Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, де просить визнати договір дарування житлової квартири, укладений 07 червня 2011 між [PERSON] та [PERSON], недійсним. Застосувати правила двосторонньої реституції та витребувати майно з чужого незаконного володіння [PERSON] Зобов'язати [PERSON] до вчинення дій з надання рівноцінного житла своїм дітям - [PERSON] та [PERSON] або сплатити частину його вартості для забезпечення права дитини на достатній життєвий рівень та житло, з достатніми та необхідними умовами для проживання в ньому. В обґрунтування позову посилається на те, що на момент укладання між [PERSON] та [PERSON] договору дарування квартири [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON], [INFO]. Дозвіл органами опіки та піклування на продаж вказаної квартири не надавався. У порушення ст. ст. 5,18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 177 Сімейного кодексу України, Чаплинською селищною радою видано до Чаплинської державної нотаріальної контори довідку, що містила недостовірні дані в частині не проживання та не користування [PERSON] вказаною квартирою, чим суттєво порушено майнові та житлові права дитини в частині позбавлення права користування вказаним приміщенням. Куплений же відповідачем будинок по вул.. Пушкіна, 35 в смт Чаплинка Херсонської області, в який вона вселилась з сином, не є рівнозначним тому житлу, яке продано ним, і відповідно, суттєво звужує житлові та майнові права дитини. Відповідач пред'явив зустрічний позов до [PERSON] , де зазначає, що під час шлюбу вони проживали разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] у наданому його батьками будинку по вул. Б. Хмельницького, 34 в смт Чаплинка. У 2000 році шлюб між ними був розірваний. За згодою сторін діти разом з [PERSON] запишись проживати у зазначеному будинку, а він створив нову сім'ю. У травні 2003 року він купив двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Здійснив у ній належний ремонт і відповідачка за його згодою поселилась з дітьми в цій квартирі. У вересні 2009 року дочка [PERSON] поступила до Херсонського державного аграрного університету. Згодом стала проживати у незареєстрованому шлюбі по вул. Садова, 19 у м. Херсоні, де і прописалась. У березні 2010 року відповідачка виїхала разом з сином із належної йому квартири на інше постійне місце проживання в [INFO], повністю звільнивши квартиру. 07 червня 2011 року, тобто більше чим через рік після звільнення відповідачкою і неповнолітнім сином квартири і вибуття їх в інше постійне місце проживання, він розпорядився належною йому квартирою №1 по вул. Миру, 4 в смт Чаплинка на власний розсуд. У вересні 2011 року відповідачка заявила, що більше не хоче проживати в селі Трудолюбівці і бажає повернутись в смт Чаплинку. Заради сина [PERSON] і можливості з ним спілкуватись, він купив в смт Чаплинка будинок з присадибною земельною ділянкою і господарськими спорудами по вул. Пушкіна, 35, який відповідачка сама вибрала та вселилась в нього. Зазначений будинок забезпечений електрогазопостачанням, обладнаний природним газовим опаленням, має дворове центральне водопостачання і відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Вважає, що твердження відповідачки про те, що він порушив права неповнолітнього сина [PERSON] на житло, є вигаданим і необгрунтованим. Це ж стосується і дорослої дочки [PERSON], законним представником якої відповідачка не являється. Просить визнати [PERSON] і неповнолітнього [PERSON] такими, що втратили право на користування житлом у квартирі №1, по вул. Миру, 4 в смт Чаплинка Херсонської області. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені в позові. Просила первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення первісного позову, посилаючись на його необґрунтованість. Просив задовольнити зустрічний позов. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Як визначено ст.ст. 202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та за своїм змістом не може суперечити цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності та вчиняти його у формі, встановленої законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3.5-6 статті 203 цього Кодексу. Відносини сторін, що виникають у зв'язку з укладенням договорів дарування, регламентуються положеннями глави 55 ЦК України. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно зі ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченні. Статтею 728 ЦК України до вимог про розірвання договору дарування застосовується позовна давність в один рік. Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі до 02 лютого 2000 року. За час шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO]. Після розлучення позивачка разом з дітьми проживала [INFO], який належав на праві власності батькам відповідача. 30 травня 2003 року відповідач купив двокімнатну квартиру [ADDRESS], у якій, за його згодою, поселилась позивачка з дітьми. У вересні 2009 року дочка сторін [PERSON] поступила до Херсонського державного аграрного університету. Як свідчить запис у паспорті [PERSON], її місце проживання зареєстровано [INFO] станом на 16 вересня 2009 року, де і мешкає по теперішній час. У березні 2010 року, позивачка залишила двокімнатну квартиру по вул. Миру, 4 в смт Чаплинка Херсонської області і виїхала на постійне місце проживання в [INFO]. Згідно договору дарування від 07 червня 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Чаплинської державної нотаріальної контори Херсонської області, відповідач [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар належну дарувальнику житлову квартиру №1, розташовану по вул. Миру, 4 в смт Чаплинка Херсонської області. Тобто, на час відчуження належної на праві власності відповідачу квартири по вул. Миру, 4 в смт Чаплинка Херсонської області, позивачка з малолітнім сином більше року в ній не проживали. Статтею 29 ЦК України визначено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом, а місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає. Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вирішуючи позовні вимоги сторін, суд приймає до уваги і те, що відповідач [PERSON] 10 січня 2012 року купив житловий будинок загальною площею 60, 4 кв.метрів з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по вул. Пушкіна,35 в смт Чаплинка Херсонської області, де за його згодою проживає позивачка разом з малолітнім сином. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] задовольнити.

Outcome: approved