Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-17 00:00:00

03 липня 2012 року [PERSON] звернувся з позовом (а.с.4-7) про визнання нікчемним затвердженого 29.06.2011 року протоколу №10/136/11/А проведення торгів з продажу житлового будинку №24 по вул..Щорса смт. Олександрівка м. Іллічівська Одеської області. Посилається на те, що в порядку примусового виконання рішення суду належний йому житловий будинок був оцінений в сумі 20110 грн. та проданий з публічних торгів за 20200 грн., що в 15 разів менше його дійсної вартості, визначеної експертом в сумі 293026 грн. На думку позивача вказана угода порушує публічний порядок, оскільки спрямована на незаконне заволодіння його майном. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відділу Державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції [PERSON] проти задоволення позову заперечує посилаючись на дотримання державною виконавчою службою вимог закону щодо порядку організації виконавчого провадження та відсутність скарг з боку позивача щодо оцінки майна в процесі виконавчого провадження. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про судове засідання, до суду не зявився, його представником подані письмові заперечення про незгоду з позовними вимогами з посиланням на те, що в установленому порядку набув прав власності на житловий будинок з публічних торгів. Відповідачі ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ТОВ «Полонія-206» будучи належним чином повідомленими про судове засідання, до суду не зявились, не повідомивши про причини неявки та свою позицію за позовом. Заслухавши пояснення сторін, свідка, вивчивши матеріалі справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В порядку виконання судового наказу від 25.07.2008 року, скасованого 15.08.2011 року ( а.с.9), про стягнення з [PERSON] 54792,99 грн. відділом державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції звернено стягнення на належний боржнику житловий будинок №24 по вул. Щорса в смт. Олександрівка м. Іллічівська. Призначеним за постановою державного виконавця субєктом оціночної діяльності ТОВ «Полонія-2006» вартість камяного будинку загальною площею 48,1 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, розташованого на земельній ділянці комунальної власності площею 481 кв. м , визначено в розмірі 20110 грн. станом на 11.04.2011 року. При цьому оцінка здійснена нібито за методом аналогів продаж (порівняльного методу) про середню ціну за 1 кв. м площі 418 грн. без опису та ідентифікації цих аналогів, без підтвердження джерелами інформації та які явно не відповідають дійсності ( а.с.11-24), оскільки є загальновідомою обставиною те , що вартість одного квадратного метра нерухомості на час оцінки була та є значно більшою. За висновком №594/2012 від 18.01.2012 року проведеної по іншій справі судової будівельно-технічної експертизи, який є письмовим доказом по даній справі, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 11.04.2011 року складала 293026 грн.(а.с.20). За ціною 20110 грн. будинок був переданий на публічні торги. 29.06.2011 року приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» складено та затверджено протокол №10/136/11/А згідно якому учасниками торгів були гр. [PERSON] , [PERSON] і будинок продано останньому за 20200 грн. (а.с.27). Таким чином, судом встановлено, що дійсна ринкова вартість будинку на час його оцінки і продажу в 14,5 разів була більшою, ніж вартість, за якою будинок було оцінено та продано в порядку примусового виконання рішення суду. Така значна різниці у вартості свідчить про усвідомленість сторін публічних торгів про значне заниження ціни, оскільки як організатор торгів ,так і покупець, що вчиняє планомірні дію по придбанню нерухомості, обізнані з загальними показниками ринку нерухомості. Більш того, як пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON], син учасника торгів [PERSON] проживає в будинку на суміжній зі спірним будинком земельній ділянці, а [PERSON] знаходиться в родинних стосунках с [PERSON]О,, займається будівництвом та продажем приватних будинків в смт. Олександрівка м. Іллічівська, що також підтверджує освідомленність набувача майна про дійсні ринкові ціни на нерухомість. Відповідно до ст.. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ст..1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності.Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.7 ст.319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена лише у випадках і в порядку,встановлених законом. Діючим законодавством України передбачена можливість примусового припинення прав власності шляхом звернення стягнення на майно за зобовязаннями власника (п.8 ч.1ст. 346 ЦК). Однак передбачений законодавством України (Закон України «Про виконавче провадження», «Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна» затвердженого наказом Мінюста України ві27.10.1999 року ,№68/5, Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 10.09.2003 року, №1440) порядок передбачає принцип відплатності такого припинення права власності за ринковими цінами та з використанням ринкових механізмів. Примусове припинення права власності позивача на житловий будинок хоча й правильне за формою, однак за ціною ,що в 14,5 разів є меншою від дійсної ринкової вартості, не відповідає змісту вищевказаного законодавства, конституційним та загальним принципам міжнародного права щодо захисту прав власності, по сутті є конфіскаційним, оскільки сплачена вартість за порівняно мізерним розміром не є відплатним надбанням, а відтак є незаконними заволодінням майном фізичної особи. Вказані обставини свідчать про спрямованість угоди примусового відчуження на незаконне заволодіння майном. Згідно ст.. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. «За результатами торгів укладається договір купівлі-продажу між організатором торгів та його переможцем, який оформляється у вигляді протоколу проведення торгів, і його, як і будь який інший договір, може бути визнано недійсним з підстав, передбачених законом, зокрема, через його невідповідність актам цивільного законодавства» ( Ухвала Верховного Суду України від 24.11.2010 року, від 06.04.2011 року). «Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду судом в разі наявності відповідного спору. Такий позов може предявлятись окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому» ( ч.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). Позивач раніше звертався до суду з позовом про визнання угоди примусового відчуження недійсною з підстав, передбачених ст..ст.203,215 ЦК України. Рішенням Іллічівського міського суду від 11.04.2012 року позов задоволено. Визнано недійсним звіт про оцінку майна та протокол №10/136/11/А з проведення торгів з продажу житлового будинку №24 по вул. Щорса в смт. Олександрівка м. Іллічівська (а.с.27). Судом винесено окрему ухвалу про необхідність перевірки наявності в діях оцінювача [PERSON] ознак злочину складання завідомо неправдивого звіту . На даний\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~час рішення щодо кримінальної відповідальності оцінювача не прийнято. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27.06.2012 року, залишеним в силі ухвалою касаційної інстанції (а.с.80-81) вказане рішення скасовано та відмовлено в задоволені позову з посиланням на те, що позивач в десятиденний термін не скористався правом на подання заперечень на оцінку майна. Підстави та предмет позовів за вищезазначеною та даною справою є різними, а тому не перешкоджають прийняттю рішення по даній справі.

Outcome: approved