Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-18 00:00:00

У липні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 19 грудня 2005 року померла її мати [PERSON]. 03 листопада 2011 року помер її батько [PERSON]. Після смерті батьків відкрилася спадщина, до складу якої входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцям на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок їх смерті. Ще за життя 26 червня 2003 року [PERSON] склав заповітне розпорядження, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у рівних частках заповідав двом своїм дочкам: їй, позивачу [PERSON], та відповідачу [PERSON] До складу належного померлому батькові [PERSON] майна входило також майно і права, які він успадкував після смерті своєї дружини, матері сторін, [PERSON] 25 січня 2012 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Згідно із поданими ними заявами державний нотаріус відкрив спадкову справу № 48/2012 до майна померлого 03 листопада 2011 року [PERSON]. 10 травня 2012 року вона звернулася до зазначеної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0760 га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області у селі Княжичі, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства. Права на цю земельну ділянку батько успадкував після померлої 19 грудня 2005 року своєї дружини [PERSON] У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану вище земельну ділянку нотаріальною конторою їй відмовлено, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0760 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована у селі Княжичі Броварського району Київської області, серії ЯК № 378752 на імя [PERSON] виданий 01 лютого 2012 року, тобто після її смерті. Зазначений державний акт на право власності на земельну ділянку на імя [PERSON] оформлено на підставі рішення [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області № 1502 від 27 березня 2008 року, прийнятого теж після смерті матері, яка померла 19 грудня 2005 року, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 25 ЦК України, згідно з якою цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Вказана вище спірна земельна ділянка оброблялась її (позивача) батьками, на ній вони вирощували сільськогосподарську продукцію. На даний час цією земельною ділянкою користується лише вона. Відповідач у справі, її сестра [PERSON], на цю земельну ділянку не претендує. [PERSON] сільська рада, на території якої знаходиться дана земельна ділянка, проти користування нею земельною ділянкою 0,0760 га для ведення особистого селянського господарства не заперечує, однак документально оформити на неї (позивача) право користування цією земельною ділянкою та прийняти відповідне рішення сільська рада не може, оскільки існує державний акт на право власності на цю земельну ділянку, виданий на імя померлої [PERSON]. Просила: визнати недійсним рішення 8 сесії V скликання [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області № 1502 від 27 березня 2008 року в частині передачі [PERSON] земельної ділянки площею 0,0760 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована у селі Княжичі Броварського району Київської області; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №\~378752 на земельну ділянку площею 0,0760 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована у селі Княжичі Броварського району Київської області, кадастровий номер: 3221284001:01:048:0012, виданий на підставі рішення 8 сесії V скликання [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області № 1502 від 27 березня 2008 року; визнати за нею, [PERSON], право користування земельною ділянкою площею 0,0760 га для ведення особистого селянського господарства, розташованою у селі Княжичі Броварського району Київської області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 03 листопада 2011 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, у якій просить розглянути справу за відсутності їхнього представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечує, оскільки позивач [PERSON] вступила в управління і володіння спірною спадковою земельною ділянкою, фактично користується нею та обробляє її. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявилася, надала суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності. Позов визнає. Розяснивши позивачу наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] є дочками [PERSON], яка померла 19 грудня 2005 року, та [PERSON], який помер 03 листопада 2011 року. 15 вересня 2003 року [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області прийняла рішення за № 112 Про розгляд звернень громадян по земельних питаннях, яким надала [PERSON] згоду на виготовлення проекту відводу на земельну ділянку площею 0,08 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по провулку Київському у селі Княжичі Броварського району Київської області. 27 березня 2008 року 8 сесія V скликання [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області прийняла рішення № 1502 Про затвердження проекту землеустрою про відведення земельної ділянки щодо передачі у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] у селі Княжичі, яким затвердила виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передала [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,0760 у селі Княжичі Броварського району Київської області. На підставі цього рішення [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області на імя [PERSON] був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 378752 на земельну ділянку площею 0,0760 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі, кадастровий номер: 3221284001:01:048:0012. Цей державний акт підписаний головою [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області 06 вересня 2010 року, начальником управління Держкомзему у Броварському районі Київської області 05 листопада 2010 року. Зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 01 лютого 2012 року за № 322120001015164. За повідомленням Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області від 02 серпня 2012 року № 2624/02-14 спадкова справа до майна померлої 19 грудня 2005 року [PERSON] не відкривалась. Згідно із свідоцтвом про одруження серії ЯУ № 724015 [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 1952 року. Відповідно до заповіту, посвідченого 26 червня 2003 року секретарем Княжицької сільської ради Броварського району Київської області [PERSON], [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у рівних частках заповідав [PERSON] та [PERSON]. Із спадкової справи № 48/2012 до майна померлого 03 листопада 2011 року [PERSON] вбачається, що 25 січня 2012 року, тобто у встановлений законом строк, до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом звернулися позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] 10 травня 2012 року позивач [PERSON] у доповнення до своєї заяви від 25 січня 2012 року подала до нотаріальної контори заяву, у якій вказувала на те, що після смерті батька [PERSON] залишилась ще спадкова земельна ділянка площею 0,0760 га, надана для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: село Княжичі Броварського району Київської області, провулок Київський, яка належала померлій 19 грудня 2005 року [PERSON], спадкоємцем майна якої був її чоловік [PERSON], який фактично прийняв спадщину після смерті дружини, проте своїх спадкових прав не оформив. Листом від 10 травня 2012 року № 1493/02-14 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану вище спірну земельну ділянку Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області позивачу [PERSON] відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ державний акт на право власності на земельну ділянку виданий з порушенням ст. ст. 125, 140 ЗК України і ст. 25 ЦК України, де зазначено, що цивільна правоздатність фізичної припиняється у момент її смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. У ст. 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи, тобто здатність мати цивільні права та обовязки, припиняється у момент її смерті. За змістом положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що на підставі рішення [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області № 112 від 15 вересня 2003 року у фактичному користуванні померлої 19 грудня 2005 року [PERSON] перебувала земельна ділянка площею 0,0760 га, надана їй для ведення особистого селянського господарства, розташована у селі Княжичі Броварського району Київської області по провулку Київському. За життя [PERSON] правовстановлюючий документ державний акт на право власності на цю земельну ділянку не одержала. 27 березня 2008 року [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області прийняла рішення за № 1502, яким після смерті [PERSON] передала їй у власність земельну ділянку площею 0,0760 га ріллі для ведення особистого селянського господарства. Дане рішення прийняте всупереч вимогам закону, зокрема ст. 25 ЦК України, тому воно підлягає визнанню недійсним. Державний акт на право власності на земельну ділянку, який є правовстановлюючим документом, видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною та залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування. У звязку з наведеним вище, підлягає визнанню недійсним і державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 378752 на земельну ділянку площею 0,0760 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану у селі Княжичі Броварського району Київської області, кадастровий номер: 3221284001:01:048:0012, виданий на підставі оспорюваного рішення [PERSON] сільської ради № 1502 від 27 березня 2008 року. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її чоловік [PERSON], який у порядку спадкування за законом набув право користування зазначеною спірною земельною ділянкою площею 0,0760 га, наданою для ведення особистого селянського господарства його дружині. Після смерті [PERSON], який помер 03 листопада 2011 року, дана земельна ділянка знаходиться у фактичному користуванні [PERSON], яка обробляє цю земельну ділянку, що відповідачами у справі не заперечується. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] і в частині визнання за позивачем права користування земельною ділянкою 0,0760 га у селі Княжичі Броварського району Київської області, наданою для ведення особистого селянського господарства. На підставі викладеного,

Outcome: approved