Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 12 серпня 2011 року. Від даного шлюбу є донька [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. В звязку з чим просить стягнути з відповідача по справі аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення донькою повноліття. 20 листопада 2012 року позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача по справі аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення донькою повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала суду свою заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду свою заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності. Крім цього раніше на адресу суду подавав заяви в яких зазначав, що позовні вимоги не визнає заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), оскільки згідно з рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 20 серпня 2010 року він вже сплачує аліменти на користь третьої особи по справі на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). А тому згодний сплачувати аліменти на утримання обох дітей у розмірі 33% від заробітної плати. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду свою заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, оскільки вона проживає за межами Харківської області та працює. Згідно ст. 174ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони з 12 серпня 2011 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії 1-ВЛ № 165405, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області. Від даного шлюбу в них є донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження. Згідно даного свідоцтва вбачається, що відповідач по справі є батьком дитини, оскільки в свідоцтві про її народження він записаний батьком. В теперішній час сторони проживають окремо, донька проживає з позивачкою, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачка на даний час не працює, крім соціальної допомоги на утримання дитини інших коштів не має. Сторонами не надано доказів того що батьками досягнута угода про утримання дитини. Також сторонами не надано доказів щодо добровільного виконання відповідачем своїх обовязків по утриманню дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Сімя позивачки має доходи, які складаються з соціальної допомоги на утримання дитини, оскільки на даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, значно нижче прожиткового мінімуму, встановленого законом Про державний бюджет України на кожного члена сімї. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач є працездатним, інвалідом не є, хронічними захворюваннями не страждає. Він, як вбачається з його заяви, працює в дорожньо-ремонтному будівельному управлінні м. Донецьк, має аліментні зобовязання, має неповнолітню дитину від першого шлюбу, на утримання якої сплачує аліменти. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач зі своєї сторони належних та допустимих доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на свою неповнолітню доньку в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) суду не надав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідач має можливість надавати утримання доньці. Згідно ст. 8 Закону України Про охорону дитинства діти мають право на рівень життя, необхідні для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідач є працездатним та зобовязаний утримувати свою дитину. Суд встановлює розмір аліментів згідно ст. 183 Сімейного кодексу України в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вказану суму аліментів суд вважає достатньою для задоволення розумних потреб дитини. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Витрати по оплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Outcome: approved