Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 березня 1994 року. Від шлюбу мають спільну дитину, доньку, 21 листопада 1994 р. н., батьком якої є відповідач. Зараз вони з відповідачем проживають окремо, сімейні стосунки припинені, дитина знаходиться на її утриманні. Вона має матеріальні труднощі, повязані із утриманням дитини, оскільки сама хворіє. Відповідач натомість має самостійний заробіток, однак допомоги їй не надає. На підставі переліченого просить суд з відповідача стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з березня 2012 року. У судовому засіданні позивачка на задоволенні позову наполягала, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві до суду, просила задовольнити позовні вимоги повністю. Додала також, що до березня 2012 року відповідач добровільно виплачував їй аліменти, однак після цього, незважаючи на її намагання, змусити відповідача надавати їй допомогу, останній від цього ухилявся. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку до досягнення повноліття визнав повністю. Однак не визнавав вимог, щодо стягнення з нього аліментів з березня 2012 року, оскільки він не ухилявся від сплати аліментів на дитину, у теперішній час він не працює, тому не надавав допомоги своїй доньці. Суд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно свідоцтва про народження, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 916 від 1 грудня 1994 року, [PERSON] народилась 21 листопада 1994 року, батьком якої зазначено [PERSON]. Згідно довідки житлового органу від 25 червня 2012 року вбачається, що [PERSON] мешкає разом із позивачкою, [PERSON], [ADDRESS]. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Однак суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів з березня 2012 року є необґрунтованими, оскільки доказів, які б підтверджували обставини необхідності стягнення аліментів на утримання доньки з вказаного в позові періоду, суду не було надано. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 191 СК України,

Outcome: partial