Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-24 00:00:00

У листопаді 2010 року ПАТ „[PERSON] Дніпро звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 151007-АК/1 від 15.10.2007 року у загальному розмірі 87\~244,24 грн. (з яких : заборгованість за кредитом 7\~848,49 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ (7,9116грн. за 1дол.США) станом на 19.10.2010 року становить 62\~094,11 грн. ; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 3\~009,63 грн. ; заборгованість за відсотками за користування кредитом 2\~427,57 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ (7,9116грн. за 1дол.США) станом на 19.10.2010 року становить 19\~205,96 грн. ; пеня за несвоєчасну сплату відсотків 1\~745,79 грн. ; три відсотки річних за несвоєчасну сплату кредиту 759,86 грн. ; три відсотки річних за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків 428,88 грн.), мотивуючи свої вимоги невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за цим договором щодо повернення наданого кредиту та внесення плати за кредит у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором. Під час судового розгляду даної справи [PERSON] подав зустрічний позов до ПАТ „[PERSON] Дніпро, третя особа : ТОВ „Ладаекспорт-Юг, про визнання кредитного договору удаваним правочином та визнання, що цей кредитний договір укладений в національній валюті України в сумі 52\~984,60 грн. (по офіційному курсу валют, до діяв на момент укладання цього договору) та на умовах, визначених в цьому договорі, вказуючи, що, по-перше, насправді цей кредитний договір є удаваним та був вчинений з метою приховання іншого правочину, який сторони вчинили в дійсності, а саме надання йому, [PERSON], кредиту в національній валюті України, оскільки відповідно до п.1.1. цього договору кредитні кошти призначені для придбання автомобілю ВАЗ 21703,2007 року випуску, р/н [NUMBER], по-друге, банк як агент валютного контролю не мав права надавати йому, резиденту України, кредит в іноземній валюті для розрахунків цією валютою з іншим резидентом України ТОВ „Ладаекспорт-Юг, по-третє, банк знав про неминучість конвертації ним отриманих кредиту в доларах США в ривню, бо іншим чином він ніяк не міг використати кредит за його цільовим призначенням, що єдиним із суттєвих та важливих умов цього кредитного договору, і, по-четверте, цим кредитним договором порушуються його права, оскільки через коливання курсу долару до національної валюти України він був вимушений сплачувати значно більшу суму в гривнях, ніж фактично отримав від банку, та більші суми процентів в гривнях, що є вкрай несправедливим. У судовому засіданні [PERSON], яка є представником ПАТ „[PERSON] Дніпро, підтримала позовні вимоги банку та не визнала зустрічний позов [PERSON], [PERSON], який є представником [PERSON], підтримав зустрічний позов і не визнав позов ПАТ „[PERSON] Дніпро. Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги ПАТ „[PERSON] Дніпро підлягають задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статей 530,612,625 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Судом установлено, що згідно з кредитним договором № 151007-АК/1 від 15.10.2007 року закрите акціонерне товариство комерційний банк „Кредит-Дніпро, назва якого згодом була змінена на публічне акціонерне товариство „[PERSON] Дніпро, надало [PERSON] кредит в сумі 10\~492,00 дол.США на придбання автомобілю ВАЗ 21703, 2007 року випуску, а також непоновлювальну кредитну лінію з лімітом 12\~741,65 грн. на оплату страхових платежів, із сплатою процентів за одержаним кредитом на придбання автомобілю за процентною ставкою у розмірі 12,5 % річних та сплатою процентів за одержаним кредитом на оплату страхових платежів за процентною ставкою у розмірі 21,0 % річних, з погашенням кредиту та сплатою процентів за користування кредитом шляхом внесення щомісячних платежів в терміни, розмірі та на умовах, що встановлені цим договором, з датою кінцевого повернення кредиту та усіх нарахувань за ним 14.09.2012 року. 01.12.2008 року між банком і [PERSON] було підписано додатковий договір до кредитного договору № 151007-АК/1 від 15.10.2007 року, за умовами якого плата за користування одержаним кредитом на придбання автомобілю встановлюється у розмірі 15,00% річних, винагорода за надання фінансового інструменту встановлюється у розмірі 24,00 % річних, та встановлюється підвищена процентна ставка за користування одержаним кредитом на придбання автомобілю у розмірі 30,00 % річних та за користування одержаним кредитом на оплату страхових платежів у розмірі 48,0 % річних, у разі прострочення повернення кредиту. У відповідності до п.2.1. цього кредитного договору, в забезпечення виконання позичальником [PERSON] своїх зобов'язань за цим договором, 15.10.2007 року між ЗАТ КБ „Кредит-Дніпро (ПАТ „[PERSON] Дніпро) як заставодержателем і [PERSON] як заставодавцем був укладений договір застави № 151007-З/1, згідно з яким предметом застави є автомобіль, легковий седан марки ВАЗ, модель 21703, 2007 року випуску, р/н ВН 9698ВІ, що належить заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС № 076788, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 10.10.2007 року, заставною вартістю 52\~980,00 грн. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором № 151007-АК/1 від 15.10.2007 року шляхом видачі [PERSON] кредитних коштів в повному обсязі, що підтверджується письмовими доказами. Проте [PERSON] не дотримував встановлені цим договором терміни повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом. У відповідності до п.5.6. цього договору, у разі порушення позичальником зобов'язань, передбачених умовами даного договору, банк має право згідно ст.651 ЦІК України здійснити одностороннє розірвання договору з направленням позичальнику відповідного повідомлення. У вказану в повідомленні дату договір вважається розірваний. При цьому останній день дії договору позичальник зобовязується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду, відсотки за фактичний термін користування кредитом, повністю виконати інші зобов'язання за договором. Одностороннє розірвання договору не звільняє позичальника від відповідальності за порушення зобов'язань. У звязку з невиконанням [PERSON] умов цього договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у терміни, встановлені цим договором, банком, у відповідності до п.5.6. цього договору, було направлено на адресу [PERSON] письмову вимогу за вих.№ 24/16-41 від 08.02.2010 року щодо дострокового повернення кредиту, відсотків за його користування на протязі тридцяти днів з моменту предявлення даної вимоги. Проте [PERSON] залишив цю вимогу банку без задоволення. Згідно з п.8.1. кредитного договору № 151007-АК/1 від 15.10.2007 року, за несвоєчасне погашення частки одержаного кредиту в відповідності до графіку погашення кредиту, а також відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує банку за кожен день прострочки пеню в розмірі 0,04%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості по кредиту та відсоткам. Через невиконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором № 151007-АК/1 від 15.10.2007 року, його заборгованість перед банком за цим договором станом на 19.10.2010 року склала 87\~244,24 грн., з яких : заборгованість за кредитом 7\~848,49 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ (7,9116грн. за 1дол.США) станом на 19.10.2010 року становить 62\~094,11 грн. ; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 3\~009,63 грн. ; заборгованість за відсотками за користування кредитом 2\~427,57 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ (7,9116грн. за 1дол.США) станом на 19.10.2010 року становить 19\~205,96 грн. ; пеня за несвоєчасну сплату відсотків 1\~745,79 грн. ; три відсотки річних за несвоєчасну сплату кредиту 759,86 грн. ; три відсотки річних за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків 428,88 грн. Вирішуючи зустрічні позовні вимоги [PERSON], суд виходить з наступного. Банківською ліцензією № 70 від 24.12.2002 р., дозволом № 70-2 від 14.07.2006р. та додатком до дозволу № 70-2 від 14.07.2006 р. ЗАТ КБ „Кредит-Дніпро (ПАТ „[PERSON] Дніпро) надане право здійснювати банківські операції, визначені ч.1 та п.п.5-11 ч.2 ст.47 Закону України „Про банки і банківську діяльність, зокрема, банк має право здійснювати операції з валютними цінностями, зокрема, вести рахунки клієнтів (резидентів та нерезидентів) в іноземній валюти, вести кореспондентські рахунки банків (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті, залучати та розміщувати іноземну валюту на валютному ринку України. Згідно ч.ч.1,2,4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19.02.1993р. № 15-93 [PERSON] банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим декретом ; генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового звязку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання ; індивідуальні ліцензії видають резидентам і нерезидентам та здійснення разовою валютної операції не період, необхідний для здійснення такої операції. Відповідно до ч.2 ст.6 згаданого Декрету уповноважені банки та інші фінансові установи, що одержали ліцензію [PERSON] банку України, від свого імені купують і продають іноземну валюту на міжбанківському валютному ринку України за дорученням і за рахунок резидентів і нерезидентів, мають право від свого імені і за свій рахунок купувати іноземну валюту готівкою у фізичних осіб резидентів і нерезидентів, а також продавати її фізичним особам резидентам. З урахуванням викладеного, а також на підставі вищевказаних Дозволів на здійснення банківських та інших операцій, ПАТ „[PERSON] Дніпро (колишня назва ЗАТ КБ „Кредит-Дніпро) має право здійснювати торгівлю іноземною валютою виключно у випадках і в порядку, передбачених Положенням про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженим постановою Правління НБУ від 10.08.2005р. № 281. Матеріалами справи підтверджено волевиявлення сторін кредитного договору № 151007-АК/1 від 15.10.2007 року на надання - отримання кредиту в іноземній валюті, зокрема заявою [PERSON] від 01.10.2007 року про надання кредиту в сумі 10\~492 дол.США і анкетою клієнта [PERSON]В від 15.10.2007 року, та факт отримання [PERSON] кредитних коштів в сумі 10\~492,00 дол.США готівкою підтверджується прибутково-касовим ордером № 34460 від 15.10.2007 року. Крім того, матеріалами справи підтверджено, що за розпорядженням [PERSON], одержанім ним кредитні кошти в сумі 10\~492,00 дол.США для придбання автомобілю, були конвертовані банком в гривню, що за курсом НБУ на той час склало 52\~980,00 грн., та перераховані ТОВ „Ладаекспорт-ЮГ у якості оплати за придбаний [PERSON] автомобіль ВАЗ 21703 згідно з укладеним між останніми договором № 14307/ВАЗ від 09.10.2007 року. Діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти України гривні. Відповідно до ст.36 Закону України „Про [PERSON] України офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється [PERSON] Банком. Згідно з ч.1 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання та валютного контролю валютні курси встановлюються [PERSON] Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Поряд з цим, Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Правлінням [PERSON] Банку України № 496 від 12.11.2003р., визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформацій про котирування іноземних валют станом на останню дату. З наведеного можливо зробити висновок, що стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, при укладені вищевказаного кредитного договору в іноземній валюті (доларах США) та беручи на себе певні обовязки щодо погашення цього кредиту саме в доларах США, [PERSON] повинен був усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, та те, що зміна цього курсу можливо настане, а тому повинен був передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим договором. Згідно ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити еквівалент зобовязання в іноземній валюті, а згідно ст.533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. З огляду на наведене, суд вважає, що зустрічні вимоги [PERSON] щодо внесення рішенням суду змін у згаданий кредитний договір щодо валюти кредиту, одержаного [PERSON] для придбання автомобілю, після виконання цього договору суперечить вимогам цивільного законодавства. У звязку з тим, що банком було надано [PERSON] кредит на придбання автомобілю у доларах США, тому повернення цієї суми кредиту та сплату процентів за цей кредит повинно бути здійснено у валюті, що відповідає валюті цього кредиту. Більш того, при укладені згаданого кредитного договору [PERSON] були відомі всі умови цього договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили його прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах. Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ „Марфін Банк, суд стягує з [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в рівних частинах на користь банка понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 1\~820,00 грн., з яких : витрати, повязані зі сплатою судового збору 1\~700,00 грн. ; витрати, повязані з оплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, - 120,00 грн. Задовольняючи позовні вимоги ПАТ „[PERSON] Дніпро, суд стягує з [PERSON] на користь банка понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 992,44 грн., з яких : витрати, повязані зі сплатою судового збору, - 872,44 грн. ; витрати, повязані з оплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, - 120,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved