Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Державного підприємства Красноармійськвугілля про відшкодування моральної шкоди у звязку з травмою на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 2011 року по 2012 рік він працював гірничим робітником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті у ВП Шахта Стаханова ДП Красноармійськвугілля. Під час виконання трудових обовязків він отримав трудове каліцтво. А саме 27 лютого 2012 року в другу зміну на дільниці МДВ при виконанні наряду стався обрив ручної лебідки з крюку, внаслідок чого він впав та вдарився тімяною ділянкою зліва об підошву виробки та лебідка вдарила його по правій нозі. В результаті нещасного випадку, повязаного з виробництвом, йому було встановлено діагноз закритий перелом зовнішньої щиколотки заднього краю в/гомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням, забій садно тімяною ділянкою зліва. 05.07.2012 року МСЕК йому встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності. Внаслідок нещасного випадку він був змушений знаходитися на лікарняному, проходити медичні обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури. В результаті нещасного випадку йому заподіяна моральна шкода, а саме він відчуває психологічні страждання, які негативно впливають на образ його життя. З моменту нещасного випадку і до теперішнього часу він відчуває сильне душевне хвилювання, він до сих пір має проблеми зі сном, постійно роздратований, відчуває загальну слабкість, загальний біль отриманої травми підсилюється при психоемоційному навантаженні, зміні погодних умов, які негативно впливають на отриману травму у місці травмування. На протязі року він вимушений переносити та терпіти наслідки отриманої травми, які виражаються в сильних больових відчуттях. Тривале лікування порушило його професійні плани, оскільки він отримав не зворотні наслідки у своєму здоровї, втратив можливість отримувати підвищення на роботі, оскільки частина робочих професій для нього закрита у звязку з невідповідністю фізичного стану здоровя вимогам, що предявляються до працівників. Його було звільнено за п. 2 ст. 40 КЗпП України з причини встановлення інвалідності, тому він втратив можливість отримувати заробітну плату. Всі ці події позначилися на його здоровї та психіці, він знаходиться в пригніченому стані. Всі ці фактори викликають негативні емоції і переживання. Порушено його нормальні життєві звязки, йому доводиться докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, заподіяну в результаті трудового каліцтва, в розмірі 60000 грн. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи позовні вимоги викладеними в позовній заяві обставинами. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, пояснив, що позивачем не надано достатніх доказів щодо заподіяння йому моральної шкоди у вказаному розмірі. Згідно акту розслідування нещасного випадку однією з причин травмування позивача є порушення ним правил безпеки, за що йому було наказом по шахті оголошено догану. Крім того, позивачу [PERSON] соціального страхування було виплачено одноразову допомогу та щомісячно виплачуються страхові виплати втраченого заробітку. Вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди позивачу не повинен перевищувати 5 тисяч грн. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Димитрові Донецької області до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому просить винести рішення на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач працював гірничим робітником підземним 3 розряду у ВП Шахта Стаханова ДП Красноармійськвугілля з 28.11.2011 р. по 23.07.2012 р., звільнений за ст.40 п.2 КЗпП України (а.с. 6). 27.02.2012 року з позивачем під час виконання ним трудових обовязків стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого позивачу був встановлений наступний діагноз: закритий перелом зовнішньої щиколотки заднього краю в/гомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням, забій садно тімяною ділянкою зліва, що підтверджується актом № 5 від 01.03.2012 р. форми Н-1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, а також актом від 01.03.2012 р. форми Н-5 розслідування нещасного випадку на виробництві. Особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, зазначені сам постраждалий [PERSON], гірничий майстер [PERSON], заступник начальника дільниці МДВ [PERSON] (а.с.7-10). За порушення правил безпеки позивачу наказом по шахті від 06.07.2012 року № 03/110ТБ оголошено догану (а.с. 26). Позивач у звязку з травмою, отриманою на виробництві, знаходився на стаціонарному лікуванні у Димитровській центральній міській лікарні з 27.02.2012 р. по 14.03.2012 р. та в лікарні ДОКТМО в м. Донецьку з 02.04.2012 р. по 17.04.2012 р. (а.с. 12-13). 05.07.2012 року МСЕК позивачу у звязку з нещасним випадком на виробництві встановлена 3 група інвалідності та 60% втрати професійної працездатності на строк до 01.08.2013 року (а.с. 11). Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Про наявність права на відшкодування моральної шкоди потерпілій особі внаслідок нещасного випадку на виробництві зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту „б підпункту 4 пункту 3 статті 7 Закону України Про страхові тарифи на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України Про внесення змін до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (справа про страхові виплати), де в абзаці 9 пункту 5 мотивувальної частини зазначено, що: положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону N 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок [PERSON], яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону N 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Враховуючи надані суду докази, суд вважає, що внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачеві заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у звязку з каліцтвом, внаслідок якого його визнано інвалідом 3 групи та встановлено 60% втрати професійної працездатності, у душевних стражданнях, повязаних з наслідками цього каліцтва, у зміні звичного перебігу життя, зокрема необхідності тривалий час лікуватися. Але сума, в яку позивач оцінив заподіяну моральну шкоду і яка за його оцінкою становить 60000 гривень, є завищеною і не відповідає отриманим ним моральним стражданням. При визначенні суми відшкодування заподіяної позивачеві моральної шкоди суд враховує наявність встановленої вини позивача у нещасному випадку. З урахуванням вини позивача у нещасному випадку, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним у відшкодування позивачеві заподіяної йому моральної шкоди стягнути з відповідача на користь позивача 20000 гривень. Крім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України, враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 114,70 грн., оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України Про судовий збір звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду. На підставі статей 23, 1167, 1193 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial