Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] просить суд дати тлумачення заповіту, вчиненого [PERSON] і посвідченого 30.05.2003 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] за № 4057, в частині розпорядження на випадок смерті житловим будинком разом з надвірними та побутовими будівлями № 46 по вул. Островського у м. Суми, а саме що [PERSON] належні їй 52/100 частини житлового будинку разом з надвірними та побутовими будівлями, який знаходиться за адресою м. Суми, вул. Островського, 46, заповідала [PERSON] в частині 21/100 та [PERSON] в частині 31/100. Свої вимоги мотивує тим, що 24.06.2008 року померла бабуся сторін [PERSON], яка за життя склала заповіт, посвідчений 30.05.2003 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] за № 4057. Згідно зазначеного заповіту, [PERSON], будучи єдиним власником житлового будинку № 46 по вул. Островського у м. Суми, заповідала йому 41/100 частину будинку разом з надвірними та побутовими будівлями, а відповідачу [PERSON] 59/100 частин будинку. Після вчинення заповіту, а саме 12.12.2006 року, [PERSON] подарувала йому 48/100 частин будинку, та залишилася власником 52/100 частин будинку однак заповіт після укладення договору дарування не змінювався. Після смерті [PERSON] у нього з відповідачем виник спір з приводу розміру часток, які вони повинні успадкувати, також нотаріусу не зрозуміло який розмір часток будинку мають успадкувати спадкоємці. Тому вважає, що до складу спадщини входить 52/100 частини будинку, з яких він має успадкувати 21/100 частину будинку а відповідач має успадкувати 31/100 частину будинку. Враховуючи викладене зазначив що йому не зрозумілий заповіт та просить дати йому тлумачення згідно його позовних вимог. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] позов підтримали. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали, визнаючи фактичні обставини справи вважають що заповіт необхідно тлумачити іншим чином. Звернувшись з зустрічним позовом [PERSON] просить суд дати тлумачення заповіту, вчиненого [PERSON] і посвідченого 30.05.2003 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] за № 4057, в частині розпорядження на випадок смерті житловим будинком разом з надвірними та побутовими будівлями № 46 по вул. Островського у м. Суми, а саме що [PERSON] заповідала йому в житловому будинку „А-1 № 46 по вул. Островського м. Суми кімнату 1-5, площею 11,7 кв.м., кімнату 1-6 площею 18,1 кв.м., коридор 1-3 площею 3,9 кв.м., із житлової прибудови „А1-1 кухню 1-1 площею 8,6 кв.м., сіни „а1, Ѕ частину погребу „Дпр, туалет під літерою „У, Ѕ частину паркану, земельну ділянку за адресою м. Суми, вул. Островського, 46 а відповідачу за зустрічним позовом [PERSON] заповідала сарай „Б. Свої вимоги мотивує тим, що заповіту [PERSON] заповідала йому конкретні зазначені в позовних вимогах приміщення, а відповідачу заповідала інші приміщення, які в подальшому подарувала відповідачу та крім того подарувала кімнату 1-4 площею 5,5 кв.м. та сарай „Е, тобто воля заповідача була виконана. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник зустрічний позов підтримали. Представники відповідача за зустрічним позовом [PERSON] зустрічний позов не визнали, вважають, що перерахування у заповіті конкретних приміщень у будинку та надвірних господарських споруд, як окремих обєктів спадщини, не повинно братись до уваги, оскільки, обєктом нерухомої спадщини може бути лише той обєкт, право власності на який зареєстровано а право власності реєструється не на конкретні приміщення а на сам будинок. Суд, вислухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази вважає, що позови задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.06.2008 року померла бабуся сторін [PERSON] (а.с. 9), яка за життя склала заповіт, посвідчений 30.05.2003 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] за № 4057 (а.с. 5). Згідно зазначеного заповіту [PERSON] будучи власником житлового будинку № 46 по вул. Островського у м. Суми, заповідала [PERSON] в житловій прибудові „А1-1 кімнату 1-2, площею 14,8 кв.м., кухню 1-7 площею 8,5 кв.м., тамбур а2, сарай „Б, Ѕ частину погрібу „Дпр, Ѕ частину паркану, що становить 41% згідно визначення ідеальної долі домоволодіння а також 41% відсоток земельної ділянки за зазначеною адресою. Решту приміщень житлового будинку № 46 по вул. Островського у м. Суми, що становить 59% згідно визначення ідеальної долі домоволодіння, [PERSON] заповідала [PERSON] а також 59% відсотків земельної ділянки за зазначеною адресою. Після вчинення заповіту, а саме 12.12.2006 року, [PERSON] подарувала [PERSON] частину приміщень в домоволодінні за адресою м. Суми, вул. Островського, 46, що становить 48/100 часток (а.с.6-8) однак заповіт не змінювала. Сторони є спадкоємцями по справі (а.с. 25-47) однак в звязку з укладенням договору дарування нотаріусу не зрозуміло, які розміри часток вони повинні успадкувати, що підтверджується копією листа (а.с. 15). Відповідно до копії технічного паспорту від 22.03.2012 року частина приміщень за адресою м. Суми, вул. Островського, 46 збудовані самочинно. Згідно ст. 1256 ЦК України у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом. Як вбачається з самого заповіту та пояснень сторін сам його зміст є зрозумілим сторонам і тлумаченню не підлягає. В той же час сторонам не зрозуміло спадкоємцями якого саме майна вони є в звязку з вчиненням заповідачкою дій після складання заповіту, а саме в звязку з укладенням договору дарування, що не є тотожним в розумінні ст. 1256 ЦК України. Фактично сторони просять не тлумачити заповіт а розяснити на яке саме майно вони мають право як спадкоємці, однак такий спосіб захисту своїх прав не передбачений діючим законодавством. Таким чином суд вважає, що сторонами обрано не належний спосіб захисту своїх прав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed