Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-29 00:00:00

У листопаді 2011 року позивач [PERSON] Миколаойивч звернувся до суду з позовом до ТОВ «Укргаз», виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання рішення частково незаконним та скасування його, скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 14 серпня 2009 року між ним та ТОВ «Укргаз» були укладені договір купівлі-продажу майнових прав №\~7/1/15-2/102/Ж та договір участі у будівництві обєкту № 7/1/15-2/102/Ж. На підставі договору купівлі-продажу майнових прав позивачем було придбано майнові права на двоповерхову квартиру №\~102, що розташована на 15-16 поверхах в будинку № 7 по вулиці Лобановського Валерія в селі Чайки Києво-Святошинського району Київської області. Відповідно до п. 5.1 договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру передача у власність майнових прав на квартиру покупцю (позивачу) здійснюється після введення обєкту в експлуатацію по акту прийому-передачі майнових прав на квартиру, який підписується повноважними представниками сторін. Перед введенням обєкту в експлуатацію КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» проведено технічну інвентаризацію квартири та виготовлено технічну документацію. У відповідності до наданих матеріалів технічної інвентаризації квартира має загальну площу 151,9 кв. м, житлову площу 78,6 кв. м. 29 жовтня 2009 року між позивачем та ТОВ «Укргаз» було укладено акт приймання-передачі майнових прав на квартиру загальною площею 151,9 кв. м, а також акт приймання-передачі квартири загальною площею 151,9 кв. м. Згідно з п. 3.8 договору купівлі-продажу майнових прав продавець (ТОВ «Укргаз») зобовязаний протягом двох тижнів з моменту складання сторонами акту приймання-передачі майнових прав на квартиру власними силами та засобами забезпечити оформлення права власності покупця (позивача) на квартиру шляхом звернення до місцевого органу виконавчої влади та реєстрації права власності у КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області». Належним підтвердженням повного виконання продавцем свого обовязку, визначеним цим пунктом, є надання покупцю належним чином оформленого свідоцтва про право власності на квартиру. Незважаючи на те, що згідно з актом прийому-передачі квартири загальна площа становить 151,9 кв. м та квартира знаходиться на 15-16 поверхах, позивач отримав свідоцтво про право власності на квартиру загальною площею лише 76,9 кв. м, житловою площею 32,3 кв. м, що не відповідає дійсним характеристикам квартири. Дана невідповідність, на думку позивача, є наслідком визнання за позивачем права власності лише на частину квартири , що розміщена на 15\~поверсі та відсутність права власності на іншу частину квартири, що розміщена на 16 поверсі. Таким чином, позивач немає можливості розпоряджатися частиною свого майна через відсутність правовстановлюючого документу на квартиру, що закріплює фактичну її площу. Посилаючись на викладене вище, позивач подав до суду уточнені позовні вимоги, відповідно до яких просив суд: визнати рішення виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 468 від 27 листопада 2009 року в частині визнання права власності за ним на квартиру № 102 загальною площею 76,9 кв. м, житловою площею 32,3 кв. м, що розташована в будинку № 7 по вулиці Лобановського Валерія в селі Чайки Києво-Святошинського району Київської області, незаконним та скасувати його; скасувати свідоцтво про право власності Серії САС № 495300 від 03 лютого 2010 року, яке видане на підставі рішення виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 468 від 27 листопада 2009 року; визнати за ним право власності на квартиру № 102 загальною площею 151,9 кв. м, житловою площею 78,6 кв. м, що розташована на 15-16 поверхах в будинку № 7 по вулиці Лобановського Валерія в селі Чайки Києво-Святошинського району Київської області. Позивач у судове засідання направив свого представника, який позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач ТОВ «Укргаз» в судове засідання теж направив свого представника, яка позовні вимоги визнала, причини розбіжностей у розмірі спірної квартири пояснила тим, що працівниками ТОВ «Укргаз» помилково було видано позивачу документи, згідно з якими КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» було зареєстровано право власності на спірну квартиру у меншому розмірі, наголосила на тому, що позивач немає перед ТОВ «Укргаз» фінансової заборгованості по спірній квартирі та як інвестор та замовник являється власником цієї квартири. Відповідач виконавчий комітет Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання направив свого представника, яка не визначилась з думкою щодо визнання чи невизнання позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 серпня 2009 року між позивачем та ТОВ «Укргаз» було укладено договір участі у будівництві № 7/1/15-2/102/Ж. Зважаючи на п.п. 1.3, 1.4, 2.2, а також специфікації додатку № 1 до цього договору, позивач зобовязався придбати у ТОВ «Укргаз» майнові права на квартиру № 102 загальною площею 151,9 кв. м, що розташована у будинку № 7 по вулиці Лобановського Валерія в селі Чайки Києво-Святошинського району Київської області. Згідно з п. 2.5 договору участі у будівництві № 7/1/15-2/102/Ж від 14 серпня 2009 року підтвердженням права власності позивача на майнові права є договір купівлі-продажу майнових прав № 7/1/15-2/102/Ж від 14 серпня 2009 року, укладений між позивачем та ТОВ «Укргаз», та акт приймання-передачі майнових прав, підписаний сторонами або їх уповноваженими представниками, скріплені печаткою ТОВ «Укргаз». Також 14 серпня 2009 року між позивачем та ТОВ «Укргаз» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 7/1/15-2/102/[PERSON] з п.п. 1.1, 1.2, 2.1 договору купівлі-продажу майнових прав, а також специфікації додатку № 1 до цього договору, позивачем було придбано майнові права на квартиру № 102 загальною площею 151,9 кв. м, житловою площею 78,6 кв. м, що розташована у будинку № 7 по вулиці Лобановського Валерія в селі Чайки Києво-Святошинського району Київської області. Відповідно до п. 5.1 договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру передача у власність майнових прав на квартиру покупцю (позивачу) здійснюється після введення обєкту в експлуатацію по акту прийому-передачі майнових прав на квартиру, який підписується повноважними представниками сторін. Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок, де знаходиться спірна квартира, введений в експлуатацію. 21 жовтня 2009 року ТОВ «Укргаз» по акту приймання-передачі майнових прав на квартиру було передано позивачу майнові права на квартиру загальною площею 151,9 кв. м вартістю 843\~804,50\~грн. Також 21 жовтня 2009 року ТОВ «Укргаз» по акту приймання-передачі було передано у власність позивачу обєкт нерухомості з наступними характеристиками: двокімнатна квартира № 102 на 15 та 16\~поверхах в буд. № 7 по вул. Лобановського Валерія, с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області загальною площею 151,9 кв. м та житловою площею 78,6 кв. м. 18 серпня 2011 року КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» в результаті технічної інвентаризації було складено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS], який є додатком до свідоцтва про право власності на житло. Згідно з даними цього технічного паспорту жилі і підсобні приміщення вказаної квартири являють собою окрему ізольовану квартиру, що складається з 2 житлових кімнат, має житлову площу 78,6\~кв.\~м., загальну площу 151,9 кв. м. Виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради було ухвалено рішення № 468 від 27 листопада 2009 року, яким визнано за позивачем право власності на квартиру № 102 загальною площею 76,9 кв.\~м та житловою площею 32,3 кв. м в будинку № 7 по вул. Лобановського в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області, вирішено оформити свідоцтво про право власності на цю квартиру на ім'я позивача та зобовязано КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» провести реєстрацію права власності на ім'я позивача на цю квартиру. На підставі зазначеного рішення позивачу було видано свідоцтво про право власності Серії САС №\~495300 від 03 лютого 2010 року на квартиру [ADDRESS] загальною площею 76,9 кв. м та житловою площею 32,3 кв. м. Дане свідоцтво про право власності було зареєстровано КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» в електронному реєстрі прав на нерухоме майно 05 лютого 2010 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №\~25245035 від 05 лютого 2010 року. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Статтею 334 ЦК України визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У відповідності до ст. 876 ЦК України власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором. Згідно з пунктами 1.6, 1.7 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 ( у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28 липня 2010 року № 1692/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року №\~157/6445, державній реєстрації підлягає право власності на закінчене будівництвом нерухоме майно, яке прийняте в експлуатацію у встановленому законодавством порядку за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим Бюро, реєстратор якого проводить державну реєстрацію прав на цей об`єкт. Статтею 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» передбачено, що об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестори - суб'єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування. Частиною 5 ст. 7 цього ж Закону інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Згідно з п. 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Пунктом 10 ст. 59 цього ж Закону визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. [PERSON] зі змісту ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тобто, виходячи з вище проаналізованих правових норм, позивач є замовником та інвестором квартири № 102 загальною площею 151,9 кв. м, житловою площею 78,6 кв. м, що розташована на 15-16\~поверхах в будинку № 7 по вулиці Лобановського Валерія в селі Чайки Києво-Святошинського району Київської області, у звязку з чим має право володіти, користуватися і розпоряджатися нею, що означає в силу ст. 317 ЦК України, що він має право власності на неї. Зазначене не суперечить чинному законодавству, так як дана квартира являться нерухомим майном, яке на час розгляду спору введене в експлуатацію і передане забудовником ТОВ «Укргаз» позивачу по акту приймання-передачі. Відповідачем ТОВ «Укргаз» було визнано, що договір купівлі-продажу майнових прав та акт прийому-передачі за вказаним договором, на підставі яких на ім'я позивача КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» була здійснена державна реєстрації права власності на спірну квартиру із загальною площею 76,9 кв. м, були видані працівниками ТОВ «Укргаз» помилково, в дійсності ж позивачу було передано спірну квартиру із загальною площею 151,9\~кв. м. Дані факти в силу ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. А отже, визнання виконкомом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області своїм рішенням права власності за позивачем лише на частину спірної квартири є незаконним, оскільки це порушує його права як замовника та інвестора, закріплених законом. Вказане є підставою для часткового скасування даного рішення виконкому Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради. Оскільки правова підстава видачі оспорюваного свідоцтва про право власності (рішення виконкому) визнається судом незаконним та скасовується, то скасуванню підлягає і саме свідоцтво. Щодо визнання права власності на спірну квартиру загальною площею саме 151,9 кв. м, то суд вважає дану вимогу правомірною, так як вона визнана відповідачем ТОВ «Укргаз» та не заперечувалась виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради, які мають право оспорювати таке право позивача, базується на умовах договорів купівлі-продажу майнових прав на квартиру та інвестування у будівництво, актах прийому-передачі майнових прав на квартиру та самої квартири, а також на вимогах ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», ст.ст.\~317, 876 ЦК України, п.п. 1.6, 1.7 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07\~лютого 2002 року № 7/5. До того ж, суду не було надано доказів того, що частина спірної квартири, державна реєстрації на яку не було проведена за позивачем, перебуває під будь-яким обтяженням чи забороною або що вона належить іншій особі чи являється приміщенням загального користування. З урахуванням наведених обставин суд вважає уточнені позовні вимоги [PERSON] щодо часткового визнання рішення виконкому незаконним та скасування цього рішення та свідоцтва про право власності, а також визнання права власності доведеними, що є підставою для задоволення позову. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 15, 16, 21, 182, 317, 331, 334, 392, 393, 876 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 4, 5, 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №\~7/5,

Outcome: approved