Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], в якому просить повернути грошові кошти в розмірі 600,00 грн., моральну шкоду в розмірі 1700,00 грн. та витрати, повязані із зверненням до суду. Позивач посилається на те, що 29 квітня 2011 року він уклав договір з відповідачем про надання юридичних послуг та передав відповідачу грошову суму в розмірі 16600,00 грн. Проте, відповідач не виконав своєї роботи та не повернув в повному обсязі суму, яку він отримав, а саме не повернув 600,00 грн. В судове засідання позивач не зявився, повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, 29 квітня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про юридичну допомогу. Свої зобовязання позивач щодо передачі грошей виконав. Відповідач до теперішнього часу своє зобовязання щодо надання юридичних послуг не виконав та ухиляється від його виконання. Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах, або за допомогою електронного або іншого засобу звязку. Договір від 29 квітня 2011 підписана відповідачем та позивачем, є документом, що стверджує про вчинення правочину між позивачем та відповідачем. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня, що встановлено ст.ст. 192 ч.1, 524 ч.1, 533 ч.1 ЦК України. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні. Стосовно стягнення моральної шкоди, суд вважає, що слід відмовити в задоволенні зазначеної вимоги, оскільки позивачем не надано доказів моральних страждань. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слудством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, поушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При викладених обставинах суд вважає, що слід задовольнити частково зазначений позов. Вирішуючи даний позов, суд враховує вимоги ст. 88 ЦПК України, а саме, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial