overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-31 00:00:00

Гаврилівська сільська рада Барвінківського району Харківської області звернулася до суду з заявою про визнання відумерлою спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла 22.07.2005 року, яка складається з земельної ділянки площею 5,2148 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Гаврилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку (Серія ІІІ-ХР № 087831). Протягом одного року з часу відкриття спадщини ніхто зі спадкоємців спадщину не прийняв. Заявник подав до суду заяву, в якій підтримав свої вимоги та просив суд розглядати справу без участі його представника, що суд вважає за можливе. Заінтересована особа просила розглянути справу без участі представника. Вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії Державного акту (Серія ІІІ-ХР № 087831) [PERSON] належало право власності на земельну ділянку загальною площею 5,2148 га (рілля), надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Гаврилівської сільської ради Барвінківського району. 22.07.2005 року [PERSON] померла, що підтверджується записом акта про смерть № 47 від 22.07.2005 року, зробленого Гаврилівською сільською радою Барвінківського району Харківської області. Відповідно до довідки Гаврилівської сільської ради від 24.05.2012 року № 02-21/988 [PERSON] на час смерті була зареєстрована та проживала в [INFO]. З листа Барвінківської державної нотаріальної контори від 29.10.2012 року № 1992/01-16 вбачається, що спадкова справа після померлої [PERSON] не відкривалась, що свідчить про те, що спадкоємці згідно зі ст.1269 ЦК України протягом шестимісячного терміну з дня відкриття спадщини не подавали заяви про прийняття спадщини до Барвінківської державної нотаріальної контори. 01.04.2011 року в місцевій газеті "Вісті Барвінківщини"№ 25-26 надруковано оголошення Гаврилівської сільської ради - список померлих власників земельних ділянок з метою інформування спадкоємців про наявність спадщини, що підтверджується ксерокопією вказаного номера газети. Однак ніхто із спадкоємців померлої [PERSON] до сільської ради не звернувся. Згідно ст. 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.140 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права власності на земельну ділянку є смерть власника земельної ділянки за відсутністю спадкоємця. Статтею 1277 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі неприйняття спадкоємцями спадщини суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При цьому заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності і взаємозв'язку, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-31 00:00:00

Гаврилівська сільська рада Барвінківського району Харківської області звернулася до суду з заявою про визнання відумерлою спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], який помер 13.03.2004 року, яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 7,32 умовних кадастрових гектарів на землях колишнього КСП Мирнийна території Гаврилівської сільської ради Барвінківського району Харківської, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) (Серія ХР № 0243178). Протягом одного року з часу відкриття спадщини ніхто зі спадкоємців спадщину не прийняв. Заявник подав до суду заяву, в якій підтримав свої вимоги та просив суд розглядати справу без участі його представника, що суд вважає за можливе. Заінтересована особа просила розглянути справу без участі представника. Вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) (Серія ХР № 0243178) [PERSON] належало право на земельну частку (пай) на землях колишнього КСП Мирний, розміром 7,32 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). 13.03.2004 року [PERSON] помер, що підтверджується записом акта про смерть № 10 від 15.03.2004 року, зробленого Гаврилівською сільською радою Барвінківського району Харківської області. Відповідно до довідки Гаврилівської сільської ради від 24.05.2012 року № 02-21/972 [PERSON] на час смерті був зареєстрований та проживав один в [INFO]. З листа Барвінківської державної нотаріальної контори від 29.10.2012 року № 1992/01-16 вбачається, що спадкова справа після померлого [PERSON] не відкривалась, що свідчить про те, що спадкоємці згідно зі ст.1269 ЦК України протягом шестимісячного терміну з дня відкриття спадщини не подавали заяви про прийняття спадщини до Барвінківської державної нотаріальної контори. 25.03.2011 року в місцевій газеті "Вісті Барвінківщини" № 23-24 надруковано оголошення Гаврилівської сільської ради - список померлих власників земельних ділянок з метою інформування спадкоємців про наявність спадщини, що підтверджується ксерокопією вказаного номера газети. Однак ніхто із спадкоємців померлого [PERSON] до сільської ради не звернувся. Згідно ст. 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.140 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права власності на земельну ділянку є смерть власника земельної ділянки за відсутністю спадкоємця. Статтею 1277 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі неприйняття спадкоємцями спадщини суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При цьому заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності і взаємозв'язку, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 10 вересня 2012 року звернулась до суду з названим позовом, в якому вказала, що 10 липня 2007 року зареєструвала, на той час чоловіка своєї дочки, [PERSON], [INFO], у будинку, в якому проживає та є власником, за адресою с. Логвин по вул. Шевченка, 18, Володарського району Київської області. [PERSON], [INFO] не проживає за місцем реєстрації, тому позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням у будинку № 18 по вул. Шевченка, в с. Логвин, Володарського району Київської області, в звязку з виниклою необхідністю продажу будинку. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач на виклик суду в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений через засоби масової інформації, заяви про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. По справі встановлено, що 10 липня 2007 року позивач [PERSON] зареєструвала, на той час чоловіка своєї дочки, [PERSON], [INFO], у будинку, в якому проживає та є власником, за адресою с. Логвин по вул. Шевченка, 18, Володарського району Київської області (а.с.10). [PERSON], [INFO] не проживає за місцем реєстрації, що стверджено довідкою № 213/02-17 від 15 травня 2012 року виданою виконкомом Логвинської сільської ради, Володарського району Київської області (а.с.10). [PERSON], [INFO] є власником будинку № 18 по вул. Шевченка, в с. Логвин, Володарського району Київської області (а.с.8-9). Ст. 150 ЖК України вказує, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вище викладене, суд прийшов до переконання, що позовна заява обґрунтована, базується на законі, тому її слід задовольнити, враховуючи, що відповідач [PERSON] в будинку № 18 по вул. Шевченка, в с. Логвин, Володарського району Київської області не проживає більше одного року станом на день розгляду справи, будинок з господарськими будівлями та спорудами належить позивачу і не є спільним майном, в судове засідання відповідач не зявився, заперечень на позовні вимоги не подавав з доказами спростування позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-31 00:00:00

04 вересня 2012 року позивач звернувся до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказав, що 22 грудня 2003 року Володарським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 2-745 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян. Позивач просить суд змінити розмір аліментів з 1/3 частки усіх видів заробітку відповідно до рішення Володарського районного суду Київської області від 18.10.2011 року, на 1/4 частку усіх видів заробітку на утримання сина [PERSON], [INFO]. У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що сторони перебували в шлюбі. Рішенням Володарського районного суду Київської області від 10 серпня 2001 року шлюб було розірвано (а.с.3). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Також позивач [PERSON] був записаний батьком дитини [PERSON], [INFO] (а.с.6). Виконавчим листом № 2-475 від 22.12.2003 року виданим Володарським районним судом Київської області з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян (а.с.8). Позивач просить суд змінити розмір аліментів з 1/3 частки усіх видів заробітку відповідно до рішення Володарського районного суду Київської області від 18.10.2011 року, на 1/4 частку усіх видів заробітку на утримання сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Володарського районного суду Київської області від 07 лютого 2006 року було виключено з актового запису № 74 від 05 листопада 2003 року, зробленого відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського управління юстиції Київської області батьківство [PERSON], щодо дитини [PERSON], [INFO] (а.с.5), тож [PERSON] не є батьком дитини [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису змін, доповнень від 15 червня 2012 року було змінено прізвище дитини з «Рижук» на «Оскілко» та по батькові з «Сергіївна» на «Василівна» (а.с.6-7). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ОК № 028152 (а.с.4) батьком [PERSON] є [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обовязку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Марганецького міського комунального підприємства Міськкомунгосппро стягнення коштів. В обгрунтування позову посилається на те, що [PERSON] була прийнята на роботу до ММКП Міськкомунгоспза переводом 01.04.2006 року на посаду паспортиста з посадовим окладом 760 грн.. Відповідно до розділу ІІ Галузевої угоди комунального підприємства за 2007, 2008, 2009 року оплата праці працівникам комунальних підприємств здійснюється виходячи з наступного розрахунку: Оклад = мінімальна з/п х 120 % х 1,5 для паспортиста. При кожній зміні мінімальної заробітної плати адміністрація підприємства повинна була переглядати посадові оклади та також їх підвищувати, але цього не відбулось до квітня 2010 року. Позивач недоотримала кошти, які необхідні для утримання сімї в розмірі 7718,60 грн.. Моральну шкоду завдану позивачу позивач оцінює в розмірі 5000 грн.. В судовому засіданні, позивач просила зменшити позовні вимоги та стягнути недонараховану заробітну плату у розмірі 5224,46 грн., моральну шкоду не стягувати. Представник відповідача надав до суду заперечення на позовну заяву в якій вказав, що позовні вимоги частково, лише в частині стягнення недонарахованої заробітної плати у розмірі 5224,46 грн., а в задоволенні інших позовних вимог відмовити. Представник відповідача, який повідомлений належним чином до суду не зявився. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] була прийнята на роботу до ММКП Міськкомунгоспза переводом 01.04.2006 року на посаду паспортиста з посадовим окладом 760 грн.. Відповідно до розділу ІІ Галузевої угоди комунального підприємства за 2007, 2008, 2009 року оплата праці працівникам комунальних підприємств здійснюється виходячи з наступного розрахунку: Оклад = мінімальна з/п х 120 % х 1,5 для паспортиста. Відповідно до Закону України Про державний бюджет на 2007 рік, 2008 рік, 2009 рік, 2010 рікмінімальна заробітна плата була встановлена: з 01.07.2007 року 440,00 грн.; з 01.10.2007 року 460,00 грн.; з 01.01.2008 року 515,00 грн.; з 01.08.2008 року 525,00 грн.; з 01.10.2008 року 545,00 грн.; з 01.12.2008 року 605,00 грн.; з 01.04.2009 року 625,00 грн.; з 01.07.2009 року 630,00 грн.; з 01.10.2009 року 650,00 грн.; з 01.09.2009 року 744,00 грн.; з 01.01.2010 року 869,00 грн.. При кожній зміні мінімальної заробітної плати адміністрація підприємства повинна була переглядати посадові оклади та також їх підвищувати, але цього не відбулось до квітня 2010 року. Відповідно до ст.. 116 КЗпП України адміністрація підприємства повинна виплатити працівнику всі належні йому кошти в день звільнення. Позивач звільнилась з підприємства 19.03.2012 року але до теперішнього часу не отримала перерахунок заробітної плати. Не донарахована та невиплачена заробітна плата позивачу складає в розмірі 5224,46 грн. (розрахунок додається). Тому суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-31 00:00:00

У вересні 2012 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення коштів, мотивуючи це тим, що відповідачі проживають у квартирі №150 по пров.Поштовий,15 в м.Вишневе і отримують послуги з утримання будинку та прибудинкової території, опалення, водопостачання, які надаються позивачем. Відповідач не в повному обсязі здійснювала оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, в зв'язку з чим станом на 01.05.2012 року утворилась заборгованість в сумі 5648,50 грн. Неодноразові звернення, попередження позивача про погашення заборгованості, не мали позитивного результату. Просив стягнути з відповідачів на його користь борг у сумі 5648,50 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечувала, додатково пояснила, що на сьогоднішній день не має можливості сплатити одразу всю суму боргу. Вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Так, встановлено, що відповідач проживає у [INFO], це підтверджується довідкою №114 Форма №3 від 30.05.2012 року, і отримує послуги, що включають в себе: утримання будинку та прибудинкової території, опалення, холодна та гаряча вода, які надає позивач. Відповідно до норм ч.6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживачі повинні щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, чого відповідачі не здійснили. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання вище означених послуг» розрахунки за користування тепловою енергією, яка відпускається енергопостачальними організаціями, здійснюється споживачами відповідно до діючих тарифів, установлених місцевими органами влади на підставі показань приладів обліку споживання теплової енергії. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач не в повному обсязі здійснював оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, в зв'язку з чим станом на 01.05.2012 року утворилась заборгованість в сумі 5648,50 грн. Тому суд має стягнути з відповідача на користь позивача існуючий борг у повному обсязі та вартість сплаченого в справі судового збору у розмірі 214,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-31 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 27 квітня 1985 року, з посиланням на те, що від шлюбу мають двох дітей, які досягли повноліття, шлюб виявився невдалим, сторони мають різні характери та погляди на сімейне життя, що призводить до суперечок, сімя фактично розпалась, сторони разом не проживають. Позивач в судовому засіданні від позову не відмовився, пояснивши, що пять останніх років з відповідачем перебуває у неприязних відносинах, з січня місяця 2012 року з останньою разом не проживає, відповідач чинить перешкоди у користуванні належним йому майном, сімя фактично розпалась, примирення не можливе. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином відповідно до п.5 ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, відомості про причини неявки відповідача суд не має. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ст.224 ЦПК України, позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 1985 року, від якого мають двох дітей, які досягли повноліття, між сторонами виникли неприязні відносини через різні погляди на сімейне життя, у зв"язку з чим останні не підтримують подружніх відносин тривалий час, що суперечить інтересам позивача і є підставою для неможливості подальшого життя подружжя і збереження шлюбу. Докази, що спростовують дане твердження, в матеріалах справи відсутні. Враховуючи фактичні взаємини подружжя та обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для примирення сторін. Законними підставами для розірвання шлюбу є ст.ст.105, 110, 112 СК України. Клопотання відповідача про відновлення свого дошлюбного прізвища відсутнє. Враховуючи вищезазначене, на підставі ст.ст.105, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя між сторонами не склалось. Відповідач мало зацікавлений сімейним життям, майже не приймає участі у вихованні дитини, пояснюючи це тим, що він постійно працює і пізно приїжджає додому. Вона вже неодноразово намагалась зберегти сім»ю, проте це не дало результатів. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідаєвимогам ст.. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.11.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ОК № 012342 від 05.11.2005 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку Вероніку, [INFO]. Як пояснила позивачка в судовому засіданні, що подружнє життя між сторонами не склалось. Відповідач мало зацікавлений сімейним життям, майже не приймає участі у вихованні дитини, пояснюючи це тим, що він постійно працює і пізно приїжджає додому. Позивачка неодноразово намагалась зберегти сім»ю, проте це не дало результатів. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. На даний час позивачка проживає з іншим чоловіком та має іншу сім»ю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх і інтересам, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved