Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-21 00:00:00

В травні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В позові посилається, на те що 24 лютого 2010 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики. Згідно вказаного договору , позикодавець передав у власність позичальника 2090 доларів США та 2 930 євро, що згідно курсу НБУ становить 47 441,34 грн. Факт передачі грошових коштів позикодавцем позичальнику засвідчується підписами сторін в договорі. Відповідно до умов договору, першу суму позичальник зобов»язується повернути до 12 квітня 2010 року, а другу до 30 серпня 2010 року. Станом на даний час кошти не повернуто. Таким чином , відповідач прострочив виконання зобов»язання, не повернув у встановлений строк суму боргу. Згідно з умовами договору позики відповідачка не поверну суму боргу в передбачений договором строк, що відповідно до закону є підставою для стягнення з неї 3-х відсотків річних від простроченої суми за весь час прострочки. Вказує також, що як вбачається з договору, позичальник, зобов»язаний сплатити всю суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, якщо він несвоєчасно не повернув позику. Вказує, що відповідно розрахунку , що сума інфляційних та 3% річних за весь період прострочення заборгованості становить 9 436,34 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики у розмірі 2930,00 євро, що еквівалентно 30 742,44 грн. та 2090 доларів США, що еквівалентно 16 698,90 грн., а разом стягнути кошти в розмірі 47 441,34 грн. ; інфляційних витрат та 3 % річних у розмірі 9 436,22 грн.; судові витрати в сумі 568,77 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] пдтримав позовні вимоги позивача та дав пояснення аналогічні позовній заяві. Просив суд винести рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача. Представник відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали та пояснили, що фактично ніякий договір позики, відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України між відповідачкою та позивачкою [PERSON] не укладався, та ніяких грошей ні в доларах, ні в євро не позивачка передавала [PERSON] Вказують також, що позивачка займається пошиттям жіночого одягу. Вказаний договір був укладений фактично в рахунок того, що позивачка в майбутньому пошиє для відповідачки та її матері різні пальто, костюми, Тому для забезпечення гарантії, що відповідач розрахується, позивачка запропонувала укласти такий договір позики. Просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 24.02.2010 року позивач [PERSON] уклав з відповідачем [PERSON] договір позики грошових коштів в сумі 2090 доларів США до 12 квітня 2012 року та 2930 євро строком до 30 серпня 2010 року, що підтверджується договором позики складеною 24.02.2012 року, в якій вона підтверджує факт отримання грошей та зобовязується повернути вказану суму (а.с.5). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до статті 1046 Цивільного Кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 Цивільного Кодексу України встановлена форма договору позики у вигляді розписки позичальника, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до статті 1050 Цивільного Кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ч.2 цього Кодексу тобто із врахуванням сплати 3% річних за весь час прострочення. Статтею 1049 Цивільного Кодексу України встановлений обов'язок позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не належним чином виконала зобовязання перед [PERSON], не повернула їй вказану у договору позики суму боргу, а згідно договору термін повернення грошових коштів закінчився 30 серпня 2010 року, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення боргу, 3% річних та інфляційних підлягають задоволенню, також суд вважає, що слід стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved