Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що він є власником автомобіля ВАЗ-21083, 1993 року випуску та передав 05.09.2008р. право управляти та розпоряджатись автомобілем відповідачу строком на десять років. 05.09.2009 р. [PERSON] припинив дію довіреності та запропонував [PERSON] повернути автомобіль, однак останній відмовився його повернути. Просив витребувати від [PERSON] автомобіль ВАЗ-21083, 1993 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], № шасі (кузова) ХТА210830Р123580, зобовязати Державну виконавчу службу м. Житомира вилучити у відповідача в примусовому порядку вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію автомобіля АМС 032654, ключі та два брелоки сигналізації та передати їх [PERSON], стягнути з відповідача 5000 грн. на проведення капітального ремонту автомобіля, проходження технічного огляду, сплати штрафних санкцій, повязаних з простроченням термінів та процедури його здійснення. Відповідач [PERSON] предявив зустрічний позов до [PERSON], посилаючись на те, що судами першої та апеляційної інстанції фактично визнано договір купівлі-продажу спірного автомобіля між ним та [PERSON] недійсним, а тому просив суд визнати зазначений договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-21083 від 05.09.2008 р. недійсним та зобовязати [PERSON] повернути йому 35868,60 грн. сплачених за автомобіль, що еквівалентно 4500 доларів США. Сторони в судове засідання не зявились, від них та їх представників до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач, представник позивача первісний позов підтримали, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Відповідач та його представник первісний позов не визнали в повному обсязі, позовні вимоги по зустрічному позову підтримали з викладених у ньому підстав, просили його задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію автомобіля АМС 032654 [PERSON] є власником автомобіля ВАЗ-21083, 1993 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], № шасі (кузова) ХТА210830Р123580 (а.с.11). 21.09.2009 р. [PERSON] складено розписку про те, що він отримав за свій автомобіль повний розрахунок, матеріальних претензій не має. Сума 4500 доларів США (а.с.15). 05.09.2009 р. [PERSON] припинив дію довіреності від 05.09.2008 р. (а.с.14). 05.09.2009 р. приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] повідомила Житомирське ОРЕВ УДАЇ про скасування вказаної довіреності. Позивач запропонував відповідачу повернути належний йому автомобіль. На даний час автомобіль відповідачем позивачу не повернуто. Згідно ст.387 ЦК України, на яку посилається позивач по первісному позову [PERSON], власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Оскільки позивачем доведено факт незаконного володіння [PERSON] належним йому автомобілем, (а в зустрічної позовній заяві [PERSON] такий факт не заперечує), вимоги позивача в цій частині обґрунтовані і підлягають задоволенню. Вимоги позивача [PERSON] про зобовязання ДВС вилучити у відповідача в примусовому порядку автомобіль, свідоцтво про реєстрацію автомобіля АМС 032654, ключі та два брелоки сигналізації та передати їх [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки ДВС стороною по справі не був, клопотань та заяв з цього приводу позивач суду не заявляв. Не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів на проведення капітального ремонту автомобіля, проходження технічного огляду, сплати штрафних санкцій, повязаних з простроченням термінів та процедури його здійснення, оскільки ці витрати не підтверджені оригіналами квитанцій, іншими належними доказами, клопотань про їх огляд, долучення до справи чи про витребування на підтвердження вказаних позовних вимог позивачем не заявлялось. Що стосується зустрічного позову [PERSON], суд вважає, що в його задоволенні слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішення додаткового доказування не потребують. Рішеннями Богунського районного суду від 01.12.2009 р. у справі № 2-4292/09 та 09.11.2010 р. у справі №2-3890/10, які набули законної сили, встановлено, що розписка від 21.09.2009 р., складена [PERSON] не є доказом укладення правочину про відчуження спірного автомобіля, не свідчить про перехід права власності на нього до [PERSON], а тому судом достовірно встановлено, що договір купівлі-продажу автомобіля між власником [PERSON] та [PERSON] не укладався. Крім того, вказаний в розписці реєстраційний номер автомобіля не відповідає реєстраційному номеру, зазначеному в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу АМС 032654. Отже, позовні вимоги позивача по зустрічному позову [PERSON] є безпідставними, суд відмовляє в їх задоволенні в повному обсязі. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати по сплаті державного мита в сумі 38 грн. 25 коп. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 90,00 грн.

Outcome: partial