Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Глобинського району Полтавської області із залученням третіх осіб: Комунального підприємства Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями №19, що знаходиться по провулку Степовому в селищі Градизьк Глобинського району Полтавської області. З метою покращення житлових умов ним в 2011 році самовільно побудовано та введено в експлуатацію, на території домоволодіння, а саме: до житлового будинку літ.Аасамочинно приєднано сарай літ.Бта здійснено його переобладнання, в звязку з чим загальна площа житлового будинку збільшилась на 45,8 кв.м., а саме самочинна будова складається з приміщень: житлова кімната 1-4 площею 24,6 кв.м., санвузол 1-5площею 20,9 кв.м., топочна 1-6площею 5,0 кв.м., комірка 2-1площею 7,8 кв.м., вартістю 83487 грн. 00 коп., коптильня визначена у технічній документації літерою Жплощею 1,00 кв.м вартістю 1461 грн. 00 коп., фундамент визначений у технічній документації літерою Еф-трозміром 7,94 м. х 6,30 м., площею 1,00 кв.м., вартістю 4266 грн. 00 коп., розташованих по провулку Степовий,19 в сГрадизьк Глобинського району. Зазначив, що в квітні 2012 року він отримав висновок відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської райдержадміністрації в Полтавській області за №П-126, згідно якого обєкти самовільного будівництва відповідають будівельно-технічним нормам ДБН та БНтаП, знаходяться в задовільному стані і придатні до експлуатації. Рішенням виконкому [PERSON] селищної ради Глобинського району Полтавської області від 04 липня 2012 року №9, йому відмовлено в узаконенні самочинно збудованих будівель та споруд. Також вказав, що на даний час у нього виникла необхідність визнання права власності на самочинно збудовані будівлі, а тому він і змушений був звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але завчасно надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, всі свої докази викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Глобинського району Полтавської області в судове засідання не зявився, але завчасно надіслав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, вказали, що проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи Комунального підприємства Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризаціїв судове засідання не зявився, але завчасно надіслав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. В прийнятті судового рішення по справі покладались на розсуд суду. Вказали, що відповідно до законодавства України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. Прийняття в експлуатацію обєктів здійснюється Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами. Для визнання та оформлення права власності фізичним особам на новозбудовані обєкти нерухомого майна необхідно предявити документи про відведення земельної ділянки для цієї мети. Треті особи: [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені завчасно, надали суду заяви згідно яких прохали справу розглядати без їх участі, проти задоволення позову не заперечували. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку по провулку Степовому,19 селища Градизьк Глобинського району Полтавської області, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.03.2008 року. Також судом встановлено, що з метою покращення умов життя позивачем, без отримання належного дозволу, на території домоволодіння, самочинно збудоване та введене в експлуатацію майно, а саме до житлового будинку літ. Аасамочинно приєднано сарай літ. Бта здійснено його переобладнання, в звязку з чим загальна площа житлового будинку збільшилась на 45,8 кв.м., самочинно збудоване майно складається з приміщень: житлова кімната 1-4площею 24,6 кв.м., санвузол 1-5площею 20,9 кв.м., топочна 1-6площею 5,0 кв.м., комірка 2-1площею 7,8 кв.м., вартістю 83487 грн. 00 коп., коптильня визначена у технічній документації літерою Жплощею 1,00 кв.м вартістю 1461 грн. 00 коп., фундамент визначений у технічній документації літерою Еф-трозміром 7,94 м. х 6,30 м., площею 1,00 кв.м., вартістю 4266 грн. 00 коп., розташованих по провулку Степовий,19 в селищі Градизьк Глобинського району Полтавської області. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи неналежно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Під самочинним будівництвом слід розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих об'єктів нерухомості (ст.9 Закону України Про архітектурну діяльністьвід 20.05.1999 року). Будівництво об'єкта нерухомості здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному ст.24 Закону України Про планування і забудову територійта п.5.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт. Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що законодавство не визнає самочинне будівництво об'єктом правового захисту. Це означає, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права власності на нього, оскільки будівництво було здійснено без дотримання передбаченого законом порядку його здійснення, а тому не може слугувати законною підставою для виникнення права власності на такий об'єкт. Порядок вирішення питань, пов'язаних із узаконенням самочинних добудов та перепланувань, передбачається окремими нормами, спеціально встановленими законом. В п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва) вказано на те, що у відповідності зі ст.26 закону України Про основи містобудуванняспори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом, у відповідності до положень ч.1 ст.15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання. У звязку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Згідно п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будівель і споруд, прибудов до них, громадянських будинків І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року № 91 прийняття в експлуатацію об'єктів здійснюється безоплатно Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт. Судом встановлено, що добудови до будинку відбулися без дозволу на виконання будівельних робіт, позивач до компетентних органів для вирішення питання про прийняття в експлуатацію об'єктів самочинного будівництва не звертався. Таким чином, позивач не використав, передбачені законом, позасудові засоби для визнання своїх прав. Разом з цим, наявність належних правомочностей щодо земельної ділянки, на якій розташовано домоволодіння, посилання на те, що інтереси інших осіб проведеними будівельними роботами не порушуються, позитивні висновки будівельно-технічного дослідження не можуть слугувати підставами для визнання права власності на самочинну прибудову до житлового будинку, доки питання щодо їх узаконення не буде розглянуте компетентним державним органом. У зв'язку із цим, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво, має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. А тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог за їх недоведеністю та відсутністю порушення прав позивача.

Outcome: dismissed