Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначала, що вона є матір'ю [PERSON], який загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві. [PERSON] працював слюсарем , 17.04.2012 року , близько 16 години , він під час загрузки зерном автомобіля КАМАЗ , знаходився у приміщенні відділення бункерів вентильованих зернотока підприємства , в результаті обрушення бункерів з несущих конструкцій був смертельно травмований. Результатом розчавленої сполученої травми стали: комбінована травма тіла з багатоуламковим переломом кісток склепіння та основи черепа, розчавлення речовини головного мозку , обширними рваними ранами голови , шиї, грудної клітини зліва, проміжності , множиними двосторонніми зламами ребер зі зламами хребта, кісток тазу з розчавленням серця, легень, печінки , селезінки , лівої нирки , які були ускладненні розвитком травматичного шоку та призвели до смерті. В зв"язку зі смертю сина позивачці спричинено моральну шкоду через безповоротну втрату близької людини, порушення нормальних життєвих зв"язків, відчуття самотності, які є прямим наслідком нещасного випадку. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 75000 гривень , а також стягнути на користь держави судові витрати. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі , на позові наполягає. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Лісодід О.В. позовні вимоги підтримав, на їхньому задоволенні в повному обсязі наполягає. Представники відповідача в судовому засіданні позов визнали частково , пояснили, що моральна шкода стягується за наявності вини підприємства, а в даному випадку провина більшою частиною лежить на підприємстві яке виконувало будівництво та монтаж конструкцій бункерів приміщення зернотока , тому підстав для задоволення позову у повному обсязі , на думку представників відповідача, не вбачається. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивачка [PERSON] є матір'ю загиблого , який працював слюсарем ПП Агрофірма " Пречистівське " і [INFO] загинув при виконанні трудових обов'язків. За наслідками розслідування нещасного випадку складено акт форми Н-1 № 1 та акт форми Н-5. Так, з акту про нещасний випадок за формою Н-1 від 19 липня 2012 року вбачається, що комісією з розслідування обставин нещасного випадку встановлено, що причиною події визначено - технічна причина нещасного випадку - неякісне виконання будівельних робіт ; організаційні причини: незадовільне функіювання системи управління охороною праці . Комісією було встановлено, що монтаж несущих конструкцій бункера був виконаний з порушенням будівельних норм та правил, частина роскосів для утримання бункерів відсутня за провинною будівельників, а частина раскосів була демонтована напередодні аварії працівниками підприємства . Окрім того, з даного акту вбачається, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи причиною смерті [PERSON] стала розчавлена сполучена травма, яка поєднана з комбінованою травмою тіла з багатоуламковим переломом кісток склепіння та основи черепа, розчавлення речовини головного мозку , обширними рваними ранами голови , шиї, грудної клітини зліва, проміжності , множиними двосторонніми зламами ребер зі зламами хребта, кісток тазу з розчавленням серця, легень, печінки , селезінки , лівої нирки , які були ускладненні розвитком травматичного шоку та призвели до смерті. З акту про нещасний випадок на підприємстві , пав"язаного з виробництвом за формою Н-1 від 19 липня 2012 року , та з акту спеціального розслідування групового нещасного випадку за формою Н-5 від 19 липня 2012 року судом встановлено, що особами , дії чи бездіяльність яких призвела до нещасного випадку та порушенню законодавчих актів по охороні праці , комісія визнала підприємство яке проводило будівельні та монтажні роботи по встановленню конструкцій бункерів приміщення зернотоку та директора ЧП АФ " Пречистівське" , який порушив вимоги п..1.1 НПАОП 0.00-4.21-04 " Типових положень про службу охорони праці" , ст.. 13 Закону України " Про охорону праці" , затвердженого 21.11.2002 р. за № 229- IV. До того ж в зазначених актах відповідачем не встановлювався відсоток вини працівників, в залежності від чого не зменшувався розмір виплат, що підлягають сплаті родичам загиблого. Відповідачем не надано доказів щодо відсутності його вини в заподіянні позивачці моральної шкоди, завданої смертю сина. Відповідно до ч.2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 158 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов"язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій тощо. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань , втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові. Таким чином, суд виходить з того, що смертю сина позивачці завдана моральна шкода з вини відповідача, який не створив безпечних умов праці [PERSON] , внаслідок чого він був смертельно травмований. За змістом частини 2 статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, в тому числі, онукам. З наданих позивачкою свідоцтва судом встановлено, що померлий був сином позивачки Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках потерпілого. За змістом частини 3 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Враховуючи викладене вище, суд вважає за потрібне задовольнити позов частково: на користь позивачки [PERSON] стягнути з відповідача спричинену моральну шкоду в розмірі 45 000 гривень Окрім того, на підставі ст. 88 ЦГГК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 250 гривень. На підставі ст.ст. 158, 153 ч.2, 237-1 КЗпП України, сл\\ 23 ЦК України, п. 13 Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зі змінами , внесеними згідно з Постановою № 5 від 25.05.2001 року, ст. 1167 ЦК України,

Outcome: partial