Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

06 лютого 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПСП "Нива" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, посилаючись на те, що вона являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6383 га, розташованої в межах Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії 111-ЧР №050437, виданим 19 листопада 2002 року Лукашівською сільською радою. 17 травня 2004 року позивач як власник земельної ділянки уклала з ПСП "Нива" договір оренди земельної ділянки площею 2,6383 га, що розташована в адміністративних межах Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району, терміном на 10 років з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даний договір зареєстрований в Чорнобаївському районному відділі Черкаської регіональної філії Центру ДЗК 26 лютого 2007 року за № 040779700711. Позивач [PERSON] просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений нею з ПСП "Нива" 17 травня 2004 року, мотивуючи тим, що даний договір не містить усіх істотних умов,передбачених ч.1 ст.15 Закону УКраїни "Про оренду землі", а саме: - місце розташування земельної ділянки; - орендна плата, строки її перегляду та відповідальність за її несплату; - умови використання земельної ділянки, яка передається в оренду; - умови збереження стану об"єкта оренди; - умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; - умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; - не визначена сторона, яка несе ризик випадкового знищення об"єкта оренди чи його частини; - відповідальність сторін. В обгрунтування позову позивач посилалася на Цивільний Кодекс України та Закон України " Про оренду землі", які регулюють спірні правовідносини. Так, відповідно до ч.2 ст.15 Закону України "Про оренду землі" відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України, а відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В своїх запереченнях відповідач позов не визнав, зазначив, що спірний договір укладений в письмовій формі, пройшов державну реєстрацію. Позивач мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було спрямоване на укладення договору оренди земельної ділянки. Спірний договір містить всі передбачені законом істотні умови та посилання на діюче законодавство, а тому підстав для визнання договору оренди земельної ділянки недійсним відповідач не вбачає. Крім того, відповідач просив застосувати до даних правовідносин строк позовної давності, поскільки укладення договору мало місце 17 травня 2004 року і [PERSON] могла дізнатися про порушення свого права. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримали на підставах, викладених в позовній заяві та просили задовольнити позов повністю. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, в позові просив відмовити з підстав, викладених в запереченні проти позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Правовідносини, пов"язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, Законом України "Про оренду землі". Судом встановлено, що позивач являється власником земельної ділянки і 17 травня 2004 року відповідно до договору оренди земельної ділянки передав ПСП "Нива" 2,6383 га землі сільськогосподарського призначення, у строкове, терміном на 10 років, платне ( орендна плата в грошовому виразі 600 грн) володіння і користування земельною ділянкою. Даний договір зареєстрований в Чорнобаївському районному відділі Черкаської регіональної філії Центру ДЗК 26 лютого 2007 року за № 040779700711. При даних обставинах встановлено, що підстав для відмови в державній реєстрації договору оренди через відсутність у договорі оренди хоча б однієї з істотних умов, передбачених ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі" на час реєстрації, не було. Також судом встановлено, що даний правочин недійсним з моменту вчинення не визнавався. Сторони протягом тривалого часу виконували умови договору, не заперечували проти його укладення, відповідач сплачував, а орендодавець отримував орендну плату. Відповідно до ч.1 ст.638, ч.3 ст.640 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. З наявного у справі тексту договору оренди земельної ділянки від 17 травня 2004 року вбачається, що місце розташування земельної ділянки зазначено в акті прийому-передачі земельної ділянки, а саме в межах Лукашівської сільської ради (а.с. 6 на звороті). Межі земельної ділянки визначені в державному акті на право власності на земельну ділянку (а.с.7), при виготовленні, видачі та реєстрації якого було складено план та схему земельної ділянки з зазначенням кадастрового номера земельної ділянки та зазначенням місця розташування - в адмінмежах Лукашівської сільської ради; - орендна плата, строки її перегляду та відповідальність за її несплату зазначена в п.2.2 договору оренди земельної ділянки та в розділі 5 "Відповідальність сторін"; - умови використання земельної ділянки зазначені в п.2.1 договору, де передбачено, що земельна ділянка передається для сільськогосподарського використання; - умови збереження стану об"єкта оренди передбачені в розділі 5 договору, що стосується обов"язків орендаря, а саме: " не змінювати цільове призначення земельної ділянки, не допускати погіршення екологічного стану й родючості земельної ділянки; відповідати і платити за всі витрати, пов"язані з використанням ним земельної ділянки; здійснювати комплекс заходів щодо охорони орендованих земель згідно з чинним законодавством". Посилання представника позивача на відсутність в оспорюваному договорі оренди земельної ділянки істотної умови щодо якісних характеристик орендованої земельної ділянки суд вважає необгрунтованим, так як зміни щодо вказаної умови до Типового договору оренди земельної ділянки, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 03 березня 2004 року №220, внесені постановою Кабінету міністрів України від 03 вересня 2008 року №780, тобто після укладення спірного договору. Внесені зміни до Типового договору можуть слугувати підставою для внесення змін до укладеного правочину; - умови передачі земельної ділянки зазначені в розділі 1 і "здійснюється на підставі акту прийому-передачі", що являються невід"ємною частиною договору оренди землі і передача земельної ділянки проведена за актом після державної реєстрації цього договору; - умови повернення земельної ділянки зазначені в розділі 3 договору, п.3.1 " у стані, не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав її і оренду" та в п.3.2 " у разі " погіршення її якості орендар в установленому порядку відшкодовує збитки у повному обсязі"; - умовами договору розділ 5 "Відповідальність сторін" визначена сторона, що несе ризик випадкового знищення об"єкта оренди чи його частини, і покладається на орендаря; - відповідальність сторін передбачена в р.5 "Відповідальність сторін". Лист ПСП "Нива" від 04 березня 2013 року №54 який, на думку представника позивача, слугує доказом відсутності в договорі оренди землі істотної умови щодо збереження стану об"єкта оренди суд відхиляє як доказ, так як представником позивача висловлені власні припущення з приводу вказаних відповідачем можливих наслідків визнання оспорюваного правочину недійсним. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами оспорюваного правочину погоджені при укладенні договору оренди земельної ділянки всі істотні умови, що підтверджуються вищевказаними пунктами договору від 17 травня 2004 року, договір укладено з дотриманням вимог ст.203 ЦК України та Закону України "Про оренду землі" і підстав для визнання договору недійсним суд не вбачає. Посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності не грунтуються на законі, поскільки відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов"язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. В даному випадку термін дії договору оренди земельної ділянки не закінчився.

Outcome: dismissed