Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 34,70 кв.м., яка розташована за адресою: Рівненська область, м. Костопіль, вул. Нова. 1Б, кв. 82 - шляхом продажу, виселити відповідачів з будинку зі зняттям з реєстраційного обліку та стягнути судові витрати по справі. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання представник позивача не з"явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримав повністю, просить задоволити. Не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки до суду відповідачів. Відповідачі в судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно ст.74 ЦПК України. За згодою представника позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, з"ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Встановлено, що 22 травня 2008 року позивачем на підставі кредитного договору № ROT0GА0000000733 відповідачу [PERSON] надано кредит у розмірі 21929,06 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення не пізніше 23 травня 2013 року. Пунктом 8.1 передбачено обов'язок позичальника щомісячно в період з 10 по 15 число сплачувати банку кошти ( щомісячний платіж ) в сумі 544,28 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді. У відповідності до ст.525, 526, аб.1 ч.1 ст.530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У відповідності до ст.610, 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Аналогічне передбачено і пунктом 2.3.3 кредитного договору. Всупереч наведеним нормам закону та умовам договору відповідачем порушено строки погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно розрахунку станом на 03 січня 2012 року заборгованість за кредитним договором становить 16379,90 доларів США, що за курсом НБУ складає 130711,62 грн. 25 жовтня 2011 року позивач надіслав на адресу відповідача [PERSON] письмову вимогу про усунення порушення зобов"язань за кредитним договором. Однак, відповідач свої зобов"язання не виконала та заборгованість не погасила. Для забезпечення виконання зобов"язання за кредитним договором 22 травня 2008 року між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки, відповідно до якого відповідачі надали в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Пунктом 2 укладеного сторонами договору іпотеки встановлено, що іпотекою забезпечується виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором від 22 травня 2008 року № ROT0GА0000000733. У випадку порушення позичальником будь-якого із зобов"язань, передбачених умовами кредитного договору, позивач згідно п.16.7.1, 16.7.2, 16.9 має право звернути стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відтак, вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором не суперечить договору та чинному законодавству, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо заявленої позивачем вимоги про виселення відповідачів та зняття їх з реєстраційного обліку, то суд вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних мотивів. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. Разом з тим, в ч.1 ст.40 цього ж Закону зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку» законодавець встановлює певний порядок дій банку : після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч.3 ст.109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч.1 ст.35 Закону України Про іпотеку. Проте, в матеріалах справи відсутня підтвердження про отримання відповідачем письмової вимоги про добровільне звільнення квартири, будь-яких інших доказів щодо дотримання банком процедури виселення позивачем не надано. Оскільки відсутні докази виконання приписів, встановлених ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку»та ч.3 ст.109 ЖК України щодо примусового виселення відповідачів із квартири, на яку здійснюється звернення як на предмет іпотеки, то такі позовні вимоги не можуть бути задоволені, так як на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя щодо звільнення вказаного житлового приміщення його мешканцем в розумінні вимог ст.3 ЦПК України щодо права особи для звернення до суду за захистом. Виходячи з викладеного не підлягає до задоволення і вимога позивача про зняття відповідачів з реєстраційного обліку. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 1307,12 грн., які підтверджені документально. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed