Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-20 00:00:00

Позивач 02 березня 2012 року звернувся до суду з позовом та просив визнати недійсним кредитний договір від 26 січня 2010 року №002151 з Додатком №1 до нього від цього ж числа, а також стягнути з відповідача на свою користь 9568,38 грн., які позивач сплатив останньому відповідно до умов договору, 1000 грн. витрат на юридичні послуги, а також стягнути сплачену суму судового збору. Вважає, що відповідач веде нечесну підприємницьку діяльність, оскільки ввів його в оману, не виконував умов договору, крім того, відповідач не має права виконувати фінансові договори, оскільки його діяльність не ліцензована. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, однак, надав заперечення на позовну заяву (а.с. 30-33), в якій просить залишити позов без задоволення за безпідставністю. Суд заслухав пояснення представника позивача, дослідив матеріали справи та вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що між сторонами були укладені оспорювані договори за програмою надання товарів у групах ІнвестЕкономний. Згідно п. 1.3 ст. 1 додатку №2 до Договору послуги, які є предметом Договору, надаються шляхом формування груп учасників програми, метою яких є придбання Товару, зазначеного в додатку №1 до Договору (а.с.11). Адміністратор програми (ТОВ Благо-Інвест) здійснює оплату вартості Товару чи надає відповідну суму позики учаснику тільки після отримання ним Дозволу та належного виконання Договору. Порядок участі в Асигнаційному заході, за результатами якого Адміністратор надає учасникам Дозвіл, а також умови його отримання визначені в ст. 4 додатку №2 до Договору (а.с. 12-13). Так, відповідно до п. 4.10 ст. 4 зазначеного вище додатку №2, учасник повинен надіслати заяву на участь в Асигнаційному заході до центрального офісу Адміністратора не пізніше, ніж за два дні до дати його проведення. Про дату проведення Асигнаційного заходу учасник може дізнатися в будь-якому консультаційному пункті Адміністратора або безпосередньо в його центральному офісі в м. Житомирі. Відповідно до п. 4.11 ст. 4 додатку №2 до Договору перший та наступний дозволи надаються в такому порядку: перевагу має той учасник, який надіслав заяву, яка містить максимальне повідомлення та найбільшу кількість сплачених Загальних платежів. Про необхідну кількість Загальних платежів учасник може дізнатися безпосередньо в центральному офісі Адміністратора. Як вбачається з наданого заперечення, на момент підписання спірного договору продавець-консультант ТОВ Благо-Інвєстнадала повні та коректні пояснення, що стосуються умов виконання договору, а саме умов отримання Дозволу на придбання товару або перерахування відповідної суми у позику. Згідно ст. 4 п. 4.7 Договору №002151 від 26.01.2010 року учасник заявляє, що отримав усі пояснення від консультанта, уважно прочитав та зрозумів усі визначення, умови та зміст даного договору і додатків до нього, що засвідчує своїм підписом. Отже, [PERSON] розумів, що уклав договір по програмі придбання товарів у групах, а також і те, що дозвіл, а тільки потім позика, будуть надані йому тільки після виконання ним умов Договору. Як стверджує позивач, а відповідач не заперечує, вказаний Договір був розірваний 26.04.2011р (а.с.15). Відповідно до умов Договору, в разі його розірвання поверненню підлягають чисті внески в розмірі 80% внесеного Учасником реєстраційного платежу (5833,38грн.) після закриття групи. Як вбачається з Довідки про стан групи 101 за програмою ІнвестЕкономнийвід 19.04.2012р., група на даний час не закрита (а.с. 35). Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] мав змогу достатньо ретельно вивчити умови договору зі всіма змінами та доповненнями до нього, та, у разі, якщо його не влаштовували умови програми ІнвестЕкономний, розірвати договір протягом семи днів та повернути сплачений ним Реєстраційний платіж. Однак, протягом зазначеного вище строку він не звернувся до Адміністратора (ТОВ Благо-Інвест) з відповідною заявою, тому Адміністратор на підставі ст. 1 п.4 Додатку №2 до договору активував Договір на восьмий день з моменту його підписання, після цього Позивач (Учасник) зареєструвався в Програмі ІнвестЕкономнийі йому присвоївся код у Групі. Позивач добровільно сплачував всі необхідні платежі за Договором, а також надсилав Заявки на прийняття участі в Асигнаційних, але не отримав Дозволу, оскільки сплатив меншу кількість Загальних платежів, ніж учасники, які його отримали. [PERSON] після підписання Договору добровільно виконував його умови, сплачуючи відповідні платежі протягом 14 місяців, тим самим підтверджуючи, що йому були відомі всі його умови. Тому його посилання на те, що Відповідач ввів його в оману щодо істотних обставин правочину є необгрунтованими. Також з матеріалів справи вбачається, що послуги, які надавалися відповідачем, не є фінансовими, оскільки надавалися вони фізичним особам безоплатно на підставі окремого договору після виконання умов Основного договору з адміністрування придбання в групах. Крім того, 02.06.2011р. Президентом України був підписаний ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (№3462-VI). Відповідно до п.3 зазначеного Закону ч.1 ст. 1 було доповнено п.11-1 наступного змісту: "11-1) адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах". Також відповідно до Прикінцевих положень цього Закону він набуває чинності через шість місяців з дня його опублікування. Також передбачено, що фінансові установи зобов'язані протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність із вимогами цього Закону. Спеціально уповноваженому органу виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг було доручено у шестимісячний строк з дня опублікування цього Закону розробити та затвердити ліцензійні умови здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Тобто вищезгаданий Закон набрав чинності лише з 08.01.2012р., на час укладення спірного договору діяльність відповідача не підлягала ліцензуванню, а також не була заборонена і здійснювалася відповідно до цивільного законодавства про зобов'язання. Таким чином суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та відмовляє в його задоволенні.

Outcome: dismissed