Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-22 00:00:00

У листопаді 2011 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому просив суд: винести рішення про усунення йому перешкод зі сторони відповідача [PERSON] в користуванні земельною ділянкою, площею 0,0675 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, селище міського типу [PERSON], вулиця Петровського, 139а, шляхом зобовязання [PERSON] знести самочинно споруджену на його земельній ділянці теплицю, частину бетонного паркану по довжині 4,49 м. зі сторони вулиці Петровського для можливості організації проходу та проїзду до його частини будинку, а також шляхом встановлення йому безоплатного земельного сервітуту для проходу через земельну ділянку відповідача до земельної ділянки загального користування, площею 5 кв.м., з метою обслуговування належної йому частини сараю з горищем. Крім того, просив зобовязати відповідача [PERSON] припинити користування частиною горища, яка знаходиться над належною йому частиною сараю по ширині 4,75 м. та довжині 5,43 м. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримав й просив його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представники [PERSON] й [PERSON] позовні вимоги не визнали й просили у їх задоволенні відмовити. При цьому вони пояснили, що теплиця та паркан споруджені ще до розподілу земельної ділянки й [PERSON] не чиняться перешкоди у користуванні належною йому частиною земельної ділянки, а також у проході по земельній ділянці відповідача. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявилися у судове засідання, дослідивши зібрані у судовому засіданні докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] та Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про визнання рішення селищної ради неправомірним, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, визнання права власності на частину земельної ділянки та про її поділ у натурі, про усунення перешкод у користуванні частиною будинку, горищем та колодязем. Рішенням Броварського міськрайонного суду від 03 липня 2009 року позов задоволено. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 08 жовтня 2009 року скасовано рішення суду першої інстанції від 03 липня 2009 року щодо позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку й про поділ її в натурі й у цій частині направлено справу на новий судовий розгляд. В решті рішення суду залишене без зміни. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2010 року позов задоволено частково. Визнано незаконним рішення виконкому Великодимерської сільської ради від 24 липня 1996 року № 50 в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки, площею 0,250 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлових будівель і господарських споруд, розташованої за адресою: вул.Петровського, 139 в с.Велика Димерка Броварського району Київської області. Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку від 20 грудня 2001 року, виданий на підставі рішення виконкому Великодимерської сільської ради від 24 липня 1996 року № 50 на імя [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,320 га, по вул.Петровського, 139 в с.Велика Димерка. Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку розміром 675,0 кв.м. (з урахуванням площі під будівлями) в тому числі й ділянки загального користування, площею 10 кв.м., що складає 27/100 частин від загальної площі земельної ділянки розміром 0,250 га, розташованої за адресою: вул.Петровського, 139 в с.Велика Димерка Броварського району Київської області. Розділено в натурі земельну ділянку розміром 0,250 га, розташовану за адресою: вул.Петровського, 139 в с.Велика Димерка Броварського району Київської області відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 102 від 08 липня 2010 року за варіантом № 2 відповідно до додатку № 2 та виділено в натурі: - [PERSON] ділянку, площею 1825,0 кв.м. (з урахуванням площі під будівлями), в тому числі ? частина земельної ділянки загального користування, площею 10,0 кв.м., що складає 73/100 частин від загальної площі земельної ділянки; - [PERSON] ділянку, площею 675,0 кв.м. (з урахуванням площі під будівлями), в тому числі ? частина земельної ділянки загального користування, площею 10,0 кв.м., що складає 27/100 частин від загальної площі земельної ділянки. Виділено ділянки загального користування, площею 20,0 кв.м., для обслуговування стін будинку та господарських будівель, шириною 1,0 м. в тому числі площею: - в точках «АБ» площею 5,0 кв.м.; - в точках «ЕЖНПСИРЕ» площею 15,0 кв.м. Лінії розподілу ділянок проходять: перша лінія: з точки «А», яка розділяє відрізок 6,86 м. межі по вул.Петровського на відрізки 5,75 м. ліворуч та 1,11 м. праворуч вздовж стіни господарської будівлі, що розташована з лівої межі земельної ділянки в точку «Б» (точка лінії розподілу цієї господарської будівлі); - з точки «Б» по лінії розподілу господарської споруди в точку «В»; - з точки «В» в точку «Т» - 0,97 м.; - точка «Г» розподіляє відрізок 47,73 м. лівої межі ділянки на відрізки 42,30 м. ліворуч та 5,43 м. праворуч. Друга лінія: з точки «Д», яка розділяє відрізок 24,88 м. межі по вул.Петровського на відрізки 20,39 м. ліворуч та 4,49 м. праворуч в точку «Е» (ріг будинку); - з точки «Е» вздовж стін будинку в точку «И»; - з точки «И» по лінії розподілу будинку в точку «К»; - з точки «К» під кутом 45 градусів в точку «Л» - 1,41 м.; - з точки «Л» в точку «М» - 55,56 м. Точка «М» розподіляє тильну межу ділянки на відрізки 24,30 м. ліворуч та 8,70 м. праворуч. Зобовязано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у користуванні належною йому частиною земельної ділянки, частиною будинку та частиною горища, розташованою над належною [PERSON] жилою кімнатою 2-1, площею 15,8 кв.м. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Київської області від 28 січня 2011 року скасовано рішення суду першої інстанції від 03 листопада 2010 року в частині визнання права власності на земельну ділянку за [PERSON] розміром 675,0 кв.м., й у задоволенні цих позовних вимог відмовлено. В решті рішення суду залишене без зміни. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Великодимерської селищної ради від 30 жовтня 2002 року № 156 присвоєно складовим домоволодіння в смт.Велика Димерка по вул.Петровського, 139 поштові адреси: частині [PERSON] вул.Петровського, 139 а, частині [PERSON] вул.Петровського, 139. З плану земельної ділянки по вулиці Петровського, 139 в смт. Велика Димерка (а.с.26) та доданих до справи фотокарток (а.с. 42-47) вбачається, що на виділеній частині земельної ділянки [PERSON] знаходиться частина теплиці відповідача [PERSON] Крім того, з вулиці частина земельної ділянки [PERSON] огороджена бетонним парканом, який споруджено відповідачем [PERSON] З копії рішення Великодимерської селищної ради від 20 квітня 2011 року (а.с.29) видно, що [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва, площею 0,0675 га, по вулиці Петровського, 139а в смт.Велика Димерка. Рішенням Великодимерської селищної ради від 26 серпня 2011 року № 130 затверджено технічну документацію із землеустрою й передано безкоштовно у власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,0675 га, по вулиці Петровського, 139а в смт.Велика Димерка. У судовому засіданні свідок [PERSON] дала покази про те, що зі сторони відповідача [PERSON] постійно чиняться перешкоди в користуванні належною [PERSON] земельною ділянкою. На ділянці самочинно розташована частина теплиці. Вхід на ділянку зі сторони вулиці Петровського загороджений бетонним парканом. Між позивачем та відповідачем існують конфлікті відносини. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом статей 78, 116 Земельного кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно із статтею 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що частина теплиці на належній земельній ділянці позивачу [PERSON] споруджена відповідачем самочинно без погодження із ним, після розподілу земельної ділянки у судовому порядку позивач не має можливості потрапити до виділеної йому частини через наявність бетонного паркану відповідача, то в цій частині позовні вимоги про знесення частини теплиці, а також частини бетонної огорожі є обґрунтованими й підлягають задоволенню. Підлягають задоволенню й вимоги про зобовязання відповідача припинити користування частиною горища [PERSON], а також в зобовязанні [PERSON] не чинити перешкод позивачу в користуванні належною йому частиною земельної ділянки та ділянки загального користування й в обслуговуванні належної частини сараю. Не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо встановлення сервітуту позивачу на земельній ділянці відповідача. У судовому засіданні позивачем не була доведена необхідність встановлення сервітуту й обтяження ним земельної ділянки відповідача. Не було визначено розмірів та меж цього сервітуту. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial