Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-12 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом, посилаючись на те, що наказом № 114 від 31.05.2012 року його було незаконно звільнено з роботи, при цьому було порушено порядок та процедуру звільнення - в день звільнення відповідач не видав йому трудову книжку, не ознайомив із записами в трудовій книжці, не провів повний розрахунок, не видав копію наказу про звільнення. 12.11.2013 року відповідач направив йому листа про отримання трудової книжки. В зв'язку з порушенням його трудових прав просить стягнути з відповідача заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні та видачі трудової книжки в сумі 62925, 07 гр., зобов'язати відповідача видати йому трудову книжку та стягнути моральну шкоду в сумі 10000 гр. В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що в день звільнення - 31.05.2012 року він двічі протягом робочого дня приходив у відділ кадрів, щоб отримати трудову книжку, але кабінет був зачинений. Після 31.05.2012 року він жодного разу не звертався до відповідача з приводу отримання трудової книжки, оскільки судом розглядався його позов про поновлення на роботі. Після винесення судового рішення, яким йому було відмовлено у позові, він також не звертався за трудовою книжкою, оскільки він не хоче забирати книжку із записом про його звільнення, бо йому соромно перед дітьми та внуками. Чи правильно був проведений розрахунок при звільненні, він не знає, оскільки платіжна картка, на яку перераховувалася заробітна плата, знаходилася у його дружини. Просить позов задовольнити. Представник відповідача Петров С.Г. позов не визнав та пояснив, що 31.05.2012 року позивачу було оголошено наказ про звільнення, але позивач відмовився його підписати та отримати, про що складено акт. Крім того, позивачу чотири рази направлялися лист щодо отримання трудової книжки, але позивач не звертався за отриманням трудової книжки. Суд, заслухавши позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 402/2620/12, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Ст.47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу. Згідно ст. ст. 116, 117 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, проводиться в день звільнення. У разі спору про розмір сум, що належить виплатити працівнику при звільненні, власник або уповноважений ним орган зобов"язаний в указаний термін виплатити суму, що ним не оспорюється. У разі невиплати з вини власника чи уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум в передбачені законом строки при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що 31.05.2012 року позивачу було оголошено наказ № 114 від 31.05.2012 року «Про звільнення [PERSON]» та запропоновано забрати трудову книжку у відділі кадрів. В зв'язку з відмовою позивача ознайомитися з даним наказом в цей же день працівниками відповідача було складено акт про відмову від ознайомлення з наказом про звільнення. В акті також зазначено, що [PERSON] відмовився від належного оформлення звільнення та отримання трудової книжки (а.с.32). Відповідачем неодноразово направлялися листи позивачу з пропозицією отримати трудову книжку або подати заяву про пересилання трудової книжки поштою, що підтверджується копіями листів від 31 травня, 13 червня, 20 серпня 2012 року та 12 листопада 2013 року, оглянутими в судовому засіданні. Факт отримання позивачем вказаних листів підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.20-31, 90). Рішенням Апостолівського районного суду від 22 лютого 2013 року, яке набуло законної сили 29 квітня 2013 року, позивачу відмовлено у позові до відповідача про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди (а.с.41-54). Вказаним рішенням суду встановлено, що наказ про звільнення позивач отримав у день звільнення, а також встановлено, що позивач не мав перешкод для отримання трудової книжки. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, судом встановлено, що позивач наказ про звільнення отримав у день звільнення та не мав перешкод для отримання трудової книжки, що підтверджується рішенням Апостолівського районного суду від 22.02.2013 року, крім того, в судовому засіданні не найшов підтвердження факт здійснення відповідачем перешкод у отриманні позивачем трудової книжки після 22.02.2013 року, що свідчить про відсутність порушень трудових прав позивача відповідачем. Також судом встановлено, що [PERSON] 31 травня 2012 року було виплачено розрахункові в зв'язку з його звільненням в сумі 1103,47 гр., в тому числі виплачено компенсацію за дні невикористаної відпустки. Вказана обставина підтверджується довідкою від 20.01.2014 року, розрахунковим листом за травень 2012 року та платіжним дорученням № 427 від 31.05.2012 року про перерахування розрахункових коштів (а.с.58-64), в зв'язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача повернути трудову книжку та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та видачі трудової книжки. Оскільки в судовому засіданні не найшов підтвердження факт порушення трудових прав позивача при звільненні та проведенні з ним розрахунку, підстав для стягнення моральної шкоди суд не вбачає.

Outcome: dismissed