Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-28 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON] , яка вказала, що є власником 2/3 частин кв. [ADDRESS] , власниками по 1/6 частини якої є відповідачі. Посилаючись на те, що відповідачі ухиляються від утримання майна, сплати комунальних послуг, здійснення поточного ремонту, чим спричинили позивачу моральну шкоду, розмір якої позивач оцінила в 5\~000 грн. Посилаючись на викладене позивач просила зобов`язати [PERSON] та [PERSON] утримувати свою власність квартиру [ADDRESS] належним чином шляхом зобов`язання [PERSON] та [PERSON] провести за власний рахунок ремонт у своїх частках квартири та приміщеннях загального користування квартири [ADDRESS] та в подальшому здійснювати оплату житлово-комунальних послуг квартири [ADDRESS] та проводити поточний ремонт даної квартири за власний рахунок; стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно 5\~000 грн. моральної шкоди. Не погоджуючись з заявленими до них позовними вимогами відповідачі [PERSON] й [PERSON] звернулись з зустрічною позовною заявою, в який вказали, що позов [PERSON] є черговою спробою примусити їх відмовитись від спадщини свого батька, що у позивачки є ще онук - [PERSON] 1976 року народження, який з її дозволу (без згоди відповідачів) проживає разом з нею в зазначеній квартирі, може та повинен утримувати її в належному стані, так як жодної орендної плати за користування власністю відповідачам не сплачується (відповідачі стверджують, що жодного дня не проживали в квартирі та позбавлені можливості користуватись нею, квартира знаходиться в придатному для проживання стані), [PERSON] й [PERSON] просили стягнути з [PERSON] на користь кожного з відповідачів по 4\~900 грн. компенсації за користування 1/6 квартири [ADDRESS] та стягувати з [PERSON] на користь кожного відповідача по 100 гривень щомісячно компенсації за користування 1/6 квартири. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, заперечувала проти задоволення зустрічної позовної заяви, посилаючись на її необґрунтованість та на не бажання відповідачів не тільки утримувати й відвідувати, а й навіть зареєструвати за собою право власності на частину квартири. [PERSON] й [PERSON] проти задоволення позову [PERSON] заперечували, посилаючись на наявність перешкод в користуванні власністю з боку позивача, у зв`язку з чим просили задовольнити вимоги зустрічної позовної заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 17 грудня 2008 року позов [PERSON] , прокуратури Суворовського району міста Одеси в інтересах [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Восьма одеська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено частково, встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , як між матір`ю та сином, визнано за [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в задоволенні решти позовних вимог відмолено; зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено частково за [PERSON] визнано право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , за [PERSON] визнано право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в задоволенні решти позовних вимог було відмовлено (а.с. 5-6). Рішення сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили. Вказаним рішенням встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 29.05.2001 року, виданого на підставі розпорядження органу приватизації від 29.05.2001 року за № 161375 належить [PERSON] та належала [PERSON] в рівних частках, що також підтверджується відповіддю КП ОМБТІ та РОН Одеської міської ради. За положеннями ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил, проводити за власні кошти ремонт квартири, житлового приміщення тощо п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених ПКМУ від 8 жовтня 1992 р. N 572. Кожна сторона, відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України, зобов`язана довести ті обставини, на яки вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином обов`язком власника квартири, її частини, є необхідність утримання власності шляхом здійснення оплати житлово-комунальних послуг. Стверджуючи, що приміщення кв. [ADDRESS] потребує ремонту, [PERSON] не вказує та не наводить жодного доказу в підтвердження цієї обставини, не зазначає обсягу робіт, що потребує приміщення, не наводить його вартості. Оскільки [PERSON] відповідних доказів не зазначає, то в задоволені цієї частини позовних вимог має бути відмовлено. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав ст. 23 ЦК України. [PERSON] вказує, що неутриманням майна відповідачі заподіяли їй моральної шкоди, яка виразилася у перенесених душевних стражданнях та психологічних розладах, які спричинили розлад здоров`я, призвівши до порушення нормального способу життя, відновлення якого до теперішнього часу так й не може відбутися і змушує позивача докладати великих зусиль для відновлення нормального образу життя. Разом з тим позивач не доводить наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями або бездіяльністю відповідачів та наслідками, що настали у вигляді розладу здоров`я (навіть не зазначає характеру розладу), не наводить доказів наявності відповідного розладу здоров`я, порушення нормального способу життя, а тому в задоволені вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити у зв`язку з недоведеністю. [PERSON] й [PERSON] в обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог посилаються на ч. 3 ст. 358 ЦК України, яка зазначає, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Проте відповідачі всупереч обов`язку доведення обставин, на яки вони посилаються, доказів неможливості надання їм у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає їх частці у праві спільної часткової власності не наводять, посилаючись лише на те, що [PERSON] начебто перешкоджає їм у користуванні власністю, що свого підтвердження доказами під час розгляду спору по суті не знайшло (крім того відповідачі не зазначають підстав та розрахунків відшкодування матеріальної компенсації, не обґрунтовують її розміру). На підставі викладеного суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] до кожного з відповідачів утримувати 1/6 частину квартири [ADDRESS] шляхом здійснення оплати житлово-комунальних послуг, а в задоволені решти вимог [PERSON] , а також вимог за зустрічною позовною заявою [PERSON] , [PERSON] має бути відмовлено.

Outcome: partial