Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя, визнання права власності на частину квартири, свої вимоги мотивує тим, що 07 жовтня 1995 року зареєстрував шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON]. 08.09.2009 року згідно до свідоцтва про розірвання шлюбу № 351 - шлюб розірвано. Під час шлюбу сторонами на сумісні кошти було придбано майно, а саме: за договором купівлі-продажу квартири, зареєстрованим Запорізькою універсальною товарною біржею Капітал-центр від 13.06.2001 року № Н-2398 набуто у власність квартира [ADDRESS]. Зазначена квартира оформлена на імя відповідачки, де вона мешкає по теперішній час. В добровільному порядку спір про розподіл майна не вирішено. На основі викладених обставин, позивач звернувся з позовом до суду і просить визнати за ним право власності на 1\\2 частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні адвокат [PERSON] позов підтримала, просить його задовольнити. Адвокат відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнає, проти визнання права на 1/2 частину квартири [ADDRESS] за [PERSON] заперечує, вважає , що квартира придбана за кошти відповідача, але на момент розгляду справи по суті не має можливості надати суду докази придбання квартири саме відповідачкою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення адвокатів , проаналізував всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позовні уточнені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові, на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Ст.. 70 СК України передбачає , що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що 07.10.1995 року Ленінським відділом РАЦС м. Запоріжжя зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], остання змінила прізвище на Левченко (а.с. 8-9). За договором купівлі-продажу квартири, зареєстрованим Запорізькою універсальною товарною біржею Капітал-центр від 13.06.2001 року № Н-2398 сторонами по справі набуто у власність квартира [ADDRESS]. Відповіддю ЗМБТІ № 19784 від 06.11.2012 року право власності на зазначену квартиру зареєстровано за [PERSON]. (а.с. 19) Згідно свідоцтву про розірвання шлюбу,серія 1-ЖС № 065597 від 21.11.2009 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 08.09.2009 року. (а.с. 10) Таким чином, суд приходить до висновку, що спірна квартира придбана подружжям [PERSON] під час перебування у шлюбі, тобто є їх спільною сумісною власністю. За правилами ст.10 ЦПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником відповідача суду не надано переконливих та допустимих доказів того, що спірна квартира придбана саме за рахунок коштів саме відповідачки.

Outcome: approved