Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-02 00:00:00

09 серпня 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 27 575 грн. 85 коп., інфляційних втрат в сумі 1 461 грн. 52 коп. та 3 % річних в сумі 8 534 грн. 38 коп., посилаючись на те, що 22.10.2008 року вона позичила відповідачу 4 000 доларів США, які він зобов'язувався повернути до 30.03.2009 року, проте у визначені строки позику повернув лише частково. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала у повному обсязі, просила стягнути з відповідача всю суму заборгованості, суму інфляції та 3 % річних, а також судовий збір. Відповідач, повідомлений про час і місце слухання справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України (що підтверджується актами експедитора Хмельницького міськрайонного суду від 21.05.2013 року, 29.05.2013 року, 01.06.2013 року), в судове засідання не з'явився, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом об'єктивно встановлено, що 22.10.2008 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики на суму 4 000 доларів США, що у відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України підтверджується розпискою позичальника, яка ніким не оспорена і не визнана недійсною. Відповідач не заперечив факту одержання грошових коштів від позикодавця, а тому цей договір позики є дійсним та породжує права та обов'язки згідно закону України. В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розписки від 22.10.2008 року відповідач зобов'язувався повернути позивачу позику до 30.03.2009 року. Відповідач виконав свої зобов'язання по поверненню позики частково, а саме у березні 2009 року повернув 200 доларів США, у квітні 2009 року - 200 доларів США, в вересні 2009 року - 150 доларів США, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума 3 450 доларів США боргу, що еквівалентно згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.11.2012 року - 27 575 грн. 85 коп. За період прострочення зобов'язання, тобто за період з 30.03.2009 року по 20.11.2012 року згідно ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 3 % річних від суми боргу - 273,54 долара США, що еквівалентно згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.11.2012 року - 2 186 грн. 40 коп. Відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, отримані у національній валюті - гривні, а тому у задоволенні вимоги позивача про стягнення суми боргу (у доларах США) з урахуванням індексу інфляції слід відмовити. Щодо посилання відповідача [PERSON] на застосування строку позовної давності, то згідно ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (в даному випадку часткове погашення відповідачем боргу платежами, останній з яких був здійснений у вересні 2009 року в сумі 150 доларів США). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Тобто з урахуванням ч. 1 ст. 257 ЦК України, де встановлено строк позовної давності тривалістю у три роки, строк позовної давності у даному випадку слід відраховувати з вересня 2009 року і по вересень 2012 року, а позивач звернулась до суду з позовом 09.08.2012 року, тобто строк позовної давності нею не був пропущений. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем [PERSON] не надано жодних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову, тому з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором позики 3 450 доларів США та 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання в сумі 273,54 долара США, а всього - 3 723,54 долара США, що еквівалентно згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.11.2012 року - 29 762 грн. 25 коп. Судові витрати по справі розподіляються пропорційно до задоволених позовних вимог між сторонами згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved