Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив встановити факт, що він, [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON], померлим 05 листопада 2003 року однією сімєю більше 5 років до часу відкриття спадщини; встановити факт прийняття ним, [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], померлого 05 листопада 2003 року; визнати за ним, [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку (пай № 934) площею 2,700 га, яка розташована на території Степнянської сільської ради, після смерті [PERSON], померлого 05 листопада 2003 року. В обґрунтування позову позивач вказав, що 05 листопада 2003 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно - земельну ділянку (пай № 934) площею 2,700 га, яка розташована на території Степнянської сільської ради та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 20 вересня 2000 року серії ІІІ-ДП № 085775. За часи свого життя, спадкодавець перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], які мали спільних дітей [PERSON] та [PERSON]. Після смерті спадкодавця, його дружина [PERSON] та діти відмовилися від прийняття спадщини після померлого чоловіка та батька [PERSON], а тому заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавали. Він фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], так як постійно проживав з ним та доглядав за ним, бо він був у похилому віці, купував продукти харчування, одяг, взуття та речі першої необхідності. З 1997 року він фактично проживав зі спадкодавцем, надавав йому матеріальну допомогу, вони вели спільне господарство та бюджет. На даний час він продовжує користуватись майном померлого. Після його смерті у нього на руках залишились всі правовстановлюючі документи на земельну ділянку, яка за життя належала спадкодавцю. Звернувшись на початку 2013 року до нотаріальної контори з заявою про вступ до спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого 05 листопада 2003 року, йому в усному порядку було відмовлено у видачі таких документів в звязку з тим, що не підтверджено факт спільного проживання однією сімєю зі спадкодавцем [PERSON] і йому було рекомендовано звернутися до суду. Позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали суду заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутністю, позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Представник відповідачки [PERSON] за довіреністю [PERSON] надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Встановлено, що 05 листопада 2003 року у віці 65 років, помер [PERSON], що підтверджується актовим записом № 18 від 07 листопада 2003 року Виконавчого комітету Степнянської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, свідоцтво про смерть серії 1-КИ № 508215 (а.с.10). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно - земельну ділянку (пай № 934) площею 2,700 га, яка розташована на території Степнянської сільської ради, та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 20 вересня 2000 року серії ІІІ-ДП № 085775 (а.с.21). За часи свого життя, спадкодавець перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.8), які мали спільних дітей [PERSON] та [PERSON]. Після смерті спадкодавця, його дружина [PERSON] та діти відмовилися від прийняття спадщини у вигляді земельного паю після померлого чоловіка та батька [PERSON], свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не отримали. Згідно абз. 2 п. 4 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року - щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Окрім цього п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Якщо спадщина відкрилася до 1 січня 2004 р., але не була ніким із спадкоємців прийнята до настання цього терміну, то за умови прийняття судом рішення про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем протягом принаймні п'яти років до часу відкриття спадщини, такі особи матимуть право на спадкування, незважаючи на те, що факти відкриття спадщини і проживання однією сім'єю мали місце під час дії ЦК УРСР. [PERSON] є єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], інших спадкоємців немає. Згідно ст. 1264 ЦК України, спадкоємцями четвертої черги за законом є особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Встановлено, що з 1997 року позивач фактично проживав зі спадкодавцем, надавав йому матеріальну допомогу, вони вели спільне господарство та бюджет, [PERSON] купував продукти харчування, одяг, взуття та речі першої необхідності. На даний час [PERSON] продовжує користуватись майном померлого - земельною ділянкою. Після його смерті у нього на руках залишились всі правовстановлюючі документи на земельну ділянку та інші речі, які за життя належали спадкодавцю [PERSON] Окрім вищевикладеного, зібраними доказами підтверджується факт постійного спільного проживання позивача з померлим [PERSON] з 1997 року. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в частині встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем більше пяти років на час відкриття спадщини в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 05 листопада 2003 року на земельну ділянку (пай № 934) площею 2,700 га, яка розташована на території Степнянської сільської ради.

Outcome: approved