overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про надання права на укладення шлюбу з [PERSON]. Заяву мотивовано тим, що вона народилася [INFO], отже , на день звернення з заявою до суду їй виповнилося 15 років. На даний час вона проживає у фактичному шлюбі з [PERSON], [INFO], уродженцем та мешканцем [ADDRESS], з яким має намір створити сім'ю та зареєструвати шлюб. Запевняє, що реєстрація шлюбу з [PERSON] відповідає її інтересам, оскільки вони кохають одне одного, на даний час проживають разом, її батьки та батьки майбутнього чоловіка не заперечують проти їхнього шлюбу. Тому, просить суд, надати їй, [PERSON], [INFO], мешканці [ADDRESS] право на укладення шлюбу з громадянином [PERSON], [INFO]. В судове засідання [PERSON], не з`явилася, надіслала суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримала, вказала, що дійсно має намір одружитися з [PERSON], вступити в шлюб її ніхто не примушує, морально та фізично готова до створення сім`ї. [PERSON], в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить дану справу розглядати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує, оскільки дійсно бажає укласти шлюб з [PERSON] . Батьки заявниці - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак надали заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, проти задоволенні заяви не заперечують. Представник органу опіки та піклування Рахівської РДА надіслав у судове засідання заяву, у якій не заперечив щодо задоволення заяви [PERSON] Представник Верхньоводянської сільської ради в судове засідання не з`явився, сільський голова Намняк Ю.Ю. надав суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у відсутності їх представника. Заслухавши заявницю, заінтересовану особу, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши наявність підстав для задоволення заяви, суд приходить до наступного висновку. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, тобто, на день звернення до суду не досягла 18 років. У відповідності до ст.22 Сімейного кодексу України, шлюбний вік для жінки та чоловіка встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Зі ст.23 Сімейного кодексу України слідує, що за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. В судовому засіданні достовірно встановлено, що одруження [PERSON] з [PERSON] відповідає інтересам заявниці, оскільки вони кохають одне одного та мають бажання одружитися. Батьки заявниці: [PERSON] та [PERSON], володіють інформацією про життєві наміри дочки, не заперечують щодо їх одруження, вступити в шлюб [PERSON] ніхто не примушує, а отже вона самостійно й вільно приймає рішення одружитися, в судовому засіданні стердила, що морально та фізично готова до створення сім`ї, тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-25 00:00:00

У зв"язку зі складністю справи на виготовлення повного тексту рішення із обгрунтуванням доводів сторін може бути витрачено значний час, тому суд вважає за необхідне в даному судовому засіданні проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання втратившим право користування жилим приміщенням. З позову слідує, що 30.09.1998 року позивач згідно договору міни стала власником 4/10 частин житлового будинку за адресою : [ADDRESS]. 02.02.2010 року вона надала відповідачеві дозвіл на реєстрацію свого місця проживання в належній їй частині будинку, але він не скористався своїм правом на проживання, тобто з лютого 2010 року відповідач в її будинку не проживає і тому втратив право ним користуватися. Позивач згідно заяви на позові наполягала, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач згідно заяви позов визнав, просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Стаття 72 ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Крім того, згідно п.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в України» передбачено, що зняття з реєстрації місяця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування жилим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Факт відсутності відповідача без поважних причин понад шість місяців підтверджується довідкою депутата Красноградської міської ради про обстеження вищевказаної будинку від 02.04.2013 року ( а. с. 14). Таким чином, відповідач більше шести місяців не проживає у вищевказаному жилому приміщенні без поважних причин, порушила вимоги Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в України» і його необхідно визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняти з реєстрації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-25 00:00:00

18.04.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину і встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі 50 грн. щомісяця. Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 14.07.2010 року в справі № 2 - 672/2010 з нього стягнуто на користь відповідача, прізвище якої на той час було [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше половини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 06.07.2010 року до повноліття дитини. Зараз він не працює, тому сплачувати регулярно аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця не має можливості. В зв'язку з цим позивач прохає винести рішення про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину і стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі 50 грн. щомісяця. Відповідач в поданій заяві проти позову заперечує і прохає суд розглянути позов без її участі в зв'язку з доглядом за дитиною, що суд вважає за можливе. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 14.07.2010 року в справі № 2 - 672/2010 з [PERSON] стягнуто на користь відповідача, прізвище якої на той час було [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше половини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 06.07.2010 року до повноліття дитини. З трудової книжки позивача вбачається, що позивач на даний час ніде не працює. В судовому засіданні позивач пояснив, що він ніде не працює і не перебуває на обліку в центрі зайнятості як такий, що шукає роботу, оскільки його вже зняли з обліку і він намагається сам знайти роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, вказані в ст. 182 СК України, ті обставини, що позивачу група інвалідності не встановлена і він є працездатним, але ніде не працює і не перебуває на обліку в центрі зайнятості як такий, що шукає роботу, приходить до висновку, що з позивача слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі 350 грн. щомісячно, виходячи з того, що ст. 182 СК України встановлює, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи наведені докази в їх сукупності і взаємозв'язку, суд вважає занеобхідне позов задовольнити частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-25 00:00:00

[PERSON] 19 березня 2013 року звернувся до суду із позовом, який уточнив 28 березня 2013 року, в обґрунтування якого посилається, що він є власником універмагу «[INFO]», розташованого за адресою: [ADDRESS], яке 4 лютого 2013 року з вини відповідача, який не перевіряв технічний стан комунікацій, шляхом пориву труби на даху будинку було залито гарячою водою чотири поверхи його приміщення, на ремонт якого відповідно до кошторису необхідно витратити 103 961 грн. 92 коп., тому просить стягнути з Комунального підприємства «Алчевське житлово-експлуатаційне об'єднання» (далі КП) цю суму, а також судові витрати у розмірі 1 039 грн. 62 коп. У судовому засідання представник позивача [PERSON] підтримав вимоги [PERSON] Представник КП Болдирева І.І. позов не визнала з приводу відсутності вини підприємства у залитті гарячою водою приміщення позивача, який не надавав згоди для експлуатації та ремонту теплових комунікацій на даху універмагу, також не згодна з розміром відшкодування шкоди. В останньому судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала частково. Не заперечує наявність вини КП у залитті приміщення позивача, але вважає розмір шкоди завищено. Згодна з розміром шкоди у 20 000 грн. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Приміщення універмагу «[INFO]», розташованого за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.6-8). Відповідно до акту від 6 лютого 2013 року (а.с.9-11), укладеного робітниками відповідача, 4 лютого 2013 року відбувся порив трубопроводу системи центрального опалення на даху приміщення універмагу. Цей акт затверджено начальником КП Собакіним В.В. Тобто, відповідач визнав, що на його балансі знаходиться трубопровід центрального опалення і він несе відповідальність за завдану шкоду. Згідно до кошторису (а.с.21-26) прямі витрати на ремонт приміщення універмагу складають 55 663 грн. 53 коп. Представник позивача не надав суду доказів про виконання ремонтних робіт силами сторонніх осіб щодо виплати заробітної плати тощо, які відносяться до непрямих витрат. Одночасно суд не погоджується з доводами представника відповідача про стягнення з КП розміру шкоди у 20 000 грн., оскільки ця сума не обґрунтована відповідними доказами. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1 039 грн. 62 коп., який відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути пропорційно до розміру задоволених вимог, тобто 556 грн. 64 коп. Всього підлягає стягненню з відповідача на користь позивача: 55 663 грн. 53 коп. + 556 грн. 64 коп. = 56 220 грн. 17 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-25 00:00:00

Заявник УПФУ в м. Краснодоні та Краснодонському районі звернувся до суду з заявою про скасування рішення Краснодонського міськрайонного суду від 08.02.2006 року, відповідно до якого [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім за заявою [PERSON]. При подачі заяви про визнання особи безвісно відсутньою [PERSON] вказала, що їй невідоме місце перебування колишнього чоловіка - [PERSON]; його розшук на той час позитивних результатів не дав. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім було необхідне для отримання її малолітніми дітьми пенсії по втраті годувальника. Заявник вказує, що в УПФУ м. Антрациту [PERSON] отримує пенсію. Оскільки місце проживання особи встановлено, він не може вважатися безвісно відсутнім, у зв'язку з чим заявник просить суд скасувати рішення Краснодонського міськрайонного суду від 08.02.2006 року про визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Представник заявника до судового засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Зацікавлена особа - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву де вказала, що не заперечує проти задоволення заяви ПФУ в м. Краснодоні та Краснодонському районі про скасування рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 08.02.2006 року про визнання громадянина безвісно відсутнім, та просить суд розглянути справу без її участі. [PERSON], допитаний за судовим дорученням пояснив, що певний час перебував у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON], має дочку. Вказав. що не знав про наявність рішення суду про визнання його безвісно відсутнім. Просив розглянути справу без його участі, з вимогами, викладеними у заяві УПФУ в м. Краснодоні та Краснодонському районі згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі за наступних підстав. До матеріалів справи надана копія рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 08.02.2006 року, відповідно до якого, за заявою [PERSON] [PERSON], [INFO], був визнаний безвісно відсутнім . Згідно з отриманого протоколу судового засідання Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 25 березня 2013 року , [PERSON] зареєстрований та фактично проживає по [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 250 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Враховуючи, що визнаний безвісно відсутнім відповідно до рішення Краснодонського місьрайонного суду Луганської області від 08.02.2006 року [PERSON], [INFO], з'явився, є данні про його місце реєстрації та фактичне проживання, суд вважає за необхідне скасувати рішення суду про визнання останнього безвісно відсутнім.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 25.08.2012 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. З листопада 2012 року шлюбні відносини між сторонами припинені у зв'язку з несумісністю характерів. Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву, де підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу у її відсутність. Оскільки відповідач не з'являється у судове засідання, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач був повідомлений про необхідність з'явитися до суду своєчасно і належним чином, шляхом направлення рекомендованої кореспонденції за місцем реєстрації, але у судове засідання не з'явився; причин неявки суду не повідомляв; заяв про розгляд справи за його відсутністю відповідач до суду не надавав. Оскільки належним чином повідомлений відповідач не з'являється у судове засідання і позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних причин. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2012 року про що свідчить свідоцтво про реєстрацію шлюбу, додане до матеріалів справи (а.с.5). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2012 року у зв'язку з несумісністю характерів. У теперішній час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Суперечок про майно між сторонами немає. Судом встановлено, що сторони однією родиною тривалий час не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися сторони не мають наміру. При наявності таких обставин збереження даного шлюбу не відповідає інтересам сторін і надалі є недоцільним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05.01.2009 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає та надалі буде проживати з позивачем. Відносини між сторонами припинені у зв'язку з виникненням сварок, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу суперечать її інтересам і просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву, де підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу у її відсутність. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, з позовними вимогами згоден. Вказав, що примирення між сторонами не можливо. Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі письмових матеріалів справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних причин. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.01.2009 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, додане до матеріалів справи.(а.с.7) Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO],(а.с.6) який проживає та в подальшому буде проживати з позивачем, спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Шлюбні відносини між сторонами припинені у зв'язку з виникненням сварок. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не спілкуються. Суперечок про майно між сторонами немає. Судом встановлено, що сторони тривалий час однією родиною не проживають, обоє згодні на розірвання шлюбу, миритися не мають наміру. При наявності таких обставин збереження даного шлюбу не відповідає інтересам сторін і надалі є недоцільним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-25 00:00:00

Головний лікар Олександрійської психіатричної лікарні звернувся до суду із заявою про призначення амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON], у якого через тяжкий хронічний психічний розлад у формі шизофренії параноїчної відсутня критика до свого захворювання та вчинків, усвідомлена не згода на лікування та існує висока вірогідність вчинення небезпечних дій. Головний лікар в заяві зазначає, що [PERSON], [INFO], неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у комунальному закладі «Олександрійська психіатрична лікарня». У 2004 році на фоні неприязних стосунків наніс смертельне поранення своєму батькові. Згідно постанови Олександрійського міськрайонного суду перебував на примусовому стаціонарному лікуванні - спочатку в Українській психіатричній лікарні із суворим наглядом, потім у Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограду примусове стаціонарне лікування було припинено, з подальшим призначенням амбулаторної примусової психіатричної допомоги. [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час, місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник психіатричної лікарні в судовому засіданні повідомив, що [PERSON] повідомлений про призначення амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та не заперечує проти примусової госпіталізації. Вислухавши пояснення представника психіатричної лікарні Галенка Сергія Володимировича, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки вимоги, викладені в ній, відповідають підставам призначення такої допомоги, передбаченим ч.2, ч.3 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000р., та викладеними у виписці з рішення лікарсько-консультативної комісії від 09 квітня 2013р., яка дійшла висновку про необхідність надання [PERSON], який виявляє тяжкий хронічний психічний розлад у формі шизофренії параноїчної необхідність тривалого амбулаторного нагляу та лікування в примусовому порядку. Він в минулому вчиняв агресивні дії, що становили безпосередню небезпеку для оточуючих, тому існує висока вірогідність їх повторення в майбутньому в разі ненадання амбулаторної психіатричної допомоги. Термін призначення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку не може перевищувати шести місяців. На підставі ч.2, 3 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.08.2011 року. У обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що відповідач зловживає алкогольними напоями, внаслідок чого між ними постійно виникали конфлікти, під час яких відповідач застосував відносно неї фізичне насильство, що негативно впливало на її моральний стан та душевний спокій. На зауваження змінити свою поведінку відповідач не реагує, внаслідок чого на даний час вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства. За таких обставин, вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з вищенаведених підстав, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, з'ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 06.08.2011 року, від якого мають неповнолітню дитину, що вбачається із свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження дитини. Сім`я фактично розпалася, шлюб існує тільки формально, позивачка і відповідач спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають через те, що відносини між ними загострились внаслідок взаємних звинувачень і небажання відповідача проживати разом у шлюбі. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, примирення між сторонами неможливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін.

Outcome: approved