Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-27 00:00:00

Прокурор Зміївського району Харківської області 04 лютого 2013 року звернувся до суду в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа - Служба у справах дітей Зміївської державної районної адміністрації Харківської області. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дітей за заявою позивача були залишені без розгляду. В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідач має дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], 28.10.2002 року, [PERSON], [INFO], які на даний час є вихованцями Зміївського дитячого будинку для дітей шкільного віку. Дитина [PERSON], [INFO] постійно мешкає разом зі своєю бабусею [PERSON] Відповідач тривалий час ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків щодо утримання та виховання своїх дітей. За час перебування дітей у державній дитячій установі мати належним чином не цікавилася їх долею, що свідчить про відсутність з боку матері турботи про виховання дитини, піклування про її фізичний, моральний та духовний стан. Просили суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її неповнолітніх дітей. Прокурор Власенко М.С. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], у судовому засіданні позовних вимог не визнали, заперечували проти позбавлення батьківських прав. [PERSON] вказала, що вона цікавиться долею своїх дітей, відвідує інтернатну установу, в межах можливості забезпечує матеріальні потреби дітей. Вказана ситуація склалася з причини її скрутного матеріального становища та відсутності власного житла. На даний час вона влаштувалася на роботу де працює близько пяти місяців, спиртними напоями не зловживає та має бажання забрати дітей з державного закладу та виховувати їх самостійно. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні вказала, що жодного доказу, що свідчить про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав не надано. А тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Представник третьої особи служби у справах неповнолітніх Зміївської районної державної адміністрації Харківської області [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. [PERSON] пояснила, що сімя [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 2004 по 2005 роки, протягом цього часу надавалися соціальні послуги, проводилася профілактична робота щодо зловживання [PERSON] алкоголем, створення належних умов для виховання дітей тощо. У серпні 2009 року діти [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до Зміївського дитячого будинку за заявою матері, строком на один рік. За час перебування дітей в державному закладі мати відвідувала їх рідно, додому на вихідні та канікули не забирала. В подальшому в дитячій будинок була влаштована дитина [PERSON], [INFO], оскільки мати не приділяла належної уваги та забезпеченню дитини всім необхідним для її нормального розвитку та життєдіяльності. Молодша донька [PERSON], [INFO] постійно мешкає з бабусею. Відповідач не приділяє належної уваги вихованню дітей та ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Причиною такої поведінки [PERSON], на думку представника, є не тільки скрутне матеріальне становища, а і моральні якості та не бажання виправляти ситуацію, що склалася. Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши сторони, свідків, думки дітей, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є матірю дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. / а.с. 8,9,10,11/ Рішенням Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області № 40 від 27 серпня 2009 року неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], було влаштовано до дитячої державної установи строком на один рік. / а.с.22/ При цьому, як вбачається із копії письмової заяви від 30 вересня 2004 року [PERSON] просила влаштувати її дітей до інтернатної установи в звязку зі скрутним матеріальним становищем. /а.с. 20/. [PERSON] та [PERSON] є вихованцями Зміївського дитячого будинку до цього часу, крім того у держаний заклад 26.10.2012 року влаштований [PERSON], [INFO]. Як вбачається з довідки № 2969, виданої 10 вересня 2012 року виконавчим комітетом Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області та довідки-характеристики № 515/01-19 від 31 травня 2012 року, виданої Таранівською сільською радою Зміївського району Харківської області, [PERSON] зареєстрована за адресою проживання: [INFO] кв. [ADDRESS] та має такий склад сімї: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. За місцем реєстрації [PERSON] характеризується негативно, має скрутне матеріальне становище, зловживає спиртними напоями, вихованням та утриманням дітей не займається. Ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, на неодноразові виїзди комісії у справах неповнолітніх була відсутня вдома, помешкання у жахливому стані, присадибна земельна ділянка не обробляється. [PERSON] постійного місця проживання не має. / а.с.23/ Відповідно до висновку комісії з питань захисту з прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] № 03-07/30 від 19.09.2012 року, на даний час діти [PERSON] та [PERSON] перебувають в Зміївському дитячому будинку для дітей шкільного віку на повному державному забезпеченні. За час їх перебування мати [PERSON] не відвідувала дітей та не цікавилася їх долею. Донька Анастасія знаходиться на вихованні та проживає разом з бабусею [PERSON] /а.с. 26/. З акту обстеження матеріально-побутових умов від 22.03.2011 року та акту від 24.03.2012 року, умови проживання родини [PERSON] незадовільні, будинок потребує капітального ремонту, мати дітей зловживає спиртними напоями. / а.с.16,17/ Згідно ст. 150 СК України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст. 8 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. На підтвердження своїх заперечень проти позову [PERSON] надала наступні відомості: Виробничу характеристику від 20.03.2013 року, відповідно до якої [PERSON] 15 березня 2013 року прийнята на посаду збірника пластмасових виробів ФОП [PERSON], її заробітна плата складає 1300 грн. на місяць, характеризується позитивно. / а.с.39,41/ Довідку Зміївської РЦЛ від 28.02.2013 року, відповідно до якої [PERSON] на обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває. / а.с.40/ У судовому засіданні у якості свідка була допитана заступник директора Зміївського дитячого будинку [PERSON], яка вказала про те, що діти [PERSON] та [PERSON] перебувають у дошкільному закладі з 2004 року. 26.10.2012 року в заклад був влаштований [PERSON], [INFO], на час прибуття до будинку дитина перебувала у жахливому антисанітарному стані, з педикульозом, хлопчик був одягнутий у брудні неохайні речі, що не придатні для носіння, у дитини явні ознаки відсталого розвитку. [PERSON] вказала, що [PERSON] за період 2012 року жодного разу не відвідала дітей, у 2013 році провідувала дітей двічі про що свідчать записи у книзі відвідувань Зміївського дитячого будинку. Крім того зазначила, що діти прихильні до матері, оскільки потребують її турботи та піклування. Свідок [PERSON], у судовому засіданні показала, що [PERSON] є цивільною дружиною її сина [PERSON] За час спільного їх проживання вона надала їм в розпорядження належу їй квартиру в с. Роздольне, допомогла зробити ремонт та створити більш менш належні умови для життя. Однак [PERSON] з причини зловживання спиртними напоями та небажання належним чином виховувати дітей, сприяла тому щоб діти були влаштовані до дитячого будинку. Дитина Анастасія, [INFO] практично з народження мешкає разом з нею, вона забезпечує її всім необхідним, мати не приділяє уваги доньці, не забезпечувала їй навіть елементарних санітарно-гігієнічних умов. Свідок висловила думку про те, що виправлення [PERSON] не можливе, хоча вона і працює на даний час і стала менше зловживати спиртними напоями, все ж таки належного батьківського піклування та турботи дітям не приділяє. Свідок [PERSON], та [PERSON], у судовому засіданні, кожний окремо, показали, що причиною з яких діти [PERSON] перебувають у інтернаті є скрутне матеріальне становище та не можливість належного їх матеріального забезпечення. Також вказали, що [PERSON] дійсно зловживала спиртними напоями, але на даний час такі випадки стали поодинокі. Загалом [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обовязки. Відповідно до ч.1 ч. 2 ст. 171 Сімейного Кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сімї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сімї; дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. На час розгляду справи діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] досягли десятирічного віку. З урахуванням вимог Сімейного кодексу України та інтересів дитини у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] надали пояснення за відсутності матері та у присутності представника Служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області. [PERSON] та [PERSON] висловили свою думку та вказали, що дуже люблять свою маму та бажають жити разом з нею, а не в інтернаті. Зазначили, що мати рідко відвідує їх у дитячому будинку та інколи забирає додому, нещодавно вона придбала їм мобільні телефони. При розмові з дітьми суд не встановив, що бажання дітей склалося під впливом фізичного або психічного насильства про що також засвідчила представник служби у справах дітей. Частиною 3 статті 171 Сімейного Кодексу України встановлено, що суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. З огляду на пояснення неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], що вислухані у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що діти не розуміють у повному обсязі правову природу та наслідки вирішення спору про позбавлення батьківських прав, а висловили свої природні почуття та бажання бути поруч з матірю та жити у родині. Відповідно до Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок, схваленої Постановою Верховною Радою України №475-ХІУ від 05.03.1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок. Ураховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, а також частин 7 і 8 статті 7 Сімейного кодексу України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі вищевикладеного, з огляду на сукупність зібраних по справі доказів, пояснення сторін та свідків, суд дійшов висновку, що позовні вимог підлягають задоволенню, оскільки [PERSON], не забезпечує своїм дітям належний рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку, не піклується про стан їх здоровя, про фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує здобуття дітьми освіти, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Позбавлення батьківських прав [PERSON] не суперечить інтересах її неповнолітніх дітей.

Outcome: approved