Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-19 00:00:00

12.02.2013 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що одруження виявилось невдалим. Відповідач застосовує до позивачки фізичну силу, зловживає спиртними напоями, з лютого 2013 року подружжя разом не проживає, спільне господарство не ведеться, тому позивачка, просить суд позов задовольнити, шлюб між нею та відповідачем розірвати та стягнути на її користь понесені судові витрати. Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, при цьому заперечуючи підстави позову. Зокрема відповідач вказує, що не застосовував до позивачки фізичної сили, яка б залишала відповідні сліди у вигляді синяків. Інші види насильства не вважає фізичною силою. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що 11 серпня 2009 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області (актовий запис №93) (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Вікторію, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ №120864 (а.с. 7). Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2013 року. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно з'ясовано взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Як встановлено у судовому засіданні і про це стверджують сторони, вони не проживають разом та спільним побутом не повязані. Згідно з ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов, враховуючи застосування відповідачем до позивачки фізичного насильства, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved