Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-04 00:00:00

В серпні 2011р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 29.09.1983р. Малиновським відділом ЗАГС м. Одеси, актовий запис 1086. Під час перебування в шлюбі сторони у жовтні 1999р. придбали чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS], право власності на яку було оформлено на відповідача на підставі договору про будівництва житла від 07.10.1999р. та свідоцтва про право власності на квартиру №832/99 від 21 жовтня 1999р. Позивачка зазначала, що спірна квартира була придбана ними за спільні кошти, тому вона належить їм з відповідачем на праві спільної сумісної власності. Оскільки на даний час позивачка бажає поділити сумісно нажите майно, тому просила суд визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Позивачка неодноразово збільшувала позовні вимоги, та остаточно просила суд винести рішення, яким поділити спільне сумісне майно подружжя нажите під час шлюбу, визнавши за нею право власності на спірну квартиру, а за [PERSON] право власності на автомобіль марки «Опель Вектра», 2005 року випуску, д/н [NUMBER], та на автомобіль марки «Кіа Кларус», 2000 року випуску, д/н56088ОЕ, які також були придбані в період шлюбу. Ухвалою суду від 12.10.2011р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено [PERSON] (а.с.51). Ухвалою суду від 06.12.2011р. [PERSON] було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору (а.с.105). Ухвалою суду від 05.12.2012р. позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу були залишені без розгляду у звязку з повторною неявкою [PERSON] в судові засідання. Ухвалою суду від 05.12.2012р. за заявою представника позивача позовні вимоги [PERSON] в частині поділу автомобілів «Опель Вектра», 2005 року випуску, д/н [NUMBER], та «Кіа Кларус», 2000 року випуску, д/н56088ОЕ були залишені без розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги та доводи позову підтримав, та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання зявився, позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, про що надав до суду відповідну заяву (а.с. 177). Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.173). Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 8 Сімейного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 вересня 1983р. Малиновським відділом ЗАГС м.Одеси, актовий запис №1086, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 29.09.1983р. (а.с.4). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Встановлено, що в період шлюбу сторони придбали: - автомобіль марки «Опель Вектра», 2005 року випуску, д/н [NUMBER], який зареєстрований на праві власності за відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 20.02.2008р. (а.с.29-30). - автомобіль марки «Кіа Кларус», 2000 року випуску, д/н 56088ОЕ, який зареєстрований на праві власності за відповідачем. - квартиру №40 в м. Одесі по вул. М.Малиновського, 47-а, право власності на яку було зареєстровано за відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про право власності №832/99 від 21 жовтня 1999р., виданим на підставі договору №30/21 про будівництво житла від 01.10.1999р., акту прийняття передачі квартири від 21.10.1999р., технічного паспорту, виданого фірмою «Юрікс»10.01.1999р. (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що 07 жовтня 1999р. між [PERSON] та Виконавчим комітетом Одеської міської ради в особі Управління з питань розподілу та реалізації житла /далі- Управління/ був укладений договір про будівництво житла №30/21 (а.с.5). Відповідно до п.2.2.1 умов вищевказаного договору відповідач зобовязувався протягом десяти банківських днів з моменту підписання договору забезпечити надходження на відповідний рахунок грошових коштів в сумі 84800,00грн., а Управління згідно з п.2.1.4. зобовязувалося протягом двадцяти днів з моменту надходження в повному обсязі грошових коштів на рахунок та в сумі зазначеній в п.2.2.1 договору, передати за актом прийому-передачі [PERSON] у власність чотирьохкімнатну квартиру №40, по вул. М.Малиновського, 47-а в м. Одесі, загальною площею 80,0 кв.м. На виконання умов договору про будівництво житла №30/21 від 07 жовтня 1999р. було сплачено грошові кошти в сумі 84800,00грн., згідно з квитанції №505 від 20.10.1999р. (а.с.7). 21.10.1999р. на імя відповідача було видане свідоцтво про право власності на спірну квартиру за №832/99 від 21.10.1999р. (а.с.8). 01.111999р. право власності [PERSON] на спірну квартиру було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН»(а.с.8, зворотній бік). В обґрунтування позовних вимог, представник позивачки стверджував, що фактично з тих коштів, які були сплачені за спірну квартиру, спільними коштами подружжя були тільки 24800,00 грн., а 60000,00грн. були власними коштами позивачки і не відносилися до спільних коштів подружжя. Дані твердження представника позивачки, суд не приймає до уваги, оскільки [PERSON] не було надано до суду жодного доказу в підтвердження своїх тверджень, а саме факту наявності у неї договору дарування 60000,00грн. та особистого рахунку, відкритого на позивачку до укладення шлюбу. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За таких обставин суд прийшов до висновку, що оскільки спірна квартира придбана в період шлюбу, то вона є спільною сумісною власністю подружжя Яновських, а тому їх частки у праві власності на спірну квартиру є рівними. Вимоги про поділ автомобілів, що були придбані сторонами у період шлюбу, ухвалою суду від 05.12.2012р. за заявою позивача залишені без розгляду. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 60, ч.1 ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності на всю спірну квартиру не відповідають вимогам закону, оскільки позивачка відповідно до вимог законодавства має право власності лише на ? частину спільного майна. Тому за позивачкою слід визнати право власності на ? частину квартири [ADDRESS], право власності на яку було зареєстровано за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності №832/99 від 21 жовтня 1999р. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі становить 1700,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи складають 120,00 грн., які сплачені позивачкою при зверненні до суду. Так як позовні вимоги задоволенні, то судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: partial