Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] Михайлівни, [PERSON] про встановлення факту проживання як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, свідоцтва про право власності та визнання на майно права особистої власності, вказуючи в позові, що з 2007 року по грудень 2008 року він проживав з [PERSON], як чоловік і дружина, проте через неправомірну поведінку останньої шлюб не був зареєстрований. 22 вересня 2007 року у них народився син [PERSON]. Під час спільного проживання позивачем за особисті кошті на імя [PERSON] у [PERSON] була придбана земельна ділянка площею 0,13 га., що розташована на території Кам'янської сільської ради Житомирського району в с.Довжик, Житомирського району (без зазначення адреси), на який в подальшому, знову ж таки за його особисті кошти, був побудований житловий будинок. Оскільки земельна ділянка була придбана на імя відповідачки, то і свідоцтво про право власності на будинок було видано на її імя. Позивач вважає, що оскільки саме він за особисті кошти придбав зазначену земельну ділянку, сплатив за неї особисті кошти, прийняв її від продавця [PERSON] з яким і домовлявся про всі істотні умови договору купівлі-продажу, в тому числі і звільнення її від будівельних матеріалів і на який в подальшому ним за особисті кошти побудував житловий будинок, то зазначене вище майно є його особистою приватною власністю. Позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених в ньому. /Ь( Відповідачка [PERSON] та її представник позов не визнали та відповідачка пояснила суду, що земельна ділянка була придбана за спільні кошти подружжя, на будівництво житлового будинку вона також давала кошти, які нею були привезені з Ізраїлю, де вона проживала зі своїм колишнім чоловіком. Відповідач [PERSON] допитаний в судовому засіданні при вирішенні справи по суті поклався на розсуд суду, суду пояснив, що земельна ділянка була у нього придбана позивачем, з яким він її оглядав, домовлявся за її вартість, від якого отримував кошти і якому її передавав. Для нього було несподіванкою, коли у нотаріуса договір купівлі продажу підписувала [PERSON] Беручи до уваги пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Судом встановлено та не заперечується сторонами факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу з вересня 2007 року по грудень 2008 року, зазначені обставини відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. До початку спільного проживання сторін [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 12 квітня 2007 року на праві приватної власності належала земельна ділянка № 83 площею 0.130 га., що розташована в с.Довжик Житомирського району, Житомирської області на якій останній будував житловий будинок. Незавершений будівництвом вказаний житловий будинок № 14 по вул.Лісовій в с.Довжик Житомирського району, Житомирської області 10 серпня 2007 року за 413 267 грн. був проданий [PERSON] Зазначене підтверджується показами свідка [PERSON], даними в судовому засіданні (а.с.66). 21 вересня 2007 року [PERSON] на імя [PERSON] придбано земельну ділянку площею 0,13 га., яка розташована на території Кам'янської сільської ради Житомирського району в с.Довжик, на яку остання в подальшому отримала державний акт на право власності (а.с. 18). 17 січня 2008 року виконавчим комітетом Камянської сільської ради Житомирського району від 17 січня 2008 року за № 6 надано погодження на імя [PERSON] на будівництво житлового будинку та інших споруд, а 22.01.2008 року надано дозвіл на забудову житлового будинку і господарських будівель (а.с. 140). 01.10.2008 року вищезазначений спірний будинок № 2-а по пров. Іванівському в с.Довжик Житомирського району, Житомирської області прийнятий в експлуатацію і 12 листопада 2008 року на підставі рішення виконкому Камянської сільської ради від 17.01.2008 року за №6 на імя [PERSON] видано свідоцтво про право власності на вказаний будинок. Вартість будівництва становить 336 930 грн. (а.с.17). Відповідно ч.І п.З ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Будь-хто з подружжя може довести, що майно було придбане ним під час шлюбу, але за його особисті кошти, і таким чином спростувати презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року - не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. За таких обставин, суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу в цілому відповідає вимогам закону, виконаний сторонами повністю, що підтверджується поясненнями сторін, копією техпаспорту, іншими фактичними даними і може бути визнаний недійсним лише в частині особи покупця, оскільки позивач надав докази про, те що він здійснив купівлю земельної ділянки та будівництво будинку № 2-а по пров. Іванівському в с.Довжик Житомирського району, Житомирської області частково за кошти отриманні від підприємницької діяльності, а частково за кошти, які отримав від продажу будинку № 14 по вул. Лісовій в с. Довжик Житомирського району, Житомирської області (а.с.8- 12). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд критично ставиться до показів свідка [PERSON] - матері [PERSON] про наявність у останньої достатньої суми особистих коштів для участі у договорі купівлі-продажу, оскільки у справі відсутні письмові докази, підтверджують наявність у відповідачки особистих коштів на час придбання земельної ділянки та будівництва на ній будинку. Відповідач [PERSON] не надала суду доказів про те, що вона мала кошти, які належали їй особисто на час укладення договору купівлі-продажу із [PERSON] або внесла частину коштів при купівлі земельної ділянки - окрім власних пояснень. Суд вважає за можливе визнати право особистої приватної власності позивача на земельну ділянку площею 0,13 га., яка розташована на території Кам'янської сільської ради Житомирського району в с.Довжик та будинок № 2-а по пров. Іванівському в с.Довжик Житомирського району, Житомирської області на підставі ст. 57 СК України, оскільки дані обєкти нерухомості придбані позивачем за кошти, які належали йому особисто, хоча в зазначений час він розпочав проживати із [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу. Поясненнями позивача та представника позивача, показаннями свідків та матеріалами справи доведено правомірність і обґрунтованість позовних вимог. На підставі ст. 216 ЦК України суд задовольняє вимоги позивача про визнання недійсними державного акта на право приватної власності на вищезазначену земельну ділянку виданого на імя [PERSON] та про визнання недійсним свідоцтва про право приватної власності на будинок, виданий на імя [PERSON], оскільки скасування вищевказаних документів є правовими наслідками недійсності договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] в частині покупця.

Outcome: approved