Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики з [PERSON], посилаючись на те, що між ними 18.07.2012 року була укладена угода на придбання будинку, розташованого по вулиці Петровського, 5 в с.Куйбишевка Єланецького району Миколаївської області вартістю 4000 грн., а також плату за посіви люцерни в сумі 400 грн. В цей же день відповідачка надала їй 2500 грн. за куплений будинок, решту грошей зобов'язалася повернути в вересні 2012 року, що підтверджується розпискою. У зазначений в розписці строк відповідачка умови договору не виконала. В березні 2013 року [PERSON] повернула їй 1000 грн., а решту грошей вертати відмовилась. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідачки на її користь борг за договором позики в сумі 1824 грн. 95 коп., яка складається з суми боргу - 900 грн., інфляційних втрат в сумі 378,10 грн., відсотків в сумі 31 грн., та пені в сумі 515,85 грн. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пославшись на викладені в ньому обставини, просила суд задовольнити його в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково, суду пояснила, що відповідно до розписок вона повернула позивачці 3500 грн., частину боргу в сумі 456 грн. віддала зерном, на даний час вона винна позивачці лише 44 грн. за будинок та 400 грн. за посіви люцерни. В задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат, відсотків та пені просила відмовити, оскільки вказані вимоги не обговорювалися при укладенні договору. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши в сукупності докази по справі, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. 18 липня 2012 року сторони домовилися про купівлю-продаж житлового будинку в с. Куйбишевка вул. Петровського, 5 Єланецького району Миколаївської області вартістю 4000 грн., а також плату за посіви люцерни в сумі 400 грн. Після досягнення усної домовленості відповідачка [PERSON] надала позивачці 2500 грн. за куплений житловий будинок, а решту в сумі 1500 грн. та 400 грн. за посіви люцерни зобов'язалася повернути в вересні 2012 року після розрахунку з нею за земельний пай, про що написала розписку. Судом встановлено, що відповідачка на час розгляду справи повернула позивачці частину боргу в сумі 1000 грн. грошима, а 456 грн. зерном. Тому на даний час сума боргу становить 44 грн. за куплений житловий будинок та 400 грн. за посіви люцерни, а всього на загальну суму 444 грн., які підлягають стягненню з відповідачки. Суду не надано докази, що підтверджують укладення між сторонами договору позики на суму, що залишилася несплаченою по договору купівлі-продажу. Крім того суду не надано жодних доказів про новацію боргу відповідно до ст. 1053 ЦК України. Також суду не надано доказів про те, що позивачка зверталася до відповідачки з вимогою про повернення вказаних коштів. Оскільки між сторонами не був укладений договір позики, то в задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат, відсотків та пені необхідно відмовити. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: partial