Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-29 00:00:00

До Галицького районного суду м. Львова звернулась позивач [PERSON] з позовною заявою у якій просить суд розірвати договір про надання Договір про надання юридичної допомоги від 18.08.2009р., укладений у місті Львові між приватним підприємцем [PERSON] та [PERSON], зобовязати приватного підприємця [PERSON] повернути [PERSON] плату за надання юридичних послуг у розмірі 3200 грн. у повному обсязі у звязку з невиконанням (неналежним виконанням) доручення на вимогу [PERSON] по укладеному договору про надання юридичної допомоги, стягнути з [PERSON] понесені нею судові витрати. 26 жовтня 2012 року [PERSON] заявив до [PERSON] зустрічний позов про стягнення суми оплати за фактично надані послуги, в якому просить суд тягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 4914 (чотири тисячі девятсот чотирнадцять) грн., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. 30.01.2013р. [PERSON] подав заяву про зменшення позовних вимог в якій просить суд тягнути з [PERSON] на його користь 4866 грн.. 26.10.2012 ухвалою судового засідання первинний позов [PERSON] до [PERSON]. та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] були обєднані в одне провадження, оскільки обидва позови є взаємоповязані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин. У судовому засіданні представника позивача за первісним позовом(відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, зустрічний позов заперечила. Відповідач за первісним позовом(позивач за зустрічним позовом) [PERSON] та його представник [PERSON] первісний позов заперечили, зустрічний позов підтримали. Відповідач дав пояснення аналогічні до викладених у зустрічній позовній заяві. Заслухавши пояснення і доводи представника позивача за первісним позовом(відповідача за зустрічним позовом) [PERSON], відповідача за первісним позовом(позивача за зустрічним позовом) [PERSON] та його представника [PERSON], дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази суд прийшов до висновку, що у задоволенні первісного і зустрічного позовах слід відмовити, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 18 серпня 2009 року між позивачем за первісним позовом, відповідачем за зустрічним, [PERSON] та відповідачем за первісним позовом, позивачем за зустрічним позовом [PERSON]. було укладено Договір про надання юридичної допомоги від 19.08.2009р.(а.с.5,24) Згідно п. 5 Договору про надання юридичної допомоги від 19.08.2009р. за надані юридичні послуги [PERSON] заплатила [PERSON] 3200 (три тисячі двісті) грн. Згідно п. 8 Договору про надання юридичної допомоги від 19.08.2009р., вказана в п. 5 сума є безумовним ризиком [PERSON] і поверненню не підлягає. Окрім того, [PERSON] було надано [PERSON] ряд послуг, які були повністю виконані до підписання Договору про надання юридичної допомоги від 19.08.2009р., а саме консультації, складення та написання ряду заяв в правоохоронні органи, також ним було складено та подано до Личаківського районного суду м. Львова адміністративної позовної заяви про скасування незаконного рішення органу місцевого самоврядування. Після підписання Договору про надання юридичної допомоги від 19.08.2009р., [PERSON] було продовжено представництво [PERSON] згідно умов зазначеного договору. Зокрема, [PERSON] було складено та подано ряд процесуальних документів до судових органів, представляв інтереси [PERSON] в Личаківському районному суді м. Львова 14 вересня, 23 вересня, 9 жовтня 2009 року. Покликання [PERSON] на те, що [PERSON] невірно було визначено юридичну природу спірних правовідносин не знайшло свого підтвердження, оскільки згідно ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 7 серпня 2009 року провадження у справі за адміністративним позовом було судом відкрито(а.с.64), 23 вересня 2009 року з участю сторін по справі було проведено попереднє засідання за результатами останнього справу було призначено у судове засідання.(а.с.65) Зміна позиції суду стосовно предметної підсудності даної справи, яка визначена ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 9 жовтня 2009 року(а.с.6) не є результатом неналежного виконання [PERSON] своїх обовязків, оскільки правова позиція судів формується шляхом узагальнення судової практики на момент прийняття того чи іншого процесуального рішення. Судом встановлено, що на момент подачі адміністративного позову, до Личаківського районного суду м. Львова, суд дійшов висновку, що справа підсудна цьому суду, саме як адміністративна. Окрім того, як вбачається із змісту Ухвали Львівської міської ради від 21 травня 2009 року № 2655 «Про передачу у власність нежитлових приміщень на вул. Замарстинівській, 1 у м. Львові», [PERSON], мав усі підстави визначити підсудність даної справи, як адміністративної, оскільки було очевидно, що субєкт, дії якого слід оскаржувати орган місцевого самоврядування, предметом оскарження є владне рішення органу місцевого самоврядування. Судом встановлено, що після винесення Личаківським районним судом ухвали від 9 жовтня 2009 року про закриття адміністративної справи, від 9 жовтня 2009 року, [PERSON] склав та надав [PERSON] інший процесуальний документ позовну заяву про скасування незаконного рішення органу місцевого самоврядування, яка оформлена у відповідності до вимог цивільного процесуального судочинства, згідно правових позицій, які на той момент визначали підсудність даної категорії справ. В подальшому справа була заслухана, як цивільна Шевченківським районним судом м. Львова. Твердженням [PERSON], про те, що [PERSON] знав про час та місце розгляду цивільної справи за вказаним вище позовом у Шевченківському районному суді м. Львова, підтвердження в судовому засіданні не знайдено. Таким чином, [PERSON] виконав усі покладені на нього обовязки, які випливають із Договору про надання юридичної допомоги від 19.08.2009р. та Закону України «Про адвокатуру». Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходить із наступних міркувань: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], укладаючи Договір про надання юридичної допомоги від 19.08.2009р., діяли згідно внутрішньому волевиявленню і всі умови цього договору підписали за взаємною згодою в межах їх цивільної право-дієздатності. Договір про надання юридичної допомоги від 19.08.2009р. не розірвано та не визнано недійсним, окрім того його положення відповідають загальним принципам та засадам чинного законодавства. Таким чином, сторони при укладенні Договору про надання юридичної допомоги від 19.08.2009р. врегулювали свої правовідносини у спосіб, який відповідає їхньому дійсному волевиявленню. У відповідності до п. 6 Договору про надання юридичної допомоги від 19.08.2009р. у випадку виконання більшого обєму послуг чи суттєвого збільшення (більше ніж 10 годин роботи Позивача чи його працівників ) запланованого на виконання доручення часу, [PERSON] має право на збільшення суми оплати за фактично надані та документально підтверджені послуги. Проте, суд вважає безпідставним твердження відповідача(позивача за зустрічним позовом) [PERSON] про те, що він потратив на виконання доручень [PERSON] 21 (двадцять одну годину) свого робочого часу, і це документально підтверджено, оскільки такі докази, згідно ст.58 ЦК України не є належними. За таких підстав суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення як первісного так і зустрічного позовів. У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обовязків для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором (договір про надання послуг) передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed