Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство ДТЕК Донецькобленерго(далі Позивач) звернулось до Приморського районного суду м. Маріуполя із позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування позовних вимог посилаються на приписи ЦК України, Закону України Про електроенергетику, ПКЕЕн, копію особового рахунку енергопостачальника та розрахунок суми боргу, зазначивши, що Відповідач, мешкає (зареєстрований) у квартирі № 12 будинку № 13 А по пр.. Луніна в м. Маріуполі та споживає електричну енергію. Плату за спожиту електроенергію вносить нерегулярно, внаслідок чого утворилась заборгованість за 2004-2006 р. у загальній сумі 580,38 грн. Просив стягнути з Відповідача зазначену суму заборгованості, а також судові витрати. Позивач підтримав позовні вимоги в повному осязі. Відповідач просив у задоволенні позову відмовити, застосувавши строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи думку сторін, надані докази і\~надавши їм оцінку в сукупності прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. 30 березня 2012 року у відповідності з рішенням Загальних зборів акціонерів ПАТ Донецькобленерговід 27 березня 2012 року найменування Публічного акціонерного товариства Донецькобленергобуло змінено на Публічне акціонерне товариство ДТЕК Донецькобленерго, відбулася державна реєстрація статуту ПАТ Донецькобленергов новій редакції та видана виписка про державну реєстрацію. Судом встановлено, що правовідносини між енергопостачальником та споживачем електричної енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України Про електроенергетику, Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 року та іншими нормативними документами, які регулюють правовідносини у сфері електроенергетики. Відповідач зареєстрований у квартирі № 12 будинку № 13 А по пр.. Луніна в м. Маріуполі та є споживачем електричної енергії. Пунктом\~42 ПКЕЕн закріплено обовязок споживачів електричної енергії дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом із тим в сенсі ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно із ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 5, 6 п. 42 Правил користування електричною енергією для населення споживач електричної енергії зобовязаний оплачувати спожиту електричну енергію, здійснюючи її перерахування виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Пунктом 19 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами на підставі фактичних показань приладів обліку. Як вбачається із розшифровки до особового рахунку та розрахунку заборгованості, наданих представником позивача, заборгованість утворилася за період з 2004 по 2006 р.р. Періоди утворення заборгованості визначені відповідно до даних про контрольні огляди засобу обліку електричної енергії. За змістом п. 1.2 Правил користування електричною енергією контрольний огляд засобу обліку електричної енергії це виконання комплексу робіт з метою візуального обстеження цілісності засобу обліку та зняття його показників. Відповідно до ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість утворилася станом на грудень 2006 року, тому строк позовної давності сплинув у грудні 2009 року. Наказ про стягнення з Відповідача заборгованості було подано до суду 27.10.2011 року, а після скасування наказу, позовна заява подана до суду серпні 2012 року. Отже, враховуючи заявлене відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності і в сенсі ч. 4 ст. 267 ЦК України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, але у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності, позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому заборгованість яка утворилася станом на грудень 2006 р. не підлягає стягненню. Статтями 57 59 ЦПК України закріплено принцип належності та припустимості доказів. Згідно з частиною 1 ст. 59 ЦПК України суд не приймає до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України визначено, що підстави, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншим способом. На підставі п.п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 р. № 1357, ст. 625 ЦК України, ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України,

Outcome: dismissed