Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-30 00:00:00

09.11.2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Заводського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі Заводського ВДВС), треті особи: [PERSON], [PERSON] про зняття арешту з майна - квартири [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON]. У позові позивачка вказала, що вона є спадкоємцем померлої 12 травня 2011 року [PERSON], якій на праві власності належала квартира за вище вказаною адресою на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.10.2006 року. Зазначила, що на даний час не може реалізувати своє право на спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину, у звязку з тим, що постановою державного виконавця Заводського ВДВС АЕ №420290 від 28.08.2007 року на вказану квартиру накладено арешт (запис №5575532 у Державному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 30.08.2007 року), як на майно боржника [PERSON] який ніколи не був власником даної квартири. За сплином часу Заводським ВДВС виконавче провадження було знищено, а арешт з квартири не знятий. З метою подальшого оформлення спадщини просила зняти арешт з квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача зявилася, пояснила, що перевірити виконавче провадження та надати постанову, якою було накладено арешт на зазначену квартиру не має можливості, оскільки відповідно Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Міністерством юстиції України № 2274 від 25.12.2008 року було проведено знищення виконавчих проваджень термін зберігання, яких закінчився. У звязку з тим, що боржник за виконавчим провадженням [PERSON] не є власником спірної квартири, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Треті особи у судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надсилали. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], померлої 12 травня 2011 року, позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після померлої у вигляді квартири [ADDRESS], що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.9, 13). При вчиненні нотаріальної дії нотаріусом було виявлено, що постановою державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ АЕ №420290 від 28.08.2007 року (запис №5575532 у Державному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 30.08.2007 року) на вище вказану квартиру накладено арешт. (а.с.26). Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. У судовому засіданні було встановлено, що зазначений арешт на майно було накладено під час проведення державним виконавцем Заводського ВДВС виконавчих дій під час примусового виконання виконавчого листа №1-290/2007, виданого 17.07.2007 року Заводським районним судом м.Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу. На підставі пояснень сторін було встановлено, що [PERSON] ніколи не був власником спірної квартири, що підтверджується також письмовими доказами по справі (витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.06.2012 року, довідкою ММБТІ від 25.07.2012 року, копією свідоцтва про право власності на житло від 16.10.2006 року), в період проведення виконавчих дій [PERSON] проживав як співмешканець [PERSON] у кв.№38 по вул.Генерала Карпенко,6 у м.Миколаєві, дана адреса зазначена у виконавчому листі як адреса боржника, що ймовірно і стало підставою для винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту на вказане нерухоме майно. Згідно пояснень представника відповідача, виконавче провадження під час якого накладено арешт на зазначену квартиру відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Міністерством юстиції України № 2274 від 25.12.2008 року було знищено у звязку із закінченням терміну зберігання. На сьогоднішній день виконавче провадження за вище вказаним листом №1-290/2007 поновлено (постанова про відкриття ВП № 33459229 від 18.07.2012 року, постанова про арешт майна боржника від 18.07.2012 року), але під час проведення виконавчих дій державним виконавцем не виявлено майна, зареєстрованого за [PERSON] Згідно ст.1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, як померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Зі змісту ст.386 ЦК України вбачається, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Згідно ст.391 ЦК України, вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно з ч.1 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, враховуючи вище викладене та приймаючи до уваги відсутність підстав для накладення арешту на спірну квартиру у виконавчому провадженні, боржником за яким є [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved