Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-06 00:00:00

10 жовтня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], та стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідно віку, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини. Позивач в обґрунтування своїх вимог вказала, що вона не тривалий час з 2005 року по серпень 2007 року підтримувала фактичні шлюбно-сімейні відносини з [PERSON] і 16 червня 2007 року у них народилася донька [PERSON], відносно якої відповідач визнав своє батьківство. Після народження дитини стосунки між ними погіршилися і у серпні 2007 року фактичні шлюбно-сімейні відносини були припинені. Після чого відповідач перестав спілкуватися з дитиною, матеріально не допомагає, останній раз відповідач бачив дитину на її дні народженні у червні 2008 року. У звязку чим вона вирішила звернутися до суду з заявою про позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила слухати справу без її участі (а.с. 81). Відповідач в судове засідання не зявився, оскільки відбуває покарання у Темнівській виправній колонії м. Харкова, надав суду заяву, в якій зазначив, що з позовними вимогами [PERSON] згоден лише в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], а в частині позбавлення батьківських прав відносно своєї доньки [PERSON] заперечує, однак не зазначив з яких підстав (а.с. 77). Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без участі представника, в якій зазначив, що [PERSON] був запрошений до служби на засідання комісії з питань захисту прав дитини призначені на 01.11.2012 року та 29.01.2013 року, однак не зявився, причини неявки не повідомив, письмові пояснення з даного питання не надав (а.с. 52). За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. Згідно наданого свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 081628 малолітньої [PERSON], [INFO], її батьком вказаний [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до довідки відділу реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції, реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України (а.с. 8). За повідомленням КЗОЗ Харківська міська дитяча поліклініка № 16 від 03.10.2012 року малолітня [PERSON], [INFO], знаходиться на обліку у поліклініці з вересня 2011 року і при відвідуванні лікарів її супроводжує мати [PERSON], усі довідки та рекомендації видавалися матері дитини (а.с. 19). Згідно довідки КЗ Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 407 Харківської міської ради малолітня [PERSON], [INFO], зарахована в групу № 2 з 18 серпня 2010 року і її влаштуванням займалася мати [PERSON], за час перебування дитини у закладі вихователі та адміністрація жодного разу не бачили батька дівчинки, мати дитини відвідує батьківські збори та спілкується з вихователями, разом з нею активну участь у вихованні дитини приймають дідусь та бабуся (а.с. 20). Згідно довідки КП Благоустрій управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради № 1391 від 02.10.2012 року разом з позивачем [PERSON] за адресою: м. Харків, пров. Перший Новий, буд. 4-А, зареєстрована донька [PERSON], [INFO] (а.с. 21). Відповідно до висновку Департаменту праці та соціальної політики управління служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області від 08.02.2013р. щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [PERSON] свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до доньки, не піклується про стан її здоровя, фізичний та духовний розвиток, не приймає участі у підготовці дитини до самостійного життя і тому розглянувши надані документи вважає про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 53, 54). У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які пояснили суду, що на протязі чотирьох років мешкають поряд з [PERSON] та їхні діти відвідують один дитячий садочок, і вони ніколи батька [PERSON] не бачили, а ні в садочку, а ні вдома. Відповідно до ст. 164 цього ж кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Дослідивши надані докази та проаналізувавши пояснення свідків,суд приходить до висновку, що [PERSON] свідомо ухилявся від обовязку по вихованню дитини, оскільки він ні усно, ні письмово не спілкувався з нею, не проявляв про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мав таку можливість. Крім того, весь час окремого проживання [PERSON] з дитиною він не надавав ніякої матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно до ст. 166 цього ж кодексу особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ч. 2 цієї статті, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН Про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 51 Конституції України закріплений обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до вимог ст.ст.: 180 СК України - батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; 181 ч. 3 СК України - кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; 191 СК України - аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються з дня предявлення позову. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні, на підтвердження чого надана довідка за місцем проживання матері та довідки дошкільного і медичного закладів, які відвідує дитина; відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, не працює, на даний час відбуває покарання у місцях позбавлення волі, відомостей про наявність інших осіб які б знаходилися на утриманні відповідача суду не надані. Враховуючи матеріальне становище платника аліментів, який на даний час не працює, відсутність у нього інших осіб, які знаходяться на його утриманні, матеріальне становище позивача та дитини, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, законні, та підлягають повному задоволенню. Судові витрати суд в порядку ст. 88 ЦПК України покладає на відповідача.

Outcome: approved