Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] спілка «Добробут» звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. У своєму позові позивач посилався на те, що між сторонами 09 серпня 2005 року було оформлено зобовязання на видачу відсоткової позики у розмірі 2 500 грн. та видатковий ордер на отримання позики, кінцевий строк погашення позики 09 серпня 2006 року. На 11 квітня 2006 року борг по відсоткам склав 321,55 грн., боржник сплатив частку у розмірі 200 грн. 02 січня 2007 року був виданий судовий наказ про стягнення боргу, солідарно, з [PERSON], [PERSON], [PERSON] у розмірі 2987,56 грн. та судові витрати. При пересилці поштою наказ було втрачено та 19.11.2007 року скасований. На даний час боржник заборгованість у розмірі 2071,82 грн. та відсотки за користування позикою за термін з 27 квітня 2006 року по 23 січня 2012 рік у розмірі 8 689,21 грн. не погасив. Тому, просить суд стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно на користь кредитної спілки «Добробут» суму заборгованості у розмірі 10761, 03 грн., а також судові витрати. Також позивач надав суду клопотання про поновлення строку позовної давності із звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] спілки «Добробут» [PERSON] підтримала позовні вимоги поновити строк звернення до суду та стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно на користь кредитної спілки «Добробут» суму заборгованості у розмірі 10761, 03 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні посилалась на обставини викладені в позові. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Відповідач [PERSON] просила суд відмовити в задоволені позову, тому як строк звернення до суду сплив, просить суд застосувати строк позовної давності. Вислухавши представника позивача, відповідачів, дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 09 серпня 2005 року було оформлено зобовязання на видачу відсоткової позики у розмірі 2 500 грн. та видатковий ордер на отримання позики, кінцевий строк погашення позики 09 серпня 2006 року. Між позивачем [PERSON] спілки «Добробут» та відповідачами [PERSON], [PERSON] були укладені договори поруки по зобовязанню [PERSON] 02 січня 2007 року був виданий судовий наказ про стягнення боргу, солідарно, з [PERSON], [PERSON], [PERSON] у розмірі 2987,56 грн. та судові витрати, але 19 листопада 2007 року скасований. В судовому засіданні встановлено, що на даний час боржник [PERSON] заборгованість у розмірі 2071,82 грн. та відсотки за користування позикою за термін з 27 квітня 2006 року по 23 січня 2012 рік у розмірі 8 689,21 грн. не погасив. Тому, згідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідач не надав суду докази того, що своєчасно виконував свої грошові зобовязання за вказаним вище договором і не порушував умови договору, та відповідно до ст. 60 ЦПК України, не надав суду доказів, які б підтвердили ту обставину, що відповідно до ст. 1049 ЦК України борг за договором він повернув позивачу. Окрім цього, відповідно до вимог 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Посилання відповідача [PERSON] на те, що договір поруки припинився, у звязку з тим, що позивачем протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не проявив вимоги до неї, є безпідставні. Так, як встановлено в судовому засіданні позивач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання скористався своїм правом предявлення вимоги до відповідачів про стягнення заборгованості за договором та надав до суду заяву про видачу судового наказу, згідно якої в січні 2007 року судом був виданий судовий наказ про стягнення заборгованості, але 19 листопада 2007 року останній був скасований. Окрім цього, необхідно зазначити, що відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як вбачаться з матеріалів справи представник позивача про скасування судового наказу від 2007 року дізналася лише з ухвали суду про відмову у видачі дублікату судового наказу від 13 липня 2011 року, та враховуючи зазначене, вимушена була звернутися до суду із позовною заявою про стягнення з відповідачів боргу. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем строк звернення до суду із вимогами про стягнення заборгованості за договором був пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню. Так, на час розгляду справи, відповідачі своїх зобовязання не виконали, а тому вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Оскільки, при подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 188 грн. 20 коп., тому суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved