Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

31 жовтня 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 06 серпня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 274. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними часто виникали сварки та непорозуміння. Шлюб існує формально, майнового спору не має, дитина - син [PERSON] [INFO] після розірвання шлюбу буде проживати із позивачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити, зазначила, що вони із відповідачем разом не проживають понад 8 місяців. Примирення надавати недоцільно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Не примирення не згоден. Суд, вислухавши позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, та надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 06 серпня 1999 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 274, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-БК № 035487. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що продовжувати подальше спільне життя сторони не бажають, від застосування заходів щодо примирення відмовляються, тому збереження шлюбу суперечить їх інтересам. З огляду на викладене, суд, роз'яснивши особам, які беруть участь у справі, наслідки визнання позову, дійшов висновку про те. що оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, позивач переконаний, що подальше спільне життя є неможливим, то позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved