Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що 07 червня 1969 року вона була прийнята на роботу до Державного підприємства «Запорізький кінний завод №86»(наказ №74 від 22 липня 1969 року). Як зазначено в позові, з 22 січня 2004 року позивачка є пенсіонеркою, але з фінансових причин після досягнення пенсійного віку продовжувала працювати. За твердженням позивачки, з 22 червня 2012 року на підприємстві діє Колективний договір між адміністрацією та профспілковим комітетом філії «Запорізький кінний завод №86»ДП «Конярство України», що був схвалений загальними зборами трудового колективу (протокол №5 від 22 червня 2012 року) та пройшов реєстрацію в управлінні праці та соціального захисту населення Новомиколаївської РДА Запорізької області, реєстраційний номер 71 від 02 серпня 2012 року. Як зазначено в позові, в п. 4.2 розділу ІV вищезазначеного Колективного договору вказано, що буде виділятися для натуральної оплати, преміювання, безкоштовної видачі та реалізації в рахунок заробітної плати до 15%, але не менше 9% валового виробництва в вазі після доробку, в тому числі пенсіонерам філії 500 кілограмів зерна безкоштовно. За твердженням позивачки, безкоштовне зерно в кількості по 500 кілограмів було видано пенсіонерам в серпні 2012 року, але їй, як пенсіонеру кінного заводу безкоштовне зерно, видано не було. В позові позивачка просить суд зобовязати відповідача видати їй безкоштовно 500 кілограмів зерна. Представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Відповідач про час і місце слухання справи був повідомлений судом своєчасно. Справа за згодою позивачки на підставі статті 224 ЦПК України розглянута судом заочно за відсутністю представника відповідача. Вислухавши пояснення позивачки, а також ретельно дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобовязань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Відповідно до ст. 13 КЗпП України у колективному договорі встановлюються взаємні зобовязання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема встановлення гарантій, компенсацій, пільг. Згідно ст. 18 КЗпП України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки і є обовязковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. Відповідно до п. 4.2 Колективного договору на 2012 рік, схваленого загальними зборами трудового колективу філії «Запорізький кінний завод №86»ДП «Конярство України»(протокол №5 від 22 червня 2012 року), зареєстрованого управлінням праці та соціального захисту населення Новомиколаївської РДА Запорізької області (реєстраційний номер 71 від 02 серпня 2012 року) адміністрація зобовязується виділяти для натуральної оплати, преміювання, безкоштовної видачі та реалізації в рахунок заробітної плати до 15% але не менше 9% від валового виробництва зерна у вазі після доробку, в тому числі пенсіонерам філії 500 кілограмів зерна безкоштовно. З 22 січня 2004 року позивачка є пенсіонером, але після досягнення пенсійного віку продовжувала працювати у відповідача. Згідно наказу №147-К від 22 серпня 2012 року по філії «Запорізький кінний завод №86» ДП «Конярство України»позивачка була звільнена з роботи у звязку з виходом пенсію. В ході зясування обставин справи і перевірки їх доказами достеменно було встановлено, що безкоштовне зерно в кількості 500 кілограмів було видано відповідачем пенсіонерам в серпні 2012 року, але позивачці, як пенсіонерці, безкоштовне зерно у кількості 500 кілограмів видано не було. З урахуванням вищезазначеного суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.

Outcome: approved