Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та коштів на утримання. В позові зазначено, що розпорядженням голови районної державної адміністрації Запорізької області від 16 травня 2012 року позивача призначено опікуном над малолітньою дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON], [INFO], мати якого перебуває в місцях позбавлення волі. Дитина мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини, а також кошти на своє утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивач не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову щодо стягнення аліментів на утримання сина не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження, виданого 01 вересня 2010 року Тимошівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 01 вересня 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 12. Згідно розпорядження голови районної державної адміністрації Запорізької області від 16 травня 2012 року [PERSON] призначено опікуном над малолітньою дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON], [INFO], мати якого [PERSON] засуджена вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 січня 2012 року та перебуває в місцях позбавлення волі. Згідно довідки виконавчого комітету Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, позивач мешкає в будинку № 102 по вул. Калініна в с. Тимошівка Михайлівського району Запорізької області, разом з нею мешкає підопічний [PERSON]. Таким чином, судом було встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з опікуном та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатною та має можливість надавати допомогу на утримання сина. Інших осіб, які б мали можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, немає. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Однак, стосовно позовних вимог про стягнення коштів на утримання позивача, то в цій частині позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Так, відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 86 СК України, чоловік з яким проживає дитина, має право на утримання від дружини матері дитини, до досягнення дитиною трьох років. Тобто, з аналізу наведених статей випливає, що право на утримання від батька або матері дитини до досягнення дитиною трьох років має відповідно лише дружина або чоловік, а не опікун цієї дитини, тому суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, а в іншій частині позову необхідно відмовити.

Outcome: partial