Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-07 00:00:00

До суду з зазначеним позовом звернулась позивач. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власницею житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Лукаші Київської обл. Баришівського району по вул. Криворізькій, 8, право власності на який встановлено рішенням Баришівського районного суду Київської області від 02.12.2011 року. На той час коли будинок перейшов у власність позивачки в будинку були зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], які не проживають в даному будинку з 1999 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням розташованим за адресою: село Лукаші, Київська обл., Баришівський район, вул. Криворізька, 8. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судові засідання не зявлялись, про час та місце судових засідань їх належним чином повідомлено. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справі, заслухавши пояснення учасників судового засідання, суд вважає, заявлений позов обґрунтованим, та таким, що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON], на підставі рішення Баришівського районного суду Київської області від 02.12.2011 року набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Лукаші Київської обл. Баришівського району по вул. Криворізькій, 8. Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано 19.12.2011 року Баришівським бюро технічної інвентаризації. Окрім позивачки в будинку, з 1986 року і по даний час, також прописана відповідачка [PERSON], а з 1993 року відповідач [PERSON]. Відповідачі з 1999 року в будинку не проживають та на даний час місце їх перебування позивачці не відомо. Свідок [PERSON]А пояснила суду, що проживає по сусідству з позивачкою, проживає вже більше як 20 років. Вона знала відповідачів [PERSON] та [PERSON], які проживали в будинку ще з першим його власником. Після смерті якого змінилось ще два власники будинку. Відповідачі виїхали з будинку в 1999 році та більше в ньому не проживали, ще деякий час вони зявлялись в селі, але в подальшому виїхали із села та де вони перебувають зараз їй не відомо. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Положеннями ст.386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.7 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визначення особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки відповідачі не перебувають в родинних відносинах з власником житла та не укладали договору оренди житла їх статус можливо визначити як тимчасові жильці. Як вбачається з ст. 98 ЖК України, наймач жилого приміщення та члени його сімї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сімї наймача. Вселення тимчасових жильців на строк понад півтора місяця допускається за умови додержання розміру жилої площі, встановленого для надання жилих приміщень (частина перша статті 48). Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сімї, які проживають разом з ним, зобовязані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Стаття 99. Виселення піднаймачів і тимчасових жильців у разі припинення договору найму жилого приміщення У відповідності до ст. 99 ЖК України, піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сімї, а також тимчасові жильці зобовязані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення В силу ст. 16 ЖК України, осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобовязано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Встановлене судом підтверджується : -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Копією правовстановлюючих документів на будинок -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Копії паспортів -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~довідками Іншими матеріалами справи Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved