Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-10 00:00:00

14 березня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 18 листопада 2011 року. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Однією сімєю з відповідачкою проживали до вересня 2012 року. З цього часу їхня сімя фактично розпалась. Причинами розпаду сімї стали аморальний спосіб життя дружини, зловживання останньою спиртними напоями та відсутність з її боку належної уваги до сімї. Посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачкою не можливе, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб із [PERSON], дитину після розірвання шлюбу залишити проживати з ним. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не зявилась, хоча належним чином була сповіщена про час, день і місце розгляду справи, причин неявки не повідомила, заперечень проти позову суду не надала. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 18 листопада 2011 року у виконавчому комітеті Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №07. Після укладення шлюбу подружжю присвоєно спільне прізвище [PERSON] (а. с. 4). [PERSON] і [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Як вбачається з позовної заяви, з вересня 2012 року подружжя припинило шлюбні стосунки. Причиною розпаду сімї стало те, що відповідачка зловживає спиртними напоями і веде аморальний спосіб життя. Стосунки, які виникли між подружжям, роблять неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Заперечень з приводу викладених у позовній заяві фактичних обставин справи відповідачка не надала. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін і малолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Враховуючи те, що позивач у своєму позові просить суд залишити проживати малолітню доньку [PERSON], [INFO], разом із ним, суд приходить до висновку, що між сторонами існує спір з приводу місця проживання малолітньої дитини. У звязку з цим суд вважає за необхідне розяснити сторонам, що у відповідності до ст. 161 СК України вони мають право вирішити спір в органі опіки і піклування, або в суді, звернувшись з відповідним позовом. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на те, що від відповідачки не надійшло заяви про зміну прізвища, присвоєного при одруженні на дошлюбне, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved