Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] 21 червня 2012 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у її користь на утримання їх неповнолітнього сина , [PERSON], [INFO] , в розмірі 1000 гривень, щомісячно, до досягнення ним повноліття, покликаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі до 24 травня 2012 року, від якого народилися двоє дітей - [PERSON] та [PERSON] Діти проживають разом із нею та перебувають повністю на її утриманні. Оскільки відповідач не надає ніяких коштів на утримання [PERSON], просить стягнути з нього аліменти в зазначеному розмірі до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просить задовольнити в повному обсязі, зіславшись на обставини, що викладені у позовній заяві , окрім цього просить, врахувати стан її здоров"я та здоров"я дитини, також те, що відповідач , свідомо не оформлюючи право на спадкове майно , проживає та розпоряджається житловим будинком по вулиці Волинській, 28 у м. Тернополі , надаючи будинок в оренду , отримуючи дохід, окрім пенсії по інвалідності, у середньому три тисячі гривень,щомісячно. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, оскільки , відповідач згідний на стягнення аліментів у розмірі 500 гривень, щомісячно, оскільки [PERSON] не працює, є інвалідом ІІІ групи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: З 30 жовтня 1997 року сторони - позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно з рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2012 року. Від шлюбу сторін 26 грудня 1998 року народилася дочка [PERSON] ; 15 травня 2007 року син [PERSON]. Протягом тривалого часу сторони разом не проживають, відповідач ніяких коштів на утримання сина не надає. Неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір"ю позивачкою [PERSON], що сторонами не оспорюється, відповідач [PERSON] будь-яких заперечень із цього приводу не надавав. Ухвалою від 19 березня 2013 року колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області залишене без змін рішення від 29 січня 2013 року Тернопільського міськрайонного суду , згідно із яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа - відділ реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про виключення відомостей про нього ([PERSON] ) як батька із актового запису про народження сина [PERSON] - відмовлено. Заперечуючи проти вимог [PERSON], представник [PERSON] покликався на незадовільний стан здоров"я відповідача , зокрема те, що він є інвалідом третьої групи загального захворювання. На підтвердження зазначених обставин відповідачем надано та судом досліджено ряд доказів, зокрема довідку до акта огляду МСЕК № 0198008, направлення на стаціонарне лікування від 03 липня 2012 року. Як убачається з довідки № 1762/07, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м. Тернополі 18 липня 2012 року, розмір отримуваної [PERSON] пенсії по інвалідності за період із січня 2012 року по червень 2012 року становить 5180 гривень. З викладених у позовній заяві обставин, якими позивачка [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, та її пояснень у судовому засіданні, слідує, що [PERSON], має у приватній власності ? частину будинковолодіння № 18 по вулиці Волинській у місті Тернополі, окрім цього, здає в найм, будинок № 28 по вулиці Волинській у місті Тернополі, на який його померлими батьками [PERSON] та [PERSON] складено в його користь заповіт, отримуючи плату в розмірі близько 3000 гривень щомісячно . Заперечуючи проти зазначених доводів позивачки [PERSON], представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні стверджував, що спадщини після смерті батьків у встановленому законом порядку відповідач не прийняв, факт здачі будинку № 28 по вулиці Волинській у місті Тернополі в найм заперечив також. Однак, зазачене спростовується обставинам ,установленим згідно рішення від 13 грудня 2012 року колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області про те, що відповідач визнав факт отримання доходу в розмірі 1000 гривень , щомісячно, за проживання у будинку по вулиці Волинській,28 у м. Тернополі десяти осіб. Як установлено з заповітів, складених 08 вересня 2007 року [PERSON] та [PERSON], належний їм на праві власності будинок № 28 по вул. Волинській у місті Тернополі та усе інше належне їм майно вони заповіли [PERSON] Після їх смерті відкрилася спадщина на зазначене майно. Відтак відповідач [PERSON], будучи спадкоємцем за заповітом, має право здійснити своє право на спадкування та набути у встановленому законом порядку право власності на спадкове майно. Також суд звертає увагу на те, що відповідно до довідки до акта огляду МСЕК № 0198008 [PERSON] має протипоказання до роботи з довготривалою роботою та стоянням. Проте це не означає, що [PERSON] не може виконувати будь-яку іншу оплачувану роботу, а самий факт того, що він є інвалідом третьої групи, не перешкоджає йому працевлаштуватись. За вказаних обставин судом не здобуто доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітньої дитини. Відтак наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зважаючи на те, що лише незначну частину свого заробітку пенсію по інвалідності відповідач [PERSON] отримує постійно й регулярно, а інші види його доходів, у тому числі плата за надання житла в найм, можуть мати нерегулярний і мінливий характер, суд вважає за доцільне стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі. Проти такого способу стягнення аліментів не заперечив і представник відповідача [PERSON] [PERSON] Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З цих підстав при визначенні розміру аліментів на неповнолітню [PERSON], [INFO], суд бере до уваги такі обставини: - згідно з довідкою про доходи позивачки [PERSON] за період з листопада 2011 року по квітень 2012 року розмір її доходів становить 12201 гривня 15 копійок; - такий розмір заробітку позивачки не може забезпечити дитині належного утримання; - позивачка [PERSON] перенесла онкологічне захворювання шляхом здійснення хірургічного втручання та післяопераційної реабілітації. Зазначені обставини відповідач [PERSON] визнав та заперечень з цього приводу не мав; - потреби неповнолітнього [PERSON] з урахуванням його стану здоров"я, зокрема, зважаючи, що відповідно до довідки від 06 червня 2012 року Тернопільського облтубдиспансеру, він перебуває на диспансерному обліку з діагнозом тубінфікованість , у зв"язку із чим потребує щорічного оздоровлення в умовах сухого клімату; - згідно із рішенням від 13 грудня 2012 року колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області із відповідача в користь позивачки стягнено аліменти в розмірі 700 гривень,щомісячно на утримання дочки [PERSON], [INFO]. Таким чином судом установлено, що позивачка [PERSON] у силу матеріального становища не може забезпечити дитину всім необхідним для її нормального фізичного та духовного розвитку. Натомість судом не встановлено обставин, які б свідчили про неспроможність відповідача надавати дитині утримання , однак, не в заявленому позивачкою розмірі, а в розмірі 700 гривень, щомісячно, який відповідає потребам дитини в сучасних умовах життя з урахуванням рівня цін на продукти харчування, одяг, медикаменти , послуги, доступ до культурних цінностей тощо. Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача в її користь аліментів у розмірі 700 гривень, щомісячно, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення повноліття відповідно до ст. ст. 180, 184 Сімейного кодексу України. Крім цього, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: dismissed