Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] 14.01.2013р. звернулася до суду з позовом, в якому просила розділити в натурі між нею та відповідачем житловий будинок № 71 по вул. Лісовій в м.Приморську та земельну ділянку на якій він розташований, із розрахунку ? часток відповідно. В судовому засіданні представник позивача змінює позовні вимоги та просить залишити без розгляду вимогу про поділ будинку в натурі, та визнати за нею право власності на ? частки земельної ділянки за вказаною адресою. Ухвалою від 16.04.13р. суд залишив без розгляду вимоги щодо поділу будинку, та прийняв зміну вимог щодо права власності на земельну ділянку. В судовому засіданні позивач та її представник наполягали на позові посилаючись на вимоги ст. 377 ЦК, за якою вона має право на ? частку земельної ділянки так як за рішенням суду набула право власності на ? частку будинку. Відповідач та його представник заперечували тим, що оформлено право власності на землю вже після припинення шлюбних відносин між сторонами та з посиланням на ст.120 ЗК, постанову Пленуму ВСУ від 16.04.04р. №7, що право на земельну ділянку може виникати тільки при поділу будинку в натурі. Так як цього не відбулось, то право на земельну ділянку у позивачки не виникає. Суд заслухавши пояснення сторін та вивчивши докази по справі, приходить до таких висновків. Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 23.05.2012р. визнано за [PERSON] право власності на ? частину будинку, розташованого по вул.Лісовій,71 в м.Приморську Запорізької області (а.с. 11). Технічний паспорт на цей будинок виготовлено станом на 18.05.2011р., на земельній ділянці розташовані: «Ааа1» - житловий будинок; «під а1» - погріб; «Б» - водопровід; «В,Г» - убиральня, душ; «Д» - сарай (а.с. 6-10). Згідно витягу про державну реєстрацію прав Приморського КПТІ право власності на ? частину даного будинку зареєстровано за [PERSON] (а.с. 12). Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на будинок № 71 по вул.Лісовій в м.Приморську Запорізької області накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, який скасовано 06.07.12р. (а.с. 28). Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану по вул.Лісовій,71 в м.Приморську видано 20.08.2010р. [PERSON] на підставі розпорядження Приморської РДА від 20.12.07р. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с. 29). За висновком судової будівельно-технічної експертизи від 18.03.2013р. визначити варіанти поділу на 2-х співвласників по 1/2 частині в натурі не можливо (а.с. 38-51). Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка становить 33 330 грн. (а.с. 72). Відповідно до ст.120 ч.1 ЗК у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. За ст.377 ч.1 ЦК до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). За ст.378 ЦК право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Суд за ст.8 ЦК застосовує аналогію до ст.346 ч.1 п.1 ЦК, так як законом не врегульовано конкретно наслідки для власника землі, щодо визнання частини права власності на будівлю, яка на ній розташована, проте невизначеність цього моменту при наявності зареєстрованого права власності на землю, має бути врегульовано подальший статус та права колишнього власника землі. Так як припинення права власності передбачено у разі відчуження майна, визнання права власності на частину майна є спорідненою формою вибуття майна їх права власності, то ж суд може провести таку аналогію і застосувати до правовідносин між сторонами норму ст.346 ч.1 п.1 ЦК. На підставі викладеного вбачається, що [PERSON] набула право власності на ? частку будинку, а інша ? частка належить відповідачу. Це відбулось після отримання [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку, проте питання про її виділення відбувалось тривалий час з 2007р. по 2010р. В цей час сторони жили спільно, та набули право власності на житловий будинок по вул.Лісова № 71. Це не потребує доведенню так як випливає з суті рішення Приморського райсуду від 23.05.12р. Проте, цей будинок неможливо поділити на в натурі між співвласниками, про що є висновок експерта. Проте це не може слугувати підставою для обмеження права власника, та не є перепоною для застосування норм статей 377 ч.1 ЦК та 120 ч.1 ЗК. То ж позивач обґрунтовано вважає що має право власності на ? частку земельної ділянки відповідача, яку виділено сам для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул.Лісовій № 71. Заперечення відповідача не є слушними та не ґрунтуються на належних доказах та фактах. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Стосовно судових витрат, які понесені позивачкою: оплата судових експертизи 2500 грн. (а.с. 55), судовий збір 717,35 грн. (а.с. 2), то суд застосовуючи ст.88 ЦПК, вважає, що в звязку зі зменшенням позовних вимог, так як встановлена дійсна вартість земельної ділянки 33330 грн., з яких позивач оспорює ? частку, то ж ціна позову визначається в сумі 16665 грн. за ст.. 4 ч.2 п.1 ЗУ «Про судовий збір» в сумі 229,40 грн. Ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо залишкової суми 9717,35 -229,4= 487,95, то вона є надлишково внесена і за ст. 7 ч.1 п.1 ЗУ «Про судовий збір» підлягає поверненню позивачу. Стосовно відшкодування вартості експертизи 2500 грн., то суд не може вирішити це питання позитивно для позивача, так як експертизу проведено в межах інших позовних вимог, вона вирішених цим рішенням питань не стосується, по цих позовних вимогах суд залишив їх без розгляду, що за змістом ст.. 88 ч.1 ЦПК виключає їх відшкодування.

Outcome: approved