Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-19 00:00:00

07.11.2012 року позивач звернувся до суду з позовом та просив постановити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], а також стягувати щомісячно на користь [PERSON] аліменти у розмірі ј від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого на день стягнення, для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви до досягнення нею повноліття. Свої вимоги, мотивував тим, що в Міському спеціалізованому будинку дитини № 1 з 03 квітня 2012 року на повному державному зебезпеченні знаходиться малолітня [PERSON], [INFO], яка направлена за розпорядженям Красноокнянської районної державної адміністрації № 167/а-2012 від 23.03.2012 року. Батьки дитини [PERSON] та [PERSON], проживають за адресою: [INFO]. За весь час перебування малолітньої дитини в закладі її ніхто з родичів та близьких не відвідує, допомоги в вихованні та утриманні дитини не надає. У звязку з чим позивач звернувся до суду з данною заявою. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання з`явилась представник позивача, позивні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідачі не з`явились, сповіщались належним чином, заяв та клопотань про відкладання не заявляли. Треті особи прокуратура Київського району м. Одеси та Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечували. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника прокуратури Київського району м. Одеси, представника органу опіки та піклування, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Сімейним Кодексом України. У судовому засіданні встановлено, що 02 березня 2012 року народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Виконавчим комітетом Топалівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області 19 березня 2012 року, актовий запис № 4. Відповідно до заяви про тимчасове влаштування дитини в будинок дитини, складеної [PERSON] на імя голови Красноокнянської райдержадмінітсрації, вбачається, що мати дитини просить прийняти дитину [PERSON], [INFO] в будинок дитини по причині неналежні побутові умови. За розпорядженням Красноокнянської районної державної адміністрації № 167/А-2012 від 23.03.2012 року про влаштування малолітньої до дитячого закладу на повне державне забезпечення малолітню [PERSON] було направлено до КУ Міський спеціалізований будинок дитини № 1. Батьки дитини [PERSON] та [PERSON], проживають за адресою: [INFO], з місця мешкання характеризуються негативно В матеріалах справи міститься акт обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON], [INFO], жительки села Топали Красноокнянського району Одеської області, з якого вбачається, що в результаті обстеження комісією виявлено, що [PERSON] проживає з сімєю в будинку, який знаходиться в незадовільному стані. Будинок потребує ремонту. В будинку три кімнати. Опалюються дві кімнати. Опалення пічне. Дровами сімя не забезпечена. Кожен день рубають дрова з посадки біля огороду. В сімї проживає пятеро дітей, для новонародженої дитини нічого не підготовлено. В будинку брудно. В сімї виховується найстарша донька [PERSON], [INFO], яка після закінчення 9 класів Чорнянської школи інтернату, не навчається, не працює. Дома не ночує. Також в матеріалах справи міститься висновок органу опіки та піклування Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їхньої малолітньої доньки [PERSON], [INFO], відповідно до якого вбачається що орган піки та піклування Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області вважає доцільним позбавити вказаних осіб батьківських прав. Крім того, представник позивача у судовому засіданні пояснила, що за час перебування малолітньої [PERSON] в будинку дитини № 1 його ніхто з родичів та близьких її не відвідує, станом здоровя не цікавиться, ні усно, ні письмово, допомоги в вихованні та утриманні дитини не надає. Суд, оглянув матеріали справи, заслухавши сторони, приходить до висновку про те, що відповідачі, дійсно, ухиляються від участі у вихованні та забезпеченні дитини. Відповідно до вимог Сімейного законодавства України ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.50 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Статтею 180 СК України передбачений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішеням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Закон України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року у ст. 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти ухилення батьків від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, оскільки, як було встановлено не проявляють до доньки батьківської турботи, ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків, абсолютно не цікавляться ані здоров'ям, ані подальшою долею дитини, а також суд вважає необхідним стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] [INFO] у розмірі по ј частки від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved