Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про вирішення спору щодо участі у вихованні сина [PERSON], [INFO], у якому просив зобовязати відповідачку [PERSON] надавати йому зустрічі із сином для спілкування і виховання не рідше двох разів на місяць у вихідні та святкові дні з 10 год. до 20 год. за межами приватного господарства, де проживає син, а також надавати можливість два рази на рік спільно відпочивати з ним протягом 12 днів кожен раз та відвідувати його місце проживання. В додатковій заяві позивач уточнив свої вимоги і просив зобовязати відповідачку надавати йому побачення з дитиною кожної другої та четвертої неділі місяця і в день народження сина з 10 до 20 години, призначити дні спільного відпочинку (оздоровлення) або відвідування його місця проживання два рази на рік влітку терміном на 12 днів з 18 липня по 29 липня та взимку (при досягненні сином 6-річного віку) 7 днів першої половини шкільних канікул. Свої вимоги мотивує тим, що розпорядженням органу опіки і піклування визначено спосіб його участі у вихованні дитини, однак, відповідачка ухиляється від його виконання, перешкоджає йому зустрічатись і спілкуватись із сином без її участі та участі її батьків. Відповідачка подала письмові заперечення на позов, в яких позов визнала частково, погоджується на зустрічі позивача із сином під її наглядом, не більше трьох годин в день, оскільки він хворіє і потребує постійного нагляду, дієтичного харчування та спокою. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав і пояснив, що з грудня 2009 року з відповідачкою проживають окремо. Їхній син [PERSON] проживає з відповідачкою. Він постійно приїжджав до сина, привозив кошти на його утримання, одяг, іграшки. Коли у вересні 2009 року дізнався, що син захворів, поїхав до нього в лікарню, цікавився діагнозом, давав кошти на лікування. З часом відповідачка почала обмежувати час його спілкування із сином, зустрічі мусили проходити в її присутності та присутності її батьків, що не давало йому можливості нормально спілкуватися з дитиною, тому він звернувся до органу опіки і піклування із заявою про визначення способу його участі у вихованні сина [PERSON]. Однак, відповідачка продовжувала обмежувати час його спілкування з дитиною, тому він був змушений звернутися з вказаним позовом до суду. При сприятливих погодних умовах з дитиною буде зустрічатися на свіжому повітрі, на природі, а при несприятливих - має намір знімати квартиру чи номер у готелі в м.Борщеві. До дитини відноситься з розумінням, насильно настоювати на зустрічах не може, зустрічатися буде з врахуванням інтересів дитини, її режиму дня, стану здоровя і побажання. Відповідачка позов не визнала, пояснила, що не чинила і не чинить позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною, тому його вимоги безпідставні. Син хворіє, йому встановлено діагноз ацетономічний синдром і тому потребує спеціальної дієти, спокою і постійного нагляду. Через хворобу у сина приблизно кожні два місяці стаються напади, він втрачає свідомість і вона викликає лікарів, а сама за тим часом надає дитині першу допомогу. Тому вона не заперечує проти зустрічей позивача із сином два рази на місяць під її наглядом і не більше трьох годин на день, оскільки більш тривалі зустрічі можуть негативно вплинути на стан здоровя дитини, і в її відсутності позивач не зможе при необхідності надати дитині першу допомогу. Представник органу опіки та піклування [PERSON] в судовому засіданні підтримав висновок Борщівської райдержадміністрації щодо участі позивача у вихованні дитини, вважає, що позивачу слід надати зустрічі з дитиною, однак він не повинен ці зустрічі використати на шкоду дитині. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Рішенням Борщівського районного суду від 12.03.2010 року за позовом відповідачки [PERSON] шлюб між нею та позивачем [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] . Дитина проживає з матірю в м.Борщеві Тернопільської області, а позивач батько дитини проживає окремо від дитини в м.Луцьк. Згідно ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний приймати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною і приймати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, перешкоджає тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч. 1, 2 ст.159 СК України). Між сторонами виник спір щодо участі позивача, який проживає окремо від дитини, у вихованні малолітнього сина [PERSON]. Розпорядженням голови Борщівської райдержадміністрації від 04.10.2010 року № 402 за заявою позивача визначено час та місце його побачень із сином [PERSON] особисто в м.Борщеві, без участі матері та інших родичів, не рідше двох разів на місяць у вихідні та святкові дні з 10 год до 20 год за межами приватного господарства, де проживає дитина. Відповідачка не заперечувала, що рішення органу опіки та піклування повністю не виконала, хоча з дитиною позивач зустрічався. Коли він приїжджав, вона завжди надавала йому можливість у її присутності гуляти з дитиною, навіть за несприятливих погодних умов. Згідно довідки Борщівської центральної районної комунальної лікарні від 27.11.2012 року № 271 [PERSON], [INFO], стоїть на обліку в дитячій консультації райлікарні з приводу ацетономічного синдрому та хронічного тонзиліту, вимагає індивідуального догляду, відповідної дієти. Неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в Тернопільській обласній дитячій лікарні (виписки № 10165 від 08.102010 року, № 7126 від 29.06.2011 року) та Борщівській ЦРКЛ (епікризи від 27.05.2010 року, 17.06.2011 року, 09.12.2011 року, 29.05.2012 року, 02.07.2012 року, 20.10.2012 року). З наданих відповідачкою копій вищезазначених епікризів встановлено, що [PERSON] у вказані періоди знаходився на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні Борщівської ЦРКЛ і йому було встановлено, зокрема, діагноз ацетономічний криз. Як вбачається з висновку Борщівської райдержадміністрації від 13.12.2012 року № 02-2374/2-38, орган опіки і піклування вважає за доцільне призначити позивачу [PERSON] побачення з малолітнім сином [PERSON] у останню суботу та неділю щомісяця з 10 до 20 год. та під час основної щорічної відпустки позивача з 9 до 19 год. за межами приватного господарства, де проживає дитина, у присутності матері та в межах території Борщівського району. Позивач по місцю роботи характеризується позитивно, проживає разом із дружиною в однокімнатній квартирі в м.Луцьк, проспект Соборності, 13/24. Оскільки позивач проживає окремо від сина і користується правом на його виховання в обмеженому вигляді, а також враховуючи малолітній вік [PERSON], стан його здоровя, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Враховуючи, що позивач з розумінням відноситься до того, що син в даний час є малолітнім, хворіє, суд прийшов до висновку, що він негативного впливу на дитину мати не буде, при спілкуванні з ним буде приймати участь у його вихованні, буде зустрічатися з врахуванням інтересів сина, враховуючи його побажання, стан здоровя і інші обєктивні причини. Встановлюючи порядок спілкування позивача із сином, суд вважає, що воно повинно мати позитивний педагогічний зміст, проходити у присутності матері, в населеному пункті, де проживає дитина, оскільки дитині, зважаючи на її захворювання, може бути потрібна допомога, яку мати, яка її постійно доглядає, зможе надати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З огляду на наведене слід визначити спосіб участі позивача [PERSON] у вихованні дитини, надавши йому право побачень із сином [PERSON], [INFO], два рази на місяць кожної другої та четвертої неділі з 10 год. до 15 год. за межами домоволодіння, де проживає дитина, в присутності матері [PERSON], а також кожного року в день народження дитини 07 липня - з 10 год. до 15 год. по місцю проживання дитини в присутності матері, а в решті позовних вимог відмовити за безпідставністю. На підставі ст.ст. 157, 159 СК України та

Outcome: partial