Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], приватного нотаріуса Лавренюк С.М. про зобов"язання вчинити дії та стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачці на праві приватної власності належить нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення, загальною площею 1032, 0 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS], що складає 13\\100 від усього домоволодіння на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2011 року про затвердження мирової угоди між [PERSON] та [PERSON] Згідно з умовами мирової угоди [PERSON] передав позивачці у власність нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості в розмірі 9.000.000 грн. Право власності позивачки на нерухоме майно було зареєстровано 12.01.2012 року КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна". Нещодавно позивачці стало відомо про те, що 23.08.2007 року між попереднім власником нерухомого майна [PERSON] та АТ "Парекс Банка", правонаступником якого є АТ "Реверта", був укладений Іпотечний договір (без випуску заставної), відповідно до умов якого нерухоме майно було передано в іпотеку АТ "Реверта" в якості забезпечення виконання компанією Lindmax LLP (м. Лондон, Великобританія) зобов"язань за договором кредитної лінії від 23.08.2007 року. Але на момент отримання нерухомого майна у власність позивачка не знала про наявність будь-яких прав та вимог третіх осіб на нерухоме майно, оскільки у Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна були відсутні відомості про обтяження нерухомого майна іпотекою та заборону його відчуження. Запис до реєстру був внесений лише 11.06.2012 року, тобто після набуття позивачкою права власності на нерухоме майно. 11.09.2012 року компанія Lindmax LLP була припинена як юридична особа, що свідчить про те, що Договір кредитної лінії також припинив свою дію. У зв"язку з цим 11.09.2012 року припинив свою дію і Іпотечний договір, який було укладено для забезпечення виконання кредитного договору. Незважаючи на те, що іпотечний договір припинився ще 11.09.2012 року, АТ "Реверта" та [PERSON] не здійснили жодних дій щодо виключення з Державного реєстру іпотек, а також і з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження нерухомого майна іпотекою. Враховуючи відсутність будь-яких дій з боку вказаних осіб, позивачка 16.02.2013 року звернулася до приватного нотаріуса Лавренюк С.М. із заявою про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження належного їй нерухомого майна іпотекою. Але 18.01.2013 року приватний нотаріус відмовила у виключенні з реєстру запису, зважаючи на те, що державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку останній зобов"язаний подати протягом 5 робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Але позивачка вважає таку відмову незаконною. Для вирішення питання про виключення запису з реєстру позивачка звернулася за правовою допомогою до [PERSON] Між ними був укладений відповідний Договір про надання юридичних послуг. Проте, станом на день подачі позову відповідачкою не виконано своїх зобов"язань за Договором та не вчинено жодних юридичних дій для виключення з реєстру запису про обтяження. В результаті таких дій відповідачки [PERSON] понесла збитки в розмірі 2.000 грн., які відповідачка безпідставно отримала внаслідок невиконання своїх зобов"язань. На підставі викладеного позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд: 1) Стягнути з [PERSON] на користь позивачки суму завданих збитків у розмірі 2.000 грн.; 2) Зобов"язати Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лавренюк Світлану Миколаївни виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 12604343 про обтяження іпотекою згідно іпотечного договору від 23.08.2007 року № 2.1.16.4-07/22-ІЕ1 нежитлових приміщень, що належать [PERSON] на праві приватної власності, та знаходяться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 1032, 30 кв.м., що становить 13\\100 від всього домоволодіння, і що складаються з наступних приміщень: - підвал: приміщення № 3: приміщення 1 пл. - 75, 3 кв.м., приміщення 2 пл. - 43, 7 кв.м., приміщення 3 пл. - 14, 8 кв.м., приміщення 4 пл. - 24, 9 кв.м., приміщення 5 пл. - 15, 0 кв.м., приміщення 6 пл. - 2, 0 кв.м., приміщення 7 пл. - 17, 6 кв.м., приміщення 8 пл. - 28, 6 кв.м., приміщення 9 пл. - 18, 5 кв.м., приміщення 10 пл. - 8, 5 кв.м., приміщення 11 пл. - 9, 7 кв.м., приміщення 12 пл. - 6, 4 кв.м., приміщення 13 пл. - 5, 0 кв.м., приміщення 14 пл. - 10, 8 кв.м., приміщення 15 пл. - 6, 0 кв.м., приміщення 16 пл. - 55, 5 кв.м., приміщення 17 пл. - 9, 8 кв.м., приміщення 18 пл. - 11, 3 кв.м., приміщення 19 пл. - 9, 4 кв.м., всього по підвалу - 372, 8 кв.м.; - І-й поверх: приміщення 1 пл. - 2, 2 кв.м., приміщення 2 пл. - 84, 1 кв.м., вітрина пл.. - 2, 1 кв.м., приміщення 3 пл. - 99, 9 кв.м., вітрина пл.. - 4, 8 кв.м., приміщення 4 пл. - 72, 8 кв.м., вітрина пл.. - 2, 5 кв.м., приміщення 5 пл. - 2, 9 кв.м., приміщення 6 пл. - 58, 3 кв.м., приміщення 7 пл. - 6, 3 кв.м., приміщення 10 пл. - 44, 8 кв.м., приміщення 11 пл. - 6, 1 кв.м., приміщення 12 пл. - 1, 8 кв.м., приміщення 13 пл. - 2, 9 кв.м., приміщення 14 пл. - 7, 3 кв.м., приміщення 14а пл. - 16, 2 кв.м., приміщення 15 пл. - 10, 2 кв.м., приміщення 16 пл. - 2, 6 кв.м., приміщення 17 пл. - 1, 5 кв.м., приміщення 18 пл. - 2, 2 кв.м., приміщення 19 пл. - 9, 1 кв.м., приміщення 20 пл. - 44, 5 кв.м., вітрини пл. - 2, 2 кв.м., приміщення 21 пл. - 18, 3 кв.м., приміщення 22 пл. - 17, 9 кв.м., приміщення 23 пл. - 25, 0 кв.м., вітрини пл. - 1, 0 кв.м., приміщення 24 пл. - 50, 3 кв.м., вітрини пл.. - 4, 0 кв.м., приміщення 25 пл. - 0, 9 кв.м., приміщення 26 пл. - 1, 5 кв.м., всього по І-му поверху - 606, 2 кв.м.; - антресолі І-го поверху: приміщення 8 пл. - 47, 0 кв.м., приміщення 9 пл. - 6, 3 кв.м., всього по антресолі І-го поверху - 53, 3 кв.м. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачки - приватного нотаріуса - в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що відповідно до діючого законодавства реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов"язаний подати протягом 5 робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Порядок внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів щодо припинення речових прав на нерухоме майно або обтяжень таких прав регулюється Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Заява позивачки не відповідала вказаним вимогам діючого законодавства, а тому підстав для її задоволення не було. На підставі викладеного представник відповідачки просила в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала до суду телеграму, в якій зазначила про те, що позовні вимоги не визнає і просить розглядати справу у її відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачки, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивачки, представника відповідачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення, загальною площею 1032, 0 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS], що складає 13\\100 від усього домоволодіння на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2011 року про затвердження мирової угоди між [PERSON] та [PERSON] Згідно з умовами мирової угоди [PERSON] передав позивачці у власність нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості в розмірі 9.000.000 грн. Право власності позивачки на нерухоме майно було зареєстровано 12.01.2012 року КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна". В 2012 році позивачці стало відомо про те, що 23.08.2007 року між попереднім власником нерухомого майна [PERSON] та АТ "Парекс Банка", правонаступником якого є АТ "Реверта", був укладений Іпотечний договір (без випуску заставної), відповідно до умов якого нерухоме майно було передано в іпотеку АТ "Реверта" в якості забезпечення виконання компанією Lindmax LLP (м. Лондон, Великобританія) зобов"язань за договором кредитної лінії від 23.08.2007 року. Але на момент отримання нерухомого майна у власність позивачка не знала про наявність будь-яких прав та вимог третіх осіб на нерухоме майно, оскільки у Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна були відсутні відомості про обтяження нерухомого майна іпотекою та заборону його відчуження. Запис до реєстру був внесений лише 11.06.2012 року, тобто після набуття позивачкою права власності на нерухоме майно. Укладаючи договір кредитної лінії, сторони обумовили, що до даного договору застосовується законодавством Латвійської Республіки. При цьому запис № 12604343 до Державного реєстру іпотек про обтяження нерухомого майна іпотекою було внесено 11.06.2012 року, тобто після набуття позивачкою права власності на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру іпотек від 15.11.2012 року. 11.09.2012 року компанія Lindmax LLP була припинена як юридична особа, що свідчить про те, що Договір кредитної лінії також припинив свою дію. У зв"язку з цим 11.09.2012 року припинив свою дію і Іпотечний договір, який було укладено для забезпечення виконання кредитного договору. Незважаючи на те, що іпотечний договір припинився ще 11.09.2012 року, АТ "Реверта" та [PERSON] не здійснили жодних дій щодо виключення з Державного реєстру іпотек, а також і з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження нерухомого майна іпотекою та заборону його відчуження. Враховуючи відсутність будь-яких дій з боку вказаних осіб, позивачка 16.02.2013 року звернулася до приватного нотаріуса Лавренюк С.М. із заявою про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження належного їй нерухомого майна іпотекою. Але 18.01.2013 року приватний нотаріус відмовила у виключенні з реєстру запису, зважаючи на те, що державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку останній зобов"язаний подати протягом 5 робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Але позивачка вважає таку відмову незаконною. Відповідно до вимог ст.. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 593 ЦК України передбачено, що право застави припиняється у разі припинення зобов"язання, забезпеченого заставою. Частиною 5 статті 3 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов"язання і є дійсною до припинення основного зобов"язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підставами припинення іпотеки нерухомого майна, відповідно до вимог ст.. 17 Закону України "Про іпотеку", є: 1) припинення основного зобов"язання або закінчення строку дії іпотечного договору; 2) реалізації предмета іпотеки; 3) набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; 4) визнання іпотечного договору недійсним; 5) знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Згідно загальних положень ст.. 598-609 ЦК України зобов"язання припиняються внаслідок виконання, проведеного належним чином, передання відступного, зарахування, домовленості сторін, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, неможливості виконання зобов"язання, смерті фізичної особи або ліквідації юридичної особи (боржника чи кредитора). Договір кредитної лінії від 23.08.2007 року було укладено на території Латвійської Республіки, а сторони у п. 9.7 Договору домовились про застосування до нього нормативно-правових актів Латвійської Республіки. Відповідно до ст.. 6 Закону України "Про міжнародне приватне право" застосування права іноземної держави охоплює всі його норми, які регулюють відповідні правовідносини. Стаття 8 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачає, що особи, які беруть участь у справі, мають право подавати документи, що підтверджують зміст норм права іноземної держави, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень, іншим чином сприяти суду чи іншому органу у встановленні змісту цих норм. Відповідно до юридичного висновку присяжного адвоката [PERSON] від 28.11.2012 року законодавство Латвії прямо не розглядає припинення юридичної особи (в т.ч. шляхом ліквідації) в якості підстави для припинення його зобов"язань. Однак, припинення зобов"язань юридичної особи у випадку ліквідації витікає, серед іншого, з факту припинення її існування та правоздатності, а також з того, що внаслідок ліквідації юридичної особи відсутні правонаступники. Окрім того, ст.. 1404 ЦК Латвійської Республіки передбачає, що при кожній угоді до уваги приймаються особи, які приймають в ній участь, предмет угоди, волевиявлення сторін, складові частини угоди і її форма. Таким чином, відсутність однієї із сторін двосторонньої угоди позбавляє її сили. У зв"язку з цим присяжний адвокат [PERSON] вказує, що згідно законодавства Латвії при ліквідації юридичної особи - боржника (з припиненням дії кредитного договору), повинні припинятися і похідні зобов"язання за договором іпотеки. Таким чином, договір кредитної лінії від 23.08.2007 року припинив свою дію внаслідок припинення компанії Lindmax LLP, як юридичної особи. Враховуючи похідний характер іпотеки, іпотечний договір відповідно до ч. 5 ст. 3, 17 Закону України "Про іпотеку", ст. 593 ЦК України також припинив свою дію 11.09.2012 року. Пунктом 2 статті 593 ЦК України, ч. 3 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Отже, не може бути обтяжено майно особи, яка є його власником, без згоди цієї особи на таке обтяження. Виходячи з норм ст. 319 ЦК України, власник на власний розсуд володіє, користується, розпоряджається належним йому майном. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Зважаючи на вищевикладене, обтяження належного позивачу нерухомого майна іпотекою, згідно Іпотечного договору від 23.08.2007 року, який позивач не укладав, яке продовжує існувати після 11.09.20012 року, є незаконним обмеженням у здійсненні права власності, та порушує права та інтереси позивачки. Статтею 74 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Пунктом 5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296Є5, передбачено, що нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна, зокрема, при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; повідомлення про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки). Відповідно до п. 9 ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов"язаний подати протягом п"яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Враховуючи вищевикладене, за зверненням позивачки приватний нотаріус зобов"язаний був вилучити відповідний запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а відмова відповідачки у виключенні відповідного запису з посиланням на ч. 9 ст. 16 вказаного вище Закону є неправомірною, оскільки відповідно до приписів зазначеної норми, державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження можлива не тільки на підставі заяви обтяжувача, але й на підставі письмової вимоги боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Окрім того, позивачкою було надано всі докази припинення іпотечного договору від 23.08.2007 року. Статтею 50 Закону України "Про нотаріат" визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржують ся до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З урахуванням вищевикладеного, вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про зобов"язання приватного нотаріуса виключити з реєстру відповідний запис є законними та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачки [PERSON] суми завданих збитків, то судом встановлено наступне. 01.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір про надання юридичних послуг № 1/01-11, згідно з п. 1.1 якого Замовник ([PERSON].) замовляє, а Виконавець надає юридичні послуги, консультації, включаючи, але не обмежуючись, підготовку та написання проектів процесуальних документів, меморандумів, листів, представництво інтересів Замовника у загальних та спеціалізованих судах, органах державної влади та місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях та здійснює інші необхідні дії щодо виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису № 12604343 про обтяження іпотекою згідно іпотечного договору від 23.08.2007 року нежитлових приміщень, що належать [PERSON] Замовник зобов"язується оплачувати надані юридичні послуги. Відповідно до п. "б" п. 2.3 Договору при виконанні умов Договору виконавець зобов"язується вчинити всіх необхідних юридичних дій для виключення з реєстру запису про обтяження. Пунктом 5.6 Договору передбачено, що виконавець зобов"язаний відшкодувати Замовнику збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням умов даного договору. Згідно із ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов"язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.. 901 ЦК України за Договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов"язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов"язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Але при розгляді справи позивачкою не було надано жодних доказів того, що вона сплатила відповідачці грошові кошти в розмірі 2.000 грн., а також не підтвердила той факт, що відповідачка не виконала свої зобов"язання за укладеним між сторонами Договором. А тому суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з підстав, зазначених вище. На підставі викладеного,

Outcome: partial