Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-23 00:00:00

28 серпня 2012 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітній дітей у твердій грошовій сумі, у якій просить стягнути з [PERSON], [INFO] в м. Новоград-Волинському, на її користь аліменти на утримання синів: [PERSON] та [PERSON], народжених: 25.01.1997 р. і 05.01.1999 р. відповідно, у твердій грошовій сумі по 350 грн. на кожного, а всього 700 грн., щомісячно до їх повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що шлюб з відповідачем розірвано, проживають окремо. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які проживають з нею і повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає своєчасної та належної матеріальної допомоги на утримання дітей. Він інших дітей не має, постійного офіційного місця роботи не має, але має нерегулярний мінливий дохід, який дозволяє надавати грошову допомогу на утримання їхніх дітей. В судове засідання позивачка не зявилася, однак подала письмову заяву, в якій зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила справу розглядати у її відсутність. Відповідач в судовому засіданні надав суду пояснення, позов визнав повністю. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивачки на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши у судовому засіданні відповідача, дослідивши матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження І-ТП № 027342 від 05.10.1996 року (а.с.3) [PERSON] та [PERSON], тобто сторони у справі, одружились. Відповідно до свідоцтва про народження № 063596 від 24.04.1997 року (а.с.5) та свідоцтва про народження № 284158 від 26.11.1999 року (а.с.6) [PERSON] та [PERSON], є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідно, які знаходиться на утриманні позивачки та проживають разом з нею (а.с.7). Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 08.08.2012 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, неповнолітніх дітей залишено на вихованні з матірю (а.с.4). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є здоровою та працездатною особою, постійного офіційного місця роботи не має, має нерегулярний дохід, інших утриманців, окрім двох неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON], не має. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів№ 3 від 15.05.2006 року, розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, а також обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, та задовольняє позовні вимоги повністю стягує з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 350 (триста пятдесят) гривень на кожну дитину, разом 700 (сімсот) гривень, щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Як відповідач, так і позивачка, в рівних частках повинні утримувати своїх синів до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дітей. Окрім того, судовий збір в сумі 214 (двісті чотирнадцять) гривень 60 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved