Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-06 00:00:00

Позивачка, уточнивши позовні вимоги, просить постановити рішення , яким стягнути з відповідачів на її користь понесені нею збитки, а саме вартість сільськогосподарських культур , які були видані відповідачам у 2009 2010 роках сільськогосподарським виробничим кооперативом «Криничне» Болградського району за користування трьома земельними ділянками розміром 2,61 га кожна, які належали [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну ділянку № 0296525, [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну ділянку № 0296523, [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну ділянку № 0296524 , а також просить стягнути з відповідачів на її користь судові витрати. Позивачка посилається на те, що після смерті її дядька [PERSON], померлого 4 травня 2009 року, відкрилась спадщина вказані земельні ділянки. Вона є спадкоємицею за законом другої черги за правом представлення та прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Але 16 квітня 2010 року Болградською райдержнотконторою було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки на імя відповідача [PERSON] як спадкоємця за законом третьої черги після смерті [PERSON]. Рішенням Болградського районного суду від 9 березня 2011 року вказане свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Болградською райдержнотконторою на імя відповідача [PERSON], визнано недійсним, за нею позивачкою визнано право власності на всі три зазначені земельні ділянки. Протягом 2009 2010 року відповідачами була отримана в СВК «Криничне» Болградського району натуроплата у вигляді сільськогосподарських культур за користування зазначеним земельними ділянками, яки належать їй на праві власності. Оскільки відповідачі незаконно протягом 2009 2010 років користувалися належними їй земельними ділянками та отримували орендну плату за їх використання, вона понесла збитки у вигляді не отриманої сільськогосподарської продукції, вартість якої підлягає стягненню з відповідачів . Відповідачка [PERSON], яка також діє за довіреністю в інтересах відповідача [PERSON], позов не визнала, посилаючись на те, що протягом 2009 2010 року її батько [PERSON] отримував в СВК «Криничне» Болградського району сільськогосподарську продукцію за користування зазначеними вище земельними ділянками на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видане на його імя Болградською райдержнотконторою. Крім того, відповідачка посилалась на те, що , вона та її батько відповідач в справі [PERSON] понесли всі витрати на поховання [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. 4 травня 2009 року помер [PERSON], відкрилась спадщина на належне померлому майно. 16 квітня 2010 року Болградською районною державною нотаріальною конторою на імя відповідача [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки розміром 2.61 га кожна , які належали [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну ділянку № 0296525, [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну ділянку № 0296523, [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну ділянку № 0296524. Рішенням Болградського районного суду від 9 березня 2011 року визнано незаконним та скасоване зазначене вище свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на імя відповідача [PERSON], за позивачкою [PERSON] визнано право власності на земельні ділянки розміром 2,61 га кожна , що належали [PERSON], [PERSON], [PERSON], як за спадкоємицею першої черги по праву представлення після смерті [PERSON] , померлого 4 травня 2009 року. Рішення суду набрало законної сили 13 вересня 2011 року (а.с.15-19). Судом встановлено , що після смерті [PERSON] у 2009 2010 роках відповідачу [PERSON] сільськогосподарським виробничим кооперативом «Криничне» Болградського району була видана натуральна оплата у вигляді сільськогосподарської продукції за користування зазначеними земельними ділянками, що належали померлім [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а..с.41). Одночасно судом встановлено , що договір оренди зазначених земельних ділянок між СВК «Криничне» та відповідачем [PERSON] , а також між СВК «Криничне» та позивачкою не укладався. Цей факт підтверджується поясненнями сторін в судовому засіданні, а також довідкою СВК «Криничне» Болградського району № 132 від 1 серпня 2012 року (а.с. 41). Згідно ст.. 373 ч.4 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до цільового призначення. Згідно ст.. 90 ч.1 Земельного Кодексу України власники земельних ділянок мають право продавати або іншим чином відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, самостійно господарювати на землі. Відповідно до ст.. 21 ч.1,2 Закону України « Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до ст.. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі. З наведених норм закону слідує, що позивачка мала право на отримання орендної плати за користування належними їй земельними ділянками лише за умови укладення письмового договору оренди з СВК «Криничне» Болградського району або з будь яким іншім орендарем. Згідно ст.. 1268 ч. 5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Разом з тим з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця [PERSON] та протягом 2009 - 2010 років позивачка не звернулась до СВК «Криничне» з метою укладення договору оренди належних їй земельних ділянок та не уклала такий договір у встановленому законом порядку. Не укладала позивачка договір оренди належних їй земельних ділянок і з будь-яким іншим орендарем. Сам по собі факт отримання відповідачем [PERSON] від СВК «Криничне» Болградського району натуральної оплати у вигляді сільськогосподарської продукції за користування спірними земельними ділянками не надає позивачці права вимагати від нього повернення отриманої сільськогосподарської продукції або виплати вартості такої сільськогосподарської продукції, оскільки право на отримання орендної плати за користування спірними земельними ділянками у зазначений період могло виникнути у позивачки лише за умови укладання у встановленому порядку договору оренди цих земельних ділянок. Судом встановлено, що натуральна оплата у вигляді сільськогосподарської продукції була видана відповідачу [PERSON] сільськогосподарським виробничим кооперативом «Криничне» Болградського району на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на його імя державним нотаріусом Болградської райдержнотконтори 16 квітня 2010 року, яке в звязку з визнанням його недійсним втратило силу лише після набрання законної сили рішенням Болградського районного суду від 9 березня 2011 року, тобто з 13 вересня 2011 року. Посилання позивачки на ст.. 22 ч.2 ЦК України та постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» є безпідставним. Відповідно до ст.. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є доходи , які особа могла б реально одержати за звичайних обставин , якби її право не було порушене. Позивачка могла б реально одержати дохід від використовування належних їй земельних ділянок лише за умови укладення договору оренди цих земельних ділянок , але маючі таку можливість протягом 2009 2010 року, позивачка не скористалась такою можливістю та не уклала у встановленому законом порядку договір оренди цих земельних ділянок. Крім того, безпідставним є твердження позивачки , що її право власності на спірні земельні ділянки порушене з вини відповідачів. Як встановлено рішенням Болградського районного суду від 9 березня 2011 року державним нотаріусом Болградської райдержнотконтори на імя відповідача [PERSON] помилково було видане свідоцтво про право на спадщину як спадкоємцю за законом третьої черги після смерті [PERSON] , що не є виною відповідачів [PERSON] та [PERSON] Безпідставним є також посилання позивачки на ст.. 156 Земельного Кодексу України, оскільки жодна з наведених в цій статті підстав відшкодування збитків не може бути застосована до правовідносин , що виникли між сторонами.

Outcome: dismissed