Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, який було уточнено в процесі судового розгляду (а.с.11-13,74-77), про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення, позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на проведених торгах, які затверджені актом ВДВС Деснянського районного управління юстиції в м. Києві ним було придбано належну раніше відповідачу [PERSON] [ADDRESS]. На дату подання позову у квартирі проживають відповідачі, які чинять йому перешкоди у користуванні власністю, що проявляється в неможливості його вселення в житлове приміщення. Проживаючи без належних правових підстав, виселятися та зніматися з реєстраційного обліку в добровільному порядку відповідачі не бажають. Посилаючись на ст. ст. 319, 379, 382-383,386 ЦК України, просить задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що в квартирі проживає малолітня дитина, при цьому зазначає про навмисне зменшення результатів оцінки квартири. Відповідач [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Згідно з актом, затвердженим начальником ЖЕК-317, [PERSON] та [PERSON] у [ADDRESS] не проживають, (а.с.45) В інтересах малолітньої [PERSON] залучено Службу у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації для захисту інтересів дитини. У листі зазначено про розгляд справи за відсутності їх представника, на розсуд суду з урахуванням інтересів дитини. (а.с.60) Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.З ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16,3 86,391 ЦК України. Згідно зі ст.ст. 316-317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч. 1 ст. 319,321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу належить на праві власності придбана на прилюдних торгах [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за № 1726. (а.с.15,31) Раніше квартира належала відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власностг на житло, видане відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської РДА 20.08.2007 р. № 2272. Станом на день подання позову у квартирі були зареєстровані відповідачі, що підтверджується довідкою Ф-3. (а.с.14) На день винесення рішення до суду надано іншу Довідку Ф-3, згідно з якою у жовтні 2012 року зареєстровано малолітнього [PERSON] Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Проживання та реєстрація сторонніх осіб в квартирі є перешкодою для власника здійснювати свої передбачені законом права власності в повному обсязі. Відповідачі порушують законні права позивача на володіння, користування та розпорядження квартирою, яка належить йому на праві приватної власності, а також враховуючи те, що спільне проживання відповідача та осіб, які проживають у квартирі на одній житлової площі не можливе. Суд звертає увагу на те, що у відповідності до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за заявою особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності житлового лриміщення або позбавлення права користування житловим приміщенням), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеного закону, прийняте рішення суду відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчиняти ці дії не має потреби. Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Враховуючи те, що відповідно до ст.7 „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду по справам даної категорії є безпосередньою підставою для зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, реєстраційний орган не вправі відмовити в знятті з реєстрації такої особи з посиланням на те, що суд не зобов'язав його вчинити цю дію. Відповідачі ніколи не були та не є на даний час власниками [ADDRESS], будь-яких договірних зобов'язань між позивачем та відповідачами пов'язаних з наймом (орендою) цієї квартири не існує, відповідачі проживають у належній позивачу квартирі без належних на те правових підстав та чинять йому перешкоди у здійсненні права власності. Крім цього, до позивача, як до нового власника квартири, відповідачі у встановленому порядку вселені не були. Виходячи з вище викладеного, суд дійшов висновку про те, що позивач придбав квартиру без будь - яких порушень діючого законодавства, є її власником, а відповідачі залишаючись зареєстрованими та проживаючи у зазначеній квартирі без правових підстав, чинять позивачу перешкоди як власнику. Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги позову є частково обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial