overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

В березні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просила розірвати шлюб, зареєстрований 24 вересня 1994 року Корабельним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва за № 485. В обгрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній, спору щодо порядку виховання та утримання дітей не має. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій не заперечує проти розірвання шлюбу, просить слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з`ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано заяву про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до ст. 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище - [PERSON] . В порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

В березні 2013 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 02 вересня 2000 року Корабельним районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва за № 294. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з`ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано заяву про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до ст. 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище - [PERSON] порядку ст.. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи тим, що з відповідачем спільного життя не склалося, вони припинили вести спільне господарство, понад два місяці проживають окремо, шлюб носить формальний характер, а тому подальше збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим, категорично заперечує проти надання терміну для примирення. Просить суд розірвати шлюб. Відповідач не займається вихованням дитини не надає матеріального забезпечення й просить в уточнених позовних вимогах стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач свій позов підтримала повністю, посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини. Сторони уклали шлюб 13.07.2006року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим РАЦС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №940 від 13.07.2006 року. Від даного шлюбу у них народились дитина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №768 від 09.04.2009 року. \\~ \\~ \\~ \\~Дитина проживає разом з мати за адресою: [ADDRESS] , відповідач проживає окремо від дітей. \\~ \\~ \\~ \\~Судом встановлено, що у сторін внаслідок непорозумінь склалися неприязні стосунки. Подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї є неможливим. Позивач щодо надання терміну для примирення категорично заперечила, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. \\~ \\~ \\~ \\~Відповідач [PERSON] добровільно не бере участі в утриманні дитини. \\~ \\~ \\~ \\~Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \\~ \\~ \\~ \\~Отже, відповідач [PERSON] зобов`язаний утримувати свого неповнолітнього сина [PERSON] . В судовому засіданні не було представлено жодних доказів стосовно того, що відповідач за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей. Інших утриманців у нього немає. За таких обставин суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, вимоги про стягнення аліментів позивача підлягають до задоволення, стягнення аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень з відповідача [PERSON] щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-22 00:00:00

У відповідності із ч. 3 ст. 209 ЦПК України суд вважає, що в даному судовому засіданні необхідно оголосити вступну та резолютивну частини рішення, відклавши виготовлення рішення суду у повному обсязі на п'ять днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-22 00:00:00

В лютому 2013 року заявниця звернулася до суду із завою, в якій просила встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем - матір'ю [PERSON] на день її смерті [INFO] року в [ADDRESS]. В обґрунтування заяви заявниця вказала на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. 27 квітня 2001 року [PERSON] склала заповіт, яким заповідала їй все своє майно. після смерті матері залишилось спадкове майно у вигляді земельного паю. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Вана фактично проживала разом з матір'ю, тому що по стану здоров'я вона потребувала постійного догляду, а тому із 2005 року по день її смерті вона проживала без реєстрації спільно з матір'ю в її будинку по [ADDRESS]. Встановлення факту їй необхідно для прийняття спадщини, а тому вона вимушена звернутися з даною заявою до суду. У судовому засіданні представник заявниці за довіреністю [PERSON] заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити їх, посилаючись на обставини зазначені у заяві. Представник зацікавленої особи Виконавчого комітету Партизанської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши представника заявниці, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла мати заявниці [PERSON] (а.с.15). За часи свого життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала своїй дочці [PERSON] (а.с.14). В грудні 2012 року заявниця [PERSON] через свого представника за довіреністю [PERSON] звернувся до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом, але державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки нею був пропущений строк на прийняття спадщини та відсутній факт прийняття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.13). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з довідки Виконавчого комітету Партизанської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, [PERSON] мешкала з матір'ю [PERSON], так як остання потребувала постійного догляду до її до смерті за адресою: [ADDRESS], з 2005 року по день смерті [INFO] року (а.с.10). Таким чином, суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем - матір'ю [PERSON], померлою [INFO] року, на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 17.09.2005 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, про що зроблений актовий запис за № 154. В шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалося, як подружжя вони не проживають, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак від неї надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримує та просить справу слухати за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суду причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак від нього надійшло заперечення проти позову, в якому він позов не визнав та заперечує проти розірвання шлюбу. У своєму запереченні відповідач вказує на те, що сину [PERSON] потрібен батько як захисник, вихователь і наставник, і він займається вихованням сина. Крім того, він заробляв кошти і наполягає на розподілі майна, а тому просить надати час для примирення. Суд ухвалив на підставі ст. 224 ЦПК України постановити рішення при заочному розгляді справи. Сторони в судове засідання не з'явилися, тому у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторонни 17.09.2005 року уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, про що зроблений актовий запис за № 154, що стверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], яке знаходиться в матеріалах справи. В шлюбі у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], що знаходиться в матеріалах справи. Подружнє життя у сторін не склалося, як подружжя сторони не проживають з 2010 року, не ведуть спільного господарства, на примирення позивачка не згідна. Відповідач у своєму письмовому запереченні не навів жодних обставин, які б на думку суду слугували підставою надання сторонам часу для примирення і з 2010 року не вчининяє жодних дій для збереження сім"ї. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-22 00:00:00

Зважаючи на складність справи суд вважає можливим оголосити вступну та резолютивну частину рішення. На підставі ст.ст.11, 12, 14, 15, 16, 20, 22, 203, 207, 208, 215, 216, 218, 234, 524, 525, 526, 530, 533, 545, 610, 611, 612, 623, 624, 625, 629, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-22 00:00:00

Враховуючи складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов'язаного з необхідністю у обґрунтуванні доводів сторін, висловлених у судових засіданнях, а також письмового викладення опису досліджених по справі доказів, що вимагає витрачення тривалого часу, на підставі ст.ст. 209 ч.3, 218 ЦПК України, суд вбачає доцільним проголосити його вступну та резолютивну частину.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-22 00:00:00

В квітні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що дитина перебуває на повному матеріальному утриманні позивачки, відповідач в добровільному порядку коштів на її утримання не надає, обов'язків по її вихованню не виконує, тому позивачка вимушена звертатися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, просить врахувати те, що на даний час не займається підприємницькою діяльністю та немає доходів, тому просить зменшити розмір стягуваних аліментів. Судом встановлено, що сторони проживали в цивільному шлюбі, внаслідок чого народилася дочка [PERSON], [INFO], батьком якої згідно свідоцтва про народження записано відповідача. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд враховує, що відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік" з 1 січня 2014 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років складає 1032 грн., від 6 до 18 років складає 1286 грн. Прожитковий мінімум з 1 січня 2014 року для працездатних осіб складає 1218 гривень, для осіб, які втратили працездатність складає 949 грн.. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує всі обставини передбачені ст. 182 СК України, а саме, що дитина має нормальний стан здоров'я, являється матеріально незабезпеченою, а відповідач являючись батьком дитини, маючи задовільний стан здоров'я, і будучи працездатним, являється приватним підприємцем, оскільки іншого не доведено в судовому засіданні, має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, тому суд враховуючи дані обставини та положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік" відповідно до якого прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років складає 1218 грн., вважає, що позов підлягає задоволенню частково, розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно і до її повноліття. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 180, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-22 00:00:00

У даному зверненні лікаря-психіатра Гуляєвої А.Ю. від 18 квітня 2013 р. ставиться питання про продовження психіатричної допомоги [PERSON] строком на 6 місяців, яка тяжко психічно хворіє, має захворювання у вигляді шизофренії, безперервно прогредієнтної, параноїчної, маячний варіант. Аутизація особистості з емоційним збідненням, тому просить задовольнити її вимоги. У судовому засіданні лікар-психіатр Гуляєва А.Ю. підтримала свої вимоги, з якими погодився законний представник хворої [PERSON] та не погодилась хвора [PERSON] Прокурор вимоги лікаря-психіатра підтримала. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення зацікавлених осіб, суд вважає за необхідне заяву лікаря-психіатра задовольнити. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 1489-III від 22 лютого 2000 р. із змінами та доповненнями амбулаторна психіатрична допомога у примусовому порядку та її продовження проводиться відповідно осіб, які мають психічні розлади. Згідно до висновку комісії лікарів-психіатрів (а.с.2) [PERSON], [INFO] страждає тяжким психічним захворюванням і потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. У зв'язку із наявністю психічного розладу, внаслідок якого у [PERSON] зберігається схильність до нанесення шкоди своєму здоров'ю та відсутності повної критики до захворювання, суд погоджуються з висновками комісійного огляду лікарів-психіатрів про подовження примусового лікування в амбулаторних умовах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом про стягнення аліментів, на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі ? частини всіх видів заробітку до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав, не заперечує проти сплати аліментів на утримання дочки у розмірі, вказаному в позові. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно до свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO] Відповідач від утримання дитини ухиляється, добровільно матеріальної допомоги не надає. Сукупність наведених доказів приводить суд до висновку, що є підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як слідує з матеріалів справи та пояснень позивача, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. На підставі викладеного ст. 180, 181 ч. 2, 183, Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловій квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначає, що йому на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування від 27.07.2012 року. За вказаною адресою зареєстрований як постійний мешканець [PERSON]., відповідач по справі. [PERSON] не проживає у зазначеному будинку з 31 липня 2012 року, речей та майна, що належать відповідачу в квартирі немає. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, згідно яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутності з постановленням заочного рішення в разі неявки відповідача згодна. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заперечень проти позову не надходило. Третя особа: СГІРФО Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області, в судове засідання не з'явились, подали до суду заяву, згідно якої просять справу розглянути за їх відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору дарування від 27.07.2012 року, позивачу по справі належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). У вказаному будинку зареєстрований: [PERSON], [INFO], але там не проживає. Статтею 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач не проживає в будинку понад шість місяців з неповажних причин, то він вважається таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню. Судові витрати суд залишає за рахунок позивача.

Outcome: approved