Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаним вище позовом. Посилалась на те, що 04.04.2009 р. між нею та відповідачкою [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, відповідно до якого вона придбала у [PERSON] автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 1994 р.в., шасі (кузов) № WV2ZZZ70ZRH100245, реєстраційний номер [NUMBER] за ціною 44000 грн. Оскільки на той час коштів на переоформлення автомобіля у неї не було, автомобіль був переданий їй на підставі довіреності, виданої відповідачкою, якою вона була уповноважена керувати, а також розпоряджатися вказаним транспортним засобом. Зазначає, що 14.06.2012 року автомобіль був описаний та арештований співробітниками Першотравневого відділу ДВС Чернівецького МУЮ, про що був складений акт опису й арешту майна. Як в подальшому їй стало відомо від працівника Першотравневого ВДВС, на вищевказаний транспортний засіб було накладено арешт у зв'язку з борговими зобов'язаннями його колишнього власника [PERSON] Просила визнати договір купівлі-продажу автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 1994 р.в. укладеним та визнати за нею право власності на автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» з «04» квітня 2009 p., а також виключити вказаний транспортний засіб з акту опису й арешту майна від 14.06.2012 р. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та підтвердили викладені у ньому обставини. Просили задовольнити його в повному обсязі. Не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] під час розгляду справи заперечували щодо задоволення позовних вимог [PERSON] При цьому, [PERSON] пояснила, що відповідачка [PERSON] заборгувала їй значну суму коштів у зв'язку із чим вона зверталася до суду та рішенням суду з [PERSON] на її користь було стягнуто 229243,95 грн. Вважає, що також має право претендувати на спірний автомобіль, оскільки він є єдиним майном [PERSON], за рахунок якого можна виконати рішення суду. Державний виконавець Першотравневого відділу ДВС ЧМУЮ [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що у нього на виконанні знаходиться виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів за договором позики. На підставі цього рішення, ним було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та складено акт опису й арешту майна, яким накладено арешт на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER». При цьому, зазначив, що будь-якого іншого майна, на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення боргу перед [PERSON], у [PERSON] немає. Додатково пояснив, що боржниця [PERSON] щомісяця сплачує [PERSON] по 500 грн. Вирішення спору залишити на погляд суду. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася судом про місце та час розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.І ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивачка та ЇЇ представник не заперечували проти розгляду даної цивільної справи у відсутність відповідачки, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі та матеріали виконавчого провадження № 28520571, суд вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 04.04.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, відповідно до якого позивачка передала відповідачці кошти в сумі 44 000 грн., а остання, в свою чергу, автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» (a.c.6). На підтвердження вказаної обставини, відповідачка [PERSON] написала 04.04.2009р. розписку (а.с.7.) 04.04.2009 року приватним нотаріусом [PERSON] була посвідчена довіреність, якою [PERSON] уповноважувала [PERSON] та [PERSON] керувати, зняти з обліку в органах ДАІ та продати транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» (a.c.8). Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №СЕС 018136, власником автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 1994р.в., н.з. СЕ7629АН є відповідачка [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до п.7 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 p. N 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 p. N 1371) власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного ЇЇ проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції забороняється. Разом з тим, як вбачається із письмових доказів по справі, [PERSON] не зверталася в органи ДАІ для реєстрації спірного автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER». Крім того, виходячи з положень ст.ст. 238, 244 ЦК України, довіреність не може бути правовим оформленням переходу права власності на автомобіль. Також, як вбачається із досліджених в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постановою державного виконавця Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ [PERSON] від 06.09.2011 року відкрито виконавче провадження №28520571 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-780/2011, виданого 02.09.2011 року Першотравневим районним судом м.Чернівці по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. На підставі вказаної вище постанови, державним виконавцем було 14.06.2012р. складено акт опису й арешту майна, згідно якого накладено арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», власником якого є відповідачка [PERSON]М.(а.с. 10-13). У відповідності до вимог ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми закону, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed