Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-20 00:00:00

В червні 2012 року позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просив передати після смерті його матері [PERSON] всі права забудовника, в т.ч. право здачі та ведення в експлуатацію, реєстрації права власності на нерухоме майно, отримання Свідоцтв на право власності на нерухоме майно- цілий житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться на земельній ділянці площею 557,3 кв.м по [PERSON], 57 в м.Миколаєві. В обґрунтування позову вказував, що 09 серпня 2010 року в селі Надбузьке Миколаївського району Миколаївської області померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді цілого житлового будинку з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими спорудами і будівлями, розташованого на земельній ділянці загальною площею 557,3 кв.м. за адресою: м. Миколаїв, провулок Лесі Українки, 57, та 1/4 частина квартири [ADDRESS]. Зазначена земельна ділянка, площею 561 кв.м., була надана [PERSON] для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку на підставі рішення № 344 від 28.09.1990р. виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів. 10.11.1989р. між [PERSON] та відділом комунального господарства виконкому Корабельної районної ради народних депутатів м. Миколаєва був укладений договір про надання їй у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до пяти включно. 18.12.1989р. зазначений договір забудовництва був посвідчений старшим державним нотаріусом Пятої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3138. У встановленому законом порядку була виготовлена відповідна проектна документація для будівництва житлового будинку та його батьками побудований житловий будинок, підсобні приміщення та побутові споруди. Однак, житловий будинок не був зданий в експлуатацію, правовстановлюючі документи на нього не одержані та не зареєстровані в Миколаївському МБТІ. Зазначене домоволодіння було побудовано його батьками в період їх шлюбу за її сумісні гроші, за рахунок спільної праці, рік побудови житлового будинку-1995р., а в будинок їх сімя заселилася в 1999 році та з того часу вони там мешкають. У визначений законом термін він звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючого документу та запропоновано звернутися до суду. Відповідачі по справі [PERSON]Г.(мати спадкодавиці) та [PERSON]О.(чоловік спадкодавиці) протягом шестимісячного терміну відмовилися від спадщини на його користь; інших спадкоємців 1 черги за законом, які мають право на спадщину, немає. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі на підставах викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Представник відповідача - Миколаївської міської ради- в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнали в повному обсязі, підтвердили, що написали заяви про відмову від спадщини на користь позивача. Треті особи- приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], Миколаївське МБТІ- в судове засідання не зявилися, однак направили заяви з проханням слухати справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Заслухавши пояснення позивача, відповідачів, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.07.1986 року та від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що виступає позивачем у справі. За життя у шлюбі [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 561 кв.м за адресою: м.Миколаїв, пров. Лесі Українки, 57, для будівництва та обслуговування житлового будинку, на підставі рішення № 344 від 28.09.1990р. виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів. 10.11.1989р. між [PERSON] та відділом комунального господарства виконкому Корабельної районної ради народних депутатів м. Миколаєва був укладений договір про надання їй у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до пяти включно. У встановленому законом порядку була виготовлена проектна документація для будівництва жилого будинку та батьками позивача в період їх шлюбу за їх сумісні гроші та за рахунок спільної праці були побудувані спірний жилий будинок та підсобні будівлі і споруди. Однак правовстановлюючі документи на жилий будинок [PERSON] не одержала та не зареєструвала їх в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, а тому відповідно до ст.331 ЦК України не набула права власності на спірний житловий будинок через те, що право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації, а зазначений порядок передбачений Тимчасовим положенням «Про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженим наказом Міністерства юстиції України за № 7/5 від 07.02.2002р. 09 серпня 2010 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ФП №124638, виданого 12.08.2010р. Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді цілого житлового будинку з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими спорудами і будівлями, який розташований на земельній ділянці, загальною площею 561 кв.м. за адресою: м. Миколаїв, провулок Лесі Українки, № 57, який не зданий в експлуатацію та не зареєстрований в БТІ. Суд зазначає, що частиною 1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Із вимог ст. 1261 ЦК України (в редакції ЦК 2003р.) вбачається, що в першу чергу право на спадщину за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив,та батьки. Заповіту [PERSON] не залишила. Отже, на момент смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом на спадщину, що відкрилася після її смерті є позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] (чоловік спадкодавиці) і [PERSON] (мати спадкодавиці). Як вбачається з матеріалів спадкової справи, в своїх нотаріально посвідчених заявах від 19.01.2011р. [PERSON] та [PERSON] відмовилися від належної їм частки спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON], таким чином єдиним спадкоємцем є позивач у справі. З матеріалів справи вбачається, що домоволодіння за адресою: м. Миколаїв, провулок Лесі Українки, №57, складається з житлового будинку літ. А(В, 13x11,13), житловою площею 48,50 кв.м, загальною- 200,40 кв.м, нежитлової прибудови літ «А1 >>(2,65x7,48), підвалу літ.Апд (8,13x11,13), цокольного поверху літ.Ац1 (3,82x2,65), сіней літ.а (3,82x2,65), підвалу лІт.апд (2,65x3,79), загальною вартістю 209419 грн. Згідно з довідкою Миколаївського МБТІ № 25 від 23.01.2012р. право власності на житловий будинок №57 по пров. Лесі Українки в м. Миколаєві ні за ким не зареєстровано; користувачем земельної ділянки за даною адресою була [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, акт введення в експлуатацію відсутній. Після звернення позивача до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, йому було відмовлено на підставі того, що до нотаріальної контори не подано документу, який би встановлював право власності на спадкове майно. Відповідно до норм ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Обєктами цивільних прав відповідно до ст.177 ЦК України та ст.190 ЦК України є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, а також майнові права. Відповідно до ч.І ст. 178 ЦК України обєкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від одної особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або є невідємними частинами фізичної або юридичної особи. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» регламентовано, що при здійсненні будівництва згідно із законом, у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки, як забудовника, входять до складу спадщини. З поданих позивачем доказів вбачається ,що він прийняв спадщину відповідно до вимог ст..ст.1268-1270 ЦК України,є спадкоємцем першої черги за законом,оскільки не має інших засобів захисту свого права на спадщину, суд вважає що відповідно до ст.16 ЦК України його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за спадкоємцем прав та обовязків забудовника в порядку спадкування за законом. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved