Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що 01 квітня та 05 травня 2010 року відповідач позичив у нього 10400,00 грн. які зобов»язався повернути разом з відсотками до 01 червня 2010 року. Вказував, що відповідач свого зобов'язання не виконав, борг не повернув, через що він змушений звернутися до суду. Посилаючись на норми ст.. 625,1050 ЦК України просив стягнути з відповідача на свою користь борг, за договором позики від 01 квітня 2010 року, з врахуванням індексу інфляції - 5704,4 грн., три відсотки річних простроченої суми - 440,92 грн.; за договором позики від 05 травня 2010 року, з врахуванням 54% - 8009,00 грн. та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві і просив позов задоволити. Крім цього, пояснив, що добровільно повернути борг відповідач не бажає. Відповідач в судове засідання не з»явився, судом були прийняті всі міри по належному його повідомленню про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподатковиного мінімуму доходів громадян. На підставі вимог ст. 1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник обов»язується повернути позикодавцю ту ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання, а при прострочені виконання зобов»язання, на вимогу кредитора, зобов»язаний сплатити суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що договори позики були укладені між позивачем та відповідачем, ствердженням чого є копії договорів від 01 квітня 2010 року та додаткового договору позики від 05 травня 2010 року та заяви відповідача, якими стверджено отримання відповідачем коштів в розмірі 10400, 00 грн. Крім того сторонами були визначені та погоджені умови договорів, змін чи доповнень не вносисилося. В даному випадку має місце одностороння відмова від зобов»язання з боку відповідача, що відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається, а тому з метою захисту майнових прав позивача слід стягнути з відповідача борг за договором позики та понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved