Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

У серпня 2011 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 20 вересня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір № 490047714, за яким банк надав кредит для придбання автомобіля в сумі 15378,02 доларів США з кінцевим терміном повернення 20.09.2013 року зі сплатою 12% річних. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки. Позивачі зазначають, що укладаючи кредитний договір в іноземній валюті банк розумів, що іноземна валюта не може бути використана позивачем за цільовим призначенням, а саме для придбання автомобіля, як вказано в п. 2.4 цього договору, чим фактично приховано договір позики, а тому вважають кредитний договір в частині, що стосується валюти кредиту є удаваним, оскільки був вчинений для приховання іншого правочину. Також позивачі зазначають, що банк без згоди та без повідомлення поручителя [PERSON] підвищив процентну ставку, а тому вважають договір поруки припиненим і просять визнати його виконаним. Посилаючись на відсутність згоди позивача на заставлення автомобіля та відсутність нотаріального посвідчення договору застави, позивачі також просять виключити запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за витягом № 14540048 про автомобіль «Mitsubishi Lancer». У грудні 2011 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 20.09.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір № 490047714, за яким банк надав кредит для придбання автомобіля в сумі 15378,02 доларів США з кінцевим терміном повернення 20.09.2013 року зі сплатою 12% річних, а відповідач [PERSON] зобовязалась повернути кредит і сплатити проценти за користування ним в строки та на умовах, що передбачені договором. Оскільки відповідач [PERSON]М належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, то станом на 20.10.2011 року має заборгованість на загальну суму 65637,98 грн., а саме: за кредитом - 7298,58 доларів США, що еквівалентно 58211,27 грн., за відсотками 352,77 доларів США, що еквівалентно 2813,56 грн., пеня 578,40 доларів США, що еквівалентно 4613,15 грн. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким відповідач [PERSON] поручився за виконання боржником обовязків, що виникли на підставі кредитного договору. У звязку з наведеним позивач ПАТ «Альфа-Банк» просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою Броварського міськрайонного суду від 14.02.2012 року обєднано в одне провадження цивільну справу за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON], [PERSON]І про стягнення заборгованості за кредитним договором з цивільною справою за позовом [PERSON], [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору удаваним, договору поруки недійсним, виключення запису з державного реєстру обтяжень. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та підтримали позовні вимоги про визнання кредитного договору удаваним, виключення запису з державного реєстру обтяжень автомобіля та уточнили вимоги щодо визнання договору поруки виконаним та просили визнати договір поруки недійсним, посилаючись на недотримання нотаріальної форми посвідчення. Позов банку про стягнення заборгованості не визнали. Представник ПАТ «Альфа-Банк» у судовому засіданні позов [PERSON], [PERSON] не визнав, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Позов про стягнення заборгованості підтримав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20.09.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір № 490047714, за яким банк надав кредит для придбання автомобіля в сумі 15378,02 доларів США, з кінцевим терміном повернення кредиту 20.09.2013 року, зі сплатою 12% річних, а відповідач [PERSON] зобовязалась повернути кредит і сплатити проценти за користування ним в строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого боржник та поручитель відповідають перед банком, як солідарні боржники, за порушення обовязків по своєчасній сплаті кредиту, процентів за користування ним. Відповідач [PERSON] належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим станом на 20.10.2011 року має заборгованість на загальну суму 65637,98 грн., а саме: за кредитом - 7298,58 доларів США, що еквівалентно 58211,27 грн., за відсотками 352,77 доларів США, що еквівалентно 2813,56 грн., пеня 578,40 доларів США, що еквівалентно 4613,15 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Зі змісту статті 611 ЦК України вбачається, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості з [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, витікають з умов кредитного договору, який не суперечать вимогам чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. Вимоги про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] не підлягають задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що з 01 вересня 2008 року банком була збільшена відсоткова ставка за користування кредитом з 12% річних до 14,5%, що підтверджується копією листа про зміну умов кредитного договору, направленого на адресу [PERSON] та не заперечується сторонами. Пунктом 5.4 договору поруки передбачено, що у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення. Частиною першою статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. З огляду на наведене та враховуючи, що кредитним договором та договором поруки не передбачена можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, а ПАТ «Альфа-Банк» не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] надав згоду на збільшення обсягу його відповідальності, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Що стосується позовних вимог [PERSON], [PERSON] про визнання кредитного договору удаваним, договору поруки недійсним, виключення запису з державного реєстру обтяжень, то суд вважає їх безпідставними, а тому відмовляє в їх задоволенні. Відповідно до ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом не встановлено і позивачем не доведено, що спірний кредитний договір укладений сторонами з метою приховати інший правочин. На момент його укладення сторонами на власний розсуд були визначені та погоджені його умови, які ніким не оспорюються. При цьому суд враховує, що в разі не згоди з умовами договору [PERSON] не була позбавлена можливості відмовитись від укладення такої угоди. Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а відповідно до ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 629 цього ж Кодексу, укладений між сторонами договір, прийняте на себе зобов'язання являється обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 638 цього ж Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Укладаючи та власноруч проставляючи свій підпис на кредитному договорі, особисто зазначаючи валюту кредиту та отримуючи кредитні кошти, [PERSON] фактично погодилась з умовами кредитного договору, тому підстав для визнання кредитного договору удаваним немає. Відсутні підстави і для визнання договору поруки недійсним, оскільки законом не передбачено обовязкове нотаріальне посвідчення такого договору. Безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню є вимоги про виключення запису про обтяження автомобіля «Mitsubishi Lancer» з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, оскільки кредитним договором передбачено та погоджено сторонами умови передачі автомобіля в заставу. Що стосується посилання позивачів на недійсність окремих умов кредитного договору, то суд не приймає їх до уваги, оскільки вимоги про визнання кредитного договору недійсним не заявлялись. На підставі викладеного та

Outcome: approved