Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-01 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, після смерті батька, [PERSON], який помер 8 січня 2008 року, їм у спадок перейшов житловий будинок № 17 по вул. Юності в м. Носівка Чернігівської області. В належному їм будинку зареєстрований [PERSON], який з дня реєстрації по місцю своєї реєстрації не проживає, комунальні послуги не оплачує, витрат по утриманню будинку не несе, речей, які б йому належали, в будинку не має. Позивачі просили суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком № 17 по вул. Юності в м. Носівка Чернігівської області. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], позов підтримали, пояснили, що їх батько приписав свого рідного брата (відповідача) з тим, щоб він мав можливість влаштуватись на роботу. З часу прописки відповідач не проживав в будинку, речей не залишав. В січні 2013 року відповідач відновив втрачений ним паспорт, вчинив сварку з ними. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, направила листа, в якому зазначила, що позов підтримує, просить справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся листом та по мобільному телефону через [PERSON], з якою в даний час співмешкає в м. Ніжині. Суд проводить заочний розгляд справи у відсутності відповідача за наявними у справі доказами, оскільки позивачі не заперечували проти такого розгляду справи. Вислухавши пояснення позивачів, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 17 по вул. Юності в м. Носівка Чернігівської області належить позивачам, що підтверджується копією рішення Носівського районного суду від 31 жовтня 2008 року (а.с. 9). В судовому засіданні встановлено, що позивачі прийняли спадщину після смерті свого батька, інших спадкоємців немає. Позивачі є власниками житлового будинку № 17 по вул. Юності в м. Носівка Чернігівської області. [PERSON] зареєстрований в житловому будинку № 17 по вул. Юності в м. Носівка Чернігівської області, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Носівської міської ради (а.с. 11). В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] стверджували, що [PERSON] ніколи не проживав та не проживає в даний час в будинку позивачів, особистих речей в будинку не має, комунальні послуги та квартирну плату не сплачує, земельною ділянкою не користується. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] в даний час проживає в [INFO]. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд приймає до уваги той факт, що на час розгляду справи в суді відповідач не ставить питання ні про вселення, ні про зобовязання позивача не вчиняти перешкод в користуванні жилим приміщенням. Таким чином, оцінюючи у сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що відповідач вибув на постійне проживання в інше житлове приміщення, не проживає в будинку позивача більше шести місяців, а тому втратив право користуватися його житловим приміщенням з дня вибуття. За таких обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими на законі і підтверджені доказами, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 114,70 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 1). Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved