Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-06 00:00:00

У квітні 2012 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми за договором завдатку. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що 11 лютого 2009 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір завдатку № 17/11.2009, за яким грошова сума у розмірі 328000,00 грн., яка еквівалентна 40000 доларів США на день оплати, була сплачена відповідачу в рахунок належних платежів по договору купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Даний факт підтверджується письмовою розпискою відповідача від 11.02.2009 року. Відповідно до умов договору відповідач зобовязувався в строк до 25.03.2009 року укласти договір купівлі-продажу квартири, а позивач укласти договір купівлі-продажу квартир та оплатити відповідачу суму у розмірі 656000 грн. як повний повний розрахунок за придбання квартири. Відповідач свої зобовязання щодо укладення договору купівлі-продажу в установлений договором строк не виконав, тому змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права та з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути суму авансу в розмірі 319720,00 грн. У судовому засіданні представник позивача надав аналогічні пояснення та просив задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 11 лютого 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір завдатку №17/11.2009, за яким грошова сума у розмірі 328000,00 грн., яка еквівалентна 40000 доларів США на день оплати, була сплачена відповідачу в рахунок належних платежів по договору купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно розписки від 11 лютого 2011 року, [PERSON] отримала у борг від [PERSON] 40 000,00 доларів США, що на день підписання даного договору еквівалентно за курсом НБУ 5,05 грн. за 1 долар США. У визначений угодою строк договір купівлі-продажу між сторонами не був укладений. З матеріалів справи вбачається, що сума коштів, яку позивач сплатив, в договорі зазначається як завдаток. Проте, проаналізувавши дану угоду, можна дійти висновку, що платіж, який позивачем був здійснений на коритсь відповідача є авансом, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або нерухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердення забовязання і на забезпечення його виконання. Згідно ч. 2 ст. 570 ЦК України якшо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежа, є завдатком, вона вважається авансом. Тобто, з положень даної статті чітко випливає, що завдаток може існувати лише у тому випадку, коли сторони уклали договір і ним передбачається матеріальне зобовязання однієї сторони перед іншою стороною. В даному випадку між позивачем та відповідачем було укладено угоду про бажання в майбутньому здійснити купівлю квартири. Самого договору купівлі-продажу квартири, який би позивача матеріально зобовязував перед відповідачем та який би міг зебезпечуватися завдатком, укаладено не було. А якщо сторони домовилится укласти договір купівлі-продажу нерухомості, але не оформили його нотаріально, платежі, внесені в рахунок виконання договору, визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, у якому надавалися, навіть якщо сторони прямо назвали цей платіж завдатком і передбачили відповідні правові наслідки. Отже, сплачені позивачем грошові кошти можуть бути визнані завдатком. Натомість, 319720,00 грн. сплачені відповідачу в рахунок виконання договору, є авансом і повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися. Правові наслідки порушення або припинення зобовязання, забезпеченого завдатком, передбачені ст. 571 ЦК України, у даному разі не застосовуються. Аванс, на відміну від завдатку є лише способом здійснення платежу, не забезпечує виконання зобовязання та в кожному випадку підлягає поверненню у розмірі, в якому він надавався, незалежно від вини обох сторін чи її відсутності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 319720,00 грн., що були сплачені останньою в якості авансу відповідно до умов договору про завдаток № 17/11.2009 від 11 лютого 2009 року. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3197 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved