Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-12 00:00:00

У серпні 2011 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до [PERSON] та [PERSON] про розірвання договору про надання послуг, стягнення сум сплачених за договором про надання послуг. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачами по справі (виконавцями) 10 жовтня 2008 року уклав договір про надання послуг, згідно умов якого виконавці взяли на себе зобов'язання надати послуги щодо продажу об'єкту нерухомості частки житлового будинку №58 по вулиці Харлампіївській у місті Маріуполі, результатом виконання взятих на себе зобов'язань згідно договору виступала будь-яка угода по відчуженню нерухомості. У листопаді 2008 року відповідачами у виконання вимог договору було знайдено клієнта, останній погодився придбати будинок та укласти договір купівлі-продажу, з метою підтвердження намірів ним з покупцем 18 листопада 2008 року було укладено угоду про завдаток, згідно якого майбутній покупець - [PERSON] передала йому у рахунок майбутньої угоди купівлі-продажу 3000 доларів США. Однак, відповідачами не було виконано усіх зобов'язань за договором про надання послуг - необхідні для продажу документи не були підготовлені вчасно, у зв'язку з чим договір купівлі-продажу ним та [PERSON] не було укладено. Разом з тим, після отримання в якості завдатку від [PERSON] ним на прохання відповідачів було оплачено їх послуги у сумі 2000 доларів США, які на той час не були виконані у повному обсязі. До теперішнього часу договір про надання послуг від 10 жовтня 2008 року відповідачами не виконано, невиконані послуги ним оплачені у повному обсязі згідно умов договору. На підставі викладеного просив суд стягнути солідарно з відповідачів 2000 доларів США, договір про надання послуг, у зв'язку з суттєвими порушеннями з боку відповідачів умов договору цей договір розірвати та відшкодувати за рахунок відповідачів понесені ним судові витрати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі надав суду пояснення антологічні тим, що викладені письмово у позовній заяві. При цьому зазначив, що оплатив невиконанні послуги відповідачів бо останні його запевнили, що їх зобовязання будуть виконані шляхом укладанні договору купівлі-продажу з [PERSON], але з останньою договір так і не було укладено і до теперішнього часу договір про надання послуг відповідачами не виконано. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, заперечуючи проти задоволення позову пояснила, що дійсно у жовтні 2008 року вона та співвідповідачка по справі [PERSON] з позивачем уклали договір про надання послуг, згідно якого вони взяли на себе зобовязання зібрати необхідні для продажу документи та підшукавши покупця здійснити подальший продаж нерухомості, що належить позивачу. У листопаді 2008 року було знайдено покупця на будинок - [PERSON], яка висловила побажання купити нерухомість [PERSON] до січня 2009 року, за ціною 11500 доларів США, однак позивач їй та [PERSON], а так само майбутньому покупцю не повідомив про наявність перешкод для укладання договору купівлі-продажу будинку: самочинно зведені споруди та самочинне підключення до мережі газопостачання. З цих причин [PERSON] відмовилась укладати договір купівлі-продажу будинку. Вона з [PERSON] не в змозі була усунути ці перешкоди за досить короткий час, а тому договір про надання послуг не було остаточно виконано саме через бездіяльність. Дійсно, разом з [PERSON] отримала від позивача згідно умов договору про надання послуг 2000 доларів США про що власноруч написала відповідну розписку, разом з тим вважає, що усі умови договору за яким отримано нею оплату було виконано у повному обсязі, акт про виконання робіт, як того вимагає договір про надання послуг вони не складали та не підписували, вважає що виконанні роботи підтверджені встановленими по справі обставинами, а саме укладанням угоди про завдаток з [PERSON] Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилась, на адресу суду надала заяву з проханням розглянути цивільну справу за її відсутності у присутності представника, проти задоволення позову [PERSON] заперечувала у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в особі [PERSON] проти задоволення позовних вимог також заперечувала, обґрунтовуючи заперечення щодо обставин укладання угоди, обставин неповідомлення з боку позивача про істотні перешкоди та отримання від позивача оплати надала суду аналогічні тим поясненням, що надані [PERSON] Крім того, зазначила, що усі послуги, згідно умов договору були надані [PERSON], вважає, що це підтверджено підписанням між [PERSON] та [PERSON] угоди про завдаток, при цьому не заперечувала, що акт про виконання робіт, як того вимагав договір не було підписано сторонами, а оплату послуг позивачем проведено у повному обсязі. Вислухавши доводи позивача, представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги таким, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до змісту ст.10, 11, 60, 61, 119 ЦПК ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, у відповідності з вимогами ст.212 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Предметом спору є розірвання договору про надання послуг від 10 жовтня 2008 року та стягнення сум сплачених за цим договором. Згідно договору про надання послуг від 10 жовтня 2008 року з одного боку [PERSON] (замовник) та з іншого боку [PERSON] та [PERSON] (виконавці) домовились про надання послуг щодо продажу об'єкту нерухомості, що належить [PERSON] - частки будинку №58 по вулиці Харлампіївській у місті Маріуполі Донецької області. Згідно п.1.1 та п.1.2 договору будь-яка угода по відчуженню (продаж, обмін, дарування) об'єкту нерухомості вважається результатом надання послуг виконавцями за даним договором. Пунктом 1.3 передбачено предмет договору, у тому числі організація перевірки правовстановлючих документів на об'єкт нерухомості та на предмет відповідності нормам діючого законодавства України. Крім того, п.2.1. та п.2.2. договору передбачені права та обов'язки замовника та виконавців, у тому числі інформувати замовника про вимоги та стандарти, що висуваються до юридичної та технічної документації на об'єкт нерухомості, в свою чергу замовник зобов'язався, серед іншого, надавати сприяти замовнику у виконанні робіт передбачених договором та забезпечити виконавців інформацією, документами та засобами необхідними для виконання договору, а також підписати Акт про виконання робіт протягом двох календарних днів з моменту укладання договору купівлі-продажу об'єкта нерухомості та протягом наступних двох днів з моменту підписання Акту про виконання робіт оплатити надані послуги по даному договору у розмірі 5% від фактичної вартості об'єкта нерухомості, але не менше 2000 доларів США (а.с.5). Сторони по справі у судовому засіданні підтвердили факт передачі та відповідне отримання 2000 доларів США згідно умов договору про надання послуг. Правові відносини що виникли між сторонами регулюються положеннями ст.ст.901-907 ЦК України. Так, відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Аналізуючи положення договору про надання послуг щодо продажу об'єкта нерухомості від 10 жовтня 2008 року судом встановлено, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися надати позивачу [PERSON] послугу щодо продажу об'єкту нерухомості, що належить [PERSON] - частки будинку №58 по вулиці Харлампіївській у місті Маріуполі Донецької області. Згідно п.1.1 та п.1.2 договору будь-яка угода по відчуженню (продаж, обмін, дарування) об'єкту нерухомості вважається результатом надання послуг виконавцями за даним договором. Таким чином, моментом виконання договору та наступна оплата послуг пов'язана виключно з укладанням будь-якої угоди про відчуження нерухомості. Судом встановлено та ці обставини не заперечуються сторонами по справі угоди про відчуженню нерухомості, що належить позивачу не укладено до теперішнього часу, включно. Так само сторонами у судовому засідання не заперечувалось, що письмових повідомлень про розірвання договору від 10 жовтня 2008 року у односторонньому порядку жодна сторона іншій стороні не направляла. Строк дії договору за домовленістю сторін (п.4.1) було визначено 10 травня 2009 року, договір вважається пролонгованим (п.4.2) на новий термін на тих самих умовах, якщо жодна зі сторін не заявить про його розірвання у письмовій формі не пізніше ніж за один місяць до спливу строку його дії. Згідно статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Із заперечень відповідачки [PERSON] та представника відповідача [PERSON] вбачається, що неможливість виконати договір про надання послуг від 10 жовтня 2008 року виникла з вини замовника [PERSON], оскільки останній не повідомив про істотні перешкоди для укладання договору купівлі-продажу нерухомості, а тому він був зобов'язаний здійснити оплату послуг у повному обсязі. Проте з такою думкою не може погодитись суд. Так, частиною 2 статті 903 ЦК України обов'язок виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, за умов неможливості надати послуги не з вини виконавця виникає у замовника тільки, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, тільки за наявності вини виконавець несе відповідальність за невиконання договору про надання послуг. За відсутності непереборної сили чи вини замовника, якщо інше не передбачено договором чи законом, виконавець повністю втрачає право на оплату. При з'ясуванні обґрунтованості заперечень відповідачів щодо наявності вини замовника позивача по справі [PERSON] судом встановлені наступні обставини. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 жовтня 2009 року, що набрало чинності 02 листопада 2009 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено, на її користь з [PERSON] стягнуто суму сплаченого завдатку у розмірі 23100 гривень (3000 доларів США), що було визнано судом авансом, у відповідності до положень ч.2 ст.570 ЦК України. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя встановлено, що відповідно до реєстраційного посвідчення №3457 [PERSON] на праві приватної власності належить 5/100 частки домоволодіння №58 по вулиці Харлампіївській в місті Маріуполі на підставі нотаріального посвідченого договору довічного утримання від 11 квітня 1999 року. Крім того, згаданим рішення суду встановлено, що остаточна угода купівлі-продажу домоволодіння №58 по вулиці Харлампіївській в місті Маріуполі не була укладена через необізнаність [PERSON] про наявність інших співвласників домоволодіння №58 по вулиці Харлампіївській в місті Маріуполі. Згідно положень, що містяться у договорі про надання послуг щодо продажу об'єкту нерухомості від 10 жовтня 2008 року об'єктом нерухомості, що належить [PERSON] на праві власності виступає саме 5/100 частки будинку №58 по вулиці Харлампіївській в місті Маріуполі, таким чином суд не може погодитись з запереченнями відповідачів по справі про начебто навмисні (винні) дії позивача щодо приховування від них істотних обставин (наявність інших співвласників), які в подальшому унеможливили виконати договір про надання послуг, бо такі заперечення повністю спростовуються положеннями договору та обставинами встановленими рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 21 жовтня 2009 року, з яких вбачається що відповідачам по справі було достовірно відомо про можливу наявність інших співвласників домоволодіння позивача. Інші посилання відповідачів по справі [PERSON] та представника [PERSON] щодо неповідомлення їм про наявність самочинно зведених споруд та самочинного підключення до мережі газопостачання взагалі не ґрунтуються на законі, оскільки жодним чином не перешкоджали надати позивачу послуги щодо продажу частки об'єкта нерухомості на яку позивач [PERSON] мав відповідне реєстраційне посвідчення №3457 про право приватної власності на підставі нотаріального посвідченого договору довічного утримання від 11 квітня 1999 року. Крім того, такі посилання відповідачів спростовуються положеннями самого договору про надання послуг від 10 жовтня 2008 року відповідно до яких вони взяли на себе обов'язок провести перевірку правовстановлюючих документів на об'єкт нерухомості та повідомляти замовника про вимоги та стандарти до юридичної та технічної документації на цей об'єкт нерухомості, ці посилання також спростовують положення п.2.3. договору згідно якого відповідачі по справі закріпили за собою право на проведення необхідних перевірок від імені замовника щодо наявності заборгованості за комунальними послугами та право перевірки документів в міському бюро технічної інвентаризації, що також вказує на можливість отримати відповідачами відповідних відомостей та згідно пункту 4.2 договору поставити питання про розірвання договору від 10 жовтня 2008 року, що так само передбачено ст.651 ЦК України. Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що невиконання договору про надання послуг сталося з вини замовника позивача по справі [PERSON], відповідно, суд вважає доведеними посилання позивача [PERSON] щодо невиконання з боку [PERSON] та [PERSON] договору про надання послуг від 10 жовтня 2008 року, у зв'язку з чим останні втратили право на оплату послуг, яку отримали заздалегідь від [PERSON] Згідно ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Згідно статті 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що виконання позивачем грошових зобов'язань перед [PERSON] та [PERSON] за договором про надання послуг не є законними та обґрунтованими, відповідачі по справі одержали грошові кошти безпідставно, а не в результаті належного виникнення договірних зобов'язань. Таким чином, безпідставно сплачені [PERSON] та [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000 доларів США підлягають стягненню з них в солідарному порядку на користь [PERSON] Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 цієї статті передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Суд знаходить доречними посилання позивача [PERSON] на ту обставину, що на час укладання договору про надання послуг 10 жовтня 2008 року та в подальшому 18 листопада 2008 року - заздалегідь оплативши невиконані належним чином зобов'язання він значною мірою позбавлявся того, на що він розраховував при укладенні договору та такими діями відповідачів йому було завдано шкоду. За таких обставин договір про надання послуг щодо продажу об'єкту нерухомості від 10 жовтня 2008 року, на підставі ч.2 ст.651 підлягає розірванню. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів у рівних частках на користь позивача понесені ним судові витрати: судовий збір у розмірі 159,27 гривень та 120 гривень інформаційно-технічного забезпечення слухання справи, а разом 279,27 гривень (а.с.1.2). На підставі викладеного,

Outcome: approved