Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-05 00:00:00

В квітні 2012 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на ? частину квартири за набувальною давністю, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] бабуся позивача та брату позивача [PERSON], в рівних частках тобто по ? частини квартири кожному. Право власності на квартиру вони набули на підставі свідоцтва про власність на житло від 20 січня 1994 року, виданого органом приватизації виконкому Марганецької міської ради Дніпропетровської області. 02 жовтня 2000 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину квартири [ADDRESS]. З заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] до державної нотаріальної контори [PERSON], не звертався, оскільки на момент смерті [PERSON] діяли норми ЦК УРСР, і він не мав права на отримання спадщини після бабусі, але фактично прийняв її оскільки продовжував в квартирі проживати, відкрито володіти всією квартирою, сплачувати комунальні платежі. [PERSON] збирався визнати за собою право власності на ? частину вказаної квартири за набувальною давністю, але передчасно помер у віці 59 років. [PERSON] помер 18 квітня 2011 року. Після його смерті відкрилася спадщина на ? частину квартиру. Через відсутність спадкоємців першої черги позивач, як спадкоємець другої черги, в установлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 20 грудня 2011 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті брата. На цей час інша ? частина квартири в м. Марганці зареєстрована за померлою [PERSON]. Спадкоємців першої черги у бабусі не має. В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні просила задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача повідомлена належним чином, до суду не з'явилася. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: Квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] бабуся позивача та брату позивача [PERSON], в рівних частках тобто по ? частини квартири кожному. Право власності на квартиру вони набули на підставі свідоцтва про власність на житло від 20 січня 1994 року, виданого органом приватизації виконкому Марганецької міської ради Дніпропетровської області. 02 жовтня 2000 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину квартири [ADDRESS]. З заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] до державної нотаріальної контори [PERSON], не звертався, оскільки на момент смерті [PERSON] діяли норми ЦК УРСР, і він не мав права на отримання спадщини після бабусі, але фактично прийняв її оскільки продовжував в квартирі проживати, відкрито володіти всією квартирою, сплачувати комунальні платежі. [PERSON] збирався визнати за собою право власності на ? частину вказаної квартири за набувальною давністю, але передчасно помер у віці 59 років. [PERSON] помер 18 квітня 2011 року. Після його смерті відкрилася спадщина на ? частину квартиру. Через відсутність спадкоємців першої черги позивач, як спадкоємець другої черги, в установлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 20 грудня 2011 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті брата. На цей час інша ? частина квартири в м. Марганці зареєстрована за померлою [PERSON]. Спадкоємців першої черги у бабусі не має. Починаючи з жовтня 2000 року та по 18 квітня 2011 року [PERSON] проживав в [INFO]. Відкрито володів всією квартирою, сплачував комунальні послуги. Починаючи з квітня 2011 року в квартирі почала проживати позивач, відкрито володіє квартирою, відкрила на себе особисті рахунки з комунальними підприємствами, уклала договори про надання послуг з підприємствами. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON]: підтвердили факт постійного проживання [PERSON] та позивача в квартирі по вул. Бульварній, 10/32 в м. Марганець та факт відкритого, безперервного володіння квартирою більше 10 років. Відповідно до ст.. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти роківЮ набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. 8 прикінцевих положень ЦК України правила ст.. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалися за три роки до набрання чинності ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved