Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-31 00:00:00

В травні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра»(далі Банк) про визнання недійсним іпотечного договору від 01.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рудою О.М., зареєстрованого в реєстрі №211, укладеного між Банком та [PERSON] У позові [PERSON] зазначав, що 01.08.2007 року між [PERSON] та Банком укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Посилаючись на те, що зазначена квартира є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки була придбана за час перебування з [PERSON] у шлюбі, а в порушення ст.65 СК України договір іпотеки був укладений без його згоди, [PERSON] просив визнати його недійсним. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Зазначав, що з 25.09.1999 року по 11.04.2007 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу, а саме 30.09.2003 року придбали квартиру [ADDRESS]. За згодою [PERSON] квартиру було зареєстровано на ім'я [PERSON] Після розірвання шлюбу, [PERSON] та [PERSON] домовились, що квартира залишиться у спільній сумісній власності, та в разі необхідності належна позивачу частка квартири буде переоформлена на його ім'я. Однак в порушення вимог діючого законодавства [PERSON], без відома та згоди позивача уклала з Банком договір іпотеки, передавши в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Посилаючись на наведені обставини, просив про задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідач [PERSON] позов визнала. Пояснила, що про укладенні іпотечного договору не повідомляла позивача та не отримувала його згоди в силу правової необізнаності. Представники Банку позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні за необґрунтованістю та безпідставністю. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з правилами ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Окремим видом застави є іпотека. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України). Статтею 1 Закону України «Про іпотеку»визначено, що іпотека -це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. З 25.09.1999 року (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]) по 11.04.2007 року (копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER]) [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS]. Спірна квартира придбана 30.09.2003 року на ім'я [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського округу Яковлєвою Н.П., та зареєстрованим у МБТІ 30.09.2003 року за №1789999. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. 01.08.2007 року між [PERSON] і Банком укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку квартиру [ADDRESS]. В матеріалах справи відсутні дані про надання згоди позивачем на укладення зазначеного договору. Відповідно до положень ст.73 Сімейного Кодексу України, ст.371 ЦК України за зобов'язанням особи стягнення може бути накладено лише на її особисте майно і на її частку у праві спільної сумісної власності, виділеної в натурі. Відповідно до ч.3 ст.5 ЗУ «Про іпотеку»частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Спірне нерухоме майно, передане в іпотеку - квартира [ADDRESS] належить [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності і не є ні особистим майном одного з них, не виділено в натурі часткою зі спільної сумісної власності, інша письмова домовленість між ними щодо визначення правового статусу цього майна відсутня. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України. Частиною 1 ст.203 передбачено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання іпотечного договору від 01.08.2007 року недійсним.

Outcome: approved