Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-30 00:00:00

В жовтні 2011 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 2\\3 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Оранжерейна, 32, як на її частку в спільному майні подружжя та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 08.06.1991 року по 15.07.2009 рік. Від даного шлюбу вони мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], яка фактично знаходиться на її утриманні. За час перебування в шлюбі на спільно нажиті кошти сторони придбали цілий житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вулиця Оранжерейна, 32. Даний житловий будинок був придбаний за договором купівлі - продажу від 03.12.2003 року, та оформлений на відповідача - [PERSON] На сьогоднішній час відповідач має добре оплачувану роботу, однак, аліменти сплачує мінімальні, матеріальної допомоги своїм дітям не надає, тому позивач просить провести розподіл майна подружжя із урахуванням цих обставин та відступити від рівності часток подружжя, визнавши за нею право власності на 2 \\3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Оранжерейна, 32. В судове засідання позивач не зявилася, її представник позовні вимоги позову підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від нього до суду не надходило, причина його не явки суду не відома. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає Положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із такого. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.06.1991 р. по 15.07.2009 р. (а.с. 6, 14), і від шлюбу вони мають спільних дітей - повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10) та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 11), яка після розірвання шлюбу проживає разом із матірю, позивачкою по даній справі. В період шлюбу, 03.12.2003 року сторони придбали цілий житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вулиця Оранжерейна, 32. Дане підтверджується наявними у матеріалах справи копіями нотаріально засвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку (а.с.8) та витягом про реєстрацію права власності нерухомого майна (а.с. 9). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.І ст.69 СК та ч.І ст. 70 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи із викладеного, суд робить висновок, що вищезазначеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя та рівність часток подружжя. У такому разі відповідач звільняється від доведення цих обставин, а позивач, якщо заперечує проти цього, відповідно до ч. З ст. 10 ЦПК України має довести своє право на більшу частку. Частина 3 ст. 70 СК України передбачає, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Із змісту даної норми закону вбачається, що можливість зміни рівності часток подружжя є правом суду, при умові наявності обставин, визначених ч.З ст. 70 СК України. Виходячи із того, що позивач не надала суду доказів, які підтверджують її позовні вимоги, то її вимоги щодо визнання за нею права власності на 2\\3 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Оранжерейна, 32 як на майно, що було придбане в період шлюбу, підлягають частковому задоволенню, - у розмірі 1/2 частини житлового будинку. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені нею судові витрати - 114,76 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: partial