Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним права власності на прибудову літ. А2розміром 9,55 х 3,27 м та переобладнане приміщення 2-3 у будинку, що розташовані за адресою: Харківська область, Чугуївський район, вул. Кірова, буд. 13, а також зобовязання КП [PERSON] міжміське БТІзареєструвати право власності на вищевказані обєкти нерухомого майна на імя позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що йому на праві приватної власності належить 42/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими за вищевказаною адресою на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] 09.04.2011, за реєстровим № 12. Будинок розташований на земельній ділянці, яка знаходиться у комунальній власності [PERSON] міської територіальної громади. Одразу після придбання 42/100 частин житлового будинку позивач самовільно, без відповідного дозволу, збудував на вищенаведеній присадибній ділянці прибудову до будинку, якому [PERSON] МБТІ було присвоєно літ. А2, та переобладнав приміщення. Інвентарна вартість будівлі становить 72461,00 грн. Згідно висновку Комунального підприємства [PERSON] міської ради Архітектурне бюро м. Чугуєвавід 11.04.2012, самовільне будівництво відповідає містобудівній документації, не порушує права та інтереси інших осіб. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, якою підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Харківської області надав до суду письмову заяву про розгляд цивільної справи без участі відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надана нотаріально посвідчена заява, згідно якої третя особа не заперечує проти визнання права власності на побудовану прибудову за [PERSON] Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що позивачем укладено договір купівлі-продажу від 09 квітня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], за реєстровим № 12, на підставі якого позивач є власником 42/100 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, розташованих на земельній ділянці [PERSON] міської ради Харківської області розміром 1200 кв. м. в м. Чугуєві, по вул. Кірова, буд. 13. Згідно висновку Комунального підприємства [PERSON] міської ради Архітектурне бюро м. Чугуєвавід 11.04.2012, конструкції прибудови літера А2, переобладнання кімнати 2-3в коридор у житловому будинку, що розташований за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Кірова, 13, відповідають вимогам надійності, технічний стан несучих і захищаючих конструкцій дозволяє їх подальшу експлуатацію. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно матеріалів справи за період проведення позивачем будівництва і на цей час заяв, скарг, приписів від будь-яких громадян, юридичних осіб або компетентних органів з приводу недотримання позивачем встановлених норм та правил чи порушення будь-чиїх прав не надходили. Цього факту не спростовано і відповідачем, який визнав позов. Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Вищевикладені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог щодо визнання права власності на самовільно збудовані та переобладнані обєкти. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні вимог щодо зобовязання КП [PERSON] міжміське БТІзареєструвати право власності на вищевказані обєкти нерухомого майна на імя позивача. При цьому суд керується положеннями п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року Про судове рішення у цивільній справі, відповідно до яких суд не має права вирішувати питання про права та обовязки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial