Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Поданий позов позивач обґрунтувала наступними обставинами. 26 вересня 1998 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районогу управління юстиції м. Донецька було зроблено відповідний актовий запис № 373. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON] від [INFO]. В позовній заяві позивач також зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося з причин повної психологічної несумісності між ними, з часом, стосунки змінилися, вони втратили один до одного почуття гідності та любові. Постійні сварки та конфлікти зробили неможливим їх подальше спільне проживання та зберігання сім’ї. Шлюбні стосунки подружжя припинили з 2004 року, спільне господарство не ведуть, примирення, зазначає позивач, неможливе. Спір про розподіл майна, яке є спільною власністю подружжя, відсутній. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Громова»та майнових претензій не має. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнає, також зазначив, що майновий спір відсутній. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 11 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що позивач –[PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], зареєстрували шлюб 26.09.1996 року в Калінінським відділом реєстрації актів громадського стану м. Донецька, про що в книзі реєстрації було зроблено відповідний актовий запис № 373. Судом також встановлено, що подружжя має малолітню [PERSON] [INFO], що підтвердужється копією свідоцтва про народження серії 1-НО №108521. Шлюбні відносини в родині припинені, спільне господарство не ведеться. Відповідно до чинного Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, однак, як вбачається із матеріалів цивільної справи, позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, крім того, суд приймає до уваги те, що подружжя фактично не проживають однією родиною та не приймають заходів щодо збереження сім’ї, а подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв’язку з чим, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 Цивільно-процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судові витрати, пов'язані з видачею свідоцтва про розірвання шлюбу, суд вважає необхідним покласти на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved