Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до Дорогинської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом посилаючись на те, що 28 жовтня 1988 року помер її батько - [PERSON]. Після його смерті залишився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Грисюка, 79 у с. Дорогинка Фастівського району Київської області, який належав померлому відповідно до договору купівлі продажу будинку, нотаріально посвідченого виконкомом Дорогинської сільської ради 27.05.1963 року. Позивачка по справі є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Крім того спадкодавець заповідав належний йому будинок позивачці, що підтверджується заповітом від 31.08.1982 року, посвідченим секретарем виконкому Дорогинської сільської ради Фастівського району Київської області. Заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини позивачка не подавала, але відповідно до закону вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки доглядає будинок, обробляє земельну ділянку, сплачує комунальні платежі. Крім того, у заповіті, посвідці про шлюб батька, свідоцтві про народження позивачки, по батькові спадкодавця зазначено «Арійонович», тоді як в свідоцтві про смерть записано «Іларіонович». Розбіжності виникли внаслідок Фіксації в офіційний документах розмовного варіанта особового імені [PERSON] Грицько. Відповідно до експертного висновку попри розбіжності в орфографічній фіксації у зазначених документах імена по батькові [PERSON] та [PERSON] є ідентичними. У Фастівській районній державній нотаріальній конторі позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскілки вона не надала відповідні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок та витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно, а тому просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документа заповіту, складеного померлим батьком [PERSON] 31 серпня 1982 року і посвідченого у Дорогинській сільській раді Фастівського району Київської області та визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Дорогинка Фастівського району Київської області. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідача - Дорогинської сільської ради Фастівського району Київської області у судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, в якому просить справу слухати без його участі. Позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 жовтня 1988 року помер батько позивачки - [PERSON]. Після його смерті залишився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Грисюка, 79 у с. Дорогинка Фастівського району Київської області, який належав померлому відповідно до договору купівлі продажу будинку, нотаріально посвідченого виконкомом Дорогинської сільської ради 27.05.1963 року. Його інвентаризаційна вартість згідно довідки КП КОР «Фастівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 15.08.1982 року складає 33943 крб. Заяву про прийняття спадщини позивачка не подавала, але вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки доглядає за будинком, обробляє земельну ділянку, сплачує комунальні платежі. У заповіті, посвідці про шлюб, свідоцтві про народження позивачки по батькові спадкодавця зазначено «Арійонович», тоді як в свідоцтві про смерть записано «Іларіонович». Відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 21 червня 2012 року № 056/342 т особові імена [PERSON] (свідоцтво про смерть (повторно), запис [PERSON]; заповіт, запис [PERSON]) та Грицько ( свідоцтво про народження [PERSON], запис - батько [PERSON]) попри розбіжності в орфографічній фіксації у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Розбіжності також виникли в наслідок фіксації в офіційних документах розмовного варіанта особового імені ІЛАРІОН/ЛАРІОН АРІЙОН. Імена по батькові - ІЛАРІЙОНОВИЧ та АРІЙОНОВИЧ попри розбіжності в зазначених документах, наданих для експертизи, а також інших документах зазначеної особи, є ідентичними. Отже встановлено, що в договорі купівлі - продажу будинку від 27.05.1963 року, заповіті складеному 31 серпня 1982 року, посвідці про шлюб № 611 від 18.06.1941 року, свідоцтві про народження позивачки та технічному паспорті на будинок № 79 зазначена одна й та сама особа [PERSON]. Відповідно до положення Постанови Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року)спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. За правилом ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно із ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже встановлено, що позивачка прийняла спадщину після смерті батька, яка їй належить відповідно до заповіту, посвідченого Виконкомом Дорогинської сільської ради Фастівського району Київської області. Крім того, вона вступила в управління і володіння спадковим майном, що підтверджено довідкою Дорогинської сільської ради № 296 від 28.07.2011 року, де зазначено що вона доглядає за будинком, обробляє земельну ділянку, сплачує обовязкові платежі. За таких обставин суд дійшов висновку, що права позивачки стосовно прийняття нею спадщини були невизнані, а тому її позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved