Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-21 00:00:00

У липні 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в 2011 року з відповідачем по справі він домовився про придбання житлового будинку. Оскільки у відповідача на будівлю була відсутня необхідна технічна документація та не сплачені борги по сплаті за комунальні послуги, [PERSON] взяв у нього в борг кошти в сумі 14 000 гривен. За письмовою розпискою між ними була визначена домовленість про повернення зазначеної суми боргу до червня 2012 року. На звернення позивача про повернення коштів відповідач категорично відмовився, посилаючись на відсутність зазначеної суми, з його слів технічна документація не виготовлена, борги по сплаті комунальних послуг не сплачені. Кошти він витратив на свої потреби. Крім цього, при повторному зверненні до відповідача по справі повернути кошти, [PERSON] почав погрожувати йому фізичною розправою, ображати та принижувати. З його слів він збирається продати житловий будинок за зазначеною вище адресою і змінити місце проживання. Позивач зазначає, що така поведінка відповідача по справі принижує його людську гідність, завдає йому душевних страждань щодо неможливості повернення своїх коштів. З урахуванням категоричного небажання відповідача по справі повернути кошти взяті в борг, його неправомірна поведінка щодо нього та самовпевненість уникнути відповідальності, дає підстави вимагати розумного і справедливого стягнення за його душевні страждання стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000 гривен. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, повідомлявся судом належним чином. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із розпискою від 15 травня 2012 року, що міститься в матеріалах справи, [PERSON] надав [PERSON] позику у розмірі 14 000 (чотирнадцяти тисяч) грн. [PERSON] зобов'язався повернути вказану позику до червня 2012 року. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи те, що відповідач позику у розмірі 14 000 грн. позивачу у встановлений розпискою строк не повернув, позовні вимоги щодо її повернення підлягають задоволенню. Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Невиконання договору позики в установлений ним строк не є підставою для відшкодування моральної шкоди, а тому суд відмовляє в позові в цій частині. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивач в розмірі 220,40 грн. та витрати пов'язані з наданням оголошення у пресу про час і місце проведення засідання для належного повідомлення відповідача в розмірі 200 грн. Враховуючи зазначене та

Outcome: partial