Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-27 00:00:00

17.03.2009 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до приватної агрофірми Надбужжя, Камянка-Бузької міської ради, третя особа комунальне підприємство Львівської обласної ради Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання права власності. В попередньому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що 23.05.2002 року між ним та ПАФ „Надбужжя було укладено договір оренди нежитловою будівлею корівника, загальною площею 1486,6 м.кв., що знаходиться за адресою: с.Тадані, вул.Колгоспна, 2-а, Камянка-Бузького району. Дане приміщення на момент укладення договору оренди являло соою незавершене будівництво. Договір оренди укладений терміном на пять років, і умовами договору передбачено, що якщо кожна із сторін до закінчення договору не заявить про намір його розірвати, то такий договір пролонговується на пять років. Позивач зазначає, що даний договір розірванню в односторонньому порядку не підлягає, у звязку з цим, строк дії договору закінчується в 2012 році. Відповідач ПАФ Надбужжя являється власником обєкта оренди. У звязку з наявністю у ПАФ Надбужжя податкової заборгованості, податковим керуючим було дано дозвіл реалізувати незавершене будівництво чотирьохрядного корівника с.Тадані, вул.Колгоспна, 2-а, Камянка-Бузького району Львівської області, яке знаходилося у податковій заставі, а за одержані кошти було зобовязано ПАФ Надбужжя погасити податковий борг. Орендуючи приміщення і маючи намір викупити обєкт оренди, позивач оплатив відповідачу кошти в касу згідно прибуткових касових ордерів, після чого кошти були вилучені податковими органами в ПАФ Надбужжя. Позивач неодноразово вживав спроби до нотаріального оформлення договору купівлі-продажу викупленого майна ПАФ Надбужжя, однак відповідач від укладення такого договору ухилявся, договір оренди не розірвано. Позивач вважає, що має право в судовому порядку ставити вимогу про визнання за ним право власності на нерухоме майно, оскільки проведено оплату вартості нерухомості готівковими коштами в касу відповідача, проте на протязі всього часу відповідач не вчиняє дій, які б призвели до укладення договору куплі-продажу. В ході розгляду цивільної справи 27.05.2009 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, де просить визнати за ним право власності в цілому на нежитлову будівлю (пилораму), А-1 загальною площею 1486,6 м.кв., що знаходиться за адресою: с.Тадані, вул.Колгоспна, 2-а, Камянка-Бузького району Львівської області. В судове засідання позивач не явився, про день, час і місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач, приватна агрофірма Надбужжя, в судове засідання не явився, про день, час і місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач, Камянка-Бузька міська рада, подав заперечення на позовну заяву, в якій просив в задоволенні позову відмовити, оскільки позивач не звертався із заявою про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно, представник відповідача не наполягав на фіксуванні судового засідання технічним засобом, в подальшому в судове засідання не явився, про день, час і місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи комунального підприємства Львівської обласної ради Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації в судове засідання не явився, про день, час і місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Під час розгляду справи по суті було подано позов [PERSON] як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, до відповідача [PERSON] до приватної агрофірми Надбужжя, Камянка-Бузької міської ради, третя особа комунальне підприємство Львівської обласної ради Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації, в якому тертя особа [PERSON] просить визнати недійсним договір оренди від 14.04.2005 року укладений між [PERSON] та ПАФ Надбужжя і в задоволенні позову [PERSON] просить відмовити, в подальшому в судове засідання не явився, про день, час і місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність сторін, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення. Суд, перевіривши матеріали та дослідивши дійсні обставини справи суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі, і у відмові в позові третьої особи [PERSON] внаслідок наступного. Ч. 1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачає право на ефективне мирне володіння майном. Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є правочини та також юридичні факти. Крім цього, у окремих випадках, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, і одни із способів захисту порушеного або оспорюваного права є визнання права а також припинення дії, яка порушує право. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. У відповідності зі ст. 638 ЦК України, правочин у вигляді договору вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Згідно ст.316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Крім цього, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян. Згідно ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин (частина 1 статті 318 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації такого права. Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 р. було затверджено Тимчасове положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке визначає порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні і спрямоване на забезпечення - 2 - визнання та захисту цих прав, створення умов для функціонування нерухомого майна, активізації інвестиційної діяльності. Відповідно до п. 1.4 Тимчасового положення державна реєстрація прав власності на нерухоме майно це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у звязку з виникненням, існуванням або припиненням прав власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням обєктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів. Пунктом 1.6 Тимчасового положення визначено, що реєстрації підлягають права власності при наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію прав власності на ці обєкти. Пунктом 1.9 Тимчасового положення передбачено, що держателем Реєстру прав є Мінюст, який забезпечує функціонування Реєстру. Згідно з ст.17 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмеженьдержавній реєстрації підлягають заявлені речові права на нерухоме майно за наявності документів, що підтверджують вчинення правочинів щодо таких об'єктів, посвідчених відповідно до закону, або свідчать про наявність інших, передбачених законом підстав. Згідно з ст.19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а відповідно до ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Що стосується вимог позивача про визнання за ним права власності судом констатується, що у відповідності до положень статті 392 ЦК України власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право. Згідно п.4.1. договору оренди 23.05.2002 року, укладеного між [PERSON] та ПАФ „Надбужжя терміном на пять років. Згідно п.4.2. згаданого договору передачено, що якщо кожна із сторін до закінчення договору не заявить про намір його розірвати, такий договір пролонговується ще на пять років. Крім цього, згідно п.9.1. договору, даний договір розірванню в односторонньому порядку не підлягає. Оскільки сторони в судовому порядку договір не розривали, або в будь-який інший спосіб не оспорювали істотні умови договору, суд вважає за підставні посилання позивача на той факт, що строк дії договору закінчується в 2012 році. Відповідач по справі ПАФ Надбужжя являється власником обєкта оренди, що вбачається згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №556555, виданого виконкомом Камянка-Бузької міської ради Львівської області 10.08.2004р. на підставі рішення виконкому Камянка-Бузької міської ради №457 від 28.11.2003року, які ткож не відмінені і не скасовані. Відповідач по справі ПАФ Надбужжя при існуючій податковій заборгованості 16.12.2003р. звернувся з письмовою заявою до Камянка-Бузької міжрайонної державної податкової інспекції про надання дозволу на оренду з правом викупу спірного приміщення, внаслідок чого було дано дозвіл ПАФ Надбужжя реалізувати нежитлову будівлю загальною площею 1486,9 м2 за адресою в с.Тадані по вул.Колгоспна, 2-а, Камянка-Бузького району Львівської області, яке знаходиться у податковій заставі, за умови спрямування одержаної від реалізації активів в рахунок погашення податкового боргу виручки на суму 17786 грн. без ПДВ. Згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів кошти в касу ПАФ Надбужжя надійшли від [PERSON], про що підтверджують акти про спрямування готівки в рахунок погашення податкового боргу платника податків. Згідно п.5.2. Статуту ПАФ Надбужжя директор розпоряджається майном та фінансовими засобами агрофірми, а згідно рішення виконкому Камянка-Бузької міської ради № 457 від 28.11.2003 року форма власності ПАФ Надбужжя є приватною. Поскільки судом встановлено, що позивач повністю виконав договір, заплативши відповідачу передбачені кошти, а відповідач ПАФ Надбужжя перерахував в рахунок погашення заборгованості, тоді як відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення правочину, а договір оренди є чинним, оскільки, згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлені вільним волевиявленням дієздатних сторін. Вимоги третьої особи [PERSON], яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, є безпідставні, оскільки останній не був стороною договору, а вимоги майнового характеру не є предметом даного сопору, оскільки [PERSON] майнових зобовязань перед [PERSON] не має, а відповідно до вимог ст. 373 ЦПК України питання про відстрочку, розстрочку виконання рішення, зміну чи встановлення іншого способу і порядку виконання може бути розв'язане за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміни чи встановлення способу та порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін та в виключних випадках може розстрочити, змінити або встановити спосіб та порядок виконання рішення суду. Виконання рішення суду є невід'ємною частиною права на справедливий суд, а судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України відповідно до ст.124 Конституції. Виконання рішення суду в цивільній справі, на яке покликається тертя особа, звертаючись до суду, здійснюється відповідно до статей 367-389 Цивільного процесуального кодексу, Закону Про виконавче провадження, Інструкції Міністерства юстиції Про проведення виконавчих дій. Саме заміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. Однак третя осба яка заявляє самостійні вимоги [PERSON] просить визнати недійсним договір оренди укладений між [PERSON] та ПАФ Надбужжя, не будучи при цьому стороною договору і не звертаючись із заявою про зміну способу примусового виконання виконавчого листа. Таким чином третьою особою в заяві ставляться питання, які не віднесені до предмету спору, а віднесені способу, поряду та процедури виконання рішення суду, та таким чином заява третьої особи задоволенню не підлягає. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved