Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

Фермерське господарство «Ладуха» звернулося до суду з цим позовом мотивують тим, що 04.01.2011 року близько 15-ї години [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], при виїзді з прилеглої території Буринського міського ринка на вулицю Піонерська в м. Буринь, не надав переваги в русі автомобілю [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті чого сталося зіткнення, в якому було пошкоджено належний позивачу автомобіль [NUMBER]. На ремонт даного авто позивач витратив 67327 грн. 97 коп. Крім того фермерське господарство в наслідок ДТП понесло інші матеріальні збитки, а саме евакуація пошкодженого автомобіля до СТО в м. Києві 3290 грн., супроводження евакуатора з пошкодженим автомобілем для передачі машини в ремонт та оформлення відповідних документів 1538 грн.08 коп., витрати на пальне для перегону відремонтованого автомобіля з СТО м. Києва до с. Слобода 291 грн. 84 коп., оплата праці водія за перегін автомобіля 111 грн.14 коп., заробітна плата водія за період коли автомобіль перебував на ремонті з 04.01.2011 року по 16.01.2011 року 596 грн.17 коп. Всього фермерському господарству було спричинено збитків на загальну суму 74693 грн.28 коп. які позивач просив стягнути з [PERSON]. В подальшому, уточнивши та доповнивши позовні вимоги позивач просив стягнути з [PERSON] та з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна [PERSON]» в рахунок відшкодування збитків спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 74693 грн. 28коп. в солідарному порядку. Ухвалою Буринського районного суду від 28.03.2011року до участі в справі в якості співвідповідача притягнуто Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієна [PERSON]». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в заяві, доповнивши, що оскільки ДТП сталася з вини відповідача, відповідальність якого була застрахована то з нього та страхової компанії підлягають стягненню збитки спричинені фермерському господарству в солідарному порядку. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не заперечуючи вину відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, заявлених позивачем вимог не визнали, пояснивши, що позивачу необхідно було своєчасно звернутися до страхової компанії з відповідними документами для виплати страхового відшкодування, однак він цього не зробив і відремонтував автомобіль за свої кошти, забравши його з місця ДТП та не предявивши його для огляду відповідним експертам. В теперішній час неможливо зробити в висновок про розмір витрат проведених позивачем на ремонт автомобіля, які були повязані з ДТП. Просили в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] «Українська страхова компанія «Княжа Вієна [PERSON]» у своїх письмових запереченнях заявлені вимоги не визнав, просив у задоволенні позову щодо страхової компанії відмовити, оскільки для цього немає правових підстав, а справу розглянути без його участі. Свідок [PERSON] пояснив, що 04.01.2011 року, близько 15-ї години, коли він керував автомобілем [NUMBER] з вини відповідача сталася ДТП, в ході якої автомобіль «ФольцвагенТуарег» зазнав механічних ушкоджень. Оскільки відповідач відмовився відшкодувати ремонт автомобіля, то транспортний засіб після оформлення всіх документів по ДТП на евакуаторі був доставлений на СТО, яке за договором проводить гарантійний ремонт, оскільки своїм ходом він був позбавлений можливості рухатись. Про те, що цивільна відповідальність відповідача була застрахована відповідач йому не говорив. Наскільки йому відомо відповідач, до теперішнього часу, взагалі не намагався хоча б частково сплатити заподіяну шкоду. Свідок [PERSON] дав аналогічні покази, доповнивши, що він був свідком ДТП, яке сталося з вини [PERSON], оскільки в цей час їхав разом з [PERSON] в автомобілі «ФольцвагенТуарег» під його керуванням. В ході ДТП у вказаному автомобілі зазнала пошкоджень передня частина, з відсіку двигуна текла якась рідина. Свідок [PERSON] пояснив, що відповідач є племінником його дружини. У вечері 04.01.2011 року йому подзвонила мати відповідача та повідомила, що [PERSON] потрапив в ДТП. Коли він разом зі своїм сином [PERSON] приїхали на місце ДТП, там працювали працівники ДАІ, оформляючи матеріали. Потім він зателефонував до страхової компанії, де йому повідомили, що треба приїхати та оформити відповідну заяву. Наступного дня вони подали заяву і їм повідомили, щоб власник «Фольцвагена» приїхав до них і також подав відповідну заяву. Однак той до них не звертався, а машину відправив на СТО. Свідок [PERSON] дав аналогічні покази, уточнивши, що він є двоюрідним братом відповідача. Експерт [PERSON] будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що на підставі ухвали суду ним була проведена автотоварознавча експертиза і надано висновок №5732 відповідно до якого була встановлена вартість матеріального збитку спричинена позивачу, яка обраховувалася відповідно до «[PERSON] товарознавчої експертизи оцінки колісних транспортних засобів». Відповісти на питання чи відповідають виконані ремонтно-відновлювальні роботи, які були проведені на автомобілі позивача фактично завданим в результаті ДТП пошкодженням до його компетенції не входить. Крім цього в даний час це зробити вже неможливо, бо автомобіль фактично відремонтований. Однак на його думку всі пошкодження, які ремонтувалися на СТО згідно тих документів, що є в матеріалах справи і надавалися йому на дослідження, знаходяться в зоні зіткнення автомобілів, що належать сторонам по справі. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши обставини справи, представлені докази, та давши їм оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 04.01.2011 року близько 15-ї години 40 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] в м. Буринь, при виїзді з прилеглої території міського ринку на вулицю Піонерська, в порушення п.п.10.1,10.2 ПДР України, не надав переваги в русі автомобілю [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по проїзній частині вул. Піонерській, в наслідок чого сталося зіткнення, в результаті якого вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, що підтверджується показами сторін, свідків, постановою про відмову у порушенні кримінальної справи, протоколом огляду місця ДТП та схемою до нього, протоколом огляду і перевірки технічного стану транспортного засобу (а.с.5, 198-202). Автомобіль «ФольцвагенТуарег» д.н. [NUMBER] належить на праві власності фермерському господарству «[PERSON]Б.», а [PERSON] на відповідній правовій підставі управляв ним, що видно із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, договору купівлі продажу автомобіля та додатків до нього. (а.с.6, 155-167,204-205) [PERSON] будучи власником автомобіля [NUMBER] також на відповідній правій підставі керував ним, що вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія (а.с.206) Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER] отримав механічні ушкодження, при цьому вартість відновлювального ремонту становить 64854 грн. 64 коп. (67327,97-2473,33; де 2473,33 грн. вартість шини Michelin, заміна якої з ремонтом внаслідок наслідків ДТП не повязана, що було визнано представниками позивача в судовому засіданні), що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу, заказ нарядом актом виконаних робіт, рахунком виконаних робіт, банківськими квитанціями щодо оплати ремонту, реєстраційними документами ТОВ «Атлант-м Лепсе», довідкою щодо ремонтних робіт (а.с.12-24, 31-39,105). Вартість матеріального збитку у вказаній сумі фактично підтверджений і висновком додаткової автотоварознавчої експертизи (62103 грн. 58 коп.), розмір якого відрізняється несуттєво, з врахуванням взяття експертом середніх цін на запчастини (а.с.208-216) Враховуюче викладене, у суду немає сумнівів, щодо достовірності поданих позивачем документів про вартість ремонтних робіт в сумі 64854 грн. 64 коп. і їх проведення є у причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою за участю сторін, а тому, враховуючи, що проведення комплексної автотоварознавчо-трасологічної експертизи є обєктивно неможливим у звязку з відновленням автомобіля позивачем за власний кошт, суд вважає саме цю суму ремонтно-відновлювальних робіт обґрунтованою і такою, що підлягає відшкодуванню на користь позивача у фактично сплаченому ним розмірі. При цьому судом враховано також і положення ст. 1192 ЦК України, згідно з якими розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Доводи відповідача та його представника про невідповідність проведених ремонтно-відновлювальних робіт фактичним пошкодженням спричиненим внаслідок ДТП суд до уваги не приймає, оскільки останні не довели цього відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України. Не заслуговують на увагу і твердження представника позивача, щодо неправомірного включення до позовних вимог суми ПДВ 11221 грн. 33 коп., яка була сплачена ним, при оплаті послуг ТОВ «Атлант-М» бо згідно норм Податкового кодексу він має право віднести цю суму до податкового кредиту, оскільки ці твердження не ґрунтуються на нормах цивільного справа. Зокрема ст.22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). При цьому між позивачем та відповідачем виникли деліктні зобовязання, виконання яких регламентуються нормами Глави 82 ЦК України, а не положеннями Податкового кодексу України. Крім того, як вбачається з довідки фермерського господарства «[PERSON]Б.» (а.с.168) вказана сума ПДВ до складу податкового кредиту чи до відшкодування не відносилася, і вказані обставини відповідачем також не спростовані. Також суд вважає за необхідне до збитків, що були спричинені внаслідок ДТП віднести і вартість послуг евакуатора в сумі 3290 грн., оскільки вони повязані з необхідністю транспортування пошкодженого транспортного засобу позивача з місця ДТП до СТО і підтверджені належними доказами (а.с.7-11). Разом з тим, доводи позивача про стягнення на його користь і витрат по супроводженню евакуатора до СТО автомобілем УАЗ в сумі 1538 грн.08 коп., заробітної плати водіїв в сумі 111 грн.14 коп. + 596 грн. 17 коп., суд вважає безпідставними, оскільки позивачем не доведено обєктивна необхідність проведення таких витрат з врахуванням фактичних обставин справи, і що ці витрати є у прямому причинному звязку з винними діями відповідача. Також позивачем не надано доказів, щодо придбання пального в сумі 291 грн. 84 коп. для перегону відремонтованого транспортного засобу з м. Києва до с. Слобода, у звязку з чим і в цій частині позов задоволенню не підлягає. З постанови органу дізнання Буринського РВ УМВС України в Сумській області від 07.01.2011 року вбачається, що в порушенні кримінальної справи за даним фактом ДТП було відмовлено на підставі п.2 ст.6 КПК України, і зазначено про необхідність притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.5,198). Постановою судді від 10.02.2011 року відповідача визнано винним у порушенні п.п.10.1,10.2 ПДР України внаслідок чого сталося зіткнення, в якому автомобіль [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, та притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КупАП у виді штрафу, який був сплачений позивачем 10.02.2011 року, а вказана постанова набрала законної сили і сторонами не оскаржувалась (а.с.137-138). В силу ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи , стосовно якої ухвалено цю постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає, що вина відповідача у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди є доведеною, а тому він, у відповідності до ч.1 ст.1166, п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, повинен відшкодувати завдану позивачу шкоду. Також суд вважає, що до вказаних правовідносин слід застосувати і положення Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки цивільна відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована відповідно до поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВВ/7887407(а.с203), згідно до якого страховик ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна [PERSON]», (в подальшому [PERSON]«Українська страхова компанія «Княжа Вієна [PERSON]»), забезпечує відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. При цьому письмові заперечення представника [PERSON] «Українська страхова компанія «Княжа Вієна [PERSON]», щодо відсутності правових підстав для стягнення частини заподіяної шкоди із страхової компанії, суд вважає необґрунтованими. Зокрема, відповідно до ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника заподіювача шкоди. Відповідно до ст.1194 ЦПК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За заявою відповідача до субсидіарної відповідальності залучено страховика. При цьому як вбачається з показів свідків та листа [PERSON]«Українська страхова компанія «Княжа Вієна [PERSON]» від 17.02.2011 року (а.с.61), страхувальник, тобто відповідач, повідомив страховика про ДТП, яка сталася 04.01.2011 року. Однак страховик, не надав суду жодних доказів, з яких вбачалося б, що останнім в силу ст.34 вказаного Закону, виконав свій обовязок протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочав її розслідування. Як вбачається із страхового полісу №ВВ/7887407 ліміт матеріальної відповідальності за шкоду заподіяну майну одного потерпілого становить 25500 грн. з франшизою в розмірі 510 грн. Враховуюче викладене суд приходить до висновків, що загальна сума вартості відновлювального ремонту становить 64854 грн. 64 коп., з яких із страховика, тобто [PERSON]«Українська страхова компанія «Княжа Вієна [PERSON]», підлягає стягненню 24990 грн. (25500 ліміт матер. відпов. - 510 франшиза), а решта суми 39864,64 грн. + 3290 грн. (вартість послуг евакуатора), тобто 43154 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати пропорційно до задоволених вимог, а саме з [PERSON] «Українська страхова компанія «Княжа Вієна [PERSON]» - 172 грн., з [PERSON] 476 грн.

Outcome: partial