overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1400 грн. щомісячно, у звязку з навчанням. Позивачка в судове засідання не зявилася, позов підтримала у повному обсязі, справу просила слухати у її відсутність, на що надала відповідну заяву. Відповідач в судове засідання не зявився, у письмовій заяві позов визнав, справу просив слухати за його відсутності. 3-я особа у судове засідання не зявився,у наданій суду письмовій заяві просив справу слухати у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27.08.1996 р. Рішенням Лисичанського міського суду позивачка отримувала аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] з 1996 р. до 04.07.2012 р. Виплата аліментів була припинена у звязку з досягненням сином повнолітнього віку. На теперішній час син навчається на першому курсі Технологічного інституту Східноукраїнського національного університету ім. В.Даля (м. Сєвєродонецьк), на бюджетної основі, денної форми навчання. У звязку з навчанням він потребує матеріальної допомоги. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча має таку можливість, оскільки він працює, отримує заробітну платню. Відповідно до ст. 199 ч.1 СК України,якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 214,60 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та ст.ст.199 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

В серпні 2012 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідачки, в якій просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 25 грудня 1999 року Веселинівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області, актовий запис № 64. Позивач зазначила, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітню доньку Лаліту, [INFO], яка проживає з позивачкою. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з липня 2011 року. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на ведення сумісного господарства, розподілу сімейного бюджету, виховання дитини, між ними постійно виникають суперечки. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, просила розірвати шлюб, на примирення не згодна. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Прізвище залишає шлюбне. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено та доведено, що сторони з 25 грудня 1999 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Веселинівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області, актовий запис № 64. Мають неповнолітню доньку Лаліту, [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сімю, не ведуть сумісного господарства, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення згідно зі ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного та інтересам їхньої дитини, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.З ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

01 серпня 2012 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.10.2009 року. Однак шлюбні відносини між ними не склалися, тому з серпня 2011 року вони проживають окремо. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач здоровий, працездатний, отримує щомісячну заробітну платню, відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, надавати аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, на дитину на користь позивачки. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги зменшила та просила стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1\\6 частини від усіх видів заробітку (доходу). Зменшені позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач зменшені позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних членів родини, а також визначає частку заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.10.2009 року, який було зареєстровано Корабельним відділом РАЦС ММУЮ, актовий запис № 535. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серія 1-ФП № 148711 видане 26.08.2011 року Корабельним відділом РАЦС ММУЮ, актовий запис № 505, який проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою Ф № 3 видане 16.07.2012 року за № [NUMBER] «ЖЕК №24». Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Неповнолітня дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача. Враховуючи стан здоровя, матеріальний та сімейний стан відповідача, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1\\6 частки його заробітку (доходу) на дитину на користь позивача. У відповідності до ст.79, п.З ч.І ст. 80, 81, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 214,60 грн. звязку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

01 серпня 2012 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня звернення із позовом до суду і до досягнення їхнім сином трьох років, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.10.2009 року. Однак шлюбні відносини між ними не склалися, тому з серпня 2011 року вони проживають окремо. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, матеріальної допомоги добровільно їй не надає. Дитина знаходиться на її утриманні, вона не працює. Відповідач здоровий, працездатний, отримує щомісячну заробітну платню, відповідно до ст. 84 ч.2 СК України, надавати аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, на її користь. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги зменшила та просила стягнути з відповідача на її користь на її утримання до досягнення сином трьох років аліменти в розмірі 1\\6 частини від усіх видів заробітку (доходу). Зменшені позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач зменшені позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у справі, суд зясував такі фактичні обставини Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.10.2009 року, який було зареєстровано Корабельним відділом РАЦС ММУЮ, актовий запис № 535. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серія 1-ФП № 148711 видане 26.08.2011 року Корабельним відділом РАЦС ММУЮ, актовий запис № 505, який проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою Ф № 3 видане 16.07.2012 року за № [NUMBER] «ЖЕК №24». Згідно з ст.84 ч.2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до ст.79, п.З ч.І ст. 80, 81, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 214,60 грн. звязку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

У серпні 2012 року заявниця - [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити, юридичний факт - факт належності їй правовстановлюючого документу - Свідоцтва на право особистої власності на квартиру [ADDRESS], яке видане на підставі рішення виконкому Корабельної районної Ради народних депутатів від 17 липня 1992 року, та зареєстроване в реєстровій книзі № 39 за реєстровим № 4856. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначила, що 02.01.1990 році вона отримала ордер на вселення в житлове приміщення в будинку житлово -будівельного кооперативу № 64 [ADDRESS] на підставі рішення загальних зборів членів жилого -будівельного кооперативу, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ради народних депутатів від 02.01.1990 року №10. 01.09.1992 року на підставі рішення виконкому Корабельної районної Ради народних депутатів їй було видано Свідоцтво на право особистої власності на вищевказану квартиру. Але у цьому Свідоцтві була допущена помилка у написанні її прізвища, замість «Пашинній» , зазначено «Пашиній». Через це заявник не має можливості в повній мірі скористатися своїми правами власника щодо розпорядження належного їй майна, тому вона звернулась до суду із даною заявою. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Представник зацікавленої особи - Виконавчого комітету Корабельної районної Ради народних депутатів у судове засідання не зявився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, заперечень щодо заявленої заяви не надав. Суд заслухавши пояснення заявниці, дослідивши і перевіривши докази по справі, вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню на підставі п.5 ч.2 ст. 234, ст. 235, ст.ст. 256-259 ЦПК України, п.п. 1-4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року з змінами „Про судову практику у справах про встановлення фактів, які мають юридичне значення, оскільки по справі встановлений і доведений факт належності заявнику правовстановлюючого документу, а саме - Свідоцтва на право особистої власності на квартиру [ADDRESS], яке видане на підставі рішення виконкому Корабельної районної Ради народних депутатів від 17 липня 1992 року, та зареєстроване в реєстровій книзі № 39 за реєстровим № 4856. Як вбачається з матеріалів справи, в свідоцтві на право особистої власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.7) було дійсно допущено помилку в написанні прізвища заявниці, і замість «Пашинній», зазначено «Пашиній». Той факт, що заявниця має прізвище «Пашинна» підтверджується копією паспорту серія ЕО 621463 видане Корабельним РВ ММУ УМВС України від 04.11.1998 року (а.с.4), копія ідентифікаційного коду (а.с.5), довідка про склад сімї, копія ордеру (а.с. 6,8). В зазначених документах прізвище заявниці «Пашинна», а не «Пашина». Встановлення даного факту має для заявниці [PERSON] юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати свої права власника щодо розпорядження належного їй майна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Обґрунтовуючи свою заяву заявник посилається на те, що його дружина [PERSON] , у липні 2000 року зібрала свої речі та виїхала з фактичного місця проживання де зареєстрована, куди поїхала йому невідомо, фактичне місце знаходження також невідоме, будь які відомості про неї відсутні з 2000 року. Крім того [PERSON] знаходиться в розшуку з 14.05.2004 року в Вугледарському МВ УМВС України у Донецькій області. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою надасть можливість не сплачувати комунальні послуги за [PERSON] , яка зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , та нею фактично не користується. У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримав посилаючись на обставини викладені в заяві та просить визнати [PERSON] безвісно відсутньою. Представник Комунального Підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради`в судове засідання не з`явилися, попередньо надавши суду заяви з проханням розгляду справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують щодо їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Факт відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] , в місті її постійного проживання підтверджується зібраними у справі доказами. Як вбачається з пояснень [PERSON] , з [PERSON] він зареєстрував шлюб 25.06.1993 року, але з липня 2000 року, вона з ним не проживала в м.Вугледар і 18.04.2008 року, шлюб між ними було розірвано, місце її перебування йому не відомо. Згідно довідки з Вугледарського МВ УМВС України у Донецькій області, [PERSON] знаходиться в розшуку з 14.05.2004 року, справу передано до Мар`їнського РОУМВС України в Донецькій області. Актами Комунального Підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради», від 12.05.2008 року та 27.04.2012 року підтверджено, що [PERSON] фактично не проживає у вказані й квартирі з 01.07.2000 року. (а.с 8-9) Відповідно до ч.2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про [PERSON] були в липні 2000 році, то початком її безвісної відсутності слід вважати 01.08.2000 року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутньою. На підставі вищевикладеного ст.43 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду пов`язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін на що може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідне оголосити його вступну та резолютивну частину.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

У серпні 2012 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через відсутність взаємопорозуміння. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Зазначила, що примирення між сторонами неможливе. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 13). Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 лютого 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси 16 лютого 2001 року (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . (а.с. 6). У судовому засіданні позивач підтвердила, що вони з відповідачем проживають окремо з 2007 року, з того ж часу не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 107 гривень 30 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом позивач зазначила, що не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивач на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

17 серпня 2012 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що сторони перебувають у шлюбі із серпня 2004 року. Від шлюбу мають неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім`ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с. 2). \\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~Позивач у судовому засіданні позов підтримала; відповідач не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Викладені вище спірні правовідносини врегульовано Сімейним кодексом України (далі СК України). Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 серпня 2004 р. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу мешкатимуть з позивачем. Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім`ю, з січня 2009 року сторони мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. Позивач зберігати сім`ю не бажає, вважає, що сім`я розпалася остаточно і збереження сім`ї неможливе. Спору щодо поділу майна не має. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

27 липня 2012 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з квітня 2004 року. Позивач з відповідачем не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім`ю позивач не бажає та вважає, що шлюб носить формальний характер, просить суд шлюб розірвати (а.с. а.с. 3 4). Позивач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 14). Відповідач в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи (а.с. 13). Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2004 року про що свідчить свідоцтво про одруження, видане 24 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 197 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який проживатиме разом з позивачем (а.с. 6). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім`ю, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. Позивач зберігати сім`ю не бажає, вважає, що сім`я розпалася остаточно, збереження сім`ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved