Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-транспортна Компанія»(далі ТОВ «Торгівельно-транспортна Компанія») у березні 2012 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів отриманих за договором повторної безпроцентної фінансової допомоги, вказуючи у позові, що [PERSON] у період з 2.03.2011 року по 09.12.2011 року працював у якості водія відділу логістики ТОВ «Торгівельно-транспортна Компанія». У 2011 році між адміністрацією підприємства та трудовим колективом, у тому числі і відповідачем, укладено колективний договір, відповідно до якого кожний робітник [PERSON] має можливість звернутися до керівництва з проханням про надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги у вигляді грошових коштів, про що директором приймається рішення та видається наказ. У листопаді 2011 року відповідач звернувся із заявою до генерального директора про надання йому фінансової допомоги, у звязку з важким матеріальним становищем. 23.11.2011 року уклав договір та отримав кошти у сумі 5000 грн. відповідно до умов договору відповідач брав на себе зобовязання повернути надану фінансову допомогу шляхом внесення в касу ТОВ «Торгівельно-транспортна Компанія»всієї суми одноразово або частками, але не пізніше 23.12.2011 року. Однак відповідач станом на березень 2012 року не повернув надану фінансову допомогу, у звязку з чим ТОВ «Торгівельно-транспортна Компанія»змушена звернутися до суду. У судове засідання позивач не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги ТОВ «Торгівельно-транспортна Компанія»визнав та пояснив суду, що дійсно він у листопаді 2011 року підписав договір про отримання фінансової допомоги та отримав кошти у сумі 5000 грн. Відповідно до умов договору зобовязувався повернути борг до 23.12.2011 року, але у звязку зі скрутним матеріальним становищем, а також звільненням з підприємства не міг вчасно виконати зобовязання. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог, зазначених та доведених ним обставин. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом установлено: 10.12.2010 року на зборах трудового колективу було погоджено та підписано колективний договір ТОВ «Торгівельно-транспортна Компанія»на 2011-2015 рік про надання поворотної безпроцентної допомоги. (а.с. 13-16) Відповідно до виписки з наказу № 100/К від 21.03.2011 року [PERSON] з 21 березня 2011 року прийнято постійно на посаду водія автотранспортного засобу відділу логістики з оплатою відповідно до штатного розпису. (а.с. 6) 23.11.2011 року [PERSON] було написано заяву, що у звязку зі скрутним матеріальним становищем просить надати фінансову безпроцентну допомогу в розмірі 5000 грн. Між позивачем та відповідачем був обумовлений кінцевий строк повернення позики 23.12.2011 року. (а.с. 9) Цього ж дня, між відповідачем та позивачем було укладено договір поворотної безпроцентної фінансової допомоги № 150/10 (а.с. 11) та отримано відповідно до видаткового касового ордеру 5000 грн. (а.с. 12) Станом на березень 2012 року борг [PERSON] не повернуто. Тому виникла необхідність звернутися до суду. Сума боргу з урахуванням пені та 3 % річних складає 5108 грн. 84 коп. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Всупереч даним вимогам відповідач у вказаний у розписці строк борг не повернув. Таким чином, суд уважає, що позов у частині стягнення боргу підлягає задоволенню. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в даному випадку підтверджено судові витрати. (а.с. 1)

Outcome: approved