 СК України розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя у разі його поділу визнаються рівними. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача, а саме визнання за нею права власності на ? частину спірного майна, підлягають задоволенню. В частині визнання за відповідачем права власності ? частину спірного майна та скасування державної реєстрації права власності за відповідачем. на спірне домоволодіння позовні вимоги задоволенню не підлягають оскільки право власності за відповідачем і так зареєстровано, підстав для скасування його реєстрації суд не вбачає. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 500 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-26 00:00:00

23.10.2012 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 25 % від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. При цьому посилається на те, що 24.11.2007 р. між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO]. З 12.07.2011 р. вони з відповідачем разом не мешкають та не ведуть спільне господарство. Дочка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач кошти на утримання дочки не сплачує. В звязку з викладеним вона звернулася до суду з вказаним позовом та простить його задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяв про те, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяв про те, що позов визнає та просить розглянути справу за його відсутністю Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що 24.11.2007 р. було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Кошти на утримання дочки відповідач не надає. Дочка знаходяться на повному забезпечені позивачки. Суд вважає, що за вказаних обставин, з урахуванням матеріального стану сторін, з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки в розмірі 25 % від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дати подачі позову до її повноліття, тобто до 29.03.2026 року. Суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 107,30 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-26 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки та просить розірвати шлюб, який було зареєстровано 06.05.1983 р. Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 348. При цьому посилається на те, що 06.05.1983 р. між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Спільне життя не склалося внаслідок взаємних непорозумінь. Спільне господарство вони не ведуть та шлюбні стосунки не підтримують з 2000 року. Майнового спору не мають. З 2001 року він проживає однією сімєю з іншою жінкою. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за її відсутністю. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про те, що позов визнає та просить розглянути справу за її відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб 06.05.1983 р. Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений актовий запис № 348. Від шлюбу сторони дітей не мають. Суд вважає, що оскільки сімя фактично розпалась, та існує формально, тому надання строку для примирення є безпідставним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-26 00:00:00

Зважаючи на складність у виготовленні повного тексту рішення суду, повязану з потребою у наведенні доводів та розрахунків, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину. На підставі ст. ст. 3-4, 10-11, 15, 38, 44, 60, 79, 88, 109, 118, 208-209, 212 215, 218, 294 ЦПК України суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-26 00:00:00

31.10.2012 р. до суду звернувся позивач з даним позовом. Вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб позивач видав відповідачу кредитну картку MasterCard та відкрив картковий рахунок № 78260318 в національній валюті України за тарифним пакетом «Справжня кредитна картка «45 днів кредиту без відсотків», встановив ліміт кредитування в розмірі 2 730,00 грн. та забезпечив видачу кредиту шляхом списання з карткового рахунку сум за рахунок кредитних коштів в межах встановленого ліміту кредитування. Відповідачка не виконує умови договору належним чином, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість станом на 29.11.2011 року в сумі 4 050,70 грн., з яких: непогашений кредит - 2 030,40 грн.; несплачені відсотки 1 429,93 грн. ; штраф за несвоєчасне погашення мінімального платежу 590,37 грн. Представник позивача до суду не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка до суду не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнала. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що між позивачем і відповідачкою був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб за кредитною карткою MasterCard, картковий рахунок № 78260318 в національній валюті України за тарифним пакетом «Справжня кредитна картка «45 днів кредиту без відсотків». За розрахунком позивача станом на 29.11.2011 року за відповідачем наявна заборгованість в сумі 4050.70 грн., в тому числі, непогашений кредит 2030.40 грн., несплачені відсотки 1429.93 грн., штраф за несвоєчасне погашення мінімального платежу 590.37 грн. З наданої відповідачкою довідки банку від 13.11.2012 року № 472 вбачається, що станом на 13.11.2012 року кредитна картка № 78260318 на ім»я відповідачки закрита, заборгованість по кредиту погашена повністю 28.04.2012 року. Викладене знайшло підтвердження щомісячним звітом банку за операціями по рахунку кредитної картки, а також платіжними квитанціями. Наведене свідчить про те, що позивач безпідставно звернувся до суду з позовом. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Суд визнав достатніми в справі докази про права, обовязки та правовідносини сторін, вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, оскільки заявлені безпідставно, спростовані наданими відповідачкою доказами. Доказів, які б спростовували висновки суду, позивач не надав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-26 00:00:00

У жовтні 2012 року позивачка звернувся до суду із позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 08 вересня 2007 року, Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, актовий запис № 406. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - Анастасію, [INFO]. Позивач стверджує, що спір щодо місця проживання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Дитина залишається проживати разом із позивачем. У судовому засіданні позивачка підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 08 вересня 2007 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, актовий запис № 406. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - Анастасію, [INFO]. Позивач стверджує, що спір щодо місця проживання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Дитина залишається проживати разом із позивачем. Шлюбні відносини сторонами припинені. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-26 00:00:00

У вересні 2012 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 28 травня 1983 року, виконавчим комітетом Миколаївської міської ради народних депутатів, палацом урочистих подій реєстрації актів цивільного стану, актова запис № 681. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння ОДИН ДО ОДНОГО,У зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Позивачка в судове засідання не з»явився, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явилась, направив на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив слухати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 28 травня 1983 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Миколаївської міської ради народних депутатів, палацом урочистих подій реєстрації актів цивільного стану, актова запис № 681. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Шлюбні відносини сторонами припинені. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-26 00:00:00

У жовтні 2012 року позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 20 серпня 2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], як проживає разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заперечень проти задоволення позову до суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.І ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положення ст. ст. 180-182,184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на її утримання не надає. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини ,що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-26 00:00:00

У жовтні 2012 року позивачка звернувся до суду із позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 04 березня 2005 року, Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, актовий запис № 48. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, доньку - Олександру, [INFO] та сина - Євгена, [INFO]. Позивач стверджує, що спір щодо місця проживання дітей та спільно нажитого майна відсутній. Діти залишаються проживати разом із позивачем. У судовому засіданні позивачка підтвердила обставини, викладені У позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 04 березня 2005 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований, Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, актовий запис № 48. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, доньку - Олександру, [INFO] та сина - Євгена, [INFO]. Позивач стверджує, що спір щодо місця проживання дітей та спільно нажитого майна відсутній. Діти залишаються проживати разом із позивачем. Шлюбні відносини сторонами припинені. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved