Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень /а.с.39,40/, просить визнати за ним право власності на 2/9 частини будинку по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті його брата [PERSON] на підставі ч. 2 ст. 1259 ЦК України. Свої вимоги мотивує тим, що він проживав разом з братом на одному подвір'ї, за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS]. Протягом тривалого часу він доглядав за братом, опікувався ним повністю та забезпечував для нього відповідні та належні умови життя, морально підтримував. Дружина та дочка [PERSON] не з'являлася до чоловіка та не цікавилася життям останнього. Проживали дружина та дочка окремо, за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Останній володів на праві спільної сумісної власності частиною житлового будинку за адресою: [ADDRESS], разом з відповідачами. 14.11.2012 року він подав заяву до другої Львівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. В зв'язку з наведеним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, додатково пояснивши, що він давав їсти братові, останній навіть бульби не мав ніколи, він слідкував, щоб брат, коли був п'яний не забув виключити газ або світло. Його брат приїхав жити у батьківську хату у 2004 році, дружина відповідач [PERSON] не жила там, проте облаштувала у будинку собі кімнату, обробляла город біля будинку. Покійний [PERSON] зловживав алкоголем, у нього в будинку збиралися цигани, алкоголіки. Восени 2011 року здоров'я брата похитнулося, він майже зліг, тоді [PERSON] стала частіше навідувати брата, десь двічі на тиждень. А дочка брата [PERSON] приїздила, щоб вколоти ліки своєму батькові. Він особисто ліки ніколи йому не купляв, лікарів не викликав. Він платив за світло, оскільки на два будинку був один лічильник, а [PERSON] віддавала потім гроші з пенсії брата, яку вона у того забирала. Він грошей братові не давав, оскільки той би їх відразу ж пропив би. В зв'язку з наведеним, просить позов задовольнити. Відповідачі у судовому засіданні позов заперечили, подали до суду письмові заперечення /а.с.46,47/, додатково пояснивши, що вони [PERSON] та [PERSON] як дружина та донька померлого [PERSON] турбувалися за останнім та доглядали його, забезпечували всім необхідним вбранням, ліками, продуктами харчування, [PERSON] двічі на тиждень приходила до чоловіка на Білогорщу, та часто забирала його до себе на квартиру [ADDRESS], щоб той покупався, оскільки води на Білогорщі не було. Вони не проживали на Білогорщі з [PERSON], оскільки там відсутні належні умови для проживання. Позивач ніколи не опікувався [PERSON], крім того стосунки між останніми були неприязні. Саме вони займалися похороном [PERSON] В зв'язку з наведеним, просять у задоволені позову відмовити. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що проживають на Білогорщі у м. Львові та являються сусідами позивача і померлого [PERSON], останній зловживав алкоголем, останні місяці перед смертю ледве ходив, постійно сидів на лавці та просив їх дати йому закурити. Вони колеги з позивачем, який доглядав за [PERSON], відповідач [PERSON] приходила до чоловіка лише один раз на місяць. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснили, що вона є рідною сестрою дружини позивача, який доглядав за [PERSON], який мав слабке здоров'я, а [PERSON] приїздила лише один раз на місяць на Білогорщу та взагалі не опікувалася своїм чоловіком. У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що вони є подругами дружини позивача, саме позивач доглядав за покійним [PERSON], а [PERSON] лише один раз на місяць приїздила провідати свого чоловіка, і то, щоб забрати пенсію, ніякої моральної підтримки він від неї не отримував. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є дружиною позивача, її чоловік носив їсти своєму братові [PERSON], бо дружина останнього приїздила на Білогорщу два рази на тиждень. [PERSON] з кінця 2011 року перестав виходити на вулицю, майже не ходив, [PERSON] купляла йому памперси, проте він їх зривав, і тоді її чоловік вдягав братові памперси. [PERSON] прала вбрання, купляла ліки, харчі [PERSON], проте останній більше потребував моральної допомоги як пияк. За електропостачання сплачувала вона та її чоловік, проте [PERSON] з пенсії [PERSON] потім віддавала коли 20 грн., коли більше. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони є сусідами відповідачів, [PERSON] постійно провідувала свого чоловіка [PERSON], який проживав на [ADDRESS], відповідачі там не жили, оскільки жити там було не можливо, так як у будинку відсутні належні умови для прожиття. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є племінником відповідача [PERSON], він робив ремонт у будинку по [ADDRESS] у 2004 році після пожежі яка там сталася, за проведення ремонту платила його тітка. В той час [PERSON], в більшості проживав у тітки на [ADDRESS]. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачів та їх представника, свідків, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільних справ №№ 2-974/10, 2-832/10, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Судом встановлено, що 2/3 частини будинку по [ADDRESS] належала [PERSON], а 1/3 частину його рідному брату позивачу [PERSON] /а.с.65-68/, останній проживає у сусідньому будинку по [ADDRESS] [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 25.02.1978 року, від шлюбу у них народилася донька [PERSON], яка після одруження взяла прізвище на [PERSON] /а.с.118-120/. [INFO] [PERSON] помер /а.с.28/, після його смерті залишилося спадкове майно, а саме 2/3 частини спірного будинку. Згідно з довідки ЛКП "Левандівка" [PERSON] по день своє смерті постійно проживав у спірному будинку /а.с.70/ Таким чином, відповідачі, як дружина та донька померлого мають право у першу чергу на спадкування за законом після смерті [PERSON], а позивач має право у другу чергу право на спадкування після смерті свого брата. Суд критично ставиться до твердження позивача, що він має право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, оскільки протягом тривалого часу доглядав за братом, опікувався ним повністю та забезпечував йому належні умови життя, з огляду на наступне. З аналізу ст. 1259 ЦК України слідує, що зміна черговості одержання права на спадкування у судовому порядку можлива за наявності таких обставин: спадкодавцю надавалася матеріальна або інша допомога з боку спад\- коємця; така допомога надавалася протягом тривалого часу; безпорадний стан самого спадкодавця; фізична особа відноситься до кола спадкоємців за законом. Таким чином, у Законі міститься вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, що не потребує розширеного тлумачення. Відсутність хоча б однієї із таких обставин зумовить застосування загаль\- ного порядку черговості спадкування, визначеного у ст. 1258 ЦК України. У судовому засіданні з'ясовано, що померлий [PERSON] був дієздатним, отримував пенсію. Відповідачі проживали окремо від померлого [PERSON], оскільки як убачається з пояснень сторін та свідків останній зловживав алкогольними напоями, утримував будинок у неналежному стані. Проте, з пояснень сторін та свідків випливає, що [PERSON] постійно приходила до свого чоловіка, мала у будинку свою кімнату, а у 2011 - 2012 році відповідач двічі на тиждень приходила до свого чоловіка, приносила йому їсти, купляла ліки, прала одежу, обробляла город біля будинку, оплачувала послуги з газопостачання /а.с.109-118/. В зв'язку з вказаним, суд критично ставиться до твердження позивача, що відповідачі не цікавилися життям покійного [PERSON] та не приходили до нього, та не бере такі до уваги. Також, суд не бере до уваги твердження позивача, що він оплачував за брата послуги з постачання електроенергії, оскільки з пояснення свідка [PERSON], яка являється дружиною позивача вбачається що [PERSON] після того, як померлий отримував пенсію віддавала гроші свідкові за споживання електроенергії. Як убачається з матеріалів справи померлому [PERSON] у 2004 році був встановлений діагноз цироз печінки, хронічний алкогольний гепатит /а.с.106/. Проте, у матеріалах справи відсутні докази того, що з 2004 року [PERSON] звертався до лікарів з приводу лікування буд-яких хвороб, а також, відсутні докази того, що останній знаходився у безпорадному стані через проблеми зі здоров'ям. Крім того, як убачається з пояснення позивача він ніколи не викликав своєму братові лікарів, не купляв ліків, навіть коли брат помирав позивач не викликав йому карети швидкої допомоги, а передзвонив до доньки брата [PERSON], яка і викликала своєму батькові швидку. Таким чином, позивач та його представник не надали суду доказів того, що позивач надавав [PERSON] матеріальну допомогу, що була для останнього основним засобом для існування. Сам по собі факт того, що позивач періодично давав їсти покійному брату та слідкував за тим, щоб останній коли був у стані алкогольного сп'яніння не забув виключити світло чи газ у будинку не може вважатися тою опікою або допомогою, яка би давала позивачу можливість одержати право на спадкування разом з відповідачами, як спадкоємцями першої черги, а лише свідчить про те, що між позивачем та покійним існували нормальні відносини, як між рідними братами які проживають у сусідніх будинках. Су не бере до уваги твердження свідків зі сторони позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON] як підставу, яка могла слугувати для задоволення позову, оскільки зазначені свідки, які всі є товаришами або родичами позивача, у своїх поясненнях не навели жодного приклада, окрім того, що позивач давав їсти покійному [PERSON], який би вказував як саме позивач опікувався братом, у своїх поясненнях свідки надавали лише оціночне судження про спосіб життя покійного, про відносини останнього з дружиною [PERSON], про моральні якості останніх та позивача. Таким чином, позивач та його представник не подали суду належних доказів того, що позивач надавав тривалий час саме таку допомогу [PERSON], а останній через свій стан потребував саме такої допомоги, яка давала б підставу у судовому порядку змінити позивачу черговість одержання права на спадкування за законом. Враховуючи вищенаведене, суд, дослідивши докази по справі, вважає, що суду відсутні підстави для визнання права власності за позивачем на 2/9 частини будинку по вул. Білогорща,29а у порядку спадкування за законом на підставі ч. 2 ст. 1259 ЦК України, і тому у задоволенні позову слід відмовити через безпідставність та необґрунтованість. Крім того, вимога, заявлена у відповідному позові про визнання права власності на частку у спадковому майні, не підлягає задоволенню, адже, як визначено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 серпня 2008 р. № 7, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають

Outcome: dismissed