Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із відповідним позовом, в якому зазначив, що йому на підставі договору дарування належить домоволодіння розташоване за адресою м.Луганськ вул.Магістральная, 9. На момент оформлення договору в будинку було підключено газопостачання, після переїзду до будинку він почав споживати послугу та своєчасно її оплачувати. Але не зважаючи на те, що він не має боргів перед відповідачем з боку останнього на його адресу надходять листи з попередженнями про наявність заборгованості в розмірі 1903 гривні та про можливе відключення будинку від системи газопостачання. Між ним та відповідачем укладено договір, умови якого дотримуються, на розірвання договору він згоди не давав, На думку позивача відповідач безпідставно включив його до списку боржників та нарахував заборгованість за час коли він не був власником. Із заявами про зміну сторони у зобов’язанні він не звертався, а взагалі уклав новий договір з відповідачем. Вважав, що такі дії відповідача з пред’явлення йому претензії з боргу за послуги газопостачання є незаконними та він змушений звернутися до суду. Просив ухвалити рішення, яким припинити дію, що порушує його право шляхом зобов’язання відповідача перерахувати заборгованість та виключити нараховану до 07.06.2000 року в розмірі 1903 гривні. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував подав письмові заперечення проти позову, що долучені до матеріалів справи, просила в позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач на підставі договору дарування від 07.06.2000 року отримав у дар житловий будинок, що розташований за адресою м.Луганськ вул.Магістральная, 9, та розташований на земельній ділянці фактичною площею 517 кв.м. /а.с.6/. Згідно до копії витягу з домової книги позивач зареєстрований за вказаною адресою /а.с.7-10/. В 2001 році між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з газопостачання, який був укладений на 1 рік та набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовжений, якщо за місяць до закінчення терміну однією із сторін не буде заявлено про відмову від цього договору /а.с.15/. На ім’я позивача було відкрито особовий рахунок №3980, проводились нарахування за спожиті послуги /а.с.24-25/. 11.03.2006 року між сторонами було укладено типовий договір /а.с. 26-29/. 18.09.2007 року на адресу позивача надходило попередження щодо наявності заборгованості за послуги в сумі 1903 гривні та повідомлено що в противному випадку він був відключений від системи газопостачання. /а.с.11/. Відповідно до вимог статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Як встановлено в судовому засіданні із позовами до позивача про стягнення суми заборгованості відповідач не звертався, бо це є правом відповідача. Заміни сторони у зобов’язаннях також не відбувалось. З пояснень відповідача також вбачається, що підприємстві не існує списку боржників. Відповідно до статті 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перелік способів захисту цивільних справ та інтересів міститься в статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором. Проте такого способу захисту, виключення із списку боржників законодавством України не передбачено. Не передбачає такого способу й укладений між сторонами договір. Також, враховуючи, що захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право, а відповідних обставин не було встановлено в ході розгляду справи, суд вважає, що вимоги позову не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed