Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-09 00:00:00

20 листопада 2012 року, [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб з відповідачем та після розірвання шлюбу, залишити їй дівоче прізвище Подолян, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з приводу непорозумінь, які постійно виникали у подружжя на протязі останнього 1 року в період якого подружжя не проживає разом, а також різних поглядів на сімейне життя, духовні та моральні цінності, внаслідок чого, в сім`ї панувала напруженість та розлад, у звязку з чим, шлюбні відносини між ними припинилися близько 1 року назад, проживають вони окремо один від одного та збереження сім`ї неможливо. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив суд, надати їм строк на примирення, мотивуючи це намаганням зберегти сім`ю. Ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 06.12.2012 р., клопотання відповідача було задоволено частково і сторонам був наданий строк на примирення 1 місяць, на протязі якого сторони не примирились і позивачка в судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу, проти чого заперечував відповідач. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що шлюб між позивачкою та відповідачем був зареєстрований 02.10.2010 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області (актовий запис № 453), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 135831 від 02.10.2010 р. (а.с. 3). Суд встановив, що дітей від шлюбу сторони не мають. В місячний строк на примирення, який був наданий сторонам ухвалою суду сторони не примирились і позивачка в судовому засіданні категорично наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем, з яким вони не мають дітей та до якого вона втратила почуття любові та поваги. Крім цього, позивачка в суді показала, що навіть побоюється відповідача, який на протязі місячного строку на примирення, переслідує та стежить за нею біля роботи та будинку, в якому вона проживає. Також, позивачка пояснила суду, що вважає марним надання їм строку на примирення, так як на протязі вказаного місяця, я 1 року їхнього окремого проживання один від одного, вона остаточно переконалася в тому, що збереження їхньої сім`ї неможливо та прямо буде суперечити її інтересам та особистій свободі, які були порушені та загострилися внаслідок напруження стосунків з відповідачем, непорозуміння по всіх життєвих та сімейних питаннях і різних поглядів на сімейне життя, у звязку з якими, в сім`ї виникали сварки і панувала напруженість та розлад, сторони припинили спільне проживання близько 1 року назад. Крім цього, позивачка вважає, що їхня сім`я з відповідачем існує лише формально та наполягає на розірванні шлюбу після надання їм строку на примирення, у звязку з втратою взаємної поваги до відповідача, з яким примиритися вона не бажає, так як остаточно втратила почуття поваги та любові до нього, проти чого заперечував відповідач, вважаючи, що позивачка не визначилась зі своїм бажанням розлучитися з ним. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після реєстрації шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При таких обставинах, враховуючи категоричну позицію позивачки по справі, яка не змінилася після надання строку на примирення сторонам, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам та свободам позивачки та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved