overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

14.02.2012 року позивач, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача, пояснюючи це тим, вони разом з відповідачем перебувають у шлюбі з 23.08.2007 року, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №441. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь, не ведуть спільне господарство. Примирення не можливе. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В даний час дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Інших утриманців на яких би відповідач сплачував аліменти немає. Просить стягнути з відповідача аліменти: на утримання їх спільної дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з 14.02.2012 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач заперечував проти розміру аліментів, який заявляє позивач. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 23.08.2007 року, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво- Святошинського району Київської області, актовий запис №441, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК №047607 від 23 серпня 2007 року. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь, не ведуть спільне господарство. Примирення не можливе. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БК №172569 від 03 квітня 2009 року. В даний час дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Інших утриманців на яких би відповідач сплачував аліменти немає. Ці обставини підтверджуються всіма доказами, зібраними в справі, в їх сукупності, та не оспорювались сторонами.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів, прохає стягнути з відповідача аліменти в розмірі 500 грн. на утримання повнолітньої дитини сина [PERSON] 1994р.н , мотивуючи тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, від шлюбу мають сина, в свідоцтві про народження якої відповідач записаний батьком. В даний час син навчається у Херсонському політехнічному коледжі Одеського національного політехнічного університету, до 30 червня 2015 року і потребує матеріальної допомоги. Відповідач повинен надавати кошти на утримання дитини, але добровільно їх не надає, а вона потребує матеріальної допомоги, тому прохає стягнути на її користь аліменти на утримання повнолітньої сина на період навчання до 30 червня 2015 року в розмірі 500 грн. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що враховує матеріальне становище відповідача, однак їй також важко утримувати дитину самотужки. Відповідач в судовому засіданні погодився виплачувати аліменти на період навчання сина в розмірі 300 грн., надав суду заперечення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON] 1994р.н. Повнолітній син в даний час навчається у Херсонському політехнічному коледжі Одеського національного політехнічного університету до 30 червня 2015 року, денне відділення і потребує матеріальної допомоги. Відповідно до пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що відповідач за станом здоровя не працює, проживає за рахунок державного забезпечення, з наведених обставин, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем в розмірі 300 гривень, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] 1994р.н з 13 лютого 2012 року на період навчання , тобто до 30 червня 2015 року в розмірі 300 грн. щомісячно. Так як, відповідно до матеріалів справи відповідач є інвалідом третьої групи, також підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 214,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 09.01.1993 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, у їхніх стосунках зникли почуття любові, поваги та взаєморозуміння, а тому вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, вже 14 років проживають окремо, сімя фактично не існує, позивач вважає подальше збереження шлюбу недоцільним і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в суді позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечує. За ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони з 09.01.1993 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про одруження, про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо вже 14 років, наміру зберігати сімю не мають. З пояснень сторін встановлено, що майнові спори між ними відсутні, питання щодо участі батька в утриманні сина вирішено. Враховуючи те, що сторони не мають взагалі наміру зберігати їхній шлюб, суд вважає за недоцільне надавати сторонам строк для примирення, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін. Отже, судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище-Горбатовська. На підставі ст.88 ЦПК України, ст.4 Декрету КМ України «Про державне мито» суд вважає за можливе стягнути з відповідача державне мито за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС в розмірі 17 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 07.02.2004 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого мають доньку Ольгу [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, між ними постійно виникали сварки, а тому вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, сімя фактично не існує, позивач вважає подальше збереження шлюбу недоцільним і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач в суді позов визнала, щодо розірвання шлюбу не заперечує. За ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони з 07.02.2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про одруження, про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, наміру зберігати сімю не мають. З пояснень сторін встановлено, що майнові спори між ними відсутні, питання щодо участі батька в утриманні дитини вирішено. Враховуючи те, що сторони не мають взагалі наміру зберігати їхній шлюб, суд вважає за недоцільне надавати сторонам строк для примирення, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін. Отже, судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачка бажає залишити прізвище-Сухина. На підставі ст.88 ЦПК України, ст.4 Декрету КМ України «Про державне мито» суд вважає за можливе стягнути з позивача за його згодою державне мито за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС в розмірі 17 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

У березні 2012 р. позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 03 лютого 2004 року по 15 березня 2011 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. В даний час у зв»язку з погіршенням здоров»я позивачка тимчасово не працює. Дочка фактично знаходиться на її утриманні і проживає з нею. Вказує, що самій їй важко утримувати дочку, а відповідач повинен приймати участь у вихованні та утриманні дитини по Закону. Просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1 000 щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов, дала суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів, але в меншому розмірі, як того вимагає Закон. Вказує, що він в даний час не має постійного заробітку, офіційно не працює, тому не може надавати допомогу в тому розмірі що просить позивач. Відповідно до положень ст.180, ч.І ст. 183 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що відповідач свої батьківські обовязки по матеріальному утриманню дитини не виконує. Судом встановлено, що дитина проживає з матірю. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, наведені в ст. 182 СК України. Суд, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідач позов визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів в меншому розмірі, немає підстав стягувати аліменти в твердій грошовій сумі. На підставі ст.ст. 180-182 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

В лютому 2012 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі і від сумісного проживання мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. Позивачка подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позивні вимоги підтримує повністю. Відповідач подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнав, проти стягнення аліментів не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони від сумісного проживання мають двох дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-БВ № 075937 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-БВ №008011, виданого Радковецькою сільською радою Старокостянтинівського районну Хмельницької області. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки сторони дійшли згоди щодо розміру аліментів, тому суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Стягнути судовий збір в сумі 214 грн. 60 коп. з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

Позивачка в позовній заяві до суду просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі по 500 гривень, щомісячно за кожним, на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] ,які знаходяться на її утриманні. Добровільно відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу, хоча має таку змогу ,так як інших дітей у відповідача не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав , викладених в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав частково , не заперечує ,щоб з нього стягувалися аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 350 гривень на кожну дитину, посилаючись на те, що він матеріально не забезпечений і не взмозі сплачувати по 500 гривень кожному. Вислухавши сторони, дослідивши інші матеріали справи , оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і обєктивному дослідженні, та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

На підставі кредитного договору № 1994-ЧД від 6 червня 2008 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надав [PERSON] кредит в сумі 5000 грн. строком до 5 червня 2011 року включно зі сплатою 0,0001% річних за користування кредитом та щомісячної комісійної винагороди в сумі 100 грн. Відповідно до умов договору повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється позичальником відповідно до графіку погашення боргу. Згідно п. 6.1 договору у випадку порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 1 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. В день укладення договору кредиту для забезпечення своєчасного повернення кредитних коштів по кредитному договору між позивачем та відповідачкою [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого вона зобовязалась перед банком в повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення кредиту та процентів за користування кредитом. Посилаючись на те, що у відповідача [PERSON] перед позивачем склалася заборгованість за договором кредиту, а він добровільно відмовляється погасити борг, позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] та [PERSON]С і просить стягнути з них солідарно на його користь заборгованість по поверненню кредиту в розмірі 3400 грн. 54 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 387 грн. 67 коп., заборгованості по комісії 500 грн. та заборгованості по пені в сумі 2512 грн. 87 коп. Відповідачі в наданій суду заяві позов визнали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до умов договору повернення кредиту сплата відсотків здійснюється позичальником відповідно до графіку погашення боргу. [PERSON] зобовязання по кредитному договору належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості. Згідно довідки-розрахунку заборгованість [PERSON] становить: заборгованості за кредитом в розмірі 387 грн. 67 коп., заборгованості по комісії 500 грн. та заборгованості по пені в сумі 2512 грн. 87 коп., а всього 3400 грн. 54 коп. Відповідно до положень ст. 554 ЦК України та п. 2.1 договорів поруки, в разі невиконання позичальником своїх зобовязань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту та процентів за користування кредитом. Таким чином, із відповідачів слід солідарно стягнути на користь позивача борг в сумі 3400 грн. 54 коп. відповідно до вимог ст. ст. 526, 554, 1048,1049 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 214 грн. 60 коп. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 554, 651, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 19.05.2001 в Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 205. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, різні характери, шлюбно-сімейних відносин не має, сімя розпалась остаточно і відновленню не підлягає. Примирення та збереження сімї не можливо і не є доцільним. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просила шлюб з [PERSON] розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] 19 травня 2001 року уклала шлюб з [PERSON], зареєстрований в Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 205. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитині інваліда, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, різні характери. Шлюбно-сімейних відносин припинені з січня 2011 року, сімя розпалась остаточно і відновленню не підлягає. Спільного господарства не ведуть. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу у судовому засіданні не надано та судом не встановлено, тому подальше збереження сімї та не доцільно. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Прокурор Кременчуцького району12.03.2012 року в порядку ст.121 Конституції України звернувся до суду з заявою про визнання відумерлою спадщини, що залишилася після померлого 2 березня 1998 року [PERSON] . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказав, що згідно інформації відділу Держкомзему в Кременчуцькому районі [PERSON] був власником земельної ділянки площею 4,81 умовних кадастрових га на території Червонознамянської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. В день смерті [PERSON] за місцем знаходження його майна ( земельної ділянки) відкрилася спадщина. На протязі року після відкриття спадщини будь-які спадкоємці з заявою про прийняття спадщини після померлого не зверталися. Просив суд визнати спадщину відумерлою та передати земельну ділянку у власність територіальної громади Червонознамянської сільскої ради Кременчуцького району. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник позивача [PERSON] просила слухати справу без її участі, підтримала заяву та просила її задовольнити . Представники відділу Держкомзему у Кременчуцькому районі та третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися , про час і місце розгляду справи належно повідомлені, надали заяву про слухання справи без їх участі . Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні достовірно встановлено, що після смерті 2 березня 1998 року [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,81 умовних кадастрових га на території Червонознамянської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області .На час розгляду справи в суді згідно даних з Спадкового реєстру (заповіти, спадкові договори, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація відсутні, що свідчить про відсутність звернень спадкоємців для отримання спадщини та відсутність заповіту [PERSON]. Згідно ст.278 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування , або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерло юта про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Враховуючи викладене, слід визнати спадщину відумерлою та передати її у власність територіальної громади.

Outcome: approved