Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення невиплаченої вихідної допомоги у звязку з ліквідацією Державного закладу Рівненська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Львівській залізниці МОЗ України та відповідно до ст.31 ЦПК України уточнила його, просить зобовязати Голову ліквідаційної комісії Державного закладу Рівненська лінійна СЕС на Львівській залізниці МОЗ України [PERSON] виплатити їй 1153,00 грн. вихідної допомоги згідно ст.44 КЗпП України, одноразову допомогу на оздоровлення у розмірі 1200,00 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні станом на 01 березня 2013 року в сумі 2560,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона 09.10.2006 року згідно наказу підприємства № 75-К була прийнята на посаду техніка-дозиметриста у Рівненську лінійну санітарно-епідеміологічну станцію на Львівській залізниці м.Рівне, вул.Пересопницька, 134, яка 16.10.2007 року згідно наказу № 51 ЦСАН перейменована в Державний заклад Рівненська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Львівській залізниці. Будучи звільненою 28.12.2012 року, у звязку з ліквідацією підприємства, в порушення ст. ст. 44, 47, ч.1 116 КЗпП України їй не виплачено вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та одноразову допомогу на оздоровлення у розмірі до посадового окладу згідно наказу № 108 від 26.12.2012 року по ДЗ Рівненська лінійна СЕС на Львівській залізниці МОЗ України. Крім того, згідно ст.117 КЗпП України, з урахуванням її середньомісячної заробітної плати, відповідач повинен виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в зазначеній позовом сумі. Письмових заперечень відповідача суду не надано. Позивач повністю підтримала позовні вимоги в суді та просила позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд вважає за можливе проводити судовий розгляд справи за його відсутності та ухвалити по справі заочне рішення за згодою позивача відповідно до вимог ст. ст. 224-228 ЩІК України. Оцінюючи пояснення, дослідженні надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав. Встановлено сукупністю досліджених в справі доказів, зокрема трудової книжки позивача, що [PERSON], [INFO], була прийнята 09 жовтня 2006 року на роботу у Рівненську лінійну санітарно-епідеміологічну станцію на Львівській залізниці м.Рівне на посаду техніка-дозиметриста відповідно до наказу № 75-К від 09 жовтня 2006 року. 16 жовтня 2007 року згідно до наказу № 51 ЦСАН Рівненська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Львівській залізниці перейменована в Державний заклад Рівненська лінійна санітарно-епідеміологічна станція на Львівській залізниці Міністерства охорони здоровя України. 28 грудня 2012 року [PERSON] звільнена у звязку з ліквідацією Державного закладу Рівненська лінійна СЕС на Львівській залізниці (п.1 ст.40 КЗпП України) згідно наказу МОЗ України № 176-О від 21 вересня 2012 року та наказу по Державному закладу Рівненська лінійна СЕС на Львівській залізниці МОЗ України № 108 від 26 грудня 2012 року. На день звільнення з роботи позивачу нарахована та виплачена лише заробітна плата, однак не виплачено вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку, та одноразову допомогу на оздоровлення у розмірі до посадового окладу згідно наказу по ДЗ Рівненська лінійна СЕС на Львівській залізниці МОЗ України № 108 від 26.12.2012 року, про що свідчить довідка про невиплачені кошти № 18/01-10-Л від 18.02.2013 року. Відповідно до положень ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Згідно ст.117 КзпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженего ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В порушення вищенаведених положень чинного законодавства позивач не отримав нараховані йому при звільненні розрахункові кошти, що відповідачем не оспорюється, що є підставою для стягнення середнього заробітку позивача за час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно довідки № 18/01-10-Л від 18.02.2013 року відповідачем станом на 01.03.2013 року позивачу не виплачено вихідну допомогу у розмірі 1153,00 грн. та одноразову допомогу на оздоровлення у розмірі 1200,00 грн., а середній заробіток за весь час затримки становить 2560,00 грн. (тобто 1280,00 грн. середній заробіток за січень 2013 року та середній заробіток за лютий 1280,00 грн.). Оцінюючи вищенаведене, розрахунки та докази сторони позивача, відповідно до положень ст.10 ч.3, ст.60 ч.1 ЦПК України, суд вважає їх доведеними, обгрунтованими, такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі на суму зазначену в позові. Судові витрати в справі у відповідності ст.88 ЦПК України покладаються на відповідача у разі повного задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved