Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Батько малолітнього записаний за заявою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] проживає з бабою [PERSON], яка піклується про нього. З вересня 2009 року до травня 2011 року малолітній перебував на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах, оскільки мати [PERSON] постійно була у відїздах, не здійснювала належного догляду за сином, не забезпечила дошкільного навчання дитини, не бажала влаштовувати дитину до 1 класу. Лише у віці 8 років, в супереч волі матері, останньому організовано навчання. У лютому 2013 року [PERSON] повторно взято на облік служби, як дитину, яка опинилась в складних життєвих умовах, оскільки за повідомленням директора Нетішинського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 13.02.2013 року, відповідачка вчинила фізичне насильство над своєю матір'ю, викрала усі документи на житло, залишила малолітнього сина і відбула з міста, маючи на меті продати житло, право користування яким має малолітній син. Більше трьох місяців про місце перебування відповідачки нічого не відомо. Утриманням, вихованням, навчанням дитини займається баба, яка є пенсіонеркою. [PERSON], будучи заляканою донькою, оскільки та застосовувала щодо неї та дитини фізичну силу, не повідомляла про реальний стан справ в сім'ї, про асоціальну поведінку [PERSON], її ухилення від батьківських обовязків. Відповідачка неодноразово попереджалась про відповідальність за неналежне виконання батьківських обовязків, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обовязків, що підтверджується постановою Нетішинського міського суду від 20.01.2011 року, постановами про відмову у порушенні кримінальної справи від 06.10.2009 року, 20.10.2009 року, 13.09.2010 року, листами відділу освіти від 06.09.2010 року, 27.09.2010 року та 25.10.2010 року, листами служби у справах дітей від 16.09.2010 року та 22.10.2010 року, інформаціями про проведену профілактичну роботу від 24.09.2009 року та 07.09.2010 року, заявою [PERSON] від 17.09.2009 року, листом прокурора м. Нетішина від 20.10.2010 року, листом в.о. начальника Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області від 03.09.2010 року, листом директора МЦСССДМ від 13.02.2013 року, актами обстеження житлово-побутових умов малолітнього [PERSON] від 14.07.2009 року, 13.02.2013 року, 03.04.2013 року, постановою про закриття кримінального провадження від 23.03.2013 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини зазначені у позові та просила їх задоволити повністю. Представник третьої особи служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради [PERSON] позовні вимоги підтримала та показала, що відповідачка веде асоціальний, аморальний спосіб життя не піклується про життя, здоровя та навчання малолітнього сина, не утримує його матеріально, застосовує щодо нього фізичну силу, своєю поведінкою показує йому поганий приклад в житті. Службою у справах дітей, з метою недопущення порушень прав та інтересів малолітнього [PERSON] з [PERSON] неодноразово проводила індивідуально-профілактичні бесіди, однак такі позитивних результатів не принесли. В судовому засіданні прокурор Сопронюк В.В. підтримав заявлені позовні вимоги і просив їх задоволити, оскільки рішення у справі захистить права малотінього [PERSON] та сприятиме подальшому влаштуванню його, як дитини яка позбавлена батьківського піклування. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечення на позов не подавала. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] не цікавилась дитиною, не піклувалась про нього. Внук завжди з нею. Дочка виїхала з міста в лютому, викравши документи і гроші, які були вдома. З того часу переслала 100 гривень, щоб віддати за неї борг і лише 15 гривень на утримання сина. Свідки [PERSON], [PERSON], будучи сусідами відповідачки, кожна окремо показали, що [PERSON] ніякої участі у вихованні сина [PERSON] не приймає, веде аморальний спосіб життя. Вони ніколи не бачили матір з сином разом. З їх квартири неодноразову чулися сварки та лайки, їм відомо, що [PERSON] знущалась над дитиною та бабою, ходили навіть слухи, що остання хоче продати дитину. Зараз малолітній ходить до школи і ним опікується баба, а з лютого 2013 року [PERSON] в місті не має. Заслухавши пояснення представника позивача, прокурора, представника ІІІ особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] будучи матірю неповнолітнього [PERSON] А.В.13.12.2002 року народження, з 2009 року не виконує батьківські обовязки щодо дини, не піклуються про його життя та здоровя, фізичний і духовний розвиток, не займаються вихованням сина, не утримує його матеріально, а самовільно переклала такі обовязки на бабу [PERSON], що підтверджується показами представника органу опіки та піклування, поясненнями свідків [PERSON], [PERSON]Б, [PERSON] та наявними в матеріалах справи документами: постановою Нетішинського міського суду від 20.01.2011 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КпАП України, постановами про відмову у порушенні кримінальної справи від 06.10.2009 року, 201.10.2009 року, 13.09.2010 року, листами відділу освіти від 06.09.2010 року, 27.09.2010 року та 25.10.2010 року, листами служби у справах дітей від 16.09.2010 року та 22.10.2010 року, інформаціями про проведену профілактичну роботу від 24.09.2009 року та 07.09.2010 року, заявою [PERSON] від 17.09.2009 року, листом прокурора м. Нетішина від 20.10.2010 року, листом в.о. начальника Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області від 03.09.2010 року, листом директора МЦСССДМ від 13.02.2013 року, актами обстеження житлово-побутових умов малолітнього [PERSON] від 14.07.2009 року, 13.02.2013 року, 03.04.2013 року, постановою про закриття кримінального провадження від 23.03.2013 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачка протягом кількох років, без поважних на те причин, ухиляються від виконання батьківських обовязків по вихованню свого сина [PERSON], тому позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення аліментів з відповідачки, то вони є передчасними, так як не визначено остаточне перебування дітей та коло осіб на користь яких такі будуть стягуватися, тому в цій частині позовну слід відмовити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь держави судовий збір. На підставі вищезазначеного,

Outcome: partial