Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-18 00:00:00

У серпні 2012 р. [PERSON] предявив до суду позов, яким просив стягнути зі своєї повнолітньої доньки [PERSON] аліменти на своє утримання в розмірі 350 грн. щомісячно. Вимоги обґрунтував тим, що є пенсіонером, хворіє, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги від доньки. В судовому засіданні позивач із представником на задоволенні своїх вимог наполягав, Позивач визнав, що отримує пенсію, розмір якої на місяць складає приблизно 1500 грн. [PERSON] пояснив, що те, що його донька має на утриманні дітей, його не цікавить. Підтвердив те, що довідки про інвалідність він не має. Відповідачка з представником заперечували проти задоволення позову. Пояснили, що [PERSON] з народження у 2006 р. молодшої доньки і по 2011 р. перебувала у відпустці по догляду за дитиною і на утриманні свого чоловіка [PERSON], тільки зараз приступила до виробничої практики для постійного працевлаштування за направленням від центру зайнятості, через що допомогу по безробіттю не отримує. Пояснила, що матеріальної можливості надавати допомогу батькові вона немає. Крім того, вона допомагає своїм повнолітнім дітям в основному за рахунок свого чоловіка, який не є їм батьком. Старший син проживає разом з нею. Суд, заслухавши пояснення сторін і їх представників, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Встановлено, що позивач, [INFO], є пенсіонером з 2000 р., перебуває на обліку як такий, що переніс резекцію шлунку, має гастрит культі шлунка, має ознаки церебрального атеросклероза, судинної енцефалопатії (а.с.2, 32, 41). На теперішній час не працює, працював ще на початку січня 2012 р. робітником з обслуговування Миколаївської ЗОШ №11 (а.с.14). Згідно квитанцій у серпні - жовтні 2012 р. купляв терапевтичні лікарські засоби, лікарських приписів на них немає (а.с.42-43). Відповідачка, [INFO], є його донькою (а.с.37). Обставинами, що не підлягають доказуванню в даній справі у звязку з їх встановленням рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2012 р. по справі №2/1416/952/2012 є те, що сторони є батьком і донькою, кожному з них належить по ? частини квартири [ADDRESS]. Цим самим рішенням суду між [PERSON] і [PERSON] було визначено порядок користування квартирою №59 по вул. Миколаївській, 34-Б у м. Миколаєві з виділенням кожному по окремій ізольованій кімнати і залишенням кухні, коридору, туалету, ванної у загальному користуванні та з відкриттям на [PERSON] окремого особового рахунку. Також зобовязано [PERSON] на чинити перешкод [PERSON] у користуванні вказаною квартирою шляхом надання їй комплекту ключів від вхідних дверей у квартирі і вирішено вселити її у житлову кімнату площею 18,3 кв.м. (а.с.44-45). Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2012 р. в частині вселення [PERSON] до вказаної кімнати при примусовому виконанні, за визнанням сторін, досі не виконано (а.с.46,47). Позивач в судовому засіданні категорично заперечив можливість пустити доньку з дітьми проживати до квартири через гостру неприязнь до них. Як вбачається з розрахункових книжок по оплаті комунальних послуг, долучених в копіях до справи, та пояснень сторін, особові рахунки на дану квартиру розподілені і житлово-комунальні послуги оплачуються на займані кімнати кожним окремо. [PERSON] згідно довідки ЖЕК №15 ЖКП ММР «Південь» від 31 жовтня 2012 р. №4331, має у користуванні кімнату площею 18,3 кв.м. у квартирі [ADDRESS], де зареєстровані з 20 лютого 2009 р. її донька [PERSON], [INFO], та з 17 жовтня 2008 р. син [PERSON], [INFO]. Відповідачка [PERSON] є громадянкою [PERSON] Федерації і приїхала на постійне місце проживання до України у листопаді 2004 р. Проживає у [INFO], де й зареєстрована разом зі своїм чоловіком [PERSON], шлюб з яким уклала 12 серпня 2005 р., спільною з ним донькою Вікторією, [INFO], і непрацездатною матірю чоловіка, [INFO] (а.с.36, 38, 39). Згідно довідок з місця роботи [PERSON] від 03 вересня 2012 р. №№288, 289, його заробіток з лютого по липень 2012 р. в середньому складає приблизно по 2000 грн., до 10 січня 2012 р. він також сплачував аліменти (а.с. 34,35). Відповідно до довідки Ленінського районного центру зайнятості від 23 жовтня 2012 р. №05-5208, [PERSON] перебувала на обліку як безробітна і за період з липня по вересень 2012 р. отримала допомогу на суму 1421,42 грн. Згідно довідки міської дитячої поліклініки №3 від 08 листопаду 2012 р. №406, молодша донька [PERSON] з народження страждала гіпотрофією 1 ст., анемією 1 ст., кардіопатією, рахітом, синдром порушень рухів. Знаходилася у групі підвищеного ризику з діагнозами гіпертонічний лікворний синдром. Соматично слабка. У відповідачки є двоє повнолітній дітей від [PERSON], який помер у Росії 14 березня 2003 р- Юматова [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. [PERSON] продовжує навчання на денному відділені Миколаївського професійного ліцею торгівлі з 01 вересня 2012 р. по 20 січня 2014 р. за рахунок бюджету і перебуває на неповному державному забезпеченні. Свідок [PERSON], донька відповідачки, суду показала, що позивач є її дідусем. У квартирі, де зареєстрована не проживає, так як дідусь не пускає. Старший брат проживає із матірю. Вона проживає цивільним шлюбом окремо від матері, працевлаштована і має заробітну плату у 1000 грн. на місяць. Інколи вона та брат просять у матері в борг гроші, яка вона просить у свого чоловіка, а потім їй віддають, оскільки у матері складне матеріальне шовище. Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише тоді, коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК України). Відповідно до аналізу ч. 1 ст. 204 СК України у взаємозвязку зі статтями 154, 155 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обовязків щодо дочки, сина, може мати місце за обставин, з якими закон імперативно приписує виконання таких обовязків - неповноліття дитини або непрацездатність повнолітньої доньки, сина. Відповідачка свої заперечення проти позову ухиленням [PERSON] від виконання батьківських обовязків відносно неї за обставин її неповноліття або непрацездатності у повнолітньому віці не обґрунтовувала. Згідно з ч.2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та х батьків. Дружина позивача, за визнанням сторін, померла, про наявність інших дітей, окрім відповідачки, вони суду не повідомили. З врахуванням наведених обставин по справі, суд вважає за можливе задовольнити позов [PERSON]А частково, визначивши йому аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 120 грн., стягуючи їх щомісячно з [PERSON] від дня предявлення позову й пожиттєво. У відповідності до ч. 1,3 ст. 82 ЦПК України, враховуючи майновий стан [PERSON], суд вважає за необхідне звільнити її від сплати судового збору у розмірі 73,36 грн., який слід було стягнути з неї пропорційно задоволеним позовним вимогам згідно положень ч. 1, 2 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial