overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, у якій зазначила, що 20.12.2008 року померла її рідна сестра по батьковій лінії [PERSON]. При житті її сестрі на праві особистої власності належав земельний пай (ділянка) площею 5,7924 гектарів, що розташована на території Луганської сільської ради. Позивачка не мала можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У судове засідання позивачка не зявилася, звернулася до суду із заявою, у якій підтримала позовні вимоги, просить суд розглянути справу без її участі. Відповідачі до суду не зявилися, суду надали заяву, у якій вказують, що з позовом позивача згодні та просять справу розглянути у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла 20 грудня 2008 року. Відповідно до державного акту на право власності серії АБ № 465113. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку він не заявив про відмову від неї. Оскільки відповідач позов визнав, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1261,1261,1297, 220, 392 ЦК України, ст.ст.130, 174, 213-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Слобідської сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) розміром 3,80 га., що залишилася після смерті чоловіка [PERSON], який помер 09 жовтня 2010 року, мотивуючи тим, що не може оформити земельну ділянку , через те, що чоловік за життя не оформив належним чином вище зазначену земельну частку після смерті своєї тітки. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала і просила задовольнити так , як іншим шляхом визнати право власності на спадкове майно крім звернення до суду не можливо. Відповідач в судове засідання не з"явився, але надав листа в якому позов визнав і не заперечує щоб за позивачкою визнали право власності на спадкове майно. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 09 жовтня 2012 року помер чоловік позивачки [PERSON] постійне місце проживання якого було с.Слобода Буринського району Сумської області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 3,80 га. на території Слобідської сільської ради Буринського району, що підтверджується копією сертифікату від 19.03.1997 року виданого на ім»я [PERSON], яка померла 31 травня 1997 року. Мати спадкодвця, а сестра [PERSON], [PERSON], померла 5 березня 1993 року. Отже спадкодавець [PERSON] мав право на спадкове майно , що залишилось після смерті його тітки [PERSON] Позивачка є спадкоємцем першої черги спорідненості, інших спадкоємців не має , а тому відповідно до ст..ст.1222,1223,1261 ЦК України має право на зазначене майно. Вона звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але не може оформити свої права у зв'язку з тим що спадкодавець не оформив спадкові права після смерті своєї тітки і сам помер, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть , про народження , про одруження , довідкою сільської ради, копією паспорта. На підставі викладеного та дослідивши пояснення сторін і всі наявні докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов доведений і підлягає повному задоволенню, оскільки позивачка має право на спадкове майно, а тому за нею необхідно визнати право власності на земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-24 00:00:00

ПАТ Дельта Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29.08.2007 року № 003-18066-290807 в сумі 5243 грн. 35 коп., посилаючись на те, що відповідач отримав палатіжну картку на рахунку якої знаходились грошові кошти сумі 3000,00 гривень, якими користувався.Відповідач станом на 27.03.2012 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 5243,35 грн. Сторони до суду не зявилися. Представник позивача [PERSON] у тексті позовної заяви просила розглядати справу у її відсутність, у якій також зазначила про згоду на заочний розгляд справи. Відповідач двічі за викликом до суду не зявилася, не повідомивши про причини неявки, хоча відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України належним чином був повідомлений про час, день і місце розгляду справи (судова повістка, надіслана за місцем проживання відповідача, зареєстрованим у встановленому порядку, повернулася з відміткою поштового відділення про те, що вона за зазначеною адресою не проживає). За згодою представника позивача відповідно до з ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України справа судом розглянута заочно, на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. На підставі досліджених доказів судом встановлені обставини справи і визначені відповідно до них правовідносини. Між Банком [PERSON] 29.08.2007 р. був укладений кредитний договір № 003-18066-290807 (далі-Договір), за яким Банк відкрив відповідачу картковий рахунок № 26250901117109 в національній валюті України- гривні, випускає та надає йому платіжну карту а також пін-код до неї. Відповідач користувався даною картою, але не сплачував відсотки за користування і станом на 27.03.2012 року допустив заборгованість на загальну суму 5243,35 грн. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Відповідач не надав доказів, які б спростовували обставини, встановлені на підставі доказів, наданих позивачем. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що згідно з укладеним між сторонами кредитним договором відповідач не виконав взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту і позов підлягає задоволенню, оскільки порушено право позивача на своєчасне отримання належного виконання за зобовязанням. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати в сумі 214 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Верхньосагарівської сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку, що залишилася після смерті тітки [PERSON] , яка померла 04 листопада 2011 року, мотивуючи тим, що не може оформити земельну ділянку , через те, що державний акт на право власності на земельну ділянку не був отриманий спадкодавцем. Позивач в судовому засіданні позов підтримав і просив задовольнити так , як спадкодавець за життя державний акт не отримувала, а іншим шляхом визнати право власності на землю крім звернення до суду не можливо. Відповідач в судове засідання не з"явився, але надав листа в якому позов визнав і не заперечує щоб за позивачем визнали право власності на спадкове майно. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 04 листопада 2011 року померла тітка позивача [PERSON] постійне місце проживання якої було с.Верхня Сагарівка Буринського району Сумської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 2,8952 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Верхньосагарівської сільської ради Буринського району, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯM № 098521 виданого на ім"я спадкодавця на підставі рішення Буринської райдержадміністрації від 30.06.2011 року № 386. Позивач є спадкоємцем за заповітом, а тому має право на зазначене майно, що підтверджується копією заповіту за р.№04 від 12.10.2010 року. Він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але не може оформити свої права у зв'язку з тим, що державний акт був виготовлений, але не зареєстрований в установленому порядку, у зв»язку зі смертю спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про смертю , копією заяви до приватного нотаріуса, копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, копією паспорта, довідкою сільської ради. На підставі викладеного та дослідивши пояснення сторін і всі наявні докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов доведений і підлягає повному задоволенню, оскільки позивач має право на спадкове майно, а тому за ним необхідно визнати право власності на земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-24 00:00:00

22 травня 2012 року позивач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 16.12.2006р. Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 663. Від даного шлюбу мають малолітню дитину: доньку Діану, [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Дитини проживає та знаходиться на її утриманні. Відповідач здоровий, працездатний, працює в ПП „Костик та отримує стабільну зарплатню, а тому він має можливість, відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України, надавати аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно на дитину на користь позивачки, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач позовні вимоги визнав частково, просив зменшити розмір аліментів, так як з нього стягуються аліменти на дитину від першого шлюбу [PERSON], [INFO], також він сплачує кредит. Суд, вислушавши відповідача, дослідивши матеріали, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних членів родини, а також визначає частку заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований 16.12.2006р. Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 663. Від даного шлюбу мають малолітню дитину: доньку Діану, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача. Враховуючи стан здоровя, матеріальний та сімейний стан відповідача, який офіційно працює та має стабільну зарплатню, суд вважає можливим сипнути з відповідача аліменти у розмірі 1\\4 частки його заробітку (доходу) на дитину на користь позивача. При визначенні розміру аліментів суд не враховує доводи відповідача про зменшення розміру аліментів, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження своїх слів. У відповідності до 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 214,60 грн. в звязку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-24 00:00:00

В травні 2012 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння в сімї, у звязку з чим мали місце конфліктні ситуації, протягом тривалого часу спільно не проживають і не підтримують подружніх відносин. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. В судове засіданні позивачка не з»явилася, проте подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, підтримуючи позовні вимоги та просить строк на примиренна не надавати. Відповідач в судове засіданні не з»явився, проте подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності визнаючи позовні вимоги і просить строк на примирення їм з позивачкою не надавати. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2002 року. Від даного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сімї, через що виникали постійно непорозуміння та конфліктні ситуації, протягом тривалого часу спільно не проживають. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї буде суперечити інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], Миколаївської міської ради про припинення права власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] у зв'язку із його знищенням. Позивач у судове засідання не з'явився, направив до суду свого представника, який надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав, не заперечував проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Ухвалою суду справа розглянута за відсутністю учасників процесу в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Рішенням Миколаївської міської ради № 43/24 від 17.02.2006 року позивачу виділена земельна ділянка за адресою [ADDRESS] площею 744 кв.м. для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд. 11.01.2007 року на підставі рішення Миколаївської міської ради № 2/16 від 23.06.2006 року позивачу був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку ЯГ № 598423, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010700100037. Згідно архівних даних КП ММБТІ за зазначеною адресою зареєстрований житловий будинок та право приватної власності на житловий будинок по [ADDRESS], зареєстроване за [PERSON] на підставі договору дарування від 23.11.1991 року за р.№5-5606. Однак при проведенні поточної інвентаризації з 03.11.2005 р. з'ясовано, що домоволодіння по [ADDRESS] повністю знесено, що підтверджується довідкою КП ММБТІ за р.№ 2-12239 від 03.11.2005 року. Згідно ч.1 ст.349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. Під знищенням треба розуміти таке використання майна в результаті якого воно припиняє своє існування назавжди. Іншими словами, знищення майна -це обставина реального життя, яка припиняє існування в подальшому конкретного об'єкта права власності. В результаті чого припиняються і самі відносини власності. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 1 ст. 349 ЦК України, суд дійшов висновку, що належний [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] знищений, що є підставою для припинення її права власності. Таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України судові витрати сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-25 00:00:00

Прокурор Центрального району м. Миколаєва звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва до [PERSON] про відшкодування шкоди в розмірі 2773174 грн. 00 коп., яка завдана злочином. У судове засідання прокурор та представник позивача не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутнсті в порядку заочного провадження, вимоги позову підтримали та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Вислухавши пояснення прокурора, вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, своїми діями, які виразились в умисному внесенні до офіційних документів-декларацій з податку на додану вартість недостовірних даних щодо обсягів поставок та сум податкового кредиту шляхом зловживання своїм службовим становищем директора ТОВ «Миколаїв агро», а також в наданні вказаних документів з завідомо неправдиво інформацією ДПІ в Центральномиу районі, [PERSON] безпідставно завищено податковий кредит на загальну суму 2773174 грн., чим завдано шкоди Державному бюджету України у вигляді ненадходження донарахованих податкових платежів до бюджету. 17.07.2009 року відносно директора ТОВ «Миколаїв Агро»[PERSON] порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч.2 ст. 366 КК України. 31.07.2011 року внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи в зв'язку з визнанням її банкрутом. За такого, стягнути з ТОВ «Миколаїв Агро»суму донарахованих податкових платежів до бюджету, вказана шкода стягується з [PERSON], як єдиного засновника та особи, яка здійснювала одноособове керівництво підприємством -директор товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаїв Агро». Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тому з [PERSON] слід стягнути на користь держави в особі Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва грошові кошти в розмірі 2773174 грн. 00 коп. Таким чином, вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 3219,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 08.11.2008 року. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. У теперішній час сторони однією родиною не проживають, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина мешкає з позивачкою, знаходиться на її утриманні та потребує матеріальної допомоги відповідача, у зв'язку з чим, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 14 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини. Позивачка надала до суду заяву, у якій підтримала заявлений позов у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач надав суду заяву, у якій позов визнав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі письмових матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку: [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої вони записані батьками. Згідно з довідкою ТОВ «Зеніт-Т» без номеру від 18.06.2012 року, малолітня [PERSON] [INFO], проживає з позивачем. Вказаний факт відповідачем не оспорюється. Відповідач визнав, що він проживає окремо від родини та не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Беручи до уваги, що дитина мешкає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, відповідач, як батько дитини, має рівні з позивачем обов»язки по утриманню дитини до її повноліття, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання доньки у розмірі 14 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 22.06.2012 року. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 214,60 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-25 00:00:00

Сторони по справі перебувають у шлюбі з 25 лютого 1996 року, який зареєстрували у с. Долиняни Рогатинського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 1. Від подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час є неповнолітніми. [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що основною причиною розпаду сім’ї є те, що в їхній сім’ї почали виникати непорозуміння, відповідачка безпричинно влаштовувала конфлікти та сварки, бешкетувала на грунті безпричинних ревнощів, сторони більше півроку разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, саме тому [PERSON] втратив до дружини почуття любові та поваги, просить шлюб розірвати. Позивач – [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з мотивів позовної заяви та надав пояснення, аналогічні, викладеним у позові. Додатково пояснив, що більше трьох місяців разом з дружиною не проживає, не підтримує подружніх стосунків та не веде спільного господарства. Відповідач – [PERSON] в судове засідання не з’явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Ухвалою суду від 18.11.2011 р. подружжю надано строк на примирення 6 місяців. Однак за час, наданий судом на примирення, сторони шлюбних відносин не поновили. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони більше трьох місяців разом не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства та. Враховуючи наведене, подальше спільне проживання та збереження сім’ї суперечить їх спільним інтересам, тому є доцільним шлюб розірвати.

Outcome: approved