Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-23 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа начальник ПП Ремжитлосервіс в якій просять усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. В позові зазначають, що в грудні 1994р. позивач [PERSON] як працівник заводу Кварц, отримала службову однокімнатну квартиру у гуртожитку. На той час сім'я складалась: з чоловіка [PERSON] та доньок [PERSON], [PERSON]. 14 квітня 2009 року розпорядженням № 48286 від 16 січня 2009 року Департамент ЖКГ Чернівецької міської ради квартира посімейного заселення № 5, яка складалась з однієї жилої кімнати 17,80 кв.м.. загальна площа квартири - 24.04 кв.м. розташованою по вул. Ентузіастів №96 в м. Чернівці, виключена з числа службових та приватизована згідно з Законом України Про приватизацію державного житлового фонду. Відповідач [PERSON] в червні 2009 року добровільно пішов з квартири до іншої жінки з якою проживає по даний час. Будь-яких особистих речей відповідач в квартирі не залишив. 14 жовтня 2009 року рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований розірвано. Відповідач [PERSON] починаючи з жовтня 2009р. перестав бути членом їх сім "і. 26 листопада 2012 р. позивач [PERSON] отримала Свідоцтво про придбання арештованого майна з прилюдних торгів, яке зареєстровано належним чином і стала власником другою 1\\4 частин жилої квартири, що раніше належала відповідачу [PERSON], тобто праов власності відповідача на частку в квартирі припинено. Відповідач [PERSON], добровільно не бажає знятись з реєстрації, внаслідок збереження за ним реєстрації, порушуються їх права як власників жилої квартири у вільному розпорядженні майном, крім цього позивачі несуть додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Зазначає, що внаслідок пошукових дій здійснених Шевченківським РВ УМВС України на підставі рішенням суду про оголошення розшуку [PERSON] від 09 вересня 2011 року, відповідач встановлений проживаючим без реєстрації у свого батька - [PERSON] за адресою с. Н. С тинівці, Гіибоцького району Чернівецької області. Просять суд усунути їм перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою та зняття його з реєстрації. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги підтримала, підтвердила обставини викладені в заяві, просила позов задовольнити. Представник третьої особи надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи у відсутності відповідача, однак заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності відповідача по наявним матеріалам в справі. Дослідивши письмові докази по справі їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири № 5, що знаходиться в житловому будинку № 9-а/б, по вул. Ентузіастів в м. Чернівці, що підтверджується витягом свідоцтвом про право власності від 16.01.2009р. та витягом про державну реєстрацію прав від 18.12.2012р. У вказаній квартирі зареєстрований колишній співвласник та чоловік позивача [PERSON] відповідач [PERSON] П,В., що підтверджується довідкою ПП Ремжитлосервіс від 19.02.2013 року № 553 про склад сім'ї та реєстрацію. Відповідач, не будучи власником квартири та членом сімї позивачів тривалий час він не проживає у квартирі, не оплачує комунальні послуги та не бере участі у її утриманні, самостійно не знявся з реєстрації. Позивачам доводиться сплачувати по комунальним рахункам за відповідача, а також для вчинення певних правочинів, щодо кватири для забезпечення власних потреб необхідна згода зареєстрованих в ній осіб. Реєстрація відповідача в квартирі позивачів не дозволяє користуватись та розпоряджатись нею на власний розсуд та значно обмежує законні права позивачів, чим створені перешкоди позивачам у користуванні їх власністю, а також дана обставина створює труднощі в одержанні відповідних довідок, субсидій та компенсацій. Актами ПП Ремжитлосервіс підтверджується той факт, що відповідач не проживає в квартирі № 5, житлового будинку № 9-а/б по вул. Ентузіастів в м. Чернівці з 2009 року по даний час. Відповідач не має законних підстав для проживання в будинку: у нього відсутнє право власності на будинок, між ними не укладено договору найму (оренди) або користування будинком і позивач не бажає, щоб відповідач проживав в квартирі. Зазначені факти підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами та поясненнями сторін. Стаття 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своє сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Стаття 391 ЦК України передбачає, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним. мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ст. 7 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні передбачає, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, беручи до уваги вищенаведені норми закону та встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] чинить перешкоди позивачам у користуванні їх власністю будучи зареєстрованим в квартирі та не проживаючи в ній з 2009 р., а тому є підстави для визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення. Ст. 7 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні передбачає, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Щодо вимог позивачів [PERSON], [PERSON] про зняття відповідача [PERSON] з реєстрації то вони не підлягають до задоволення, оскільки дані функції відноситься до компетенції відповідного відділу державної міграційної служби України, а не суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial