Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-19 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що у серпні 2007 року між нею, як покупцем, та [PERSON] як продавцем, була досягнута домовленість про купівлю-продаж житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS], та земельних ділянок біля будинку, а саме: 0,25 га для обслуговування будинку, 0,27 га для ведення особистого селянського господарства за ціною 3 000, 00 грн. На виконання цієї домовленості позивачка 23.08.2007 р. передала [PERSON] грошові кошти в сумі 3 000, 00 грн.. що підтверджується розпискою останнього від 23.08.2007 р. Після чого у вересні 2007 року позивачка переїхала до вказаного будинку, де проживає по теперішній час. В зв'язку із хворобою [PERSON] не мав можливості прибути до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. а тому позивачка чекала на покращення стану його здоров'я. Проте [INFO] [PERSON] помер і вони не змогли нотаріально посвідчити договір. За таких підстав, позивачка вважає, що нею були належним чином виконанні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, а тому на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України просить суд визнати договір дійсним та визнати за нею право власності па це майно. В судовому засіданні позивачка підтримала позов з тих самих підстав, обґрунтувавши їх наведеними в позові обставинами, уточниши, що всі витрати по оформленню вказаного будинку та земельних ділянок вона взяла на себе, оскільки при купівлі будику та земельних ділянок вони не були належним чином оформленими. В судове засідання відповідач та його представник не з"явились направили на адресу суду заяву в якій позов не визнали, заперечували щодо його задоволення, надавши письмові пояснення. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 220, 316, 317, 334, 657 ЦК України . Вислухавши позивача, адвоката, допитавши свідків: [PERSON], [PERSON] оглянувши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.6). 23.08.2007 року відповідно до розписки [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок розташований [ADDRESS], за три тисячі гривень (а.с. 9). Спірний житловий будинок первісно належав матері [PERSON] - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER]. виданого виконкомом Любимівської сільської ради 18.11.2008 р. (а.с.7). 16 лютого 2009 року державним нотаріусом Андрущівської державної нотаріальної контори Мамонтовою І.О. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом померлої [PERSON] (зареєстровано у реєстрі за № 302) на ім'я її с [PERSON] на спадкове майно, що складалося із вказаного житлового будинку. 05 березня 2009 року ДКП «Бердичівське міжміське БТІ» було зареєстровано право власності [PERSON] на спірний будинок, номер запису [NUMBER], в книзі 38. (а.с.8) Відповідно до п. 4 ст. 334 ЦК України встановлено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Враховуючи, що право власності на спірний будинок було зареєстровано за [PERSON] лише 05.03.2009 р., тому саме з цього дня останній набув права на володіння, користування та розпоряджання цим будинком. Тому до 05.03.2009 р. [PERSON], не будучи власником вказаного будинку, не мав жодних правових підстав для розпорядження ним та укладення будь-яких правочинів щодо його відчуження. В зв'язку з чим можливі усні домовленості, які існували між позивачкою і [PERSON], а також розписку останнього у будь-якому випадку не можна розглядати як укладений договір купівлі-продажу спірного будинку. Відповідно до п. 1 ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно з п. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Посилання позивачки на те, що [PERSON] протягом 2009-2011 років будь-яким чином ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку та земельних ділянок, і будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини та вжиття нею заходів, спрямованих на укладення такого договору, суду не надала. Щодо посилань позивачки на хворобу [PERSON], то вони є непереконливими, оскільки останній протягом 2009-2011 років не страждав на захворювання, які б унеможливлювали підписання ним нотаріально посвідченого договору. Щодо вимог позивачки про визнання права власності на земельні ділянки, які належали [PERSON], то вони є також необгрунтованими, оскільки із матеріалів справи вбачається, що останній був власником земельної ділянки площею 0, 25 га., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку (державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий відділом Держкомзему в Андрушивському районі 16.07.2010 р. на підставі рішення Любиміської сільської ради від 03.10.2009 р.) та земельної ділянки площею 0, 2700 га., яка знаходиться у [ADDRESS], із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий відділом Держкомзему в Андрушівському районі 16.07.2010 р. на підставі рішення Люби міської сільської ради від 03.10.2009 р.). Отже, [PERSON] з у 2007 році, не будучи власником цих ділянок, не мав можливості їх продати позивачці.

Outcome: dismissed