Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання факту проживання однією сім'єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з 1951 року по день його смерті 11.09.2011 року, визнання домоволодіння по вул. Євпаторійській, 5-б в м. Маріуполі обєктом права спільною власності, визнання за нею права власності на Ѕ частку цього домоволодіння, визнання її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], надання їй права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги за законом та визнання права власності в порядку спадкування на 1/6 частку вказаного домоволодіння, а всього визнання права власності на 4/6 частки будинку № 5-б, по вул. Євпаторійській, в м. Маріуполі. В позовній заяві зазначила, що з [PERSON], який помер 14.09.2011 року, вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 1951 року по день його смерті. В період сумісного проживання у них народився син [PERSON] З 1951 року вони проживали всією сімєю в квартирі, яку знімали в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя. З 1955 року по 1967 рік вони проживали в [INFO], з 1967 року по 1977 рік - в квартирі [ADDRESS], з 1977 року по 1990 рік в квартирі [ADDRESS], яка була надана позивачу на підставі ордера. Після смерті матері [PERSON] - [PERSON], вони разом проживали [INFO]. Даний будинок вони сумісними зусиллями з [PERSON] та зі згоди його батьків, збудували за період з 1962 року по 1990 рік. Встановлення даного факту необхідно для вирішення питання стосовно майнових прав та прийняття спадщини після смерті [PERSON] Ухвалою суду від 17.07.2012 року позовні вимоги розєднанні та провадження у справі за позовом про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, зміну черговості права на спадкування, визнання права власності в порядку спадкування зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 2/5820/2011 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту батьківства та визнання права власності в порядку спадкування. Ухвалою суду від 14.08.2012 року за заявою позивача та її представника позовні вимоги про визнання домоволодіння обєктом права спільною власності, визнання права власності на частину майна в спільній власності залишено без розгляду. Продовжено розгляд позовних вимог про встановлення факту проживання однією родиною. У судовому засіданні позивачка пояснила, що проживала з [PERSON] з 1950 року. У 1952 році у них народився син [PERSON] До смерті [PERSON], вона, її чоловік [PERSON] та його донька проживали разом в буд. 5-б, по вул. Євпаторійській, в м. Маріуполі. Коли вона познайомилася з [PERSON] , він був у шлюбі, який потім розірвав. Вона не реєструвала з ним шлюб. [PERSON] в останній час хворів, не ходив пішки. Коли він знаходився у лікарні, вона приїжджала до нього. Вона отримувала пенсію за адресою її реєстрації, по вул. Горлівській, буд. 6., кв. 65, в м. Маріуполі, [PERSON] отримував пенсію по вул. Євпаторійській, буд. 5-б, в м. Маріуполі. Його пенсію вона не отримувала, ліки покупала йому за власні кошти. Додала, що коли підписувала позовну заяву, то не читала її, та не розуміла, чому її викликали до суду, але бажала, щоб в її сімї навели порядок. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву підтримала, на підставах зазначених в ній та просила встановити факт сумісного проживання позивача з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Суду пояснила, що позивач разом проживала з [PERSON] з 1951 року. Оскільки відносини з його мамою були не зовсім гарні, вони не реєстрували шлюб та вона на ньому не наполягала. У 1990 році його мати померла. Квартира, в якій позивач разом з [PERSON] проживали з 1955 року по 1967 рік надавалася [PERSON], але ким та на підставі чого пояснити не змогла. Квартира, в якій вони проживали з 1967 року по 1977 рік зі слів позивача надавалася за договором міни [PERSON], але з ким укладений такий договір та чи були позивач та [PERSON] зареєстровані за цією адресою, пояснити не змогла. З 1977 року по 1990 рік позивач та [PERSON] проживали в кооперативній квартирі [ADDRESS], в якій була зареєстрована позивач, яка була членом кооперативу. По вул. Євпаторійській, буд. 5-б позивач з сином зареєстрована не була. В якій формі батьки [PERSON] надали згоду йому та позивачу на будівництво будинку, пояснити не змогла, але вказала, що будівні матеріали придбалися за сумісні кошти позивача та [PERSON] та будинок будувався з 1962 року по 1990 рік. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Суду пояснила, що є донькою померлого [PERSON], який проживав з 1934 року по вул. Євпаторійській, буд. 5-б. Вона проживала за цією адресою разом з батьком з 1947 року по 1974 рік з нею та своїми батьками. На похоронах мати батька, вона дізналася про існування позивача та її сина, коли позивач у 1990 році стала провідувати її батька. Батько не вважав [PERSON] своїм сином, а з позивачем відносини у нього були дружні. Вона іноді ночувала по вул. Євпаторійській, буд. 5-б, але зі слів батько їй відомо, що вони чужі люди та сумісного бюджету у них не було, батько ніколи не називав її своєю дружиною, а її сина називав [PERSON]. Сумісного господарства вони не вели, все, що знаходилося у будинку 5-б, по вул. Євпаторійській, придбано за кошти бабусі матері [PERSON] Позивач іноді приносила продукти, але батько завжди повертав їй за них гроші. Іноді їй приходилося бігти до магазину, щоб розміняти гроші та повернути позивачу те, що вона витратила. Позивач ніколи не проживала [INFO], її речей в будинку не було. В будівництві будинку позивач участі не приймала. Заробітну платню батько витрачав на власні потреби, пенсію отримував сам, сам готував собі їжу, прав, прибирав. У 1996 році у її батька була інша жінка. У 2008 році її батько переніс інсульт, вона робила йому уколи, потім захворів на грижу та вона з донькою піклувалася за нього, відвозила його до лікарні. Вона приносила батьку продукти, готувала йому їжу, прибирала у будинку. Іноді залишалася у нього ночувати. Її донька їй допомагала, купали його. Батько після смерті своєї матері, проживав у будинку сам. Оскільки вона також є інвалідом, та постійно піклуватися за батьком не могла, то за її проханням батько написав заяву до соціальної служби, працівники якої приносили батьку продукти. Іноді при цьому була присутня позивач. У батька була можливість зареєструвати шлюб. Всі витрати на його поховання також понесла вона. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. [PERSON] не був зареєстрований в квартирі 65, по вул. Горловіській, буд. 6, в м. Маріуполі, яку надали позивачу та її сину та не має до неї відношення. Позивач лише приходила до таган Г.В.. але не вела з ним сумісне господарство. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та наполягав на їх задоволенні. Суду пояснив, що [PERSON] та позивачка є його батьками. Батьки прожили однією сім'єю 60 років та мати батько була проти шлюбу з батька з позивачем. По 1955 рік він, позивачка та [PERSON] проживали у сестри позивача в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя. Потім вони переїхали на [ADDRESS] в однокімнатну комунальну квартиру, яку батько отримав як молодий спеціаліст, але документи не збереглися. Чи був [PERSON] зареєстрований в ній, він не знає, але мати була в ній зареєстрована. [PERSON] не міг покинути свою матір, тому доглядав її, але ночував з ними. [PERSON] з ними ніколи не проживала, а проживала з бабусею, матірю [PERSON] У 1974 році він одружився. Його матері дали кооперативну квартиру, в якій вона зареєстрована та він з дружиною туди переїхав, у подальшому цю квартиру йому подарували та придбалася вона в основному за його гроші, а батько будував будинок по вул. Євпаторійській, 5-б для нього, його матері і себе. Його мати та батько бачилися кожен день, разом їздили відпочивати. Мати батька купила квартиру для доньки батька [PERSON], та остання проживала там зі своїм чоловіком. У 1990 році мати батька померла та позивачка стала проживати разом з ним по вул. Євпаторійській, буд. 5-б, там знаходилися її речі, вона готувала їжу, прибирала в будинку, купала таган Г.В., допомагала йому пресуватися. Проживали мати та [PERSON] за сумісні гроші, а він давав батьку свої речі. Чому позивачка не була зареєстрована в цьому будинку після 1990 року, а також чому його мати та [PERSON] не зареєстрували шлюб, та таган Г.В. не визнав його сином згідно офіційних документів, пояснити не зміг. До 2008 року він. Мати та таган Г.В. разом поралися на огороді. Відповідач [PERSON] забирала у батька пенсію та його заощадження. Він подарував батьку телевізори, пральну машинку та інші речі, возив його купати в баню. До того як у [PERSON] відбувся інсульт, у будинку 5-б відповідача [PERSON] він не бачив. Батько хотів, щоб вона працівник соціальної служби доглядала його вдень, а позивачка - доглядала його уночі та за це хотів переписати будинок на них по Ѕ частці. Після смерті [PERSON] він допоміг матері перевезти речі з вул. Євпаторійській, 5-б, оскільки її вигнали з будинку. Мати та він написали заяву до відділу міліції, але у порушенні кримінальної справи було відмовлено та пропоноване вирішити питання у цивільно-правовому порядку. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що приблизно з 1960 року знає [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які проживали сім'єю по вул. 26 квартал, в м. Маріуполі, куди вона приходила у гості приблизно раз у неділю. Після смерті матері [PERSON] він та [PERSON] переїхали до нього у будинок по вул. Євпаторійській. 5-б. В цьому будинку вона вперше була у 1987-1989 році та в ньому проживали [PERSON], [PERSON] та [PERSON]Г, а батьки [PERSON] проживали в іншому будинку за цією же адресою. Зі слів [PERSON] вона знає, що у нього є сестра, побачила її у 2010 році, яку зустріла у нього вдома. [PERSON] вона провідувала приблизно раз в два місяця та на свята, після грудня 2010 року дзвонила раз в неділю. Коли вона дзвонила, то відповідач або [PERSON], або позивачка. Він вважав [PERSON] свої сином, а [PERSON] своєю дружиною. Останні 1,5 роки до смерті [PERSON] самостійно майже не ходив, тримався за стінки, але вважала, що він міг самостійно себе обслуговувати. Позивачка та Валерій возили його купати, до лікаря. Позивач готувала йому їжу на електропечі. [PERSON] не розповідав про свою доньку. Просив її доглянути за ним та позивачем, але вона відмовилася. Чому позивачка була зареєстрована за іншою адресою, пояснити не змогла. Про те, що у [PERSON] був інсульт знає від [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що проживає приблизно 6 років по вул. Євпаторійській, буд. 5 та бачила, що останні 5 років [PERSON] проживав разом с [PERSON], до яких приїжджав [PERSON]. При знайомстві з [PERSON] остання їй повідомила, що живе в будинку. З [PERSON] познайомилася приблизно за 1.5 років до його смерті. У будинок не заходила, була лише декілька разів на веранді у дворі та після смерті [PERSON] один раз у будинку. [PERSON] бачила у дворі, коли спочатку він сам виходив, а потім перестав виходити. Виходив [PERSON] без по сторонньої допомоги. Жила [PERSON] в будинку чи приїжджала туди, вона не знає, але бачила як [PERSON] кожен день ходила до магазину та вся вулиця вважала, що вони подружжя. Що робилося в будинку та як розподілявся сімейний бюджет, вона не знає. До [PERSON] приходила [PERSON], з 2010 року її стала бачити частіше. За 10 днів до смерті [PERSON], бачила як до нього приходила молода жінка з чоловіком. Потім зясувала, що це була донька [PERSON]. Свідок [PERSON] суду повідомила, що працювала в союзі інвалідів, в якому також працював [PERSON], але тоді вона з ним знайома ще не була. Коли стала його відвідувати та відвідувала приблизно 12 разів, познайомилася з ним та [PERSON], яку вважала його дружиною. Знала їх приблизно 2 роки. [PERSON] погано пересувався, та вона сприяла отриманню для нього ходунків, які отримала [PERSON] та він 3 місяця ними користувався та помер. Коли вона намагалася до нього прийти, то спочатку телефонувала йому, щоб відкрили хвіртку, але він говорив, щоб вона не хвилювалася, оскільки хвіртку відкриє його дружина. [PERSON] відкривала хвіртку, та вона заходила у будинок, а [PERSON] була одягнута у халат і тапки та готувала їм чай. [PERSON] бачила 2 рази у будинку. [PERSON] розповідав їй з гордістю, що у нього є син. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що проживала [INFO] з 1997 року по 2010 рік, але не була зареєстрована за цією адресою, а проживала у цивільному шлюбі як і [PERSON] Була у [PERSON] у дворі приблизно 10 разів, з яких 4-5 разів була у його будинку. [PERSON] вважала дружиною [PERSON], оскільки вона прала, прибирала, вони разом ходили на свята. Зі слів [PERSON] їй відомо, що вони разом складали пенсію. [PERSON] купувала [PERSON] носильні речі та вона бачила як остання варила борщ, а [PERSON] возив [PERSON] купати. Чи покупала мельникова Л.І. будь-які речі у будинок, вона не знає. Кожного вечора вона нагадувала [PERSON] закрити ворота. [PERSON] та онучку бачила 2 рази. Коли [PERSON] захворів, то швидку йому викликала [PERSON] та остання їздила до нього у лікарню. У [PERSON] ніколи не було іншої жінки. До [PERSON] приходила соціальний працівник, яка тільки приносила бички та вона не бачила, щоб його обслуговували. Після 2008 року [PERSON] погано ходив та йому допомагала ходити [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] знає як дружину [PERSON], яка все життя разом з ним та його матірю проживала [INFO]. Вона проживала через квартал від них та її бабуся допомагала їм будувати будинок. Вона провідувала [PERSON] приблизно раз на тиждень. Він називав [PERSON] дружиною, вона приходила у будинок з продуктами, це було приблизно у 1979 році. Садили огород, [PERSON] готувала, прибирала. Чи придбали вони щось до дому, вона не знає. Людмила казала, що гроші у [PERSON]В не бере, оскільки не хотіла бути йому винною. Також [PERSON] приносили пайки з соціальної служби. До 2008 року [PERSON] почував себе гарно, міг самостійно себе обслуговувати, а після 2008 року, коли [PERSON] переніс інсульт, він насилу пересувався, [PERSON] доглядала його. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона працювала соціальним працівником та відвідувала [PERSON], який перебував на обліку як особа, яка самотньо проживає, два рази на тиждень з червня 2006 року по листопад 2009 року, також за бажанням [PERSON] приходила по суботам. ЇЇ завжди зустрічала та проводжала [PERSON], яка виконувала всі доручення [PERSON], готувала йому їсти, оскільки бачила готовий суп, виносила сміття, купувала йому ряжанку і пряники, один раз вона бачила що [PERSON] помила підлогу у веранді. [PERSON] допомагала їй купати його. [PERSON] та [PERSON] разом ходили на святкові заходи. Вона бачила в будинку одяг [PERSON] Донька та онучка до нього не приходили. Влітку 2009 року він запропонував їй та [PERSON] доглянути за ним. Оскільки вона могла доглядати [PERSON] вдень, то він запропонував [PERSON] доглядати його у ночі, у звязку із чим вони їздили до БТІ оформити договір довічного утримання, але не уклали його, оскільки не було грошів. Як [PERSON] та [PERSON] вели сімейний бюджет, їй не відомо. Їй відомо, що [PERSON] у 2008-2009 році переоформлювала на сина власну квартиру. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] знає як мати його друга [PERSON]. Вони були сусідами по вул. 26 Квартал, в м. Маріуполі. Потім [PERSON] переїхав на вул. Горловську, буд. 6, а [PERSON] приблизно у 1980 році на вул. Комсомольську (Євпаторійську). Вдома у [PERSON] він жіночих речей не бачив, тому вважав, що його мати проживала по вул. Євпаторійській, куди він з [PERSON] приїжджав 1 раз в 1-3 місяця на 10-20 хвилин, бачив, що на печі щось готувалося. Санітарний стан будинку по вул. Євпаторійській був незадовільний, оскільки було багато котів, стояв сморід. Зі слів [PERSON] йому відомо, що вони купували телевізор, але телевізора у будинку не бачив. Зі слів померлого [PERSON] йому відомо, що після перенесеного інсульту він віддавав гроші на його поховання своїй доньці [PERSON], а жили на гроші [PERSON]. Його доньку [PERSON] він ніколи не бачив. Валерій привозив йому ліки, а [PERSON] говорила, які ліки треба. Після того як [PERSON] переніс інсульт, [PERSON] з будинку майже не виходила, оскільки постійно доглядала за [PERSON], який називав її дружиною. У 2002 році [PERSON] сама копала огород. Соціальних працівників в будинку не бачив, але чув, що вони приходили до нього. Чому [PERSON] і [PERSON] не зареєстрували шлюб, та чому [PERSON] не зареєстрував на себе [PERSON], йому не відомо. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її знайомою, а [PERSON] та [PERSON] вона не знає, [PERSON] її друг. Після того як [PERSON] прийшов з армії у 1944 року він проживав [INFO], з батьками та бабусею. У 1946 році він одружився з жінкою, як її звали, не памятала, від якої народилася донька [PERSON]. Після того як мати [PERSON] залишила [PERSON] з донькою, він увесь час піклувався донькою та проживав разом з нею. У 1960 році [PERSON] та його мати збудували будинок за цією ж адресою та перейшли жити у новий будинок. У 1966 році [PERSON] вийшла заміж та перейшла зі своїм чоловіком жити у старий будинок, а таган Г.В. та його мати залишилися проживати у новому будинку. Про те, що у [PERSON] є син, він їй ніколи не говорив. Після смерті своїй матері у 1989 році він оформив самочинне будівництво та проживав у будинку самостійно. Зі слів [PERSON] їй відомо, що у 2005 році у нього була жінка по імені [PERSON], але одружуватися з нею він не бажав, тільки спілкувався, а у 2007 році їй зателефонував та повідомив, що ця жінка померла. У 2008 році [PERSON] паралізувало, [PERSON] викликала швидку, потім доглядала за ним, робила місяць йому уколи. Через чотири місяця після того як його паралізувало, у нього зявилася грижа, [PERSON] викликала швидку та його забрали до лікарні, в якій він пробув 10 днів та інші до нього не приходили. Коли вона розмовляла з [PERSON] по телефону, то почула жіночий голос, на що [PERSON] повідомив їй, що у нього вдома жінка, яка проживає в Орджонікідзевському районі з сином, який коли випиває, то її дістає, тому вона іноді удо нього приходить. Приблизно у 2009-2010 році [PERSON] їй телефонував та повідомив, що працівник з соціальної служби та жінка с Орджонікідзевського району вирішили його доглянути та вже їздили до БТІ, але оскільки документи на будинок були у [PERSON], їм відмовили. [PERSON] вів спільне господарство лише з донькою [PERSON], якій до 2009 року віддавав частину пенсіє, а після 2009 року віддавав всю пенсію, про що їй відомо з його слів. До 2008 року він сам себе обслуговував, а потім йому готувала [PERSON], яка також купувала йому ліки. У його будинок нових речей не купувалося. Все, що знаходилося у будинку, було придбано у 1970 1990 роки. Жіночих речей в будинку вона також не бачила. Останні 5 років вона відвідувала його 1-3 рази на місяць, а коли сама хворіла, то лише телефонувала йому. Коли [PERSON] помер, то поховала його [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює скарбником у громадській організації інвалідів війни. З 2001 року [PERSON] був членом їх комітету та провідував інвалідів, коли не міг прийти за преміальними, то приходила [PERSON], останній раз приходила сусідка, віком приблизно 65-70 років, імені її не знає. Як він розпоряджався пенсією, їй не відомо. Коли він прийшов до товариства, то надав відомості, що він самотній, після у бесіді зясувалося, що у нього є донька та онучка, про сина він не говорив. З його слів їй відомо, що [PERSON] за ним доглядає, готовить їжу, а інше робить він. До 2008 року [PERSON] міг сам себе обслуговувати. У нього був велика дільниця, на якій він відвідував інших інвалідів, та яку раніше вело два чоловіка. У 2008 році він захворів та вже його стали провідувати. Вона приходила до нього разом з заступником голови [PERSON] та була у нього один раз в будинку та декілька разів у дворі. В будинку була брудно, але він був не брудним, були видно, що його мили та одягали. Коли телефонувала йому, то трубку знімав лише [PERSON], він просив поставити його на облік до соціальної служби, оскільки до нього ніхто не приходить крім доньки та онучки. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] знає як дідуся Світлани доньки [PERSON], з якою він спілкувався. Він допомагав по господарству [PERSON] з 1993 року по 2000 рік, потім після у 2005 році та нікого у нього не бачив, окрім якоїсь бабусю, яка зі слів [PERSON], до нього просто приходила. Як її звали він не знає. Бачив її декілька разів, у 1995-1996 році, коли обідали, вона була у халаті та обідала разом з ними, але обід готував [PERSON], а вона дивилася телевізор, та один раз була в пальто та кудись уходила. [PERSON] прибирала у нього та готувала їжу. Хто прав, він не бачив. Суд вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступними підставами. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], який помер 14.09.2011 року, що підтверджує свідоцтво про народження, видане 27.01.1954 року, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 25.10.2011 року, та про що сторони не заперечували. /т.1 а.с.239, 126/. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], виданого 06.05.1952 року. В графі «батько»нічого не зазначено, в графі «мати»вказана [PERSON] /а.с.12/. Згідно копії актового запису про шлюб № 102 від 04.05.1946 року та повного витягу з ДРАЦСГ за № 00011518562, складеного на [PERSON] та [PERSON] Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, вони одружилися 04.05.1946 року, але шлюб було розірвано на підставі рішення обласного суду м. Донецька від 22.02.19__ року та додано відмітку, що у паперовому носії актового запису не розбірливо вказано рік винесення рішення суду./ т. 2 а.с.10-13/. Згідно відповідей Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції № 2172/08-20 та № 2174/08-20 від 07.08.2012 року актовий запис про шлюб [PERSON], [PERSON] за період з 1952 року по 1961 рік та з 1993 року по 2011 рік відсутній, з 1962 року по 1992 рік книги актових записів про шлюб по відділу відсутні. /т.1 а.с.119, 120/. Згідно відповідей міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції № 2453 та № 2454 від 11.08.2012 року [PERSON] та [PERSON] за період з 1961 року по 2011 рік в катових записах про шлюб не знайдено. /т.1 а.с.237, 238/. Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України, визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК України, згідно абз.2 п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Оскільки до 2004 року діяв Кодекс про шлюб та сім'ю України, який визнавав тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадського стану, тому встановлення факту проживання однією сім'єю можливо лише з 01 січня 2004 року. Суд вважає, що позивачкою не доведені свої вимоги щодо проживання однією сімєю з [PERSON] на протязі 2004 - вересня 2011 року. [PERSON] з 03.03.1977 року по теперішній час постійно зареєстрована в [INFO], про що свідчать копія паспорту, довідка з адресного бюро /т. № 1 а.с. 14, 124/. Згідно відповіді ЖБК «8 марта» від 27.02.2012 року та акту цього кооперативу від 14.12.2012 року [PERSON] є членом кооперативу та проживає з 03.03.1977 року [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON] та проводиться оплата за користування житлом за дві людини. /т. 1 а.с. 224, т. 2 а.с. 14/. В будинку, який належить [PERSON] і в якому він є зареєстрованим та проживав з 1962 року по день смерті, вона ніколи зареєстрованою не була, про що свідчать копія його паспорту, довідка з МКП «Бюро технічної інвентаризації»№ 7198 від 01.08.2012 року та № 8307 від 21.10.2011 року, довідка з адресного бюро, будинкова книга /т. 1 а.с.13, 15, 123, 124, 232-236/. Жодного документу, в якому позивачка вказувала б місце свого проживання [INFO] до дня смерті [PERSON] суду не надано і ніколи місцем свого постійного проживання в будь-яких з наданих суду документах не зазначала будинок, який належав [PERSON] Відповідь першого секретаря Маріупольського міського комітету комуністичної партії, Депутата Маріупольської міської ради № 47 від 24.12.2012 року про те, що у липні 2011 року [PERSON] зверталася до нього з усним проханням надати допомогу по обрізанню гілок дерева по вул. Євпаторійській, буд. 5-б, яку також зазначала як адресу свого проживання, та було рекомендовано письмово звернутися до Жовтневої районної адміністрації, не підтверджена будь-якими документами та викликає сумнів, що депутат 1,5 року після вказаних подій памятав адресу заявника та суть заяви. /т. 2 а.с. 15/. А згідно листа Жовтневої районної адміністраціє Маріупольської міської ради від 15.07.2011 року вказано, що до них звертався [PERSON] з питання обрізки гілок дерева, який проживає [INFO]. /т. 2 а.с. 16/. Відповідь Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району від 08.11.2010 року, в якій вказано, що [PERSON] фактично мешкає по вул. Євпаторійській, буд. 5-а не є належним доказом, який може підтверджувати фактичне місце проживання людини./т. 2 а.с. 18/. Заява [PERSON] до начальника Жовтневого Управління праці та соціального захисту населення від 05.08.2010 року, в якій вона вказала адресу свого проживання як [INFO] не містить відмітку організації про отримання такої заяви та не містить даних про те, що така заява взагалі надавалася. /т. 2 а.с. 19/. Відповідь Головного управління праці та соціального захисту населення від 12.01.2005 року, яка адресована [PERSON] на адресу вул. Євпаторійська, буд. 5-б стосується питання надання автомобіля [PERSON], а не її особистих питань, тому суд не може врахувати такий документ як підтвердження того. що позивачка вказувала адресу свого проживання при вирішенні особистих питань./т. 2 а.с. 20/. [PERSON] надано жодного особистого листа, газети, податкового або поштового повідомлення, будь-якої іншої особистої кореспонденції, яку отримувала позивач за адресою вул. Євпаторійська, буд. 5-б. Виписка з амбулаторної картки «Центру первинної медико-санітарної допомоги»складена 11.10.2012 року, тобто після виникнення спору, що розглядається у суді та медична карта на [PERSON] заведена лише у січні 2011 року, тому такі документи не можуть підтверджувати місце постійного проживання позивача по вул. Євпаторійській, буд. 5-б у м. Маріуполі. /т. 2 а.с. 21-40/. За адресою [ADDRESS] [PERSON] отримувала пенсію, про свідчить відповідь начальника центру поштового звязку № 5 Донецької дирекції Українського підприємства поштового звязку «Укрпошта»№ 419 від 21.12.2011 року. /т. 1 а.с. 225/. За даною адресою вона знаходиться на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як ветеран праці, пенсіонер за віком з 01.12.2003 року згідно відповіді Управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевського району № 07вх02/1-2365-3 від 19.12.2012 року./т.2 а.с. 9/. Позивачкою не надано суду жодного акту житлово-експлуатаційних організацій, які уповноважені складати такі акти, які свідчили б про спільне проживання однією сімєю разом з [PERSON] по вул. Євпаторійській, буд. 5-б. Навпаки наданий акт Житлово-комунального підприємства від 03.11.2011 року, складений інженером Авдеєвою, Погонець, та майстром Коровіною, які згідно відповіді директора ЖКП Іллічівського району № 965 від 18.09.2012 року, не мали повноважень його складати, оскільки питання підтвердження факту проживання відноситься до компетенції КСН. /т.1 а.с. 231/. В матеріалах справи міститься акт КСН «Староміський»від 05.09.2011 року. В якому вказано, що по вул. Євпаторійській, буд. 5-б разом з [PERSON] проживала [PERSON] без реєстрації з 1990 року по день смерті [PERSON]В./т. 1 а.с. 10/. Даний факт підтвердили сусіди [PERSON] та [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні у якості свідка не допитувалася, а свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає [INFO] приблизно 6 років, тому у суду викликає сумнів, як вона могла підтверджувати факт проживання позивача та [PERSON] з 1990 року. Відповідачем же [PERSON] надана довідка КСН «Староміський»від 05.10.2011 року, в якій вказано, що [PERSON] проживав по вул. Євпаторійській. 5-б з 1962 року по день смерті та нічого не вказано, що він проживав з кимось. /т. 1 а.с. 125/ та згідно даних домової книги . в якій вказувалася інформація про реєстрацію осіб, які проживають в [INFO] (Євпаторійській), [PERSON] в будинку 5-б по вул. Євпаторійській, в м. Маріуполі ніколи не проживала. /т. 1 а.с. 232-236/. Копію військового квитка суд не бере до уваги, оскільки не надано його оригінал як того клопотала відповідач [PERSON] та її представник, та факт, який він підтверджує, як і інші надані суду письмові документи, такі як особова картка [PERSON], опитувальний лист [PERSON], стосується більш ранніх подій ніж ті, які встановлюються судом за даним спором. Згідно відповіді з Першої Маріупольської державної нотаріальної контори № 1272/01-16 від 04.05.2012 року спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляпо подачі заяви до нотаріальної контори є [PERSON], інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. /т. 1 а.с. 82/. Суд вважає, оскільки не має даних, які підтверджували б, що [PERSON] є сином померлого [PERSON] та спадкоємцем за законом, тому він є неналежним відповідачем у даній справі. Згідно договору-замовлення на організацію та проведення поховання та доданих квитанцій. [PERSON] понесла витрати на поховання свого батька [PERSON] /т. 1 а.с. 221-223/. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] дійсно доглядала за [PERSON], але доказів того, що вони були сімєю, у них були взаємні права та обовязки суду не надано. Доводи позивачки, що вони з [PERSON] однією сімєю проживали в будинку 5-б, по вул. Євпаторійській, в м. Маріуполі, спростовуються свідченнями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також заявою [PERSON], яку він надавав до Управління праці та соціального захисту населення Жовтневого району 02.09.2010 року та в якій вказав, що він самотньо проживаючий, має доньку [PERSON] /т. 1 а.с. 24/. Крім того, згідно свідчень [PERSON], яка працювала соціальним працівником та відвідувала [PERSON], останній влітку 2009 року запропонував їй та [PERSON] доглянути за ним та оформити договір довічного утримання. Свідок [PERSON] пояснила, що приблизно у 2009-2010 році [PERSON] їй телефонував та повідомив, що працівник з соціальної служби та жінка с Орджонікідзевського району, яка іноді приходила до нього, вирішили його доглянути та їздили до БТІ, але оскільки документи на будинок були у [PERSON], їм відмовили. Що свідчить також про відсутність сімейних стосунків між позивачкою та [PERSON] При вирішенні справи суд також враховує, що позивачкою не надано суду жодного офіційного документу, який би свідчив про придбання нею майна разом з [PERSON] за спільні кошти, жодного свідчення не надано про те, що вони покупали за спільні кошти будь-яке майно. Більш того, згідно ордеру №4665 від 15.09.1976 року [PERSON] надано квартиру № 65, по вул. Горлівській, буд. 6, в м. Маріуполі на сім'ю з трьох осіб, а саме [PERSON], її сина [PERSON] та невістки [PERSON], тобто [PERSON] не згадувався. /т.2 а.с.71/. Вказану квартиру [PERSON] подарувала сину [PERSON] згідно договору дарування від 18.08.2009 року. /т. 1 а.с. 121, 122/. Крім того, позивачем не надано жодного доказу про наявність обставин, які перешкоджали їй та [PERSON] зареєструвати шлюб після 1990 року, зареєструвати [PERSON] по вул. Євпаторійській, буд. 5-б, в м. Маріуполі та оформити документи стосовно батьківства [PERSON] Також сама позивач Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачка та [PERSON] в період з 01.01.2004 року по вересень 2011 року однією сімєю не проживали, у звязку з чим у встановленні даного факту відмовляє. Оскільки у задоволенні позову суд відмовляє, то судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів не стягуються. На підставі ст. 3, пункту 1 розділу VII Прикінцевих положень СК України,

Outcome: dismissed