Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просила суд стягнути з відповідача фізичної особи - підприємця [PERSON] на її користь 1656 гривень, стягнути десятикратну вартість придбаного причіпа, тобто 78000 гривень, та стягнути спричинену їй моральну шкоду у сумі 16500 гривень. При цьому посилалась на те, що навесні цього року вирішила придбати автопричіп для лодки RIB (лодка з пластиковим днищем та надувними бортами). Прочитавши рекламу на сайті відповідача avtotrai 1 er@ukr.net, та після переговорів з представником з продажу причепів, який запевнив, що причіп буде одержаний протягом двох діб з момента оплати, прийняла рішення про придбання причепа у фізичної особи- підприємця [PERSON] Згідно з рекламою на сторінці відповідача avtotrailer@ukr.net, вартість причепа для лодки RIB довжиною до 4 метрів складала 7800 гривень та такий причіп виготовлений на торсійній підвісці. 3-го червня 2011 року вона перерахувала відповідачу 8150 гривень: 7800 вартість причепа та 350 гривень вартість доставки 15 червня нею був одержаний причіп, який був відправлений представником відповідача 11 червня з міста Києва. Одержаний причіп, виготовлений на ресорній подвісці. Таким чином, вона одержала причіп не для лодки RIB довжиною до 4 метрів, а причіп для лодки довжиною до 4,0 метрів. Згідно з рекламою на сайті avtotrailer@ukr.net, причіп для для лодки довжиною до 4,0 метрів коштує 6150 гривень. Ввжає, що одержала товар неналежної якості, непризначений для лодки RIB довжиною до 4 метрів, за завищеною ціною. Різниця між оплаченим та одержаним товаром на її думку, складає 1650 гривень. Діями відповідача з поставки причепа, що не відповідає призначеню, поставки причепа дешевшого, ніж оплаченого, відмовою у поверненні надмірно сплачених грошей їй також заподіяна моральна шкода, яка полягла у тому, що вона змушена була тратити сили, кошти та час для повернення надмірно сплачених грошей, для звернення до відповідача, для звернення до суду. Компенсацію за моральну шкоду, заподіяну їй відповідачем, вона оцінює в розмірі 16 500 гривень. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити, відповідач в судове засідання не зявився, надавала в ході розгляду справи письмові заперечення на позов, в яких посилалась на те, що позов не підлягає задоволенню, оскільки всі домовленості відбувались з [PERSON] Вважає. що не є належним відповідачем по справі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачем на рахунок відповідача була сплачена грошова сума у розмірі 8150 гривень, згідно до квитанції №5694421 від 03.06.2011р. в графі «призначення платежу»зазначене «Лодки R/IB сошл счета-фактури № КИ-0000024 від 03.06.2011р.» Постачальником ФОП «Кияшко Оксана Володимирівна»був виписаний рахунок-фактура №КИ-0000024 від 02.06.2011р. на причіп для човна, вартістю 8150 гривень. Згідно до акту від 14.06.2011р., [PERSON] отримала, а ФОП «[PERSON]В.», який є виробником, передала спеціалізований транспортний засіб для перевезення човна «ОДИСЕЙ-5», номер шасі Y89PGL11011B7170. Згідно до інформаційного листа, причеп «ОДИСЕЙ-5»призначений для перевезення надувного човна класу RIB довжиною до 4 метрів включно. Згідно до акту, складеного 22.03.2011р. за результатами планової позапланової перевірки дотримання субєктом господарювання умов провадження торгової діяльності щодо оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами ті їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, недоліків у роботі ФОП «[PERSON]В.»не виявлено. Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.1 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Судом встановлено, що між сторонами відбувся договір купівлі продажу, за яким відповідач продав позивачу причеп «ОДИСЕЙ-5», призначений для перевезення надувного човна класу RIB довжиною до 4 метрів включно. номер шасі Y89PGL11011B7170, вартістю 8150 гривень. Між тим, в позові позивач зазначила, що вартість причепа, який вона придбала за 8150 гривень нижча ніж вартість причепа, який вона дійсно отримала на 1656 гривень. При цьому посилається на те, що інформацію про ціни вона брала з офіційного сайту відповідача avtotrailer@ukr.net. Між тим, позивачем зазначена не адреса сайту в мережі Інтернет, а лише адреса електроної потшти, як типового сервісу відкладеного зчитування (off-line). Після відправлення повідомлення, як правило, у вигляді звичайного тексту, адресат отримує його на свій комп'ютер через деякий період часу, і знайомиться з ним, коли йому буде зручно. Звичайно. Це відбувається конфіденційно. Ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи, що матеріалами справи не підтверджується, що вартість придбаного позивачем товару у відповідача є нижчою, та саме на 1656 гривень; те, що в матеріалах справи відсутні документи із зазначенням цін на такі вироби, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено порушення її прав саме з боку відповідача, тому у задоволенні позову в часині стягнення різниці товару та десятикратного розміру товару слід відмовити. Крім того, згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, зокрема п. 4 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Постановою передбачено, що оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, то необхідно зясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Враховуючи, що матеріалами справи не підтверджується спричинення позивачу моральної шкоди, суд вважає, що у задоволенні її позовних вимог стосовно стягнення моральної шкоди у розмірі 16500 слід відмовити.

Outcome: dismissed