Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-23 00:00:00

08 лютого 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованому між ними 10 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, запис за №151. Мотивує свої вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2012 року і з цього часу вони припинили вести спільне господарство, у кожного з них окремий бюджет та разом вони не проживають. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони мають різні погляди на ведення домашнього господарства, використання сімейного бюджету. Також позивач зазначила, що після припинення сімейних відносин відповідач перестав забезпечувати сімю матеріально, чим поставив позивача з сином в складне матеріальне становище, тому просить стягнути з відповідача аліменти на сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, починаючи стягнення з дати подачі даного позову до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та показала, що з відповідачем шлюбні відносини припинені з листопада 2012 року, почуття любові та поваги до відповідача не має, просила строк на примирення не надавати, шлюб розірвати. Зазначила, що син [PERSON] проживає з нею, свого доходу дитина не має, його стан здоровя нормальний. Відповідач хронічних хвороб не має. Просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON]. Відповідачу [PERSON] судова повістка надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, але була повернута до суду по закінченню встановленого строку зберігання. Тому, відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року за №1618-ІV (далі - ЦПК України) суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином. (а.с.20, 21). В судовому засіданні 24 травня 2013 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, у відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, із свідоцтва про шлюб 1-БК №048471 виданого 10 лютого 2007 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 10 лютого 2007 року про що в Книзі реєстрації шлюбів в цей день відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві зроблено відповідний актовий запис за №151 і прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. (а.с.4). Із свідоцтва про народження 1-БК №091752 виданого 05 квітня 2007 року, вбачається, що [PERSON] народився 14 березня 2007 року у м.Києві, про що в Книзі реєстрації народжень 05 квітня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві зроблено відповідний запис за №827, і його батьками є: батько [PERSON], мати [PERSON]. (а.с.5). Із довідки виданої виконавчим комітетом Воронізької селищної ради Шосткинського району Сумської області 29.01.2013 року за №446 вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрована [INFO]. До складу її сімї входить: син [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Із паспорта громадянина України МВ 335995 виданого Шосткинським МРВ УМВС України в Сумській області 06 березня 2007 року вбачається, що [PERSON] народилася 27 березня 1987 року у смт Вороніж Шосткинського району Сумської області. (а.с.7). З довідки виданої Шосткинським МВ УДМС України в Сумській області вбачається, що [PERSON], [INFO], по обліках не значиться. (а.с.11). Із інформації наданої Державною міграційною службою України вбачається, що [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованим за адресою: [INFO]. (а.с.13). Судом встановлено, що на даний час подружні відносини між сторонами припинені, вони не мають взаємних почуттів, не несуть взаємних обовязків, кожен має особисте життя, що згідно із ст.112 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року за №2947-ІІІ (далі СК України) є підставою до розірвання шлюбу. Згідно із ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. За таких обставин, зважаючи на те, що позивач [PERSON] на примирення не згодна, а відповідач [PERSON] в судове засідання заперечення проти позову не надав, суд вважає, що їх сімя розпалася остаточно, і тому цей шлюб необхідно розірвати. Крім того, згідно із ст.180 СК України батьки повинні утримати дитину до її повноліття. Згідно із ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст.ст.183, 184 СК України, суд може визначити аліменти в частці від заробітку або в твердій грошовій сумі. Зважаючи на те, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], який потребує матеріальної допомоги, а відповідач не надав ніяких доказів, що він не може надавати матеріальну допомогу, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON]. Спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає, дитина проживає з матірю. Розподіл судових витрат між сторонами провести у відповідності до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved