Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], СГІРФО Артемівського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області про визнання особи такою, що втратила права користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, та вказала, що їй на праві приватної власності належить будинок № 11, розташований по вул. Верхня в с. Дронівка Артемівського району Донецької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.01.2000 року. З нею в будинку зареєстрована її племінниця [PERSON], [INFO], яка виїхала у м. Київ на заробітки в жовтні 2007 року. Після цього жодних відомостей про себе вона не повідомляла, її адреса не відома. Племінниця матеріально їй не допомагає, не сплачує за комунальні послуги, нараховані за рахунок його реєстрації за вищевказаною адресою. Крім того, на її адресу надходять листи від філії Розрахунковий центр ПАТ КБ Приват Банкпро те, що в разі непогашення [PERSON] боргу за кредитом буде накладено арешт на майно, що належить їй та іншим членам її родини. Серед іншого зазначено, що у разі непогашення заборгованості буде застосований примусовий продаж майна, що належить її родині, а також категорична відмова банків та інших фінансових установ у співпраці в Нею, Її родичами та партнерами. Через те, що племінниця зареєстрована у належному їй будинку, вона не має можливості ні оформити субсидію, ні продати будинок. Просить ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні будинком № 11 по вул. Верхня в с. Дронівка Артемівського району Донецької області, який належить їй на праві приватної власності, шляхом зняття з реєстрації [PERSON], зареєстрованої за вищевказаною адресою. У судовому засіданні позивач [PERSON] наполягала на позовних вимогах, викладених на підставі позовної заяви, пояснивши, що вона із своїм чоловіком два роки постійно мешкає в будинку № 11 по вул. Верхня в с. Дронівка Артемівського району Донецької області. Відповідачка є донькою її рідного брата, вона проживала у будинку із бабусею з 1993 року. В 2007 році [PERSON] виїхала до м. Київ на заробітки, і більш її не бачили. Просила позов задовольнити, оскільки реєстрація племінниці [PERSON] в її будинку не дозволяє їй розпоряджатись ним на власний розсуд, та значно обмежує її законні права. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, викладені на підставі позовної заяви, та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від неї не надійшло клопотання про відкладення слухання справи або про повідомлення причин неявки в судове засідання. Зі згоди позивача суд ухвалить рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судове засідання представник третьої особи [PERSON], діючий за дорученням, не зявився, надавши до суду клопотання про відмову у визнанні їх третьою особою. Суд, заслухавши позивача, пояснення свідків, урахувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 317 ЦК України, саме власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так позов в судовому засіданні підтверджений поясненнями свідка [PERSON], який пояснив, що він є чоловіком позивачки. [PERSON] племінниця дружини. З 2007 року племінниця виїхала до м. Київ на заробітки. В неї був телефон, але вона його давно загубила. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивачки, свій будинок вона придбала у 2006 році, та стала мешкати в ньому з 2007 року. [PERSON] вона ніколи не бачила, знала про неї тільки із слів. Свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом позивачки, мешкає в своєму будинку з 2007 року. [PERSON] він ніколи не бачив, знав про неї тільки із слів. Також позов в судовому засіданні підтверджений матеріалами справи. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.01.2010 року АВІ № 121967, виданого Другою Артемівською державною нотаріальною конторою, [PERSON] є спадкоємницею майна [PERSON], а саме: будинку № 11 по вул. Верхня в с. Дронівка Артемівського району Донецької області, та земельної ділянки площею 0,1498 [PERSON], розташованої за вищевказаною адресою (л. с. 9). Згідно акту від 11.10.2012 року б/н, в будинку № 11, розташованому по вул. Верхня в с. Дронівка Артемівського району Донецької області зареєстрована, але фактично не проживає [PERSON], [INFO], з жовтня 2007 року по теперішній час (л. с. 7). Згідно витягу з домової книги виконавчого комітету Дронівської сільської ради від 25.09.2012 року № 01-15/01-25/274, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] з 05.12.1995 року по теперішній час (л. с. 8). Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], СГІРФО Артемівського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області про визнання особи такою, що втратила права користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку слід задовольнити.

Outcome: approved