Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-25 00:00:00

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсними договору про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти» від 21.03.2003 року, договору про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти і установка для його здійснення (варіанти)» від 21.03.2003 року, договору про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти і установка для його здійснення (варіанти)» від 21.06.2003 року № 61/3, договору про відступлення права на отримання патенту на корисну модель «Спосіб виробництва азотної кислоти» від 12.08.2004 року № 75/6/2004, третя особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між Сєвєродонецьким державним виробничим підприємством «Об'єднання Азот», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об'єднання Азот», та [PERSON], як з співавтором, були укладені наступні договори: договір про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти» від 21.03.2003 р., договір про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти і установка для його здійснення (варіанти)» від 21.03.2003 р., договір про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти і установка для його здійснення (варіанти)» від 21.06.2003 р. №61/3, договір про відступлення права на отримання патенту на корисну модель «Спосіб виробництва азотної кислоти» від 12.08.2004 р. №75/6/2004. Вищезазначені договори суперечать вимогам законодавства, тому повинні бути визнані недійсними з огляду на те, що вказані договори були укладені без досягнення згоди з усіх істотних умов передбачених законодавством. Відповідач в період з 1982 р. по 2007 р. працював на Сєвєродонецькому державному виробничому підприємству «Об'єднання Азот». Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», право на одержання патенту на службовий винахід (корисну модель) має роботодавець винахідника. При цьому, між роботодавцем та винахідником, відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», повинен бути укладений договір щодо розміру та умови виплати винахіднику (його правонаступнику) винагороди відповідно до економічної цінності винаходу (корисної моделі) і (або) іншої вигоди, яка може бути одержана роботодавцем. Пунктом 4 укладених з відповідачем договорів визначено лише умови, за яких здійснюється виплата винагороди, тобто встановлюється залежність здійснення виплати від настання певних юридичних фактів, а саме: використання відповідних винаходів (корисної моделі) та наявність економічного ефекту від їх використання. Разом з цим, зазначеним пунктом відповідних договорів не встановлено розміру винагороди, оскільки умовами відповідних договорів не визначено від якої суми або вартості чого застосовується процентне відношення, яким повинно було бути визначено суму винагороди. Таким чином, як вбачається з наведеного, між сторонами укладено договори, умови яких визначені всупереч вимогам ч.3 ст. 9 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», а отже, не досягнуто згоди з усіх його істотних умов, які в даному випадку визнані такими законом і необхідні для договорів даного виду. Підставою недійсності правочину, згідно ст. 215 Цивільного кодексу України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам ержави і суспільства, його моральним засадам. Законодавством встановлена обов'язкова письмова форма укладення зазначених договорів. Так, від імені роботодавця - Сєвєродонецького державного виробничого підприємства «Об'єднання Азот», правонаступником якого є позивач, були підписані директором по економіці та фінансам [PERSON] наступні договори: договір про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти» від 21.03.2003 р., договір про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти і установка для його здійснення (варіанти) » від 21.03.2003 р., договір про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти і установка для його здійснення (варіанти)» від 21.06.2003 р. №61/3, [PERSON] під час підписання зазначених угод діяв на підставі довіреності №05/30 від 26.12.2002 р. Позивач вважає, що вказані договори було підписано [PERSON], який не мав належних повноважень на підписання відповідних договорів з огляду на наступне. Відповідно до вказаної довіреності [PERSON] було надано повноваження щодо укладання певних угод, зокрема угод про творчу співпрацю. Договір про творчу співпрацю за своєю природою є договором про сумісну діяльність, тобто повинен передбачати, що сторони (учасники) зобов'язуються сумісно діяти без створення юридичної особи для створення об'єктів права інтелектуальної власності. Оскільки вищенаведені договори, які підписані [PERSON], не передбачають здійснення сумісної діяльності Сєвєродонецьким державним виробничим підприємством «Об'єднання Азот» з колективом співавторів щодо створення об'єктів права інтелектуальної власності (винаходів), зважаючи на те, що зазначені договори регулюють відносини, які виникають вже після створення об'єктів права інтелектуальної власності (винаходів), а також що зазначені договори не містять ознак договору про сумісну діяльність, то такі договори не є договорами про творчу співпрацю. Отже [PERSON] не мав повноважень підписувати договори про відступлення права на отримання патенту на винаходи від імені Сєвєродонецького державного виробничого підприємства «Об'єднання Азот» на підставі наданої йому довіреності №05/30 від 26.12.2002 р. Таким чином, на момент підписання спірних договорів, [PERSON] не був наділений необхідним обсягом повноважень щодо підписання відповідних договорів. Згідно ст. 63 Цивільного кодексу УРСР угода, укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права і обов'язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою. Наступне схвалення угоди особою, яку представляють, робить угоду дійсною з моменту її укладення. Зазначені угоди не було схвалено Сєвєродонецьким державним виробничим підприємством «Об'єднання Азот», а отже такі угоди не створюють цивільні права та обов'язки для сторін. Крім того, на договорах, які були підписані [PERSON] відсутня печатка Сєвєродонецького державного виробничого підприємства «Об'єднання Азот». На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з даним позовом, де в своїх вимогах просить визнати недійсними з моменту укладення наступні договори, укладені між Сєвєродонецьким державним виробничим підприємством «Об'єднання Азот» та [PERSON] (як співавторами): договір про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти» від 21.03.2003 року, договір про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти і установка для його здійснення (варіанти)» від 21.03.2003 року, договір про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти і установка для його здійснення (варіанти)» від 21.06.2003 року № 61/3, договір про відступлення права на отримання патенту на корисну модель «Спосіб виробництва азотної кислоти» від 12.08.2004 року № 75/6/2004. Представник позивача Алфімов О.П., в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив доводи, викладені в позові та пояснив суду, що ПрАТ «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» звернулося до суду з позовом про визнання договорі недійсними, оскільки сторони не досягли усіх істотних вимог стосовно цих договорів, як того вимагає ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». В договорі не визначено розмір винагороди, а визначено лише умову - залежність від економічного ефекту. В договорах встановлено певні відсоткові визначення, але не вказано, від чого вони рахуються. Зважаючи на те, що в договорах не обумовлено питання щодо розміру винагороди, а відповідно до законодавства України, вказана обставина є істотною умовою, тому вказані договори є недійсними. Крім того, підставою для визнання договорів недійсними є те, що договори, які були укладені у 2003 році, були підписані директором по економіці та фінансам СДВП «Об'єднання Азот» [PERSON], при цьому довіреність, яка була видана на його ім'я не передбачає таких повноважень. Спірні договори не були схвалені керівництвом підприємства, як того вимагає закон. Відповідно до вимог ЦК України договір укладений представником повинен схвалюватись. До того ж, спірні договори були укладені підприємством з особами, які на момент укладення договорів не були працівниками підприємства та виконували свою роботу на підставі цивільно-правових угод, які датовані 2005 роком, тобто вже після укладення спірних договорів. Інші співавтори не залучені ними у якості відповідачів, так як з ними у підприємства відсутній спір. Просив суд задовольнити позовні вимоги та визнати недійсними з моменту укладення наступні договори, укладені між Сєвєродонецьким державним виробничим підприємством «Об'єднання Азот» та [PERSON] (як співавторами): договір про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти» від 21.03.2003 року, договір про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти і установка для його здійснення (варіанти)» від 21.03.2003 року, договір про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти і установка для його здійснення (варіанти)» від 21.06.2003 року № 61/3, договір про відступлення права на отримання патенту на корисну модель «спосіб виробництва азотної кислоти» від 12.08.2004 року № 75/6/2004. Представник позивача Водолазський Д.В. в судовому засіданні підтвердив доводи, що викладені в позові, підтримав пояснення представника позивача Алфімова О.П. та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та визнати недійсними з моменту укладення наступні договори, укладені між Сєвєродонецьким державним виробничим підприємством «Об'єднання Азот» та [PERSON] (як співавторами): договір про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти» від 21.03.2003 року, договір про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти і установка для його здійснення (варіанти)» від 21.03.2003 року, договір про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти і установка для його здійснення (варіанти)» від 21.06.2003 року № 61/3, договір про відступлення права на отримання патенту на корисну модель «Спосіб виробництва азотної кислоти» від 12.08.2004 року № 75/6/2004. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що спірні договори були укладені СДВП «Об'єднання Азот» та співавторами, при цьому [PERSON] є відповідачем по даній справі, а інші співавтори мають процесуальний статус третіх осіб, тоді як вони повинні бути відповідачами по справі. Спірні договори не можуть бути визнані недійсними в частині їх укладення зі [PERSON] з одночасним залишенням в силі цих же самих договорів щодо інших осіб. Крім того, позивач у своїй позовній заяві поняття «недосягнення згоди» підміняє таким поняттям як «невідповідність договору вимогам чинного законодавства», оскільки ППВС України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року, роз'яснив, що вимоги про визнання угоди недійсною в зв'язку з недосягненням тих чи інших умов не відповідає способам захисту цивільного права. Умовами спірних договорів передбачено, що винагорода виплачується у відповідності до економічного ефекту. Всі спірні договори були схвалені керівництвом позивача, що підтверджується наказами про винагороду. Доводи позивача щодо підписання договорів не уповноваженою особою є надуманими. Три з чотирьох договорів були укладені в 2003 році, тобто до набуття чинності ЦК України 2004 року. Діючим на той час законодавством не було передбачено скріплення печаткою підприємства таких договорів. Що стосується договору від 12.08.2004 року, то він скріплений печаткою. На підставі викладеного, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав пояснення свого представника [PERSON] та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. В судовому засіданні 09.10.2012 року суду пояснив, що він вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Спірні договори переукладалися у 2007 році та у 2010 році, тобто керівництву підприємства було відомо про їх існування. Копій зазначених договорів у нього немає. До 2009 року він, як співавтор, отримував щорічно винагороду за вказаними договорами, яка розраховувалася в залежності від економічного ефекту. Після 2009 року він винагороду не отримував, з цього приводу він до суду не звертався. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. В судовому засіданні 09.10.2012 року суду пояснив, що він вважає позовні вимоги не обґрунтованими. Він є співавтором двох спірних договорів, які були укладені з СДВП «Азот». Він отримував винагороду до 2009 року, після цього часу вже не отримував. На час укладення спірних договорів він був співробітником Харківського політехнічного університету, та був відповідальним виконавцем. Працівником підприємства він не був. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії договору про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти» від 21.03.2003 року, вказаний договір було укладено між авторами винаходу [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з однієї сторони, та Сєвєродонецьким державним виробничим підприємством «Об'єднання Азот» в особі директора по економіці та фінансам [PERSON], з другої сторони. Згідно копії договору про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти і установка для його здійснення (варіанти)» від 21.03.2003 року, вказаний договір було укладено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з однієї сторони, та Сєвєродонецьким державним виробничим підприємством «Об'єднання Азот» в особі директора по економіці та фінансам [PERSON], з другої сторони. Відповідно копії договору про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти і установка для його здійснення (варіанти)» від 21.06.2003 року № 61/3, вказаний договір було укладено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з однієї сторони, та Сєвєродонецьким державним виробничим підприємством «Об'єднання Азот» в особі директора по економіці та фінансам [PERSON], з другої сторони. Згідно копії договору про відступлення права на отримання патенту на корисну модель «спосіб виробництва азотної кислоти» від 12.08.2004 року № 75/6/2004, вказаний договір було укладено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON], з однієї сторони, та Сєвєродонецьким державним виробничим підприємством «Об'єднання Азот» в особі директора по економіці та фінансам [PERSON], з другої сторони. Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Позивачем позовні вимоги про визнання недійсним договору про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти» від 21.03.2003 року, договору про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти і установка для його здійснення (варіанти)» від 21.03.2003 року, договору про відступлення права на отримання патенту на винахід «Спосіб виробництва азотної кислоти і установка для його здійснення (варіанти)» від 21.06.2003 року № 61/3, договору про відступлення права на отримання патенту на корисну модель «спосіб виробництва азотної кислоти» від 12.08.2004 року № 75/6/2004 заявлено лише до одного відповідача [PERSON], тоді як спірні договори укладалися між Сєвєродонецьким державним виробничим підприємством «Об'єднання Азот» в особі директора по економіці та фінансам [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вікторовичем, [PERSON], [PERSON], [PERSON], а тому залучення до участі у справі вказаних осіб в якості співвідповідачів є обов'язковим. В судових засіданнях неодноразово обговорювалося питання щодо участі вказаних осіб у розгляді справи в якості співвідповідачів, оскільки рішення по справі буде стосуватися не тільки [PERSON], а й [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як співавторів спірних договорів. Згідно ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що суд з власної ініціативи не має права залучати до участі у справі належного відповідача або співвідповідача, вказані учасники процесу залучаються до участі у справі тільки за клопотанням позивача. Про залучення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до участі у справі у якості відповідачів представники позивача не просили. Отже, оскільки представники позивача заявили позов тільки до [PERSON], і не побажали залучити до участі у справі в якості співвідповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а суд за своєю ініціативою не може цього зробити, що само по собі унеможливлює правильне вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, що не позбавляє права позивача повторно звернутися до суду з аналогічним позовом, але з залученням до справи всіх належних відповідачів. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то не підлягають стягненню також і судові витрати.

Outcome: dismissed