Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення, вказуючи, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору № СSF0АN81000097 від 25.06.2008 року [PERSON] 25.06.2008 року отримала кредит у розмірі 48493 грн. 01 коп. на наступні цілі: 44330,00 грн. на купівлю автомобіля, 2695,65 грн. на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.06.2013 року. Вказує, що банк свої зобов'язання за вказаним вище кредитним договором перед відповідачем виконав в повному обсязі, а саме надав кредитні кошти у розмірі 4849 грн.01 коп. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 18.01.2013 року має заборгованість 43128 грн. 48 коп. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач 25.06.2008 року уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави відповідач надав в заставу автомобіль Сhегу, що належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення заставодавцем/позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, заставодавець зобов'язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує; предмет застави в заклад банку не передав. Позивач просить суд зобов'язати відповідача передати ПАТ КБ «ПриватБанк» належне їм на праві власності заставлене майно, а саме: автомобіль Сhегу, модель: AMULET А15, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: LVVDA11A58D056313, реєстраційний номер: СА8266АР, що належить на праві власності [PERSON], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 25.06.2008 р. в сумі 43 128 гривень 48 копійок звернути стягнення на вказаний автомобіль шляхом продажу іншій особі - покупцю з правом укладання ПАТ КБ «ПриватБанк» договорів купівлі-продажу предмету застави від імені відповідача зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надавши до початку судового засідання заяву в якій позов підтримала та просила справу слухати у її відсутність. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Суд на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору № СSF0АN81000097 від 25.06.2008 року [PERSON] 25.06.2008 року отримала кредит у розмірі 48493 грн. 01 коп. на наступні цілі: 44330,00 грн. на купівлю автомобіля, 2695,65 грн. на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.06.2013 року. Відповідно до положень ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та ЦК України. Відповідач ухиляється від добровільної сплати заборгованості, не реагує на неодноразові звернення позивача до нього щодо проведення розрахунків за вищевказаним кредитним договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 18.01.2013 року має заборгованість 43128 грн. 48 коп., яка складається з наступного: 37471.37 грн. - заборгованість за кредитом; 2576.59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 256.89 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 531.80 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250.00 грн. - штраф (фіксована частина); 2041.83 грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач 25.06.2008 р. уклали договір застави рухомого майна. Згідно з Договором застави відповідач надав в заставу автомобіль Сhегу, модель: AMULET А15, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: LVVDA11A58D056313, реєстраційний номер: СА8266АР, що належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч. 2 ст. 589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу». Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу»). Виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмети застави шляхом надання права продажу іншій особі - покупцю неможливо без фактичного знаходження предметів застави у володінні ПриватБанку. Відповідно до ч.2 ст.28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобовязання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобовязаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. У відповідності до ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Оцінивши зібрані у справі докази суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають до задоволення, оскільки обґрунтовані на законі та відповідають умовам укладеного між сторонами кредитного договору та договорів застави рухомого майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved