Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вище зазначеною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки -19\~656,37 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку 1030,10 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що працювала у відповідача з 07.12.2010 р. по 04.10.2012 р. на посаді начальника Служби незалежної оцінки майна - оцінювача філії "Київський аукціонний центр" з 07.12.2010 р. по 20.12.2010 р.; на посаді начальника Служби незалежної оцінки майна з 22.12.2010 р. по 04.10.2012 р. Наказом № 73-к від 04.10.2012 р. була звільнена у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП, про що свідчить запис у трудовій книжці. На день звільнення відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата, грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки та вихідна допомога у сумі 19 656,37 грн. Відмову виплатити мені усі кошти, які слід було виплатити на день звільнення з роботи, відповідач обгрунтував відсутністю грошових коштів. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Справа розглядалася за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом. Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач з 07.12.2010 р. по 04.10.2012 р. перебувала у трудових відносинах з ПАТ Державна акціонерна компанія „Національна мережа аукціонних центрів на посадах начальника Служби незалежної оцінки майна - оцінювача філії "Київський аукціонний центр" з 07.12.2010 р. по 20.12.2010 р. та на посаді начальника Служби незалежної оцінки майна з 22.12.2010 р. по 04.10.2012 р., що підтверджується наказами № 34-к від 01.12.2010 р. та № 306-к від 21.12.2010 р. Наказом № 73-к від 04.10.2012 р. позивач звільнена у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП, про що свідчить запис у трудовій книжці. На день звільнення відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата, грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки та вихідна допомога у сумі 19 656,37 грн., що підтверджується довідкою. (а.с.8) Нормою ч. 1 ст. 47 КЗпП встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення працівника видати працівникові належно оформлену ним трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 83 КЗпП та ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Нормою ст. 44 КЗпП встановлено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та п.п.1, 2, 6 ст. 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 середній місячний заробіток позивача становив 2 163,31 грн. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Також, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 р. № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. На момент звернення до суду розмір середнього заробітку за час затримки з 04.10.2012р. по 15.10.2012 р. складає 1 030,10 грн.: 10 днів - з моменту звільнення до звернення до суду; 103,01 грн. - середньоденна заробітна плата (тарифна ставка за два останніх місяця 2 163,31 грн.) Серпень 22 робочих днів, вересень - 20 робочих днів (2 163,31 грн. х 2)/(20+ 22)= 103,01 грн.); - 10x 103,01 = 1 030,10. Загальна сума середнього заробітку за час затримки складає 1 030,10 грн. Оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що обовязок роботодавцем по виплаті позивачу належних сум в день звільнення не виконано, тому належна до виплати в день звільнення сума в розмірі 19\~656,37 грн. підлягає стягненню в судовому порядку. Крім того, на підставі ст. 117 КЗпП стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку на дату звернення до суду, як просить позивач, у розмірі та 1\~030,10 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 214,60 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved