Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-18 00:00:00

Позивачка мотивує свої вимоги тим, що 15 березня 2010 року між нею та відповідачкою було укладено договір позики, відповідно до якого вона передала у позику відповідачці грошові кошти у сумі 70 000 грн. з умовою їх повернення до 15 грудня 2011 року, що підтверджується розпискою. Проте відповідачка свої обовязки по договору позики не виконала, кошти, отримані по договору позики, не повернула. Посилаючись на зазначені обставини, просить стягнути з відповідачки на її користь грошові кошти в сумі 70 000 грн., а також понесені судові витрати. Позивачка та відповідачка в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що розписку [PERSON] не складала. Зазначає, що [PERSON] було складено акт приймання-передачі приміщення одночасно у двох примірниках, які були надані на підпис відповідачці до того, як їх підписав [PERSON] В подальшому один з примірників було використано позивачкою для підробки розписки, а другий повернуто [PERSON] з підписом [PERSON] Просить суд відмовити у задоволенні позову. В попередніх судових засіданнях позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги. Пояснила суду, що в 2007 році відповідачка звернулася до неї з проханням, щоб вона оформила кредит у Помінвестбанку, що вона і зробила, оскільки їй потрібні були гроші. У 2008 році відповідачка прийшла до неї та попросила оформити на себе кредит, оскільки дитина вчиться, і вона також оформила. Потім відповідачка сказала, що не зможе розрахуватися, говорила, що не здійснює оплату кредиту, бо не було надходжень. Потім позивачці стало відомо, що відповідачка на декількох чоловік ці кредити оформляла, і позивачка сказала, щоб вона написала розписку, на що відповідачка погодилась і написала її. Заборгованість відповідачка не погашала, Вказала, що відповідачка [PERSON] особисто видавала розписку 15 березня 2010 року за адресою: м. Суми вул. Білопільський шлях, 7. Ініціатором написання розписки була позивачка. Кошти вона давала не 15 березня 2010 року, а раніше, при оформленні 2 кредитів на суму 15600 грн. та 14612 грн. В попередніх судових засіданнях відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, та пояснила суду, що вважає, що розписка фальшива, оскільки був використаний бланк акту приймання-передачі ТОВ «ПМК-5». Вказала, що вона ніколи не зверталася з проханням оформити кредит. Позивачку знає з 1999 року. У 2011 році уже укладалися договори на оренду приміщень. До неї звернулась бухгалтер СМПМК №5 з проханням підписати акт, і вона в її присутності поставила підпис. Вона була здивована, що угорі була «шапка»та до підпису залишено багато місця. Відповідачка зазначила, що позивачка [PERSON], зловживаючи своїм службовим становищем, підробила повістку. Заперечувала факт отримання коштів за кредитним договором. Зазначає, що не отримувала грошових коштів від позивачки., і не писала розписки про отримання коштів. Суд, заслухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 15 березня 2010 року [PERSON] отримала від [PERSON] в позику грошові кошти в сумі 70 000 грн., вказану суму зобовязувалась повернути в строк до 15 грудня 2011 року (а.с. 5). Проте відповідачка своє зобовязання по поверненню суми боргу не виконала. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Ст. 1049 ЦК України встановлений обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів, а ст.ст.10,60 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача посилається на те, що розписка, на підставі якої позивачкою заявлено вимоги про стягнення коштів, є підробленою, надавши копії висновків спеціаліста (а.с. 58-60, 70-74, 81-84). В той же час з наданих висновків спеціаліста не можна зробити беззаперечний висновок про те, що підпис відповідачки був здійснений під іншим текстом, а саме під текстом акту прийому-передачі ТОВ «Сумська МК № 5». Оскільки підпис в розписці належить позичальнику, то суд приймає саме вказану розписку як доказ укладання договору позики між позивачкою та відповідачкою. Суд не може прийняти доводи представника відповідача на заперечення задоволення позовних вимог [PERSON] про те, що 15 березня 2010 року, коли була складена розписка, відповідачка не отримувала коштів від позивачки, оскільки зі змісту наданої позивачкою розписки вбачається, що здійснюючи в ній підпис, відповідачка засвідчила факт отримання грошових коштів, які зобовязувалася повернути 15 грудня 2011 року. Таким чином судом встановлено, що право позивачки порушене, відповідачка належним чином не виконала умови договору, а тому на користь позивачки необхідно стягнути з відповідачки борг в сумі 70 000 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України відповідачка повинна відшкодувати позивачці 700 грн. 00 коп. в рахунок повернення судового збору.

Outcome: approved