Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-13 00:00:00

Заступник прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах [PERSON] державного майна України звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Орендне підприємство Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №126/8 від 27.03.2001 «Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна за Запорізьким обласним закритим акціонерним товариством по туризму та екскурсіях «Запоріжтурист»(змінено найменування на Приватне Запорізьке обласне акціонерне товариство по туризму та екскурсіях «Запоріжтурист») за Запорізьким обласним акціонерним товариством по туризму та екскурсіях «Запоріжтурист»оформлено право власності на об'єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: о.Хортиця, Наукове містечко, 55-6 (в цілому будівлі та споруди літ. А-4, Б-2, Ж, В, Д, М, Л, С, Р, Н, Т, У, Ф, И, Е) та доручено Орендному підприємству Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації оформити та видати свідоцтво про право власності на зазначені об'єкти нерухомості. В подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 08.07.2004, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі під номером 3392, ЗАТ «Запоріжтурист»продало [PERSON] будівлі та споруди, а саме: літ. Л, М, Н, Р, С, Т, У, Ф загальною площею 459,7 кв.м., розташовані за адресою: [PERSON]поріжжя, Наукове містечко (о.Хортиця), буд.55-б. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно право власності на зазначене майно на підставі цієї угоди 12.07.2004 року зареєстровано за [PERSON] В подальшому право власності на вказані будівлі та споруди перейшло [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини комплексу від 17.06.2005 року, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1683. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно право власності на зазначене майно на підставі цієї угоди 17.07.2005 за № 1263 зареєстровано за [PERSON] Прокуратурою області вищевказане рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради оскаржено до Господарського суду Запорізької області, рішенням якого від 26.09.2011 року рішення виконкому та свідоцтво про право власності на об'єкти нерухомого майна від 06.04.2001 № 691 визнано недійсними, визнано право власності держави в особі [PERSON] державного майна України на об'єкти нерухомості, що розташовані за адресою; комплекс будівель і споруд туристського готелю «Хортиця», розташованого за адресою: [PERSON], Наукове містечко (о.Хортиця), буд.55-6. Позивач зазначає, що майно туристського готелю «Хортиця», м.Запоріжжя, о. Хортиця є державною власністю, рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 126/8 від 27.03.2001 та видане на його підставі свідоцтво про право власності визнанні недійсними, ЗАТ «Запоріжтурист»не мало права відчужувати будівлі та споруди вказаного комплексу. Право власності на це майно переходило від [PERSON] до [PERSON] за від платними договорами. Враховуючи те, що [PERSON] державного майна України про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: м.Запоріжжя, о.Хортиця, Наукове містечко, 55-Б (в цілому будівлі та споруди літ. А-4, Б-2, Ж, В, Д, М, Л, С, Р, Н, Т, У, Ф, И, Е) дізнався лише після винесення виконавчим комітетом Запорізької міської ради рішення № 126/8 від 27.03.2001, будівлі та споруди, а саме: літ. Л, М, Н, Р, С, Т, У, Ф) загальною площею 459,7 кв.м., розташовані за адресою: м. Запоріжжя, Наукове містечко (о.Хортиця), буд.55-б вибули із державної власності, повноваження по управлінню якими покладено на [PERSON] державного майна України не з його волі, [PERSON] державного майна України має право витребувати будівлі та споруди, а саме: літ. Л, М, Н, Р, С, Т, У, Ф, загальною площею 459,7 кв.м., розташовані за адресою: м. Запоріжжя, Наукове містечко (о.Хортиця), буд.55-б з володіння [PERSON] Позивач просить суд витребувати з володіння [PERSON] будівлі та споруди, а саме: літ. Л, М, Н, Р, С, Т, У, Ф, загальною площею 459,7 кв.м, розташовані за адресою: м. Заопріжжя Наукове містечко (о.Хортиця), буд.55-б та повернути їх у державну власність. Зобов'язати орендне підприємство Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації скасувати державну реєстрацію права власності на будівлі та споруди, а саме: літ. Л, М, Н, Р, С, Т, У, Ф, загальною площею 459,7 кв.м., розташовані за адресою: м. Запоріжжя, Наукове містечко (о.Хортиця), оуд.55-б за [PERSON] та провести державну реєстрацію на зазначене наркоме майно за державою в особі [PERSON] державного майна України. Під час розгляду цивільної справи відповідачем по справі [PERSON] була подана зустрічна позовна заява до [PERSON] державного майна України про відшкодування понесених витрат на утримання та збереження майна. В зустрічній позовній заяві [PERSON] зазначає, що будівлі та споруди літ Л, М, Н, Р Т, У, Ф загальною площею 459, 7 кв.м, що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, Наукове містечко (о.Хортиця), буд.55-Б знаходяться в її приватній власності понад шість років. За цей час позивач (за зустрічною позовною заявою) понесла ряд витрат на відновлення, утримання та збереження цього майна. В результаті проведення заходів щодо утримання споруд та приміщень відбулося поліпшення майна, у звязку з чим просить суд стягнути з [PERSON] державного майна України на її користь 4 640 грн. 00 коп., а також судові витрати. В судовому засіданні представник прокуратури Запорізької області [PERSON] підтримала позовні вимоги, у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, що стосується зустрічної позовної заяви позивач просить суд відмовити [PERSON] у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] державного майна України [PERSON] підтримала позовні вимоги, у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, що стосується зустрічної позовної заяви позивач просить суд також відмовити [PERSON] у повному обсязі Представник відповідача (за первісним позовом) [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні з позовними вимогами заступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах [PERSON] державного майна України не погодився, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, що стосується зустрічної позовної заяви, підтримав у повному обсяг, просить суд її задовольнити. Представник третьої особи Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність в якій зазначив що ОП ЗМБТІ діяло в межах своїх повноважень, що стосується вимог позивача (за первісним позовом) щодо зобовязання ОП ЗМБТІ вчинити певні дії, просить суд відмовити у цій частині позовних вимог, оскільки ці вимоги повинні розглядатися відповідно до норм КАС України. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає позовні вимоги заступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах [PERSON] державного майна України підлягаючими задоволенню частково, що стосується зустрічної позовної заяви [PERSON] суд вважає її не підлягаючої задоволенню, у звязку з наступним. Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Пункт 2 ст. 121 Конституції України передбачае як одну з основних функцій прокуратури Украши представництво інтересів громадян та держави в судах у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини. Відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №126/8 від 27.03.2001 «Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна за Запорізьким обласним закритим акціонерним товариством по туризму та екскурсіях «Запоріжтурист»(змінено найменування на Приватне Запорізьке обласне акціонерне товариство по туризму та екскурсіях «Запоріжтурист») за Запорізьким обласним акціонерним товариством по туризму та екскурсіях «Запоріжтурист»оформлено право власності на об'єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: о.Хортиця, Наукове містечко, 55-6 (в цілому будівлі та споруди літ. А-4, Б-2, Ж, В, Д, М, Л, С, Р, Н, Т, У, Ф, И, Е) та доручено Орендному підприємству Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації оформити та видати свідоцтво про право власності на зазначені об'єкти нерухомості. Відповідно до договору купівлі-продажу від 08.07.2004, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі під номером 3392, ЗАТ «Запоріжтурист»продало [PERSON] будівлі та споруди, а саме: літ. Л, М, Н, Р, С, Т, У, Ф загальною площею 459,7 кв.м., розташовані за адресою: [PERSON]поріжжя, Наукове містечко (о.Хортиця), буд.55-б. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно право власності на зазначене майно на підставі цієї угоди 12.07.2004 року зареєстровано за [PERSON] Відповідно до договору купівлі-продажу частини комплексу від 17.06.2005 року, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1683, право власності на вказані будівлі та споруди перейшло [PERSON] Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно право власності на зазначене майно на підставі цієї угоди 17.07.2005 за № 1263 зареєстровано за [PERSON] Відповідно до рішення Господарського суду Запорізької області від 26.09.2011 року, рішення виконкому та свідоцтво про право власності на об'єкти нерухомого майна від 06.04.2001 № 691 визнано недійсними, визнано право власності держави в особі [PERSON] державного майна України на об'єкти нерухомості, що розташовані за адресою; комплекс будівель і споруд туристського готелю «Хортиця», розташованого за адресою: [PERSON], Наукове містечко (о.Хортиця), буд.55-6. Відповідно до постанови Донецького апеляційного Господарського суду від 13.01.2012 року, апеляційна скарга Приватного Запорізького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях „Запоріжтурист м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 26.09.2011 року залишена без задоволення, рішення господарського суду Запорізької області від 26.09.2011 року залишено без змін. Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 14 ЦПК України та ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтями 321, 328 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно зі ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Дана позиції викладена також в узагальненні Верховного Суду України від 24.11.2008 року, про Практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними. На підставі вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача про витребування з володіння [PERSON] будівлі та споруди, а саме: літ. Л, М, Н, Р, С, Т, У, Ф, загальною площею 459,7 кв.м, розташовані за адресою: м. Заопріжжя Наукове містечко (о.Хортиця), буд.55-б та повернЕННЯ їх у державну власність обґрунтованими та підлягаючими задоволеню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, усі адміністративні справи, щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат, непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, - розглядаються місцевим загальним судам, як адміністративними судами. Оскільки позовні вимоги заступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах [PERSON] державного майна України стосуються щодо зобов'язання орендного підприємства Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації скасування державної реєстрації права власності на будівлі та споруди, а саме: літ. Л, М, Н, Р, С, Т, У, Ф, загальною площею 459,7 кв.м., розташовані за адресою: м. Запоріжжя, Наукове містечко (о.Хортиця), буд.55-б за [PERSON] та проведення державної реєстрацію на зазначене нерухоме майно за державою в особі [PERSON] державного майна України, тобто містяться вимоги, які слід розглядати за правилами Кодексу адміністративного судочинства, провадження в цій частини позовних вимог позивача слід закрити. Таким чином, усі зібрані у справі докази та їх оцінка у сукупності вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог заступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах [PERSON] державного майна України частково. Розглядаючи зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] державного майна України про відшкодування понесених витрат на утримання та збереження майна, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ст.57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст. 390 Цивільного кодексу України, добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів. З наданої відповідачем копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 24 від 18 квітня 2007 року, вбачається що від [PERSON] приватним підприємцем [PERSON] прийнято кошти у розмірі 4 640 грн., за ремонтно-поновлювані роботи кабельної лінії. Доказів на підтвердження проведення ремонтно-поновлюваних робіт кабельної лінії саме споруд і будівель літ. Л, М, Н, Р, С, Т, У, Ф розташованих за адресою: м. Запоріжжя, Наукове містечко (о.Хортиця), буд.55-б позивачем за зустрічною позовною заявою [PERSON] суду не надано, у звязку з чим цій частині суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення даних позовних вимог. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Враховуючи, вищевикладене, суд приходить до висновку, що заходи забезпечення позову, а саме арешт, який був накладений ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2011 року, на будівлі і споруди, а саме: літю Л, М, Н, Р, С, Т, У, Ф, загальною площею 459, 7 кв.м, розташовані за адресою м. За поріддя, Наукове містечко, (о.Хортиця), буд. 55-Б- підлягає скасуванню. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п. 30 ст. 4 Декрету Кабінету міністрів України „Про державне мито, звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави. Керуючи ст.ст. 55, 121, 124 Конституції України, ст.ст. 7, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 64, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 321, 328, 330 ЦК України, ст 18 КАС України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, суд \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial