Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-22 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що 21 травня 2010 року в селі Розумниця Ставищенського району Київської області [PERSON] 24 лютого 1919 року на випадок смерті зробила розпорядження: належну їй на підставі Державного акту серії КВ №119651, виданого 21 липня 2004 року Ставищенським районним відділом земельних ресурсів Ставищенської райдержадміністрації земельну ділянку заповіла: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Заповіт посвідчено секретарем Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області [PERSON] за реєстром №30. 10 лютого 2012 року [PERSON] померла. 21 червня 2012 року в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після смерті [PERSON]. Спадкоємцями померлої за законом першої черги є її діти: вона, непрацездатна дочка спадкодавці [PERSON], [PERSON] та непрацездатна дочка спадкодавці [PERSON]. Право на обовязкову частку в спадщині незалежно від змісту заповіту маю вона - [PERSON] та [PERSON] як непрацездатні діти спадкодавці. Вважає, що вказаний заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, і є нікчемним. На момент посвідчення заповіту [PERSON] читала і писала, хвороб або фізичних вад, які б не давали їй можливості підписати та прочитати заповіт не мала. Проте заповіт заповідачем не підписаний. Заповіт не містить поважних причин не підписання його заповідачем, оскільки зазначена причина «похилий вік»не є хворобою, фізичною вадою або ж неписьменністю. Як видно з тексту заповіту, особисто заповідач текст заповіту не читала з невідомих причин. Чи була вона сліпа, неписьменна, мала вади зору є незрозумілим, бо ні текст заповіту, ні текст посвідчувального напису не містить цих причин. Заповіт не містить і запису про прочитання його тексту вголос заповідачу [PERSON] перед підписанням іншою особою. Замість підписання «іншим громадянином», текст заповіту містить три підписи без зазначення хто його підписав і в тексті заповіту всупереч статті 1253 ЦК України не зазначено відомості про особу свідків ( їх прізвища, імені та по-батькові та адреси). Відомості про особу свідків містить лише посвідчувальний напис про встановлення їх особи, без зазначення повної адреси. На документі не зазначена адреса місця вчинення нотаріальної дії та причини по яких нотаріальна дія вчинялася поза приміщенням виконавчого комітету сільської ради. Слід зазначити, що заповіт виготовлений за допомогою технічних засобів і запис про його реєстрацію в Реєстрі нотаріальних дій здійсненний до його складення і підписання. Враховуючи, що [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини за заповітом і не погоджується з нікчемністю заповіту, вважаю, має бути встановлена нікчемність заповіту без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, і спадкування має здійснюватися за законом. Просить суд встановити нікчемність заповіту складеного 21 травня 2010 року в селі Розумниця Ставищенського району Київської області від імені [PERSON] та посвідченого секретарем Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області [PERSON] за реєстром №30. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не прибули, до суду подали заяви в яких просять справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, до суду подав заперечення, відповідно до якого обставини викладені в позовній заяві визнає та не оспорює, заперечує проти позову, оскільки волевиявленням спадкодавиці було позбавити права на спадщину за заповітом її дочку [PERSON]. Треті особи в судове засідання не прибули, до суду подали заяви, відповідно до яких справу просять розглядати у їх відсутність проти задоволення позову не заперечують. Суд, розглянувши матеріали справи та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 1233-1235 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Загальні вимоги до форми заповіту визначені статтею 1247 ЦК України, так: заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Як вбачається із статті 1251 ЦК, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Згідно з частиною 2 статті 1253 ЦК України випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. Відповідно до статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України ( Затвердженою наказом Міністерства юстиції України N 22/5 від 25.08.94 року та зареєстрованою 26 жовтня 1994 року N 256/466), яка була чинною на час посвідчення заповіту передбачено, що нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій (п.2). У відповідності із статтею 7 Закону "Про нотаріат" посадові особи виконавчих комітетів, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.(п.3) Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Стаття 236 ЦК України визначає, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права і обовязки передбачались лише на майбутнє, можливість настання їх в майбутньому припиняється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що необхідно встановити нікчемність заповіту і оскільки позов визнається відповідачами, то він підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 203, 207, 1223, 1233-1235, 1247 - 1248, 1251 - 1253, 1257, 1261-1265 ЦК України,

Outcome: approved