Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-05 00:00:00

У квітні 2010 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ЗАТ «ОТП Банк», згодом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», уточнюючий який просив припинити зобов'язання [PERSON] за кредитним договором № ML-502/133/2008 - від 05.08.2008 року, укладений між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», або визнати цей договір недійсним; припинити зобов'язання [PERSON] за договором іпотеки N° PML -502/133/2008 від 05.08.2008 року, укладений між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», або визнати цей договір недійсним; стягнути з [PERSON] на користь ЗАТ «ОТП Банк» суму коштів, яка складається з суми тіла кредиту та відсотків за користування кредитом у сумі 375303,45 грн.; в порядку припинення зобов'язань за договором або в поряди застосування недійсності договору іпотеки № PML -502/133/2008 від 05.08.2008 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», виключити з державного реєстру іпотек запис за № 3461 від 05.08.2008 року про державну реєстрацію зазначеного договору іпотеки та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис за № 346 від 05.08.2008 року про державну реєстрацію заборони відчуження нерухомого майна за договором іпотеки № PML-502/133/2008 від 05.08.2008 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача посилався на те, що зміст кредитного договору суперечить положенням Цивільного кодексу України, Конституції України, Закону України «Про захист прав споживачів» та іншим положенням чинного цивільного законодавства України. Крім того, банк не давав [PERSON] графік платежів із зазначенням сукупної вартості кредиту. Також банк не мав права зазначити предметом іпотеки майно, яке не є одноособовою власністю [PERSON], а є спільним майном подружжя, яке ними було набуто у квітні 2008 року за договором Купівлі-продажу. Укладаючи іпотечний договір, сторони кредитного договору не врахували інтереси спільної дитини подружжя та не отримали належний дозвіл від органу опіки та піклування. 11.07.2012 року до суду звернувся ІІАТ-.«ОТП Факторинг -України, правонаступник ЗАТ «ОТП Банк», із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 48939,95 дол. СІНА та 561187,23 грн.; стягнути з [PERSON] та [PERSON] судові витрати по сплаті державного мита у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. Обґрунтовуючи зустрічний позов, представник ПАТ «ОТП Факторинг Україна»; вказував, що 05 серпня 2008 ррву між ЗАТ «ОТП Банк», який-згодом передав кредитний портфель ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого останньому надано кошти у розмірі 38367,00 дол. США. В забезпечення належного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитний договором 05.08.2008 року між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого [PERSON] є солідарним боржником. Однак, в порушення умов кредитного договору, погашення кредиту та нарахованих за його користування процентів відповідачами за зустрічним позовом не здійснюється. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов [PERSON] підтримав, остаточно просив визнати кредитний договір та договір іпотеки недійсними, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та дату судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представники ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» [PERSON] та [PERSON] в судових засіданнях позов [PERSON], не визнавали, зустрічний позов Банку підтримали. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] не обгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню; а зустрічний позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вважає за можливе задовольнити з огляду на наступне. Судом встановлено, що 05.08.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого за даним кредитним портфелем І ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML - 502/133/2008, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 38367 дол. США на строк до 05 серпня 2023 року із сплатою процентів за користування коштами шляхом внесення платежів в порядку та на умовах, визначених цим договором. Також, 05.08.2008 року між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого [PERSON] зобов'язується відповідати в повному обсязі за повне та своєчасне виконання [PERSON] його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним [PERSON] та [PERSON] відповідають як солідарні боржники. Цього ж дня в забезпечення виконання кредитного договору між сторонами було укладено договір іпотеки № PML - 502/133/2008, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3461, за умовами якого позивач (іпотекодавець) для забезпечення повного і своєчасного виконання своїх боргових зобов'язань надає Банку (іпотекодержателю) в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS],яка є власністю [PERSON] 26 листопада 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю, відповідно до умов ЯКОГОПАТ «ОТП Банк» продає (переуступає) покупцю - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель, який включає у себе Кредитні договори (перелік яких міститься у додатку № 1 до цього договору), а покупець приймає такий Кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь продавця винагороду. Відповідно до - Додатку № 1 ПАТ «ОТП Банк» продало (переуступило) права на кредитний договір № ML - 502/133/2008 від Q5.08.2008 року, договір поруки № SR -5027133/2008'від 05.08.2008 року та договір іпотеки № PML - 502/133/2008 від 05.08.2008 року, укладені між [PERSON], [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк». Відповідно до ч. 1ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього. Кодексу, але докази таких порушень закону суду не надано. Посилання позивача, що кредитний договір суперечить законодавству України щодо використання іноземної валюти як засобу платежу на території України, спростовується чинним законодавством. Стаття 192 ЦК України встановлює, що законним засобом платежу на всій територій України, є грошова одиниця України - гривня, та одночасно з цим, ч. 2 зазначеної статті вказує про можливість використання іноземної валюти на території України, у випадках та порядку, встановлених законом. Основним законодавчим актом, який регулює найсуттєвіші правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю». Відповідно до ст. 5 Декрету операції з валютними цінностями здійснюється на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного Банку України. Та обставина, що Банк мав всі законні підстави для укладання кредатного договору в іноземній валщті підгвердщються . свідоцтвами, ліцензією, дозволом, довідкою (а.с. 104,105; 106; 107; 108-110; 111). Не знайшло свого підтвердження посилання позивача на те, що.при .підписанні спірного, кредитного договору було порушено вільне волевиявлення сторін. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими до актів цивільного законодавства. Сторони, підписавши Кредитний договір, відповідно письмово погодили умови договору. Твердження позивача про недійсність договору іпотеки спростовується, оскільки частина 1 ст.215 ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.І-З, 5, 6 ст.203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.1 ст.229 ЦПК України суд може визнати правочин недійсним, якщо особа, яка його вчинила, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення. Разом з тим, істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. На підставі встановлених обставин справи суд приходить до переконання, що позивач в момент укладення договору іпотеки чітко розумів природу і зміст спірного договору права та обов'язки сторін, а також наслідки невиконання позичальником [PERSON] умов кредитного договору. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме: довідками; розрахунками; договорами (а. с. 10-17; 18-25; 95; 86). Суд обґрунтовує свою позицію щодо задоволення зустрічного позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» тим, що відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 6І5 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і відповідно дд умов договору. Також суд зазначає, що посиланняиредставника позивача [PERSON] щодо неправомірного об'єднання позову [PERSON] із зустрічною позовною заявою ТОВ. «ОТП Факторинг Україна» є безпідставним, оскільки при об'єднанні зазначених позовів суд виконав вимоги ст.ст. 123,126 ЦПК України. Так, обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, оскільки виникли з одних правовідносин, вимоги за позовами можуть зараховуватися і задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. У відповідності до вимог ст. 88 .ЦПК України суд присуджує до стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судових витрат.

Outcome: approved