Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] селищної ради, в якому просив поновити його на роботі по посаді директора комунального підприємства Житкомунгоспз 28 серпня 2009 року , так як розпорядження голови [PERSON] селищної ради від 28 серпня 2009 року про звільнення його з займаної посади за прогули на підставі п.4 ст.40 КЗпП України та на підставі аналізу перевірки фінансової діяльності підприємства є незаконним, винесено з порушенням вимог трудового законодавства , так як звільнення працівника по ініціативі адміністрації відбувається з дотриманням ст.40, 148,149 КЗпП України . Відповідач [PERSON] селищна рада позов визнали. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання на неодноразові виклики суду не зявився, заперечень на позовну заяву не надав. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав , суду пояснив, що з 2008 року працював на посаді директора комунального підприємства [PERSON] селищної ради Житкомунгосп. 20 липня 2009 року за розпорядженням голови [PERSON] селищної ради [PERSON] , а в подальшому за його ж розпорядженням від 28.08.2009 року його спочатку було відсторонено від займаної посади начебто в звязку з незадовільним фінансовим становищем підприємства на 40 днів, а в подальшому звільнено з займаної посади за ст.40 п.4 КЗпП України за прогули. Дані розпорядження [PERSON] селищної ради вважає незаконними, а тому оскаржив їх до суду . Рішенням Роздільнянського районного суду від 25.05.2010 року його позов був задоволений та вказані розпорядження були скасовані , як незаконні , його було поновлено на роботі з виплатою середнього заробітку за час затримки розрахунку. Однак рішення суду першої інстанції по процесуальним підставам було змінено та в частині визнання незаконним розпорядження голови [PERSON] селищної ради №76/09-СР від 28.08.2009 року про звільнення [PERSON] з займаної посади директора КП Житкомунгоспрішення суду першої інстанції було скасовано . Будучи не згоден з цим рішенням, він звернувся в суд з новими позовними вимогами про поновлення його на роботі , однак 24.10.2011 року його заяву залишено без розгляду , так як він звернувся з начебто з тотожним спором в суд. Тоді він вимушений був звернутися до прокуратури Роздільнянського району за захистом своїх прав і по протесту прокурора Лиманська селищна рада скасувала своє рішення №350 від 31.08.2009 року про його звільнення з займаної посади. Після цього він звернувся з позовом про скасування розпорядження голови [PERSON] селищної ради №76 від 28.08.2009 року про його звільнення з роботи, так як вважає його незаконним, підстав за звільнення його за прогули з роботи не було , як і не було підстав для звільнення його з роботи на результатам перевірки фінансової діяльності підприємства. Посилаючись на дані обставини просив поновити його на роботі на посаді директора КП Житкомунгосп,скасувавши як незаконне розпорядження про звільнення його з роботи. Відповідач [PERSON] селищна рада в особі представника [PERSON] також не заперечували проти задоволення позову [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи , давши оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог , прийшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] згідно розпорядження голови [PERSON] селищної ради від 17.09.2008 року №81/08-СР був прийнятий на роботу на посаду директора КП Жит комунгоспз 17.09.2008 року, що підтверджується копією наказу та записами трудової книжки. 20.07.2009 року розпорядженням голови [PERSON] селищної ради [PERSON] №61/09-СР [PERSON] було тимчасово, терміном на 40 днів відсторонено від займаної посади ,а в подальшому розпорядженням Лиманського селищного голови від 28.08.2009 року за №76/09-СР звільнено з займаної посади. Підстави звільнення згідно розпорядження голови за п.4 ст.40 КЗпП України (прогули) - аналіз перевірки фінансової діяльності комунального підприємства та акту встановлення фактів прогулів робочого часу . Дане розпорядження про звільнення було затвердженого сесією [PERSON] селищної ради №350 від 31.08.1009 року , як того передбачав статут КП Житкомунгосп. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10.11.2010 року визнано незаконним та скасовано розпорядження голови [PERSON] селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 20.07.2009 року №61/09 СР про відсторонення [PERSON] від займаної посади директора КП Житкомунгосп з 20.07.2009 року та стягнено на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу . Таким чином у судовому порядку визнано незаконним відсторонення [PERSON] від роботи . Далі по протесту прокурора від 13.03.2012 року рішенням сесії [PERSON] селищної ради від 22.03.2012 року за №276 скасовано рішення сесії [PERSON] селищної ради №76/09-СР від 28.08.2009 року про звільнення з [PERSON]І з посади директора КП Житкомунгосп . Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України передбачено звільнення з роботи працівника за ініціативою адміністрації за прогули , тобто відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин. В ході розгляду справи суду не надано доказів здійснення прогулів [PERSON] за період перебування на посаді директора КП Жит комунгоспв період, який передував його звільненню з роботи, в тому числі і актів встановлення фактів прогулів робочого часу, на які посилається голова [PERSON] селищної ради у оскаржуваному розпорядженні про звільнення [PERSON] з роботи . Аналіз перевірки результатів фінансової діяльності підприємства не є підставою для звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України. Тому звільнення [PERSON] , яке мало місце в серпні 2009 року , є безпідставним . Оскільки здіснення прогулу на роботі є дисциплінарним проступком , то і звільнення з роботи по даним підставам повинно здійснюватися порядку та строки , встановлені ст.147, 148, 149 КЗпП України , що також не було дотримано [PERSON] селищною радою при звільненні [PERSON]І з роботи . Так в матеріалах справи відсутні особисті пояснення [PERSON] як порушника трудової дисципліни , які він повинен був надати адміністрації при звільненні , наказ про звільнення не оголошений [PERSON] під розписку . Тому судом достовірно встановлено наявність порушень трудового законодавства при звільнення [PERSON] з роботи з посади директора КП Житкомнугосп, зокрема ст.40, 147, 148,149 КЗпП України , а тому розпорядження голоови [PERSON] селищної ради від 28.08.2009 року за №76/09-СР про звільнення його з займаної посади належить визнати незаконним та скасувати. Права [PERSON] належить захистити відповідно до обраного ним способу захисту, поновивши його на роботі на вказаній посаді з 28.09.2009 року . Відповідно до ст.233 КЗпП України встановлено місячний строк для звернення в суд з заявою про вирішення трудового спору по справам про звільнення з роботи з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. [PERSON] просить поновити йому строк для звернення в суд за захистом порушених прав, так як він пропущений по поважній причині і він не міг звернутися в суд за захистом порушених прав не маючи наказу про звільнення, далі суд захистив його права і виніс рішення на його користь про поновлення на роботі, після цього він захищав свої права через органи прокуратури. Так судом встановлено, що розпорядження про звільнення з роботи було видано 28.08.2009 року , в установленому законом порядку розпорядження [PERSON] вручено не було, по почті він йому також не направлявся, як і не поверталася йому трудова книжка. Далі рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області 25.05.2010 року оскаржуване нині [PERSON] розпорядження було скасовано як незаконне і лише в 2011 році в цій частин було скасовано судом, так як суд по даній справі вийшов за межі позовних вимог і розглянув законність розпорядження голови [PERSON] селищної ради від 28.08.2009 року . [PERSON] знову звертався до суду з цими ж вимогами, однак ухвалою суду в цій заяві було вбачено тотожний спір і заяву повернуто позивачеві , тоді як ці вимоги на той час в судовому порядку не розглядались. Нині оскаржуване розпорядження було предметом винесення протесту прокурор Роздільнянського району і таким чином було скасовано незаконне рішення сесії , яким також порушувались трудові права [PERSON] Тому суд вважає, що [PERSON] належить поновити строк звернення в суд за захистом порушених прав , як пропущений по поважній причині . Судовий збір по справі складає 107,30 грн , яки належить стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст. 40, 232, 233, 235 КЗпП України,

Outcome: approved