Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-07 00:00:00

10 січня 2013 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування вимог посилалась на те, що з 01.07.1995 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем та на даний час шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач у добровільному порядку не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача на свою користь та на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку щомісячно і досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні, викладеним у позові. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Пояснив, що отримує стабільний заробіток, а тому має обєктивну змогу надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у розмірі, визначеному позивачем. Не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, встановлено, що з 01 липня 1995 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 травня 2011 року, яке набрало чинності 10 червня 2011 року, шлюб між ними розірвано. У даному шлюбі мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Згідно із довідкою № 16, наданою КСН «Центральний І» від 09.01.2013 року року, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають спільно із матірю [PERSON] Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Таким чином, дослідивши у сукупності існуючі станом на день розгляду справи обставини і перевіривши їх наданими доказами, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та моральним засадам суспільства, не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 214,60 гривень На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved