Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору укладеного між Інститутом підготовки кадрів державної служби зайнятості (далі ІПК ДСЗУ), Київським обласним центром зайнятості (далі - Позивач) та [PERSON] (далі - Відповідач) від 01.11.2005 року № 08-4/14П/ОЦЗ/9/05 про підготовку фахівця з вищою освітою та його подальше працевлаштування в органах державної служби (далі-договір) оплата навчання здійснювалася за кошти Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі-Фонд) за напрямом психологія, спеціальність Психологія, освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, заочна форма навчання. Відповідно до наказу ІПК ДСЗУ від 24.11.2009 року № 272 Про зміну у документах Інституту прізвища студентки групи ПБ1-05ф факультету соціальних комунікацій спеціальності Психологія(заочна форма навчання) [PERSON]О., змінено прізвище [PERSON] на [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб від 07.12.2007 року, серії 1-БК № 070020. Позивач зазначає, що Відповідач пройшла курс навчання в інституті з 2005 по 2009 рік та отримала диплом бакалавра за напрямом підготовки Психологія (КВ № 37563051). Відповідно до п. 2.2 договору Відповідач зобовязана прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років. Наказом позивача від 20.04.2011 року № 197-к 20.04.2011 року Відповідача було призначено на посаду головного спеціаліста відділу взаємодії з роботодавцями Ірпінського міського центру зайнятості. 26.04.2011 року Відповідача було переведено на посаду головного спеціаліста відділу взаємодії з роботодавцями Києво-Святошинського районного центру зайнятості наказом від 26.04.2011 року № 207-к. На підставі заяви Відповідача від 22.03.2012 року її було звільнено з роботи за власним бажанням наказом від 22.03.2012 року № 151-к. Оскільки, відповідно до п. 3.1 договору передбачено, що у разі звільнення з роботи за власним бажанням без поважних причин до закінчення трирічного строку з дня працевлаштування Відповідач відшкодовує до Фонду вартість навчання на компенсує всі витрати, повязані з навчанням. Відповідно до листа ІПК ДСЗУ від 06.04.2012 року № 767 вартість навчання одного студента за спеціальністю Психологіястановить 9\~000 грн. 00 коп. Позивач зазначає, що для добровільної сплати коштів за навчання Відповідачем, була надіслана претензія від 13.04.2012 року за № 733/09/12-12. Відповідно до повідомлення для вручення поштового відправлення Відповідач особисто отримала претензію 24.04.2012 року, однак, на даний час кошти за навчання не повернуті. В звязку з вищевикладеним, просили стягнути з Відповідача на користь Київського обласного центру зайнятості кошти за навчання в сумі 9 000 грн. 00 коп. та перерахувати їх на рахунок р/р 3717530400001 в ГУ ДКСУ у Київській області м. Київ, МФО 821018, ЗКПО 03491085. Відповідач по основному позову подала до суду зустрічну позовну заяву до Київського обласного центру зайнятості; третя особа: Інститут підготовки кадрів державної служби зайнятості України про розірвання договору та стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що дійсно, 01.11.2005 року між нею та, інститутом підготовки кадрів державної служби зайнятості України та Київським обласним центром зайнятості було укладено договір про підготовку фахівця з вищою освітою та його подальше працевлаштування в органах державної служби зайнятості № 08-4/14П/ОЦЗ/9/05. Відповідно до пункту 2.3 Договору Київський обласний центр зайнятості зобовязаний працевлаштувати студента, що успішно закінчив навчання та отримав направлення за отриманим фахом на строк не менше, ніж три роки. Зазначає, що за підсумками успішного навчання в інституті підготовки кадрів державної служби занятості України їй було присвоєно кваліфікацію бакалавр психологіїта видано відповідний диплом 25.12.2009 року. Відповідач по основному позові зазначає, що в порушення умов договору № 08-4/14П/ОЦЗ/9/05 від 01.11.2005 року Київським обласним центром зайнятості її не було працевлаштовано і вона були вимушена шукати роботу, щоб мати засоби існування. 20.04.2011 її було призначено на посаду головного спеціаліста відділу взаємодії з роботодавцями Ірпінського центру зайнятості, а 26.04.2011 її було переведено на посаду головного спеціаліста відділу взаємодії з роботодавцями Києво-Святошинського центру зайнятості. При цьому, жодна з посад, на яку її було призначено, не є роботою психолога за фахом. Зважаючи на той факт, що вона протягом тривалого часу була вимушена працювати, погоджуючись на будь-яку не фахову роботу аби отримати засоби для існування, а запропонована їй Київським обласним центром зайнятості робота не відповідала отриманому фаху, вважає, що Київським обласним центром зайнятості повністю порушено договір № 08-4/14П/ОЦЗ/9/05 від 01.11.2005 про підготовку фахівця з вищою освітою та його подальше працевлаштування в органах державної служби зайнятості. Крім того, відповідач по основному позову вказує, що робота в органах служби зайнятості не за її фахом приносила їй моральне виснаження, психологічне напруження, а тому вона була вимушена звільнитися із займаної посади. Вважає, що в звязку з неправомірними діями Київського обласного центру зайнятості вона зазнала моральної шкоди, яка виявляється в емоційних та духовних стражданнях та хвилюваннях, вона майже протягом трьох років була позбавлена можливості реалізувати свої професійні навики. Відчуває себе ошуканою, це негативно позначилося на її психічному стані, і як насідок вона потрапила на диспансерний облік з діагнозом вегето-судинна дистонія. В звязку з вищевикладеним просила розірвати договір № 08-4/14П/ОЦЗ/9/05 від 01.11.2005 між [PERSON] Інститутом підготовки кадрів державної служби зайнятості України та Київським обласним центром зайнятості про підготовку фахівця з вищою освітою та його подальше працевлаштування в органах державної служби з дати винесення рішення по справі у звязку з порушенням зобовязань Київським обласним центром зайнятості та стягнути з Київського обласного центру зайнятості заподіяну їй моральну шкоду в сумі 26\~772 грн. 00 коп. Представники позивача по основному позову зявилися, основний позов підтримали, просили його задоволити в повному обсязі. Зустрічну позовну заяву не визнали в повному обсязі, просили відмовити в її задоволенні Відповідач основний позов не визнала, зустрічну позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила її задоволити. Третя особа в судове засідання не зявилася. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає основний позов таким, що підлягає до задоволення, а зустрічний позов таким, що не підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що відповідно до договору укладеного між Інститутом підготовки кадрів державної служби зайнятості, Київським обласним центром зайнятості та [PERSON] від 01.11.2005 року № 08-4/14П/ОЦЗ/9/05 про підготовку фахівця з вищою освітою та його подальше працевлаштування в органах державної служби оплата навчання здійснювалася за кошти Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття за напрямом психологія, спеціальність Психологія, освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, заочна форма навчання (а.с.5). Відповідно до наказу ІПК ДСЗУ від 24.11.2009 року № 272 Про зміну у документах Інституту прізвища студентки групи ПБ1-05ф факультету соціальних комунікацій спеціальності Психологія(заочна форма навчання) [PERSON]О., змінено прізвище [PERSON] на [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб від 07.12.2007 року, серії 1-БК № 070020 (а.с.9). Судом встановлено, що Відповідач пройшла курс навчання в інституті з 2005 по 2009 рік та отримала диплом бакалавра за напрямом підготовки Психологія (КВ № 37563051) (а.с.7-8, 36). Відповідно до п. 2.2 договору Відповідач зобовязана прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років. Наказом позивача від 20.04.2011 року № 197-к Відповідача було призначено на посаду головного спеціаліста відділу взаємодії з роботодавцями Ірпінського міського центру зайнятості (а.с.12). 26.04.2011 року Відповідача було переведено на посаду головного спеціаліста відділу взаємодії з роботодавцями Києво-Святошинського районного центру зайнятості наказом від 26.04.2011 року № 207-к (а.с.13). На підставі заяви відповідача від 22.03.2012 року її було звільнено з роботи за власним бажанням наказом від 22.03.2012 року № 151-к (а.с.14-15). Оскільки, відповідно до п. 3.1 договору передбачено, що у разі звільнення з роботи за власним бажанням без поважних причин до закінчення трирічного строку з дня працевлаштування Відповідач відшкодовує до Фонду вартість навчання на компенсує всі витрати, повязані з навчанням. Відповідно до листа ІПК ДСЗУ від 06.04.2012 року № 767 вартість навчання одного студента за спеціальністю Психологіястановить 9\~000 грн. 00 коп. (а. с. 10-11). В судовому засіданні встановлено, що Позивачем для добровільної сплати коштів за навчання Відповідачем, була надіслана претензія від 13.04.2012 року за № 733/09/12-12. Відповідно до повідомлення для вручення поштового відправлення Відповідач особисто отримала претензію 24.04.2012 року, однак, на даний час кошти за навчання не повернуті (а.с.16-17). Суд, вважає основний позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України Про освітувипускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Доводи Відповідача, що Позивачем було порушено умови договору № 08-4/14П/ОЦЗ/9/05 від 01.11.2005, що її не було працевлаштовано і що вона була змушена шукати іншу роботу, судом не можуть бути врахованими, оскільки вона направила заяву від 14.12.2009 року на адресу Позивача, в якій зазначала про те, що на даний момент за сімейними обставинами та за станом здоровя не може відпрацювати належних 3 роки на запропонованій Позивачем вакансіях в Ірпінському МЦС (а. с. 45). Крім того Позивачем по основному позову було направлено виклик від 12.11.2010 року №2138/08/12-10, в якому було зазначено, що у разі незявлення до 15.11.2010 Відповідача до центру зайнятості, це буде вважатися відмовою з її сторони виконувати зобовязання за договором (а. с. 43). Однак у відповідь на цей виклик Відповідач надіслала заяву в якій відмовилася від запропонованої посади в Києво-Святошинському ЦЗ, пояснюючи це незручним місцем розташування, низькою заробітною платою та непідходящим графіком роботи. І лише у квітні 2011 року Відповідач погодилася на працевлаштування і наказом від 20.04.2011 року № 197-к Відповідача було призначено на посаду головного спеціаліста відділу взаємодії з роботодавцями Ірпінського міського центру зайнятості, а 26.04.2011 року Відповідача було переведено на посаду головного спеціаліста відділу взаємодії з роботодавцями Києво-Святошинського районного центру зайнятості наказом від 26.04.2011 № 207-к. Тому, суд вважає, що Позивачем в повному обсязі були виконанні зобовязанні з працевлаштування Відповідача передбачені договором, а Відповідач тривалий час відмовлявся працювати. До того ж посилання Відповідача, що позивачем було запропоновано роботу не повязану за фаховим спрямуванням психолога є безпідставними, оскільки згідно до розділу 1 договору, його предметом є підготовка за кошти фонду загальнообовязкового загального державного соціального страхування України на випадок безробіття з вищою освітою та його подальше працевлаштування в органах державної служби зайнятості, а не за працевлаштування за фаховим напрямком. Крім того, суд вважає безпідставним та необґрунтованими вимоги відповідача про стягнення моральної шкоди. Відповідачем не було надано доказів наявності фактів таких витрат, не отримані пояснення щодо характеру та обсягу моральних витрат, крім того необґрунтовані критерії визначення розміру матеріальної шкоди. Суд дослідивши медичну картку амбулаторної хворої [PERSON], встановив, що остання перебуває на обліку в Ірпінській центральній міській лікарні з 13.01.2012 р., про що свідчить надана медична картка амбулаторної хворої. За цій період до лікаря с приводу вегето-судинна дистоніяне зверталася. Позивач виконав в повному обсязі всі зобовязання перед Відповідачем, а Відповідач в свою чергу порушив договірні зобовязання перед Позивачем. За даних обставин, суд вважає, що основний позов підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити, так як він безпідставний на не ґрунтується на чинному законодавстві. Наведені вище обставини стверджуються копією договору про підготовку фахівця з вищою освітою та його подальше працевлаштування в органах державної служби зайнятості № 08-4/14П/ОЦЗ/9/05, копією наказу № 509/1 від 12.09.2005 про зарахування студентами на перший курс факультету соціального менеджменту, копією наказу № 344 від 25.12.2009 року про присвоєння кваліфікації бакалавра психології студентами факультету соціальних комунікацій заочної форми навчання, копією витягу з наказу № 197-к від 20.04.2011 про призначення, [PERSON], копією витягу з наказу № 151-к від 22.03.2012 року про звільнення [PERSON], оригіналом медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] та іншими матеріалами справи. На підставі ст. ст. 526, 530, 626, 628, 629 ЦК України,

Outcome: approved