Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-26 00:00:00

. 9 серпня 2012 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просила визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований по вулиці Дзержинського, 59 смт. Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області, укладений 24 травня 1977 року між нею та [PERSON] - дійсним та визнати за нею право приватної власності на вказане нерухоме майно, а також поновити строк позовної давності. Позовні вимоги вона мотивувала тим, що коли укладався договір купівлі - продажу житлового будинку з власником [PERSON], нотаріально договір не посвідчувався так, як [PERSON] переїхала в іншу місцевість та довготривалий термін ухилялась від нотаріального оформлення угоди, що не дає її можливості у позасудовому порядку оформити своє право власності на нерухоме майно, яке вона добросовісно придбала у [PERSON] та продовжує ним відкрито користуватися. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася та надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Просила суд постановити рішення у звязку з визнання позову відповідачем, наслідки визнання позову їй зрозумілі. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухав пояснення позивача, допитаного в якості свідка, дослідив матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, як вбачається з матеріалів справи 24 травня 1977 між [PERSON] та [PERSON] в усній формі була укладена угода купівлі - продажу житлового будинку по вул. Дзержинського, 41-а смт. Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області. Покупець [PERSON] сплатила продавцю [PERSON] кошти за нерухоме майно у розмірі 8 000 крб., про які сторони дійшли згоди. Позивач із своєю сімєю переселилася до вказаного будинку та з 24.05.1977 року почала там проживати, відкрито користуючись нерухомим майном та присадибною ділянкою. Продавець [PERSON] в підтвердження домовленості про продаж житлового будинку, передала добровільно новим господарям ключі від будинку та всі правовстановлюючі документи на нього. З технічної документації на житловий будинок вбачається, що житловий будинок по вул. Дзержинського, 59 смт Врадіївка належить [PERSON], тобто; що вказана особа як власник нерухомого майна, мала право ним розпорядитися. У відповідності до рішення Врадіївської селищної ради від 01.11.1987 року у звязку з перереєстрацією будинків, адресат Дзержинського, «41-а» був перереєстрований на Дзержинського, «59» ( довідку Врадіївської селищної ради № 4038 від 30.09.2010 року). Під час проживання сімї [PERSON] у вказаному будинку, чоловік позивачки 11 липня 1994 року отримав державний акт на право приватної власності на землю площею 0, 13 га, передану Врадіївською селищною радою для обслуговування житлового будинку по вул.. Дзержинського, 59. ( державний акт №00000001 від 11.07.1994 року). У 2010 році позивачка закінчила проведення газифікації житлового будинку по вул.. Дзержинського, 59, яку розпочав за життя чоловік [PERSON] 10.04.2010 року чоловік позивачки [PERSON] помер ( свідоцтво про смерть серії 1-ФП № 117919 від 13.04.2010 року). За місцем відкриття спадку після смерті [PERSON] державним нотаріусом відкрилась спадкова справа № 116/2010. Із заявою про прийняття спадщини звернулась дружина [PERSON] З травня 1977 року відповідачка [PERSON] ухилялась від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, мотивуючи виїздом до іншої місцевості. Вказана обставина унеможливила договір посвідчити нотаріально та позивач з вказаної обставини пропустила строк позовної давності, яка судом визнається поважною. Згідно ст. 224 ЦК УРСР, який діяв на момент виникнення правовідносин між сторонами, за договором купівлі - продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу майна належить власникові. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов»язкове лише у випадках зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48. Якщо одна з сторін повністю частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Зазначені вимоги закріплені і в ст. 220 ЦК України, яка діє на момент прийняття рішення судом. За ч.І ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Разом з тим згідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.І ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що заборонені законом, зокрема із правочинів. Оскільки позивачем укладений правочин, що не заборонений законом, тому він і є власником придбаного майна. Оскільки між сторонами суттєві умови договору купівлі-продажу були виконані належним чином - покупець сплатив суму коштів продавцю, а продавець передала всю технічну документацію та ключі від будинку покупцю, після чого позивач у будинку розпочала проживати, де офіційно зареєструвала своє місце проживання, провела газопостачання, ремонтні роботи та продовжує відкрито користуватися вказаним житловим будинком, що був предметом купівлі - продажу, та продавець будинку [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, тому угоду купівлі продажу житлового будинку по вул. Дзержинського, 59, суд визнає дійсною. У відповідності до ст.ст.256, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому якщо суд визнає поважними причини пропущений позовної давності, порушене право підлягає захисту. Встановив, що позивачка не звернулась до суду за захистом свого порушеного права з поважної причини, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки щодо поновлення їй строку на звернення до суду.

Outcome: approved