Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 15663 грн., посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не виконала зобовязань за кредитним договором №1428 від 29.09.2008 р., за яким відповідач [PERSON] є поручителем, що також не виконав своє зобовязання. Представник позивача позов підтримала, суду дала пояснення, аналогічні викладеному у позові. Доповнила, що додаткові відсотки нараховуються автоматично з моменту початку заборгованості по кредиту, додаткових рішень не треба. Представник відповідачки позов не визнав, суду усно та письмово пояснив, що відповідачка підписала тільки другу сторінку Договору і вважала, що відсоткова ставка дорівнює 5% річних, додатковий договір вона не підписувала. Позивач не є фінансовою установою, тому не має право на стягнення відсотків за користування кредитом, а сам кредит вона погасила повністю. Додаткова відсоткова ставка є штрафною санкцією, тому до неї треба застосувати позовну давність. Строк предявлення вимог дол. поручителя скінчився. Відповідач [PERSON] у судові засідання не зявлявся, про причину неявки не повідомляв, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. У судовому засіданні досліджені докази: кредитний договір №1428 від 29.09.2008 р.; заява па видачу кредиту; графік сплати кредиту; договір поруки №1104 від 29.09.2008 р.; анкета позичальника; додатковий договір №1 від 29.09.2010.; розрахунок заборгованості; видатковий касовий ордер №1160; копії листів-повідомлень; методика розрахунку відсотків та додаткових відсотків; заперечення проти позову; прибуткові касові ордери; письмові пояснення представника позивача; свідоцтво про реєстрацію у якості фінансової установи; платіжні доручення на оплату судових витрат. В судовому засіданні встановлено, що 29 вересня 2008 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №1428 ([PERSON]), відповідно до п.п.1.1 якого згідно видаткового касового ордеру №1160 від 29.09.2008 р. їй було надано кредитні кошти у розмірі 4000 грн. строком па 24 місяці зі сплатою 60% річних на підставі п.3.1 Договору. Додатковим договором №1 від 29 вересня 2010р. строк дії Договору був подовжений до 29.09.2011 р.. Станом на 31 травня 2012 р. у [PERSON] перед позивачем виникла заборгованість у сумі 15663 грн., яка складається з залишку основної суми кредиту - 3825 грн., відсотків за користування кредитом 4192,22 грн., додаткової відсоткової ставки 7645,78 грн.. Вказана сума на підставі ст.ст. 526, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Суд не приймає у якості заперечень відповідачки посилання на не підписаний перший аркуш Договору, бо нею не надано доказів того, що вона внаслідок особливостей психічного та/або інтелектуального стану дійсно вважала, що на час видачі кредиту під час світової фінансової кризи та ще й у кредитній спілці можлива ставка в розмірі 5% річних. Не надано суду і доказів того, що відповідачка не підписувала Додаткову угоду №1 від 29.09.2010р.. Надані відповідачкою квитанції про сплату за договором враховані у розрахунку заборгованості, позивач зареєстрований у якості особи, що надає фінансові послуги, тому суд не приймає до уваги і посилання на неправильний розрахунок заборгованості та відсутність у позивача права на нарахування відсотків за Договором. З п.7.3, п.5.4.4 Договору вбачається, що додаткова відсоткова ставка, яка нарахована позивачем згідно п.3. Договору за своєю суттю є передбаченою Договором на підставі ст.611 ЦК України відповідальністю за порушення зобовязання. При ньому вказаний у цій статті перелік не є вичерпним. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, передбачена Договором додаткова відсоткова ставка не є неустойкою, а тому суд не застосовує до вимог про її стягнення позовну давність згідно ст.257 ЦК України. Разом з цим, не підлягають задоволенню позовні вимоги до [PERSON], оскільки відповідно до ст. 559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. З п.4.1 договору поруки вбачається, що строк його дії визначений не був (а.с.12), тоді як згідно п.п.2.1 Додаткової угоди №1 до Договору кредит був наданий строком до 29.09.2011 р. (а.с.15).,коли у позивача виникло право вимоги. Позивач звернувся з позовом 05 червня 2012 р., тобто з пропуском передбаченого ст.559 ЦК України 6-ти місячного строку. З відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 214,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial