Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним заповіту, складеного його дружиною [PERSON] 8.02.2008 року на користь [PERSON], згідно якого вона заповіла останній належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу [PERSON] В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в момент складання заповіту [PERSON] не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, оскільки перебувала на лікуванні в Тернопільському обласному психоневрологічному диспансері з діагнозом емоційно-лабільний розлад внаслідок церебрального атеросклірозу. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги та попросив суд їх задовольнити, посилаючись на викладені ним в заяві мотиви. Відповідачка та її представник у суді проти задоволення позову заперечили, пояснивши, що заповіт [PERSON] відповідав її волі та її волевиявлення було вільним, а тому попросили відмовити у задоволенні позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу [PERSON] не заявила про свою участь в справі, хоча була повідомлена про час та місце її розгляду в суді у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі встановив такі факти: 8.02.2008 року [PERSON] склала на користь [PERSON] заповіт, посвідчений нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 694, згідно якого вона заповіла [PERSON] належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS]. Відповідачка є рідною племінницею заповідачки, чого не заперечили сторони у суді. [PERSON] померла 15.09.2011 року у м.Тернополі у віці 74 роки, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД №125643. Як слідує з виписки з історії хвороби [PERSON] № 991, виданої ТОККПНЛ, у період з 7.02.2008 року по 25.02.2008 року вона перебувала у амбулаторно-поліклінічному відділенні ТОККПНЛ з діагнозом емоційно-лабільний розлад внаслідок церебрального атесклірозу. Як пояснила суду судово-психіатричний експерт ТОККПНЛ [PERSON] для людини з вищезгаданим діагнозом характерне зниження памяті на поточні події, проте, в соціальному плані вона повністю розуміє значення своїх дій та може керувати ними. Відповідно до вимог ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права чи інтереси порушені. Згідно з вимогами ч.2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Враховуючи те, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що в момент укладення оспорюваного заповіту [PERSON] не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed