Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-21 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP88190365 від 08.04.2006 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 1878,50 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 25,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.04.2007 року. Однак відповідач не виконала в повній мірі своїх договірних зобовязань, не сплачувала своєчасно відсотки та заборгованість по кредиту згідно графіку його повернення, тому заборгованість відповідача [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 03.03.2009 року склала 5390,03 грн., яка складається з 1878,50 грн. заборгованості за кредитом, 2718,45 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 793,08 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, а також штрафи відповідно до умов договору. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором з відповідачем 08.04.2006 року було укладено договір застави рухомого майна згідно якого відповідач надала в заставу мобільний телефон «Nokia», модель 6230i, imei [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON] Однак відповідач зобовязання за кредитним договором не виконує, предмет застави в заклад банку не передала, у звязку з чим просять в якості відшкодування боргу за кредитним договором витребувати у [PERSON] предмет застави разом та звернути на нього стягнення. Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але його представник у судове засідання не зявився, але згідно заяви просив розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у відсутність відповідача в порядку заочного розгляду не заперечують. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про причину неявки в судове засідання не повідомила, про день час та місце слухання справи була сповіщена відповідно до ст. 74 ч. 9 ЦПК України, тобто через оголошення про виклик до суду у пресі. Заяви про розгляд справи у її відсутність або про відкладення розгляду справи не надходило. Враховуючи вищевказане, суд визнає причину неявки відповідача у судове засідання неповажною, та вважає можливим розглянути справу у її відсутність. Представник позивача проти даного рішення суду не заперечував. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, яка свідчить, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобовязання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Матеріалами справи встановлено, що згідно копії кредитного договору № DNH4KP88190365 від 08.04.2006 року між позивачем ЗАТ КБ «Приватбанк», яке у теперішній час має назву ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач зобовязується надати відповідачу кредит у розмірі 1878,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.04.2007 року. Згідно умов договору відповідач [PERSON] повинна була повернути наданий їй кредит, сплачуючи щомісячні платежі, згідно встановленого графіку його повернення. З позовної заяви та графіку розрахунку за договором, а також з розрахунку заборгованості по кредиту видно, що відповідач здійснювала сплату наданого йому кредиту не в повному обсязі, у звязку з чим зявилася заборгованість, сума якої станом на 03.32.2009 року склала 5390,03 грн., яка складається з 1878,50 грн. заборгованості за кредитом, 2718,45 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 793,08 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, а також штрафи відповідно до умов договору. Таким чином суд вважає, що через неналежне виконання умов договору № DNH4KP88190365 від 08.04.2006 року відповідач має перед позивачем заборгованість у розмірі 15390,03 грн. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором з відповідачем 08.04.2006 року було укладено договір застави рухомого майна згідно якого відповідач надав в заставу мобільний телефон «Nokia», модель 6230i, imei [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON] Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений термін відповідно до умов договору. Згідно п. 13.1 Договору, ст. 20 Закону України «Про заставу», банк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до ст.ст. 589, 590 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п.10.1.12 договору, на предмет застави може бути звернено стягнення на підставах, передбачених чинним законодавством. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не виконує взятих на себе обовязків по кредитному договору, з нього повинна бути стягнута заборгованість, шляхом звернення стягнення на предмет застави мобільний телефон «Nokia», модель 6230i, imei [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON]. Договором застави передбачено, що у випадку порушення заставодавцем/позичальником зобовязань за кредитним договором, або за договором застави, заставодавець зобовязаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобовязання за кредитним договором не виконує, предмет застави в заклад банку не передав. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Згідно ч.6 ст.20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду (третейського суду), на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Згідно договору застави звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Відповідно до ч.2 ст.28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобовязання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним, і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобовязаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави, із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію \~обтяжень» та ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду. Таким чином, у звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, звернувши стягнення на предмет застави. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 53,90 грн. та витрат на інформаційнотехнічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

Outcome: approved