Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-09 00:00:00

У квітні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказуючи на те, що 28 квітня 2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають дитину доньку [PERSON], [INFO]. Також посилається на те, що подружнє життя у них не склалося, вони мають різні погляди на життя на сімейні стосунки, моральні та духовні цінності. Відповідач негативно ставиться до неї та до сімї. З грудня 2009 року разом не проживають, подружніх та сімейних стосунків не підтримують. Позивач в судове засідання не зявився, надіславши заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просив позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував (а.с.15). Відповідач, будучі належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився. Про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав (а.с. 14). Оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 28 квітня 2007 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ОК № 146037, актовий запис № 112, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 5, 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОК № 077697, актовий запис № 312, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 6). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Майнового спору сторони не мають. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач просила судові витрати на відповідача не покладати.

Outcome: approved