Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

14.02.2012 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, на квартиру №74 в будинку №91 «а»по пр-ту Леніна у м. Маріуполі. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що квартира №74 в будинку №91 «а»по пр-ту Леніна у м. Маріуполі знаходиться в ЖБК «30 років Перемоги». Пайовий внесок за вказану квартиру було сплачено в повному обсязі [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) Т.М., яка померла 21.03.1989 року. Після її смерті право на пайовий внесок отримав її син - [PERSON], який 20.09.1994 року отримав реєстраційне посвідчення у МКП «Маріупольське БТІ». За життя [PERSON] в силу психічного захворювання був недієздатним, у зв'язку із чим рішенням Виконавчого комітету Бєловської міської Ради народних депутатів від 26.03.1990 року над ним було встановлено опіку та призначено опікуном його рідного дядьку по лінії матері - [PERSON]. який є позивачем по справі. Після смерті [PERSON] спадкоємців за законом, як це передбачено Цивільним Кодексом України 1963 року не залишилось, заповіт [PERSON] не мав можливості скласти, так як був недієздатним, як було зазначено вище. Після смерті [PERSON]. позивач в розпорядженні, якого знаходились документи на квартиру, систематично сплачував заборгованість з квартирної плати, проводив ремонт у спірній квартирі, утримував її у належному стані. З огляду на викладене позивач зауважує, що він володіє та опікується квартирою №74 в будинку №91 «а»по пр-ту Леніна у м. Маріуполі, яка належала його племіннику - [PERSON] вже 16 років, та з огляду на викладене вважає, що добросовісно заволодів вказаним нерухомим майном і продовжує ним володіти по теперішній час, а отже відповідно до вимог діючого законодавства набув право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні саме з підстав набувальної давнини, зазначених у позові, оскільки іншого порядку набуття прав власності на спірну квартиру, яка залишилась після смерті [PERSON] не існує. За обставинами справи, позивач [PERSON] пояснив, що після смерті його сестри - [PERSON], він як єдиний родич, був вимушений взяти піклування над недієздатним племінником [PERSON] Діючи в інтересах останнього, 20.09.1994 року зареєстрував право власності на квартиру №74 у будинку №91 «а»по пр-ту Леніна у м.Маріуполі. Враховуючи необхідність постійного догляду за [PERSON], який страждав параноідною шизофренією, перевіз останнього за місцем свого мешкання до Кемеровської області РФ, де він помер16.06.1995 року. За спірною квартирою, що залишилась після смерті [PERSON], постійно доглядав, щорічно відвідуючи під час відпусток, сплачував комунальні послуги та проводив поточні ремонти. Враховуючи, що після смерті [PERSON] спадкоємців, як це передбаченого ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час смерті не залишилось, просив визнати за ним право власності на нерухоме майно за набувальною давниною, оскільки відкрито використовував майно більш ніж 16 років. Відповідно до заяви представника відповідача - Маріупольської міської ради [PERSON] яка діє на підставі довіреності, остання не заперечує проти задоволення позовних вимог, розгляд справи просила провести за її відсутності. Представник третьої особи - голова Житлово-будівельного кооперативу «ЗО років Перемоги»[PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що позивач після смерті [PERSON], встановив опіку над психічно хворим племінником [PERSON], якого перевіз за своїм основним місцем мешкання до Кемеровської області РФ. З того, часу постійно доглядає за майном, під час щорічних відпусток відвідує квартиру, проводить поточні ремонти та сплачує заборгованості за комунальними послугами. Допитані в залі судового засідання, свідки [PERSON] та [PERSON] дали свідчення стосовно того, що з 1995 року позивач [PERSON] регулярно на протязі всіх минулих років приїжджав до квартири, проводив поточні ремонти та сплачував комунальні послуги. Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що з після смерті [PERSON], яка настала 21.03.1989 року, опікуном недієздатного [PERSON], відповідно до рішення виконавчого комітету Беловської міської ради Кемеровської області №136 від 26.03.1990 року призначено [PERSON]. \\а.с.11\\ Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.05.2010 року [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення від 20.09.1994 року, виданого замість довідки ЖКП «30 років Перемоги», є власником квартири №74 у будинку №91а розташованого по проспекту Леніна у М.Маріуполі. \\а.с. 15\\ [PERSON] помер 14.06.1995 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії ЛО №381233, виданого 16.06.1995 року відділом ЗАГС адміністрації м. Тайги Кемеровської області РФ. Згідно інформаційної довідки ЖКП «30 років Перемоги»№ 20 від 12.04.2011 року [PERSON] на правах опікуна [PERSON] власника квартири [ADDRESS], який є членом кооперативу з 1990 року, сплачує комунальні послуги, заборгованості не має. \\а.с.12\\ Відповідно до ч.і ст.344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК встановлено, що правила ст. 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. З огляду на викладені обставини справи та наведені вимоги Закону, суд приходить до висновку, що позивач з часу смерті [PERSON], тобто з 14.06.1995 року, продовжуючи доглядати за квартирою, яка належала останньому на підставі прав власності, добросовісно заволодів чужим майном, яким продовжує відкрито, безперервно володіти по теперішній час. За ознаками володіння визначеними ст.344 ЦК України, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, передбачено, що володіння має бути добросовісним, а обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не повинні викликати найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Враховуючи, що [PERSON], був наділений повноваженнями щодо володіння спірною квартири ще за життя [PERSON], діючи в інтересах останнього як опікун, та продовжив добросовісно володіти вказаним нерухомім майном, після його смерті, то на переконання суду зазначені обставини вказують на добросовісне, відкрите, безперервне володіння майном. Строк володіння майно на теперішній час складає більш ніж 16 років, що відповідно до вимог ст.344 ЦК України, наділяє [PERSON] правами власності на спірну квартиру за набувальною давністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved