overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом і в обгрунтування позовних вимог зазначив, що КВЖРЕП № 11 проведено перевірку будинку № 88А по вул. Мануїльського в м.Житомирі, в ході якої встановлено, що мешканець квартири № 26 вказаного будинку - відповідач [PERSON]- самовільно, без відповідної та погодженої документації, провів прибудову двох балконів, чим порушив чинне містобудівне законодавство. Проектом будинку не передбачено даної конструкції балконів та порушується зовнішній вигляд будинку, в зв»язку з чим позивач просить суд зобов»язати відповідача за власний рахунок знести самовільно прибудовані балкони. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з тих самих підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав за безпідставністю та пояснив, що відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 34 від 18 січня 2012 року оформлено право власності на прибудовані балкони в квартирі [ADDRESS], належної на праві власності [PERSON] Представник третьої особи до суду не з»явилася, надіслала зачву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не надав доказів на підтвердження порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. В свою чергу, на вимогу суду представник відповідача надав беззаперечні докази того, що перепланування (прибудови двох балконів) квартири [ADDRESS], проведене відповідно до розробленої та погодженої в Інспекції ДАБК у Житомирській області проектної документації. Рішенням виконкому Житомирської міської ради від 18 січня 2012 року за № 34 оформлено право власності на трикімнатну квартиру загальною площею 71,80 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до вказаного рішення [PERSON] 02 лютого 2012 року отримав Свідоцтво про право власності на квартиру 26, а тому доводи позивача про необхідність знесення самовільної прибудови є безпідставними та не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-17 00:00:00

У березні 2012 року позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, у якому зазначили, що 24 травня 2005 року померла їхня мати [PERSON], 26 вересня 2010 року помер їхній батько [PERSON]. За життя мати склала заповіт на випадок своєї смерті, яким заповіла все своє майно позивачам. Останні вчасно прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на прийняття спадщини за заповітом на 1/2 частку спадкового майна. Після смерті матері спадкоємцем обовязкової частки у спадщині був переживший чоловік батько позивачів, який отримав свідоцтво про право на прийняття спадщини за законом на 1/6 частку спадкового майна. У 1959 році батьки збудували будинок, але оскільки за життя вони не оформили правовстановлюючий документ на будинок з надвірними будівлями, то позивачі не можуть отримати на нього свідоцтва про право на спадщину, тому змушені звернутися до суду з позовом про визнання за ними права власності на це нерухоме майно. Просили визнати за кожним із них право власності на ? частку житлового будинку, який знаходиться по вулиці Леніна, 19 в селі Рудня Броварського району Київської області. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надала суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не зявилась, повідомивши письмово про визнання позову та розгляд справи у відсутності її представника. Згідно ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, оскільки домоволодіння належало померлим, що підтверджується довідками із сільської ради, копією технічного паспорта на житловий будинок, виписками із погосподарської книги, позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті матері та за законом після смерті батька, прийняли спадщину, звернувшись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що вбачається із матеріалів спадкової справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом і просить стягувати в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що від зареєстрованого шлюбу з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, і як сімя разом не проживають. Вона сама утримує та виховує сина, здійснює за ним належний догляд. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоч зобовязаний його утримувати до досягнення повноліття. Сплачувати аліменти на сина відповідач має змогу, оскільки є працездатний, працює на сезонних роботах. Оскільки, його доходи є мінливими, носять нерегулярний характер вважає, що аліменти на сина відповідач повинен сплачувати в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечуючи того, що він зобовязаний сплачувати аліменти на сина, однак вважає, що розмір аліментів позивачкою надто завищений. Тому, аліменти на сина просив присудити в мінімальному розмірі, оскільки він ніде не працює. Заслухавши сторін та перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який вони зареєстрували 18 липня 2011 року у Кінашівській сільській раді Галицького району Івано-Франківської області, що стверджується свідоцтвом про шлюб. З копії свідоцтва про народження вбачається, що в цьому шлюбі 10.01.2012 року народився син [PERSON], батьком якого є відповідач. Син проживає разом з позивачкою, що стверджується довідкою виконавчого комітету Кінашівської сільської ради за № 139 від 28 березня 2012 року. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ним повноліття, яке відповідно до ст. 6 цього Кодексу настає після досягнення вісімнадцяти років. Відповідач ніде не працює, однак він їздить на сезонні роботи, в звязку з чим, його доходи носять нестабільний, мінливий характер, через що аліменти слід стягувати в твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів на сина, суд враховує матеріальне становище сторін, їх стан здоровя та стан здоровя дитини, який є задовільним, що відповідач ніде не працює. При цьому також слід керуватись принципом розумності і справедливості. З врахуванням вищенаведеного, на підставі ст.ст. 180, 182, 184 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-17 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 18 квітня 2004 року у Хриплинській сільській раді Івано-Франківської міської ради, актовий запис № 3. В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на ті обставини, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Між ними відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, постійно виникають сімейні конфлікти. Спільно, як сімя не проживають вже більше одного року. Вона прийшла до висновку, що міцної сімї вони не створили, сімя їхня розпалась остаточно, миритись з відповідачем не бажає і наполягає на розірванні шлюбу. Сина [PERSON], [INFO] просить залишити проживати з нею. Також просить суд залишити їй шлюбне прізвище-Гарасимів. Позивач звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, а також у заяві зазначила, що підтримує позовні вимоги і просить задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Відповідач також подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги позивачки визнає. В звязку з вищевикладеним справа розглядається з урахуванням положень ст. 197 ч.2 ЦПК України. Дослідивши представлені доводи позивачки та перевіривши матеріали справи суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити. Судом встановлено, що за час спільного проживання сторони міцної сімї не створили. Між ними відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, часто виникають сімейні конфлікти. Все це негативно впливає на сімейну атмосферу і призвело до розпаду їхньої сімї. Проживати й далі спільно з відповідачем позивач не бажає і наполягає на розірванні шлюбу. Вказані обставини підтвердили сторони в письмовій заяві. Суд приходить до висновку, що сімя розпалася і зберегти її можливості немає. На підставі ст.ст. 104, 105, 110. 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те,що 21 травня 2005 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який був зареєстрований в відділі реєстрації актів громадянського стану Іванківського районного управління юстиції, актовий запис №30. За час шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO] Сімейне життя з відповідачкою не склалося, так як кожний з них має протилежні погляди на життя,сім»ю та шлюб. Відповідачка нехтує сімейними цінностями,по її ініціативі виникають сварки, нерідко і в присутності дитини, що негативно впливає на психічний стан дитини. Відповідачка не здатна підтримувати в сім»ї нормальну моральну атмосферу,що ґрунтується на почуттях взаємоповаги та взаєморозуміння. Позивач просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позов і згоден,щоб дитина проживала з матері»ю. Позивач пояснив,що майже півроку вони з відповідачкою разом не проживають, спільного господарства не ведуть, не підтримують ніяких відносин. Шлюб зберігається формально, не відповідає його інтересам, а тому позивач просить його розірвати. Відповідачка до суду не з»явилася. Про причини неявки не повідомила. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи , суд вважає,що шлюб слід розірвати, так як він фактично розпався. Дитину: [PERSON], [INFO], до його повноліття,залишити на вихованні матері, [PERSON]. На підставі наведеного, ст.110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-17 00:00:00

11.05.2012 року позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача про стягнення аліментів, пояснюючи це тим, вони разом з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1 1.04.2009 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та Балан Арін\\ Іванівну. 28.05.2010 рок\\ народження. В даний час діти проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Інших утриманців на яких би відповідач сплачував аліменти немає. Просить стягнути з відповідача аліменти: на утримання їх спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 гривень до досягнення кожного з них повноліття, починаючи з 1 1.05.2012 року Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, надіслали до суду заяви про слухання справи у їх відсутність. Позивач позов підтримав. Відповідач проти позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1 1.04.2009 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. В даний час діти проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Інших утриманців на яких би відповідач сплачував аліменти немає. Ці обставини підтверджуються всіма доказами, зібраними в справі, в їх сукупності, та не оспорюватись сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визначення ідеальних часток у майні, що перебуває у спільній сумісній власності. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 13 листопада 2004 року вона перебуває в шлюбі з [PERSON] На момент подачі позову до суду шлюб не розірваний. Під час перебуванні у шлюбі в липні 2005 року за спільні кошти було придбано житлову однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Відповідач наполягає на тому, щоб після розірвання шлюбу вона звільнила квартиру, але зазначена квартира є постійним місцем проживання її та дитини. В судове засідання позивач не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що з 13 листопада 2004 року позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] На момент подачі позову до суду шлюб між сторонами не розірваний. Під час перебування у шлюбі в липні 2005 року в період сумісного проживання за спільні кошти сторони придбали житлову однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст.ст. 60, 68 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно за час шлюбу. Статтями 69, 70 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч.4 ст.174 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, виходячи з принципу рівності часток у спільному сумісному майні подружжя, суд вважає можливим поділити майно та визнати за позивачем та відповідачем право власності по 1\\2 частці житлової квартири, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. кожному. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], який мав право на земельну частку (пай) розміром 6,61 умовних кадастрових гектарів, що підтверджувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай). Вона фактично прийняла спадщину, так як проживала із спадкодавцем на день його смерті. Оформити право на спадщину на земельну частку (пай) у нотаріуса не може через втрату сертифікату. Просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай), що належала її чоловікові. В судове засідання позивач та представники відповідачів не з'явилися і надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Свидовецька сільська рада та Бобровицька райдержадміністрація не заперечують проти задоволення позову. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали еправи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Довідкою Відділу Держкомзему у Бобровицькому районі від 29.11.2011 року підтверджується, що земельний пай розміром 6,61 умовних кадастрових гектарів, який розташований на території Свидовецької сільської ради, належав [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER] від 03.04.1997 року. [PERSON] помер [INFO] року, що заевідчено копією свідоцтва про смерть. Згідно довідки виданої виконкомом Свидовецької сільської ради Бобровицького району № 125 від 03.11.2011 року, [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], оскільки проживала із спадкодавцем на день його смерті. В газеті „Наше життя" за 05.11.2011 року № 44 опубліковане оголошення про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON]. Бланки сертифікатів на право на земельну частку (пай) відсутні, а їх виготовлення зупинено. Відповідно до СТ.529 Цивільного кодексу України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках : діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 11 червня 2000 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №600. Від вказаного шлюбу у них 08 вересня 2003 року народився син [PERSON]. Разом з тим, подружнє життя не склалося. Більше року вони не проживають разом, оскільки спільне проживання стало нестерпним. Вказує, що подальше сумісне життя і збереження сім»ї неможливе. Оскільки на даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов та підтвердив викладені у ньому обставини. Просив задовольнити його в повному обсязі. Додатково пояснив, що на даний час має намір створити іншу сім»ю. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Вважає, що примирення між ними неможливе. Суд, заслухавши думку присутніх в судовому засіданні учасників процесу та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 11 червня 2000 року, актовий запис за № 600 (а.с.7). Від шлюбу у сторін є одна малолітня дитина: [PERSON], [INFO] (а.с.6). Разом з тим, спільне життя між сторонами склалося невдало. На даний час вони проживають окремо, не ведуть господарства та не мають спільного бюджету. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім′я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. З 14 червня 2003 року між позивачем та відповідачкою було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області з актовим записом № 403. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, з квітня 2012 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини через відсутність взаєморозуміння, втрачену взаємоповагу. На даний час діти проживають з відповідачкою, спільне господарство між сторонами не ведеться. На підставі викладеного позивач просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, але від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилася з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про слухання справи за її відсутності чи заперечень проти позову не надіслала, тому суд визнає неявку відповідачки з неповажних причин, і вважає за можливе слухати справу за її відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Через неявку відповідачки у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за його відсутності та неявки в судове засідання відповідачки, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 14 червня 2003 року зареєстрованого Відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області з актовим записом № 403, згідно копії свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження дітей (а.с.6-7). Як випливає з матеріалів справи подружнє життя у сторін не склалося, через відсутність взаєморозуміння, втрату взаємоповаги та любові, тому шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, діти проживають з відповідачкою. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що збереження сімї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved