Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в обгрунтування якого вказав, що 30.01.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого останньому було надано суму кредиту 71828,81 доларів США в строк до 25.01.2038 року з фіксованим відсотком в розмірі 4.49 % річних. 30.01.2008 року між вказаними же особами укладено договір іпотеки, згідно якого [PERSON] здійснив передачу в іпотеку квартири [ADDRESS]. В забезпечення виконання позичальником [PERSON] своїх зобов»язань перед банком за кредитним договором між позивачем [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір іпотеки, за яким [PERSON] передала в іпотеку двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Позивач зазначає, що в подальшому, а саме 20.03.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору, згідно з яким сторони домовились збільшити розмір щомісячного платежу до 880,00 грн., угодами від 27.07.2009 року та 12.09.2009 року розмір процентної ставки за договором кредиту змінювався до 14,25 % річних та 13,99 % річних відповідно. Договором від 25.11.2009 року сторонами узгоджено зміну відсоткової ставки до 5,05 %. Вказуючи на те, що сторони суттєво змінили умови договору, в забезпечення належного виконання якого вона як майновий поручитель передала в заставу належне їй майно, просить визнати договір іпотеки від 30.01.2008 року припиненим, зняти заборону відчуження об»єкта нерухомого майна. Додатково позивачем вказано на різке коливання курсу долару, у зв»язку з чим істотно змінились ті умови, на які розраховували сторони при укладанні договору. Посилаючись на те, що укладений між нею та відповідачем ЗАТ «ОТП Банк» договір від 30.01.2008 року має ознаки змішаного, врегульовує правовідносини сторін як іпотекодержателя і іпотекодавця, та кредитора і поручителя, а також на ст. 559 ЦК України, якою передбачено припинення поруки в разі збільшення обсягу відповідальності поручителя, просить припинити дію договору іпотеки, зняти заборону відчуження об»єкта нерухомого майна. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, наведених у позові. Уточнив, що згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено припинення дії іпотеки в разі припинення зобов»язань, які нею забезпечувались. Зазначив, що те зобов»язання, яке є результатом домовленостей між сторонами на час укладання договору іпотеки, а саме 30.01.2008 року, із погодженими сумою кредиту, розміру відсотків, фактично припинили дію, оскільки зазнали змін, а між кредитором та позичальником відбулась новація. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Представник відповідача ПАТ «ОТП Банк» проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що договір не має ознак змішаного, оскільки іпотека та порука є різними за правовим змістом, а коливання курсу валют не може бути тією обставиною, яку сторони не могли передбачати. Вказував на те, що між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем [PERSON] укладено додаткову угоду до договору поруки, а тому, будучи однією і тією ж особою за даними договорами, позивач знала про зміни до договору кредиту. Крім того зауважив, що визнання договору припиненим не відповідає вимогам законодавства щодо способів захисту цивільних прав. Залучена в якості третьої особи [PERSON] позов підтримав. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд встановив. 30.01.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту, згідно якого ЗАТ «ОТП Банк» як кредитодавець надав, а [PERSON] - позичальник, отримав грошові кошти в сумі 71828,81 доларів США на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів. Сторонами узгоджена плаваючи процента ставка, що визначається як фіксований відсоток (4.49 % річних) + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті Кредиту, що розміщені в банку на строк 36 днів з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Термін остаточною повернення кредиту 25.01.2038 року. Графіком платежів, що є невід»ємною частиною договору, встановлено щомісячний платіж на рівні 746,50 грн., відсоткова ставка, що на підставі п. 1.4.1.1.2 Договору кредиту прийнята з урахуванням діючого на момент укладання договору показника процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті Кредиту, визначена як 11,49 % річних. 30.01.2008 року в забезпечення належного виконання зобов»язань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно якого [PERSON] як іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю ЗАТ «ОТП Банк» об»єкт нерухомого майна, що на момент укладання угоди визначався як такий, що буде належати іпотекодавцю в майбутньому: квартиру [ADDRESS] в м Житомирі. 30.01.2008 року з метою забезпечення належного виконання зобов»язань позичальником [PERSON] між позивачем [PERSON], [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» укладено договір іпотеки, за умовами якого [PERSON], [PERSON] передали в іпотеку належну їм на праві власності квартиру [ADDRESS]. Додаткової угодою № 1 від 20.03.2009 року, що укладена між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], сторонами внесено зміни та доповнення до договору кредиту від 30.01.2008 року шляхом змін графіку платежів. За умовами додаткової угоди щомісячний платіж визначається на рівні 880,21 грн., відсоткова ставка 13,99 %, яка також вираховується як сума фіксованого відсотку 4,49 % та FIDR процентна ставка по строкових депозитах, що визначався станом на день укладання додаткової угоди. В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «ОТП Банк» пояснив, що визначення відсоткової ставки на рівні 13,99 % є відтворенням діючого показника FIDR та передбачено умовами кредитного договору, сама ж зміна відсоткової ставки не відбулась. Додаткової угодою № 2 від 27.07.2009 року, що укладена між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], сторонами внесено зміни та доповнення до договору кредиту від 30.01.2008 року, а саме: на період з моменту підписання додаткового договору до 27.07.2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом використовується процентна ставка, розмір та вид якої визначено умовами кредитного договору; на період з 27.07.2009 року по 25.09.2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом використовується фіксована процентна ставка в розмірі 6,50 % річних: з 25.09.2009 року використовується фіксований відсоток 4,75 % річних. Щомісячний платіж 899,00 грн. За додаткової угодою № 3 від 25.11.2009 року ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] погодили на період з 25.11.2009 року по 25.02.2010 року використовувати фіксовану процентну ставку 6,50 % річних, на період з 25.02.2010 року - плаваючу процентну ставку із фіксованим відсотком 5,05 % річних. Частина 1 ст. 559 ЦК України, згідно якої порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, має спеціальну направленість, та може застосовуватись виключно у правовідносинах кредитора та поручителя. При цьому, з урахуванням специфіки відповідальності поручителя перед кредитором, а саме як солідарний боржник, що відповідає всім своїм майном, дана норма, з метою збереження характеру такого забезпечення як порука, визначає спеціальну умову, коли припинення поруки пов»язане саме з тією зміною основного зобов»язання, що мають ознаку збільшення відповідальності. Водночас, у відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно ч. 2 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). За ст. 19 Закону України «Про іпотеку» зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідні відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку. З метою вирішення питання про стан правових зобов»язань між сторонами ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], на протязі часу, коли такі зобов»язання розпочали дію, суд вважає необхідним піддати аналізу зміст укладених між учасниками спору договорів, визначити природу погоджених в додаткових угодах змін як таких, що впливають на визначення основного зобов»язання, або навпаки, є формальними, та не можуть свідчити про припинення зобов»язання в його первісному вигляді. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За п.1.1 договору від 30.01.2008 року банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині № 1 договору, а позичальник приймає кредит, зобов»язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов»язання, як вони визначені в договорі. Розмір відсотків погоджено сторонами як плаваюча ставка тобто 4,49 % річних + процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті Кредиту, що розміщені в банку на строк 36 днів з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. У відповідності до п. 1.4.1.5 у випадку порушення позичальником своїх зобов»язань, встановлених будь-яким з п.п. 2.3.6, 2.3.7 договору процентна ставка чи фіксований відсоток (в залежності від виду процентної ставки, що застосовується за договором (плаваюча або фіксована процентна ставка) підвищуються на 4 річних в порядку, передбаченому договором. Підвищення процентної ставки в такому разі не потребує укладення додаткової угоди. У відповідності до ч. 1 ст. 584 ЦК України у договорі застави визначаються суть, розмір і строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору. На виконання положень даної норми в укладеному між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], [PERSON] договорі іпотеки вказано, що іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником кожного і всіх його платіжних зобов»язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такі строки в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом його дії, а саме: повернення кредиту в сумі 71828,181 доларів США в строк до 25.01.2038 року, сплатити проценти за користування кредитом. Договір також забезпечує належне виконання боржником боргових зобов»язань у випадку збільшення процентної ставки (фіксованої чи плаваючої) на 4 % річних у порядку, передбаченому п. 1.4.1.5. кредитного договору з підпунктами. Отже, як вбачається зі змісту даних договорів, майнові поручителі, надаючи згоду на передачу в іпотеку належного їм на праві власності об»єкта нерухомого майна в забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, виходили з відомих їм положень договору щодо розміру кредиту, строків повернення, відсоткової ставки, яка на час укладення договору іпотеки згідно умов кредитного договору визначалась як плаваюча. Застосування іншої відсоткової ставки хоча і допускалось за умовами кредитного договору, на виконання п. 6.2. кредитного договору повинна була узгодитись між сторонами: між кредитодавцем та позичальником, а в подальшому і між іпотекодержателем та іпотекодавцем. Умову договору іпотеки про те, що договір кредиту - є договір зі всіма змінами та додатками до нього необхідно сприймати у взаємозалежному зв»язку із пунктом 6.2 Договору, згідно якого доповнення та зміни умов Договору вносяться за згодою сторін і оформлюються додатковими угодами. Такі положення договору не вступають у протиріччя між собою, та не спростовують обов»язок майнового поручителя відповідати перед кредитором за належне виконання основного зобов»язання згідно умов як вже укладеного договору, так і наступних. Водночас, умова про обов»язковість укладення нового договору уточнює та роз»яснює процедуру закріплення погоджених між сторонами змін. Таки зміни повинні бути погоджені майновим поручителем, а укладення додаткової угоди мас відбуватись із дотриманням вимог ч. 2 ст. 207 ЦК України, згідно якої правочин вважається чиненим у письмовій формі в разі, якщо він підписаний його сторонами, а також вимог ст. 547 ЦК України, згідно якої правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Оскільки угодою від 27.07.2009 року, а в подальшому 25.11.2009 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] погоджено зміну процентної ставки, будь-яка додаткова угода з приводу даної істотної умови договору кредиту між банком та майновим поручителем не укладалась, суд приходить до переконання, що початкові правовідносини, що виникли між кредитодавцем та позичальником із визначенням істотних умов зазнали таких змін, що фактично обумовили новаціє тобто зміну первісного зобов»язання новим. За дослідженими судом обставинами зобов»язання, що були встановлені договором кредиту від 30.01.2008 року припинили свою дію в їх початковому вигляді, адже є нерозривно пов»язаними із встановленою сторонами відсотковою ставкою за користування коштами, яка зазнала змін, хоча всі інші положення договору при цьому залишено без змін. Сторони змінили зобов»язання, погодивши необхідність сплати іншої відсоткової ставки, оплата 4,49 % + FIDR річних як попередньої ставки на виконання умов договору з часу укладення додаткової угоди є неможливою, а окреме вирахування сум заборгованості як обсягу відповідальності не передбачено законом або договором. Як зазначив Верховний Суд України в роз»ясненні «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» якщо неможливо визнати частково виконаний оспорюваний правочин недійсним з моменту його укладення, зі змісту якого випливає, що він може бути припинений лише на майбутнє, суд у рішенні зазначає про припинення такого правочину на майбутнє. У відповідності до ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Водночас, оскільки при зверненні стягнення на заставне майно надлишок отриманої суми від реалізації підлягає поверненню іпотекодавцю, право останнього, за умови зміни істотних умов зобов»язання, є порушеним. Приймаючи до уваги, що передача в іпотеку нерухомого майна за договором іпотеки від 30.01.2008 року відбулась без визначення часток співвласників у майні, а також тієї обставини, що в судовому засіданні третя особа [PERSON], просив припинити дію договору поруки, суд приходить до висновку, що майнова порука - договір іпотеки від 30.01.2008 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON], [PERSON] є припиненою у зв»язку з укладанням додаткових угод, без погодження таких змін із іпотекодавцями. Підлягає і до задоволення вимога про зняття заборони відчуження об»єкта нерухомого майна, оскільки дана вимога є похідною.

Outcome: approved