Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, третіх осіб про визнання приватизації житлової квартири недійсною. Позовні вимоги мотивує тим, що з 1991 року проживав разом зі своїми батьками [PERSON] [PERSON] і бабою [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. 08.02.2001 його мати [PERSON] у зв'язку з трудовою міграцією виїхала до королівства Іспанії. Через небажання батька та баби здійснювати догляд за ним та з метою покращення успішності у навчанні його було переведено на навчання у СШ №18 м.Тернопіля. Час від часу він приїжджав до дому щоб змінити сезонний одяг. Після закінчення школи він з 01.09.2006р. по 01.07.2009р. продовжив навчання в Підгаєцькому професійному аграрному ліцеї. З січня 2009 року він звернувся в ДЛКП «Сокільницьке», яке обслуговує будинок № 55 в м.Львові, із заявою надати довідку про місце реєстрації та проживання для вироблення паспорта громадянина України, однак йому у видачі такої було відмовлено в зв'язку з тим, що рішенням Франківського районного суду м.Львова його та його маму визнано такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Прокуратурою Франківського району м.Львова було проведено перевірку, та встановлено, що рішенням Франківського районного суду м.Львова визнано такими, що втратили право на користування житловим приміщенням [PERSON] та [PERSON] Ярославовича- його батька, а не його. 8.06.2009р. за результатами проведеної прокуратурою перевірки та виконанням винесеного припису частково відновлено його права та поновлено право на реєстрацію за місцем постійного проживання в [INFO]. Дії пов'язані з незаконним зняття його з реєстрації за вищевказаною адресою були спрямовані на позбавлення його права взяти участь в приватизації квартири [ADDRESS], адже після виписки його та його матері в спірну квартиру було прописано [PERSON] та [PERSON], отримано від ЛКП «Сокільницьке» довідку про склад сім'ї і, як наслідок, шляхом приватизації, у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передано житлову квартиру [ADDRESS]. 10.06.2009 року померла [PERSON], частка якої у праві власності в спірній квартирі складала 31.08.2009 року ним було подано до суду позовну заяву про визнання приватизації спірної квартири недійсною, яка була залишена без розгляду. За цей період часу П'ятою Львівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу після смерті [PERSON] та видано свідоцтво [PERSON] про право на спадщину, до складу якої входить належна померлій Ул частки вищевказаної квартири, що набута внаслідок приватизації. Таким чином, вважає, що внаслідок того, що приватизацію житлової кватири було здійснено з грубим порушенням норм діючого законодавства, його було позбавлено права взяти участь у приватизації спірної квартири. Просить визнати недійсним правочин по переданню, в порядку приватизації, у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] житлову квартиру [ADDRESS], визнати недійсним наказ Управління комунальної власності Львівської міської ради за № 4-Ж-Ф від 14 березня 2001 року (з додатком) щодо передання у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] житлової квартири [ADDRESS], визнати недійсним свідоцтво про право власності № 233672 на житлову квартиру [ADDRESS] виданого на підставі наказу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 14 березня 2007 р. № 14-Ж-Ф, визнати частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину № 2-2142 від 11 грудня 2009 року виданого П'ятою Львівською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON] в частині спадкового майна, що складається з 1/4 частки житлової квартири [ADDRESS], визнати за ним (позивачем) право на приватизацію житлової квартири [ADDRESS]. Просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача- Горба В.В. позов підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Позовні вимог уточнив, просить позовні вимоги в частині визнання за позивачем- Колосовським O.P. права на приватизацію квартири [ADDRESS] залишити без розгляду, решту позовних вимог просить задовольнити . Відповідачі [PERSON], [PERSON], неповнолітній [PERSON], в інтересах якого виступає [PERSON] в судове засідання 09.10.2012 року не з'явились, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, однак в попередніх судових засіданнях [PERSON] проти позову заперечила, просила в задоволенні такого відмовити за безпідставністю позовних вимог, а тому суд вважає, що слід проводити розгляд справи у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечив. Представник відповідача- Управління комунальної власності Львівської міської ради в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив. Тому суд вважає, що слід проводити розгляд справи у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечив. Крім того, в матеріалах справи є заперечення проти позову, в якому зазначено, що свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] було видане згідно діючих норм чинного законодавства, а тому Управління комунальної власності Львівської міської ради просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсними наказу УКВ № 14-Ж-Ф від 14.03.2007 року та свідоцтва про право власності №233672 від 14.03.2007 року. Представники третіх осіб- П'ятої Львівської державної нотаріальної контори та Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомили. Тому суд вважає, що слід проводити розгляд справи у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечив. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] Ярославовича- відповідача по справі та [PERSON] /а.с.20/. В судовому засіданні встановлено, що позивач з народження (з 1991 року) проживав та був зареєстрований за адресою [INFO]. З довідки, виданої [PERSON], вбачається, що останній з 01.09.1998 року по 23.10.2001 року навчався у СШ №85 м.Львова, звідки вибув у СШ №18 м.Тернополя /а.с.9/. В подальшому [PERSON] навчався в Підгаєцькому професійному агарному ліцеї та перебував на неповному державному забезпеченні, що підтверджується довідкою від 27.03.2009 року /а.с.10/. Відповідно до положень п.2, ч.2, ст. 71 ЖК України житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку із навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), утому числі за кордон, протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Таким чином, за [PERSON] житлове приміщення зберігалось протягом усього періоду навчання за межами м.Львова, а отже і приватизація квартири №33 по вул.Науковій в м.Львові повинна була проводитись і з участю останнього. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Франківського районного суду м.Львова від 28.10.2002 року визнано такими, що втратили право на користування житловою площею квартири №33 по вул.Науковій в м.Львові Колосовську [PERSON] та [PERSON], а не [PERSON], /а.с.11/. Дане рішення ніким не оскаржувалось та набуло законної сили. З матеріалів справи вбачається, що на момент подачі документів для приватизації спірної квартири ухвали на виправлення описки, допущеної в рішенні Франківського районного суду м.Львова від 28.10.2002 року, винесено не було. У відповідності до ст.5, ч.2 ст.8 Закону України від 9.06.1992 p. № 2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) має наймач цих житлових приміщень члени його сім'ї. До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Зазначене коло осіб мають право на приватизацію займаних квартир (будинків) шляхом передання їм цих квартир (будинків) у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї на підставі рішення відповідного органу приватизації. Виходячи з аналізу змісту Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у поєднанні з нормами ст. ст. 1, 6, 9, 61 ст. 29 ЦК України, місцем постійного проживання особи є житлове приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а отже, і право на приватизацію разом з іншими членами сімї.. Враховуючи усі вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що приватизація кватири №33 по вул.Науковій, 55 в м.Львові була проведена з порушенням норм чинного законодавства та прав позивача- Колосовського O.P., а тому таку слід визнати недійсною. Відповідно недійсність правочину по переданню, в порядку приватизації, у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] житлову квартиру [ADDRESS] тягне за собою нечинність наказу Управління комунальної власності Львівської міської ради за № ] 4-Ж-Ф від 14 березня 2001 року (з додатком) щодо передання у власність [PERSON]С, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] житлової квартири [ADDRESS] та недійсність свідоцтва про право власності № 233672 на спірну квартиру. Тому з вищенаведених підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved