Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-26 00:00:00

Позивач та її представники змінили первісні позовні вимоги та пояснили, що [PERSON] разом з іншими членами сім'ї отримала ордер на проживання у [INFO]. У зв'язку зі смертю її чоловіка і відсутністю інших осіб у квартирі на підставі розпорядження виконавчого комітету за № 325 від 22 червня 1983 року особовий рахунок відкрито на [PERSON], яка 11 грудня 1987 року зареєструвала шлюб зі [PERSON] Вказана особа [PERSON] не мав потребу у покращенні житлових умов через те, що був зареєстрований та проживав у [INFO]. Окрім того у формах Ф-1 є спірні дати його реєстрації за адресою квартири [ADDRESS], що також підтверджується реєстрацією у квартирі [ADDRESS] з 13 вересня 1973 року на підставі ордеру № 747 від 08 квітня 1973 року. Разом із тим, розпорядженням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за № 2 від 04 січня 1995 року квартира [ADDRESS] була приватизована на підставі заяви подружжя [PERSON] та [PERSON] від 24 жовтня 1994 року. Вважають, що вказані обставини підтверджують неможливість приватизації [PERSON] квартири [ADDRESS], у зв'язку із чим вважають недійсним розпорядження виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за № 2р від 04 січня 1995 року щодо приватизації квартири [ADDRESS]. На підставі вказаного розпорядження та через розпорядження № 413 від 31 жовтня 1994 року Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 18 листопада 1994 року було видане свідоцтво про право власності на житло за № 21215, яке з оглядом на недійсність розпорядження виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за № 2р від 04 січня 1995 року просить також визнати незаконним та скасувати. Разом із тим пояснили, що з 07 квітня 2001 року позивач за згодою [PERSON] та Ізмаїльської міської ради вселилась у квартиру [ADDRESS] в якості члена сім'ї і була зареєстрована за вказаною адресою 16 січня 2004 року. Після народження сина [PERSON] 30 червня 2004 року вказана дитина також набрала право на житло. Також пояснили, що до суду за вказаних обставин 02 серпня 2004 року звернулась [PERSON],яка померла 11 жовтня 2005 року, після чого [PERSON] є правонаступником. З оглядом на остаточні уточнення позовних вимог від 27 березня 2013 року просять визнати недійсним свідоцтво № 21215 від 18 листопада 1994 року про право власності на житло у квартирі [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на вказану квартиру і зобов'язати комунальне підприємство «Ізмаїльське МБТІ» видати свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі розпорядження виконкому Ізмаїльської міської ради за № 2р від 04 січня 1995 року. Окрім вказаного просить визнати за [PERSON] право власності за заповітом на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] і зобов'язати Ізмаїльське МБТІ зареєструвати право власності на вказану квартиру за [PERSON] на підставі розпорядження виконкому Ізмаїльської міської ради за № 2р від 04 січня 1995 року. Представник виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради проти позовних вимог заперечує, пояснив, що минув строк позовної давності на визнання свідоцтва № 21215 від 18 листопада 1994 року про право власності на житло у квартирі [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON], а заява про поновлення строку позовної давності не була надана. Окрім того пояснила, що реєстрація права власності проведена на підставі договорів, які до наступного часу недійсними не визнані та не скасовані. Представник комунального підприємства «Міжрайонне бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості» проти позовних вимог заперечує, надав пояснення, аналогічні поясненням представника виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради і додатково пояснив, що у наступний час Ізмаїльське МБТІ позбавлене повноважень реєстрації права власності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, оповіщений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] пояснила, що вона є донькою [PERSON], який помер 25 жовтня 2003року. Після смерті відкрилась спадщина на 1\\2 частку квартири, де вона є спадкоємцем за заповітом, а [PERSON] спадкоємцем із обов'язковою часткою, яка складає 1\\6 у квартирі. Просить визнати за нею право власності на 1\\3 частку квартири [ADDRESS]. Відповідач за зустрічним позовом проти зустрічних позовних вимог заперечує, вважає відсутніми правові підстави для визнання за [PERSON] права власності на квартиру квартири [ADDRESS], що у свою чергу унеможливлює право [PERSON] на спадкове майно у вказаній квартирі. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, думку захисту, суд вважає, що у задоволенні первісних позовних вимог належить відмовити, а зустрічні позовні вимоги є обгрунтованими. У відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами у порядку, передбаченому ст. 60,133 ЦПК України. Ордером № 4489 від 07 листопада 1952 року [PERSON] надано право на заселення квартири № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області з житловою площею 30.34 кв.м. та двома кімнатами зі складом сім'ї три особи. Повідомленням Ізмаїльської державної нотаріальної контори за № 451 від 19 липня 2004 року [PERSON] сповіщалась про обов'язкову частку у майні після смерті 25 жовтня 2003 року [PERSON], а також про наявність заповіту на все своє майно 28 серпня 2003 року за реєстром № 4420 на ім'я [PERSON]. Разом із тим через спірні відносини, пов'язані з приватизацією квартири, визначено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину. Заявою від 30 листопада 1987 року [PERSON] зареєстрований за адресою вказаної квартири в якості члена сім'ї через реєстрацію шлюбу з [PERSON] Технічним паспортом Ізмаїльського МБТІ станом на 17 червня 2004 року власниками квартири № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області в рівних частках визначені [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло за № 21215 від 18 листопада 1994 року, яке видане за розпорядженням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за № 413р від 31 жовтня 1994 року. Довідкою серії МСЕ № 068870 від 08 листопада 2002 року [PERSON] [INFO] за первісним оглядом 08 листопада 2002 року визнана такою, що потребує стороннього догляду та їй встановлена перша група інвалідності. За заповітом від 28 серпня 2003 року [PERSON] на все належне йому майно призначив спадкоємцем [PERSON]. Свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 368964 від 27 жовтня 2003 року підтверджене відкриття спадщини після смерті 25 жовтня 2003 року [PERSON]. За змістом листа виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 13\\01-12-2139 від 17 серпня 2004 року квартира № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області приватизована 18 листопада 1994 року [PERSON] та [PERSON]. Разом із тим, за змістом листа виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 13\\02-24-1912 від 12 липня 2004 року розпорядження про приватизацію квартири № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області в 1994 році не приймалось. Розпорядженням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 413р від 31 жовтня 1994 року на підставі розпорядження № 317 від 01 грудня 1992 року не передбачена приватизація квартири № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області. Між тим, за долученим до матеріалів справи розпорядженням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 2р від 04 січня 1995 року на підставі розпорядження № 317 від 01 грудня 1992 року прийняте рішення про оформлення документів на приватизацію квартири № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області [PERSON] Довідкою комунального підприємства «Житсервіс-2» від 05 березня 2001 року склад сім'ї осіб, що мешкали у квартирі № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області визначений лише [PERSON]. Заявою від 24 жовтня 1994 року [PERSON] та [PERSON] звернулись із проханням про передачу у спільну власність квартиру № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області. Станом на 13 жовтня 1994 року за довідкою орендного підприємства «Житловик-2» до складу осіб, які мешкають у квартирі № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області житловою площею 26,9 кв.м. та складається із двох кімнат на першому поверсі трьохповерхового будинку вказані [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в якості подружжя. Вказані обставини також підтвердила свідок [PERSON] Укладення шлюбу між вказаними сторонами 08 вересня 1987 року підтверджене штампом у паспорті [PERSON] серії КЕ968091, з оглядом на що суд вважає обгрунтованим проживання [PERSON] у квартирі № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області, наймачем якої була [PERSON] У відповідності до вимог ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі. Заявою від 24 жовтня 1994 року [PERSON] та [PERSON] визначили свою вимогу щодо приватизації, з оглядом на що видане свідоцтво № 21215 від 18 листопада 1994 року про право спільної власності на вказану квартиру. Помилка, яка була допущена при оформленні документів, з урахуванням пояснень представника Ізмаїльського МБТІ та долученими постановами і матеріалами про відмову у порушенні кримінальної справи, з оглядом на сукупність вищевказаних доказів не може визнаватись підставою для визнання свідоцтва № 21215 від 18 листопада 1994 року про право спільної власності на вказану квартиру недійсним. Смерть [PERSON] 11 жовтня 2005 року підтверджена повторним свідоцтвом серії 1-ЖД № 052827, який видано відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису за № 1050 від 12 жовтня 2005 року. За договором дарування частини квартири від 08 жовтня 2003 року [PERSON] подарувала [PERSON] 1\\2 частку квартири № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області, яка складається із двох жилих кімнат жилою площею 26,9 кв.м. За договором дарування від 11 лютого 2004 року [PERSON] подарувала [PERSON] 1\\2 частину квартири № 3 будівлі № 18 по вул. Чернишевського м. Ізмаїла Одеської області, яка належала дарувальнику на праві приватної власності та була отримана нею згідно з договором дарування частини квартири від 08 жовтня 2003 року. Таким чином, після смерті 25 жовтня 2003 року [PERSON] відкрилась спадщина на 1\\2 частину квартири [ADDRESS]. За заповітом від 28 серпня 2003 року спадкоємцем у відповідності до вимог ст. 534 ЦК України в редакції на час виникнення правовідносин визначена [PERSON]. Разом із тим, довідкою серії МСЕ № 068870 від 08 листопада 2002 року [PERSON] [INFO] за первісним оглядом 08 листопада 2002 року визнана такою, що потребує стороннього догляду та їй встановлена перша група інвалідності. Таким чином [PERSON] в якості дружини спадкодавця, яка була непрацездатною, у відповідності до вимог ст. 535 ЦК України в редакції на час виникнення правовідносин мала право на обов'язкову частку, розмір якої є не менше двох третин частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом. У відповідності до вимог ст. 549 ЦК України в редакції на час виникнення правовідносин вказані особи прийняли спадщину, з оглядом на що обов'язкова частка [PERSON] дорівнює 1\\6, а частка [PERSON] складає 1\\3 частину квартири. З оглядом на правонаступництво позивача [PERSON] після смерті 11 жовтня 2005 року [PERSON], обов'язкова частка сумується із 1\\2, яка визначена договором дарування від 11 лютого 2004 року. Наявність у спірній квартирі [PERSON] з дитиною сторони не оскаржують, що з урахуванням визначених відносин підтверджує обставини перешкоди [PERSON] у користуванні. З оглядом на вказане суд вважає доведеними зустрічні позовні вимоги в частині визнання права власності та вселення до вказаної квартири. Разом із тим, у відповідності до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-IV (у редакції Закону України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI із змінами, внесеними згідно із Законом України від 04 липня 2012 року № 5037-VI) державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 01 січня 2013 року проводиться державним реєстратором прав на нерухоме майно органу державної реєстрації, а також нотаріусами як спеціальними суб'єктами, на яких покладаються функції державного реєстратора. З оглядом на вказане суд вважає вказану обставину такою, що зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог в частині покладення на Ізмаїльське МБТІ обов'язку про реєстрацію права власності. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: dismissed