overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.11.2011 року позов позовом [PERSON] до ТОВ Стиль-Блюзпро визнання власності на обєкт інвестування задоволено. Позивач у справі звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду посилаючись на те, що стосовно позовної вимоги, з приводу якої подавали сторони пояснення, посилаючись на умови інвестиційного договору судом не вірно зазначено площу об»єкту інвестування з урахуванням технічного паспорта на приміщення, а тому просить суд ухвалити додаткове рішення суду. Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. В судове засідання позивач не з»явився надіслав заяву про розгляд справи за його відсутністю. В судове засідання, належним чином повідомлений відповідач не з»явився. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до п.2.7.умов Інвестиційного контракту №НИ-0894 від 29.10.2007 року після завершення будівництва об»єкту інвестування фактична кількість вимірних одиниць об»єкту інвестування визначається БТІ, але ці данні не мають наслідків щодо зміни розмиру інвестицій. Згідно технічного паспорту БТІ уточнена площа нежитлових приміщень літера «А»№304,306,305,307 по булв.Кольцова,14к, у м. Києві від17.01.2012 року, а тому суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення суду. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.11.2011 року позов позовом [PERSON] до ТОВ Стиль-Блюзпро визнання власності на обєкт інвестування задоволено. Позивач у справі звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду посилаючись на те, що стосовно позовної вимоги, з приводу якої подавали сторони пояснення, посилаючись на умови інвестиційного договору судом не вірно зазначено площу об»єкту інвестування з урахуванням технічного паспорта на приміщення, а тому просить суд ухвалити додаткове рішення суду. Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. В судове засідання позивач не з»явився подав заяву про розгляд заяви за його відсутністю. В судове засідання, належним чином повідомлений відповідач не з»явився Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до п.2.7.умов Інвестиційного контракту №НИ-0895 від 12.11.2007 року після завершення будівництва об»єкту інвестування фактична кількість вимірних одиниць об»єкту інвестування визначається БТІ, але ці данні не мають наслідків щодо зміни розмиру інвестицій. Згідно технічного паспорту БТІ уточнена площа нежитлових приміщень літера «А»№304,305, 306,307по булв.Кольцова,14-З, у м. Києві від 17.01.2012, а тому суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення суду. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

04.10.2012 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідач аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 6600 грн. щомісячно до повноліття дитини. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2009 р. За час їх спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. З 09.05.2012 р. разом з відповідачем не проживають. Дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає, хоча може і повинен її надавати, так як працездатний за віком та станом здоровя. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтвердили викладене та позивачка уточнила позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. щомісячно до повноліття дитини. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. щомісячно до повноліття дитини . Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до слідуючого. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 п.п. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2009 р. (а.с. 2). Від даного шлюбу мають дитину сина [PERSON], 11.10.2011 р., батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні (а.с. 4). Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивачки знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що в період з вересня по жовтень 2010 року відповідач, перебуваючи на посаді торгового представника ТОВ «Анікс-Житомир», привласнила ввірені їй грошові кошти вказаного товариства на загальну суму 27\~778 грн. 46 коп. Просить стягнути з відповідача вказану суму, а також судові витрати, пов»язані з наданням юридичної допомоги. В судовове засідання представник позивача не з»явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав з тих же підстав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Так, судом встановлено, що в період вересня-жовтня 2010 року [PERSON], перебуваючи на посаді торгового представника ТОВ «Анікс-Житомир», діючи умисно з корисливих мотивів, привласнила ввірені їй грошові кошти вказаного товариства на загальну суму 27 778 грн. 46 коп., які в касу ТОВ «Анікс-Житомир» не внесла, а привласнила та використала їх на власні потреби, чим спричинила підприємству матеріальну шкоду. Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 13 жовтня 2011 р. по справі № 1-328/2011 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 191 ч.1 КК України на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2011 році від 08 липня 2011 року», кримінальну справу відносно неї закрито. Матеріальну шкоду, завдану злочином, позивачеві не відшкодовано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна підтвердити ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх доводів та заперечень. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд дослідив матеріали справи та вважає позов обґрунтованим, оскільки в судовому засіданні встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача підприємству було завдано матеріальної шкоди, яка на даний час не відшкодована, що порушує права позивача та ставить ТОВ «Анікс-Житомир» в скрутне матеріальне становище, а тому вказаний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] міської ради, третя особа ТОВ ЗМБТІпро визнання права власності на будівлі та споруди по вул. Декабристів/Девятого січня, 23/13 у м. Запоріжжі. В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Шевченківського районного суду від 31.03.2008 року за ним визнане право власності на спірне майно, за будинком закріплена земельна ділянка, розпорядженням Шевченківської районної адміністрації №120 від 11.02.2010 року надано дозвіл на будівництво житлового будинку. Ним на ділянці побудовано житловий будинок з господарськими спорудами. Проте, у оформленні права власності йому було відмовлено. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] міської ради надав суду письмові заперечення, у яких вказав що вимоги позивача, викладені в позовній заяві, [PERSON] міська рада вважає такими, що не підлягають задоволенню. Представник третьої особи ТОВ ЗМБТІу судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представників сторін та свідків, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Підстави набуття права власності визначені Главою 24 Цивільного кодексу України. Відповідно до норм ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Із наданого представником позивачки технічного паспорту судом встановлено, що позивач побудував на відведеній для цієї меті земельній ділянці житловий будинок із господарськими спорудами. Ч. 2 ст. 331 ЦК України, передбачено, що право власності на новостворене майно виникає з моменту завершення будівництва, крім того, ч. 3 ст. 376 ЦК України встановлено, що право власності на самочинно збудоване майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво. З підстав, наведених у мотивувальній частині рішення, суд дійшов висновку, що позивач побудував житловий будинок правомірно, це не зачіпає прав третіх осіб, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

В жовтні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем в звязку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сімї виникали сварки, непорозуміння. Оформити розірвання шлюбу через відділ РАГС відповідач не бажає. Позивач в судовому засіданні просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Суд дослідив докази, які були надані суду. Суд приходить до наступного: Сторони в 2007 році уклали шлюб, спільних дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини припинені з березня 2012 року в звязку з психологічною несумісністю. Спільне життя у них не склалося, оскільки постійно в сімї виникали сварки, непорозуміння. Спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.06.2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в виконавчому комітеті Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, про що було зроблено актовий запис №06. 03.01.2005 року у сторін народилася [PERSON], а 17.04.2007 року донька Юлія. Спільне життя не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на життя, обовязків щодо утримання сімї. Відповідач не працює, не намагається заробити кошти для утримання сімї. Тривалий час сторони фактично проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинені, у кожного з них своє життя. За таких обставин позивач дійшла до твердого висновку про неможливість збереження сімї, оскільки шлюб існує формально, тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, мотивуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, зазначивши, що подальше збереження шлюбу не можливе. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки у подружжя не склалось сімейне життя, непорозуміння між ними є тривалими, а не тимчасовими, оскільки вони не підтримують подружніх стосунків, на примирення не погоджуються. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу не є можливим та суперечить інтересам кожного з них. Визначаючись щодо стягнення судових витрат, суд встановив, що відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться: судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати повязані з явкою до суду, витрати повязані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, а також витрати повязані з проведенням огляду доказів та вчиненням інших дій. Як встановлено по справі, [PERSON] було понесено судові витрати, зокрема, у звязку із зверненням до суду сплачено судовий збір в розмірі 107 грн. 30 коп., що підтверджується відповідними письмовими доказами (а.с. 1-2). За ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам. Враховуючи повне задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 107 грн. 30 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що згідно з кредитним Договором №804/6/08/2007/980к/109 від 07 серпня 2007 року [PERSON], 01.01.1952р.н., ідентифікаційний номер: [NUMBER], було надано кредит в сумі 2 860,00 (дві тисячі вісімсот шістдесят гривень 00 копійок) до 07 серпня 2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 3,0 відсотка на місяць. Даний кредит має цільове призначення - на ремонт та благоустрій, визначеного в п.1.2. Кредитного договору. Відповідно до пункту 2.3.1.Кредитного договору, відповідач повинен був щомісячно вносити черговий платіж в сумі 133,24 (сто тридцять три гривні 24 коп.). Як вбачається з розрахунку заборгованості, зобов'язання щодо своєчасності сплати суми щомісячного платежу, відповідачем не виконуються належним чином. Так станом на 26 квітня 2012 року за відповідачем виникла заборгованість перед позивачем зі сплати кредитних зобов'язань в сумі 6 185.44 (шість тисяч сто вісімдесят п'ять гривень 44 копійок). Дана заборгованість складається із: - пеня за порушення строків платежів по кредиту в сумі 319,93 (триста дев'ятнадцять гривень 93 копійок), яка нарахована відповідно до пункту 4.1. Кредитного договору: - пеня за порушення строків платежів по відсоткам в сумі 63,28 (шістдесят три гривні 28 копійок), яка нарахована відповідно до пункту 4.1. Кредитного договору, - відсотків за користування кредитом, які були нараховані відповідно до пункту 1.3.1.Кредитного договору в сумі 2 636,30 (дві тисячі шістсот тридцять шість гривень 30 коп).; - шраф за порушення положень Кредитного договору в сумі 286,00 (двісті вісімдесят шість гривень 00 копійок), який нарахована відповідно до пункту 4.3. Кредитного договору; - розрахунок заборгованості по кредиту з урахуванням індексу інфляції в сумі 2 458,10 (дві тисячі чотириста п'ятдесят вісім гривень 10 копійок), - розрахунок заборгованості по відсотках з урахуванням індексу інфляції в сумі 2 693,92 (дві тисячі шістсот дев'яносто три гривні 92 копійки), - заборгованості за кредитом в сумі 2 064,07 (дві тисячі шістдесят чотири гривні 07 копійок). Тому, у зв'язку з невиконанням Відповідачем пункту 2.3.1., 2.3.2,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові вказував, що 31 травня 1981 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Дубівецької сільради Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис № 08. Посилався на те, що неповнолітніх дітей в них на даний час немає. У 2000 році відповідачка виїхала на заробітки в Італію, протягом року після цього вони спілкувалися по телефону, однак, в подальшому будь-яке спілкування припинилося. В жовтні 2012 року відповідачка зателефонувала їх дочці, він теж з нею розмовляв і [PERSON] заявила, що повертатися в Україну наміру не має і жити з ним не буде. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В адресованій суду заяві позивач [PERSON] просив справу розглянути у його відсутності, заявлений позов підтримав. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Вказував, що з відповідачкою не проживає з 2002 року не не підтримує жодних зв»язків. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про місце, час та дату слухання справи, що вбачається з поштового повідомлення про вручення судової повістки. Причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони з 2002 року разом не проживають, жодних відносин не підтримують. Виходячи з наведеного, суд вважає, що сім»я [PERSON] остаточно розпалася та їх відносини не можуть бути відновлені. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі ст.ст.105, 110, 112,114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові вказував, що 11 листопада 2011 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Коритненської сільської ради Вижницького району, актовий запис № 29. Посилався на те, що шлюб виявився невдалим, оскільки у них різні та несумісні характери та погляди на життя, між ними немає взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги. Вони як подружжя разом практично не мешкали, оскільки проживають в різних областях, позивач в Одеській області, а відповідач у Чернівецькій, крім того він є моряком і більшу частину часу знаходиться в плаванні. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, в адресованій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, заявлений позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася. В адресованій суду телефонограмі просила справу розглянути у її відсутності, заявлений позов визнала. Після розірвання шлюбу просила присвоїти їй дошлюбне прізвище - Шийчук. Судом встановлено, що сторони спільно як подружжя не проживають, бюджету не мають та господарства не ведуть. Позивач проживає в Одеській області, а відповідачка - в Чернівецькій області. Виходячи з наведеного, суд вважає, що сім»я [PERSON] остаточно розпалася та їх відносини не можуть бути відновлені. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі ст.ст.105, 110, 112,114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з названим позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по даній справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з 21.01.2005 року, який розірвано у 2006 році. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу з відповідачем дитина проживає з нею та перебуває на її матеріальному утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання та матеріального утримання дочки: не спілкується з нею, не цікавиться її життям, станом здоровя. Тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що не спілкується з дитиною на прохання позивача. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.01.2005 року, який розірвано у 2006 році. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем, яка займається її вихованням та утримує матеріально. Відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дочки: не спілкується з нею, не піклується про її здоровя, фізичний, моральний та духовний розвиток, матеріально не утримує. Орган опіки та піклування надав висновок про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він не займається вихованням та утриманням дочки. Відповідно до ч.І п.2 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували доводи позивача щодо його ухилення від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він відхиляється від виконання своїх обовязків по вихованню неповнолітньої дочки. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя між сторонами не склалось, оскільки вони являються людьми з різними поглядами на життя, втому числі і на сімейні стосунки, із-за чого між ними постійно виникають сварки, непорозуміння. Згодом вони почали віддалятись один від одного. На даний час сторони не підтримують ніяких стосунків. Тому просив шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 березня 1970 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-АБ № 308186 від 20.03.1970 року. Від спільного проживання сторони мають повнолітніх дітей. Як пояснив позивач в судовому засіданні, подружнє життя між сторонами не склалось, оскільки вони являються людьми з різними поглядами на життя, втому числі і на сімейні стосунки, із-за чого між ними постійно виникають сварки, непорозуміння. Згодом вони почали віддалятись один від одного. На даний час сторони не підтримують ніяких стосунків. Строк для примирення нічого не змінить. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved