Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-04 00:00:00

Позивач ставить питання про визнання недійсним заповіту, який був складений його матір»ю [PERSON], яка нині померла, на користь [PERSON], оскільки вважає, що на час складання заповіту померла за станом здоров»я, в силу тяжкої хвороби, не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Вважає, що зміст заповіту порушує його право на обов»язкову частку в спадщині. В судовому засіданні позовні вимоги підтримали позивач та його представник в повному обсязі. Відповідачка та її представник позов не визнали, зазначили, що [PERSON] при складанні заповіту на її імя не мала психічних розладів, розуміла значення своїх дій та керувала ними в повному обсязі. Заповіт був оформлений згідно діючого законодавства, ніяких порушень при його оформленні допущено не було, тому ніяких сумнівів в його дійсності немає, в зв»язку з чим просить в позові відмовити. Представник 3-ї Сумської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. В письмовій заяві просить слухати справу в відсутність представника. Нотаріус [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про місце, день та час слухання справи повідомлена належним чином. В ході розгляду вказаної справи зазначила, що [PERSON], складаючи заповіт, розуміла значення своїх дій, керувала ними в повному обсязі, заповіт складала особисто. Ніяких сумнівів в дієздатності померлої у неї в момент вчинення нотаріальної дії не виникло. [PERSON], [PERSON], [PERSON] до суду не з»явилися, про місце, день та час слухання справи повідомлялися. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON]. Відповідачка у справі [PERSON] є невісткою померлої (дружиною сина померлої - [PERSON]) Квартира, розташована за адресою м. Суми пр. Шевченко, буд. 6, к. 56 належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло від 05.03.1997 року ( а. с. 12). 3.11.2008 року зі [PERSON] стався інфаркт головного мозку і вона перебувала на лікуванні в СМКЛ 4 до 17.11.2008 року. Після виписки з лікарні стала продовжувати проживати за адресою [INFO]. Догляд за нею здійснювала відповідачка у справі. 10.12.2008 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належну їй частку квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS], згідно якого належну їй частку квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS], заповіла [PERSON]. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 6615 ( а. с. 78). 23 квітня 2012 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть ( а. с. 15). Відповідно до акту амбулаторної посмертної судово-психіатричної експертизи № 76 від 28.02.2013 року, станом на 10.12.2008 року ( на момент укладання спірного заповіту) [PERSON] хронічним психічним захворюванням, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності не страждала, за своїм психічним станом могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними ( а. с. 234-238). Оспарюваний позивачем заповіт є одностороннім правочином. Підстави недійсності правочину чітко визначені в параграфі 2 глави 16 ЦК України. Згідно вимог статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно вимог статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун. Не знайшли підтвердження під час слухання справи доводи позивача про те, що під час підписання заповіту від 10.12.2008 року [PERSON] не розуміла значення своїх дій та не керувала ними. Не можна в основу рішення покласти покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки вказані особи спілкувалися з померлою не тривалий час, їх пояснення протиречать іншим матеріалам справи. [PERSON] мала похилий вік, погано себе почувала внаслідок хвороби, але це не свідчить про те, що вона не розуміла значення своїх дій. Цілий ряд свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що померла, незважаючи на вік та проблемі зі здоров»ям ( проблеми з рухом), все розуміла, могла підтримати бесіду, хвилювалася за долю онука. Приватний нотаріус [PERSON] підтвердила, що [PERSON], складаючи заповіт, розуміла значення своїх дій, керувала ними в повному обсязі, заповіт складала особисто. Ніяких сумнівів в дієздатності померлої у неї в момент вчинення нотаріальної дії не виникло. До таких же висновків дійшли і експерти при проведенні психіатричної експертизи, аналізуючи в т.ч. і медичну документацію, що стосується стану здоров»я померлої. Саме на користь відповідачки померла бажала оформити своє майно після смерті. Після оформлення заповіту до моменту смерті минуло майже 4 роки, тобто [PERSON] мала можливість при зміні намірів вирішити питання скасування заповіту, але цього не зробила, тобто укладення заповіту відповідало її волевиявленню. Судом не були встановлені будь-які фактичні обставини, які б вказували на наявність порушень при посвідченні заповіту, які б могли бути підставою для визнання його недійсним. Таким чином судом встановлено, що відсутні підстави для визнання незаконним заповіту, складеного 10.12.2008 року [PERSON], а тому вимоги позивача задоволенню не підлягають в позові необхідно відмовити в зв»язку з необгрунтованістю. Підлягають частковому задоволенню вимоги відповідачки про стягнення на її користь з позивача витрат по оплаті юридичної допомоги адвоката [PERSON] в сумі 2500 грн. При встановленні розміру суми, що підлягає відшкодуванню, судом враховано складність справи, кількість та тривалість судових засідань /згідно матеріалів справи справа слухалася близько 6 годин, в яких приймав адвокат у справі, а тому суд вважає достатнім стягнути з відповідачів на користь позивачки 2000 грн. в відшкодування вартості юридичних послуг, наданих адвокатом, оскільки ця сума не перебільшує 40 % мінімальної заробітної плати за годину роботи відповідно до вимог діючого законодавства.

Outcome: dismissed