Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.09.1999 року він був прийнятий на роботу у ВАТ «Центроліт» на посаду майстра формувальної дільниці ливарного цеху № 5. Оскільки підприємство потребувало висококваліфікованих працівників, адміністрація товариства запропонувала позивачу підвищити кваліфікацію, шляхом навчання за фаховим спрямуванням «прикладне матеріалознавство». 11.05.2007 року між відповідачем та Сумським державним університетом був укладений договір про навчання № 051-07. Згідно умов цього договору Сумський державний університет зобовязувався надати освітню послугу, а замовник ПАТ «Центроліт» повинен своєчасно вносити плату за отриману послугу. Також 11.05.2007 року між ВАТ «Центроліт» та позивачем була укладена угода, згідно якої підприємство зобовязувалося своєчасно вносити плату за навчання та після закінчення навчання надати роботу за придбаною спеціальністю з посадою не нижче старшого майстра формувальної дільниці або старшого майстра дільниці DISA, а позивач в свою чергу зобовязувався глибоко оволодіти знаннями та відпрацювати у ВАТ «Центроліт» після закінчення навчання пять років. 30.06.2009 року позивач отримав диплом за обраною спеціальністю. 01.07.2009 року був затверджений штатний розклад на підприємстві та всупереч положенню 1.4 Угоди, робота за придбаною спеціальністю з посадою не нижче старшого майстра формувальної дільниці або старшого майстра дільниці DISA не була надана позивачу, а була надана інші особі, яка не мала відповідної освіти. З липня 2009 року відповідач всупереч вимогам ст., 32 КЗпП України змінював істотні умови праці позивача не попереджаючи його за два місяці, тривалість робочого часу встановлена 16 годин на тиждень, замість 40 годин. Таким чином був встановлений двохденний робочий тиждень, решта днів у тижні були визначені як додаткові вихідні, хоча до вимог чинного законодавства повинен був запроваджений простій з вени роботодавця з відповідною оплатою, тому позивач просить суд ухвалити рішення яким угоду укладену між ним та ВАТ «Центроліт» від 11.05.2007 року розірвати та зобовязати сторін припинити її. В судовому засіданні позивач позов підтримав з зазначених підстав. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з зазначених підстав та просить суд ухвалити рішення яким розірвати угоду укладену між [PERSON] та ВАТ «Центроліт» від 11.05.2007 року, зобовязати сторін припинити її, стягнути з відповідача судові витрати по розгляду справи. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та пояснив, що посилання позивача на невиплату заробітної плати, як на підставу розірвання угоди є недопустимим, оскільки таке правопорушення входе до складу злочину передбаченого ст. 175 КК України. Тому встановлення подібного факту в цивільному процесі відповідно до ст., 16 ЦПК України не можливе. Представник відповідача зазначив, що дійсно 11.05.2007 року між позивачем та ВАТ «Центроліт» було укладено угоду відповідно до якої відповідач зобовязався вносити плату за навчання позивача, а після закінчення ним навчання надати посаду відповідну отриманому освітньо-кваліфікаційному рівню. Позивач у своїй заяві положення п. 1.4 угоди від 11.05.2007 року трактує не вірно, зазначаючи, що мав отримати посаду відразу ж після навчання. Представник відповідача вважає таку думку позивача не вірною, хоча пункт 1.4 угоди і визначає обовязок надати відповідну посаду позивачу після закінчення навчання, але негайне виконання відповідачем цього обовязку, угодою не передбачене. Просить суд ухвалити рішення яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що 20.09.1999 року [PERSON] був прийнятий на роботу у ВАТ «Центроліт» на посаду майстра формувальної дільниці ливарного цеху № 5 (а. с. 12). 11.05.2007 року між відповідачем та Сумським державним університетом був укладений договір про навчання № 051-07 (а. с. 13). Згідно умов цього договору Сумський державний університет зобовязувався надати освітню послугу, а замовник ПАТ «Центроліт» повинен своєчасно вносити плату за отриману послугу. Також 11.05.2007 року між ВАТ «Центроліт» та позивачем була укладена угода, згідно якої підприємство зобовязувалося своєчасно вносити плату за навчання та після закінчення навчання надати роботу за придбаною спеціальністю з посадою не нижче старшого майстра формувальної дільниці або старшого майстра дільниці DISA, а позивач в свою чергу зобовязувався глибоко оволодіти знаннями та відпрацювати у ВАТ «Центроліт» після закінчення навчання пять років. 01.07.2009 року був затверджений штатний розклад на підприємстві, робота за придбаною спеціальністю з посадою не нижче старшого майстра формувальної дільниці або старшого майстра дільниці DISA не була надана позивачу. Пункт 1.4 угоди від 11.05.2007 року укладеної між ВАТ «Центроліт» та [PERSON], визначає обовязок надати відповідну посаду позивачу після закінчення навчання, але негайне виконання відповідачем цього обовязку цією угодою не передбачено. Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Тому обовязок призначення на посаду у ВАТ «Центроліт» виникає після отримання [PERSON] диплома та діє до 01.07.2014 року. Така диспозиція положень угоди в повній мірі відповідає загальноприйнятим звичаям ділового обороту. Роботодавець заздалегідь не може визначити точну дату вирішення кадрового питання, яке залежить від великої кількості субєктивних чинників. Тому, момент призначення на посаду і момент отримання диплому мають між собою певний період у часі. Через пів року після звільнення [PERSON], на виробництві було введено нову посаду відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня, але на час її створення вона залишалась вакантною по причині звільнення [PERSON] за власним бажанням (а. с. 18) Крім того, судом встановлено, що виплата заробітної плати [PERSON] протягом 2009 року проводилась щомісячно, крім червня 2009 року, у якому він перебував у відпустці (а. с. 19-31). Згідно ст., 50 КЗпП України 40 годин на тиждень визначена законом, максимально можлива норма робочого часу. Мінімальної кількості робочих годин на тиждень Законом не передбачено. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках , встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З врахуванням викладеного, підстав для розірвання угоди від 11.05.2007 року укладену між Відкритим акціонерним товариством «Центроліт» та [PERSON] суд не вбачає.

Outcome: dismissed