overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-15 00:00:00

У червні 2012 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 07 вересня 2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різних поглядів на життя, у звязку з чим почали виникати сварки на побутовому рівні і все це негативно відображалося на їх відносинах та на вихованні дитини. З квітня 2011 року їх сімя розпалася остаточно, були припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву щодо розгляду справи у його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши заяву щодо розгляду справи у її відсутністі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 929. Від даного шлюбу сторони мають - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з квітня 2011 року. Спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, судові витрати з відповідача не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачем не заявлялася. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-15 00:00:00

13.07.2012 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Полтавамлин» про стягнення боргу. 16 липня 2012 року по даній справі відкрито провадження та справу призначено до попереднього розгляду. В ході попереднього розгляду справи представником відповідача подано заяву про відвід головуючому по справі судді Миронець О. К. мотивуючи її тим, що відповідач має сумніви щодо неупередженості головуючого по справі, так як помічником даного судді є донька позивача - [PERSON]. Представник позивача при вирішенні даного клопотання покладається на розсуд суду. Суд заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. В ст. 20 ЦПК України викладено підстави для відводу (самовідводу) судді. Одна в підстав відводу головуючому по справі передбачена п.4 ст.20 ЦПК України, тобто наявність інших обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді. Відповідно до ст.83 Закону України ««Про судоустрій і статус суддів» підставою для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності може бути порушення вимог щодо неупередженого розгляду справи, зокрема порушення правил щодо відводу (самовідводу). Оскільки донька позивача працювала помічником судді Миронець О. К., на даний час також працює в Карлівському районному суді, але перебуває у відпустці по догляду за дитиною та з метою неупередженості і об'єктивності розгляду даної цивільної справи суд приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], заборгованість зі сплати аліментів в сумі 21821,00 грн., та неустойку в вигляді пені у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в сумі 7359,37 грн., посилаючись на те, що рішенням Балтського районного суду Одеської області в 2006 році було визначено розмір аліментів, які щомісячно повинен сплачувати відповідач на користь позивачки по утриманню дітей доньки Вікторії, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Однак відповідач з того часу ухилявся від сплати, у звязку з чим виникла заборгованість з травня 2008 року по березень 2012 року в сумі 21821,00 грн. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач, який за даними адресно-довідкового бюро Балтського району Одеської області, проживає за адресою, зазначеною позивачем, на виклик суду не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений завчасно та встановлений законом спосіб, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою Укрпошти. Зазначена обставина дає суду підстави, за умовами ст. 74 ЦПК України, визнати судовий виклик таким що вручений відповідачу належним чином та розглянути справу за відсутності відповідача, вирішуючи справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, відповідно до ст. 169 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд встановив слідуючі фактичні обставини і правовідношення та прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до виконавчого листа № 2-1270 від 23.10.2006 року виданого Балтським районним судом Одеської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1\\3 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки Вікторії, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. В результаті невиконання рішення суду утворилася заборгованість в сумі 21821,00 грн., яка на думку суду не підлягає задоволенню, оскільки вищевказаний виконавчий лист № 2-1270 від 23.10.2006 року перебуває на виконанні у відділі ДВС Балтського району Одеської області, тому позовні вимоги позивача стосовно стягнення грошових коштів в сумі 21821,00 грн. є безпідставними, при цьому суд керується ст. 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача неустойки в вигляді пені у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в сумі 7359,37 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню згідно вимог ст. 196 ч. 1 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-15 00:00:00

У жовтні 2011 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], Публічного акціонерного товариства ОТП Банкпро визнання вказаної у кредитному договорі вартості кредиту недійсною, визнання договору поруки припиненим. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та в ході судового засідання представник позивачки, з урахуванням уточнень (а.с.61-66), посилався на те, що 10.07.2008р. між [PERSON] та ЗАТ ОТ П Банк, правонаступником якого є ПАТ ОТП банк, укладено кредитний договір № ML-300/275/2008. В якості забезпечення зобовязання [PERSON] за кредитним договором, з позивачкою було укладено договір поруки № SR-30/275/2008 від 10.07.2008 року. У своєму позові позивачка посилається на те, що при укладанні договору поруки банк ввів її в оману відносно сукупної вартості кредиту за Кредитним договором, тому просила суд визнати сукупну вартість у вигляді абсолютного подорожчання, вказану в кредитному договорі № ML-300/275/2008 від 10.07.2008р., укладеного між нею та Банком, такою що не відповідає дійсності; визнати за нею право знати сукупну вартість кредита у вигляді абсолютного подорожчання за кредитним договором № ML-300/275/2008 від 10.07.2008 року, укладеному між [PERSON] та ЗАТ ОТП Банк; визнати припиненим договору поруки, укладеного між позивачкою та банком та стягнути з відповідачів на її користь судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, суду надав свої заперечення (а.с.76-80), посилаючись на те, що банком було виконано всі вимоги за кредитним договором. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 10.07.2008р. між [PERSON] та ЗАТ ОТ П Банк, правонаступником якого є ПАТ ОТП банк, укладено кредитний договір № ML-300/275/2008 (а.с.8-11). Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-15 00:00:00

[PERSON] (дошлюбне прізвище Аргірова) Н.Д. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.01.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №29, мотивуючи тим, що з листопада 2012 року з відповідачем припинили проживання однією сімєю у звязку з тим, що відповідач з моменту народження дитини не займався сімєю, ніякої допомоги не надавав. Вважає примирення неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надавши до суду заяву від 03.07.2012 року, в якій свої позовні вимоги визнав та просить розглянути справу за його відсутності. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 29.01.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 141960 від 29 січня 2011 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 265912 від 16.06.2011 року. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Дитина залишається проживати з матірю. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сімєю з листопада 2011 року не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача та дитини, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить надати право на шлюб з [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що у жовтні 2011 року почала зустрічатися із [PERSON], від якого у квітні 2012 року завагітніла. У травні 2012 року [PERSON] та [PERSON] вирішили одружитися та звернулись до виконавчого комітету Утконосівької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. В прийомі заяви та реєстрації шлюбу їм було відмовлено у звязку недосягненням заявницею на момент звернення шлюбного віку. В судовому засіданні [PERSON] та її законні представники:\~мати - [PERSON] та батько - [PERSON] заяву підтримали, посилаючись на обставини, викладені в заяві, та на відповідність інтересам заявниці. Заінтересована особа - [PERSON] заяву підтримав, пояснення заявниці та її законних представників підтвердив. Представник виконавчого комітету Утконосівської сільської ради проти задоволення заявлених вимог не заперечував. Заслухавши пояснення заявниці, її законних представників, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилась 26.04.1995 року, що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 041876 від 04.05.1995 року, тобто на час розгляду справи заявниця є неповнолітньою і має повних 17 років. Згідно ч.1 ст.22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. У відповідності до ч.2 ст.22 СК України особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. В ч.2 ст.23 СК України вказано, що за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Враховуючи, що надання заявниці права на шлюб з батьком її майбутньої дитини відповідає інтересам заявниці, суд вважає, що є всі підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про розірвання шлюбу, який було укладено 24 вересня 1994 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1819. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на те, що відносини в сімї не склалися у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, порядку ведення домашнього господарства, щодо подружніх прав та обовязків. З травня 2011 року вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу є неможливим. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач щодо задоволення позову не заперечив. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 24.09.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 003620, виданим 24.09.1994 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.3). Сторони по справі мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП № 033926, виданого 23.08.1995 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.4). З травня 2011 року сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, втратили почуття довіри та поваги. Постійні конфлікти, які виникають між сторонами з приводу порядку ведення домашнього господарства, подружніх прав та обовязків, порядку використання доходів сім`ї, впливають негативно на сторін та на психічний стан дитини, тим самим спричиняють душевні страждання як позивачу, так і відповідачу, тому подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обом з подружжя та інтересам їхньої дитини. Суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом і просить стягувати в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 850 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття. Позивач посилається на ті обставини, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, який вона зареєструвала в листопаді 2007 року у виконкомі Бурштинської міської ради Галицького району. У цьому шлюбі у них 29 червня 2008 року народився син [PERSON]. Сімейне життя сторін не склалося. Впродовж пів року вона з відповідачем проживають окремо. Син [PERSON] проживає разом з нею. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Сплачувати аліменти на дитину відповідач має змогу, оскільки є працездатний, підробляє на будівельних роботах. Оскільки, його доходи є мінливими, носять нерегулярний характер вважає, що аліменти на сина відповідач повинен сплачувати в твердій грошовій сумі по 850 грн. щомісячно. Позивач звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, а також у заяві зазначила, що підтримує позовні вимоги і просить задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Відповідач подав до суду письмову заяву із змісту якої вбачається, що позов позивачки визнає частково та просить суд стягувати аліменти на утримання сина в розмірі по 400 грн. щомісячно та справу просить розглянути у його відсутності. В звязку з вищевикладеним справа розглядається з урахуванням положень ст. 197 ч.2 ЦПК України. Дослідивши представлені доводи сторін та перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який вони зареєстрували в листопаді 2007 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. Наведені факти також підтверджуються копією свідоцтва про народження сина [PERSON]. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, яке відповідно до ст. 6 цього Кодексу настає після досягнення вісімнадцяти років. Відповідач займається будівельними роботами, в звязку з чим, його доходи носять нестабільний, мінливий характер, через що аліменти слід стягувати в твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів на дитину суд враховує матеріальне становище сторін, їх стан здоровя та стан здоровя дитини, який є задовільним. При цьому також слід керуватись принципом розумності і справедливості. З врахуванням вищенаведеного, на підставі ст.ст. 84, 180, 182, 184 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-15 00:00:00

15.05.2012 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення коштів. Свої позовні вимоги мотивував, тим що 01.09.2011 року було укладено договор позики на суму 8340 доларів США, що є еквіваленотом 66636 грн. 60 коп. Позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 01.09.2011 року був укладений договір позики на суму 8340 доларів США, що є еквіваленотом 66636 грн. 60 коп. 01.10.2011 року позивач пред'явив вимогу про повернення грошей згідно договору позики, але відповідач борг не повернув. 03.11.2011 року позивач надіслав претензію від 03.11.2011 року. 13.12.2011 року на вказану претензію відповідач надіслав відповідь, у якій послався на відсутність грошей. Відповідач зобов»язання не виконав кошти не повернув, не виконав належним чином умов договору. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( належне виконання). Як убачається з матеріалів справи, відповідач умови договору належним чином не виконала, внаслідок чого виникла невиконання договірних зобовязань, яка підлягає стягненню. Також підлягають стягненню з відповідача судовий збір на користь [PERSON] в розмірі 215 грн. 28 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. 00 коп., моральна шкода 500 грн. та 200 грн.00 коп.транспотні розходи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-15 00:00:00

Зважаючи на те, що у викладенні повного тексту рішення суду, пов»язанного з обґрунтуванням доводів сторін, буде витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-15 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 02.10.1999 року у Требухівській сільській раді Броварського району Київської області, актовий запис № 23. Від спільного подружнього життя мають одного малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Позивачка вказувала, що спільне подружнє життя у них з відповідачем не склалося через те, що вони мають різні характери та погляди на життя. Сторони не підтримують подружніх стосунків та спільного господарства не ведуть з липня 2010 року, через те, що відповідач порушував подружню вірність. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Вважає, що примирення з відповідачем неможливе. Посилаючись на викладене, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила суд про його задоволення. В судове засідання відповідач не зявився, про слухання справи повідомлявся належним чином. Згідно телефонограми повідомив суд, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 02.10.1999 року у Требухівській сільській раді Броварського району Київської області, актовий запис № 23. (а. с. 5). Від спільного подружнього життя мають одного малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Подружні стосунки позивачки з відповідачем не підтримуються. Спільне господарство сторони не ведуть з липня 2010. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню.

Outcome: approved