Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-28 00:00:00

10 вересня 2012 року [PERSON] звернулась до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовну заяву тим, що 19 вересня 1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 1949. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею, аліменти на його утримання стягуються з відповідача за рішенням суду від 15.08.2012 року в примусовому порядку. Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки мають різні характери, погляди на життя, відповідач на протязі року не проживає разом із сімєю, не надає матеріальної допомоги, шлюб існує лише формально, припинили подружні відносини. Подальше спільне життя та формальне збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та просить шлюб, який зареєстрований 19 вересня 1999 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між нею та [PERSON] розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Журко». В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить розірвати шлюб. Справу просить розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі і не заперечує проти їх задоволення, справу просив розглянути у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 19 вересня 1999 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницької міської ради Вінницької області, про що 19.09.1999 року в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 1949, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-АМ №039647 від 19.09.1999 року (а.с. 5). Після укладення шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Бральчук»на «Журко». Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-АМ №109826 від 17.07.2000 року (а.с. 6). Відповідно до рішення Вінницького районного суду від 15.08.2012 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с. 7-9). Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки мають різні характери, погляди на життя, відповідач на протязі року не проживає разом із сімєю, не надає матеріальної допомоги, припинили подружні відносини, шлюб існує лише формально, збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя та сім'ї, примирення не можливе. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За наведених обставин, суд вважає за можливе розірвати шлюб укладений між [PERSON] (дошлюбне прізвище Бральчук) [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 19 вересня 1999 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницької міської ради Вінницької області, про що 19.09.1999 року в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 1949, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 107 грн. 30 коп. судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved