Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-03 00:00:00

15.03.2013 року [PERSON] звернулась до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що рішенням загальних зборів правління колгоспу Перемога від 15.03.1990 року, надалі перейменованого у СГВК Перемога їй як члену колгоспу був проданий будинок № 33 по вул. Молодіжній в с. Чаусове-1 Первомайського району за 38\~ 847 крб., які вона зобовязалася сплатити до 1995 року. 05.04.1993 року вона через касу СГВК Перемога повністю сплатила вартість будинку, однак не оформила договір купівлі-продажу і не зареєструвала його в сільській раді. З того часу вона постійно проживає в будинку, користується ним, сплачує комунальні послуги, оформила технічну документацію. Крім того, сільською радою для обслуговування вказаного будинку їй надано земельну ділянку у власність. З таких підстав вважає, що фактично між нею та СГВК Перемога було укладено договір купівлі-продажу будинку, сторонами виконані всі його умови, однак не дотримано вимоги закону щодо нотаріального посвідчення угоди. В сільській місцевості станом на 1993 рік функції нотаріальних контор щодо посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомості виконували сільські ради. В даний час СГВК ліквідоване, правонаступників нема, тому вона не може укласти і посвідчити договір належним чином. Тож позивач просить визнати правочин дійсним та визнати за нею право власності на зазначений вище будинок. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] повністю підтримали позов, просили його задовольнити. Представник Чаусівської сільської ради [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, мотивуючи тим, що дійсно позивачка була членом колгоспу Перемога, який згодом реорганізувався в СГВК Перемога. У 1990 році на зборах правління колгоспу було вирішено продати збудований колгоспом житловий фонд колгоспникам, в тому числі і [PERSON] Люди сплачували вартість будинків поступово і після повної оплати укладали договори купівлі-продажу будинків з колгоспом та посвідчували їх в сільській раді. Згідно документів [PERSON] повністю розрахувалась за будинок, однак до сільської ради свого часу щодо посвідчення договору купівлі-продажу не зверталася. Також сільською радою їй було надано землю для обслуговування придбаного в колгоспі будинку; інших претендентів на будинок нема. Увесь час з моменту прийняття будинку в експлуатацію у ньому проживає та користується ним позивачка з сімєю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працювала в колгоспі Побєда, надалі перейменованому в СГВК Перемога з 1987 року по 2001 рік, що підтверджується архівною довідкою № 04-03/279-к від 20.03.2013 року. Згідно виписки з протоколу зборів уповноважених колгоспників колгоспу Перемога від 05.03.1990 року, на таких зборах було прийняте рішення про продаж житлових будинків, що перебували на балансі колгоспу, за їх балансовою вартістю. Згідно виписки протоколу засідання правління колгоспу Перемога № 4 від 16.03.1990 року, на такому засіданні було вирішено встановити строк виплати вартості будинків протягом 15 років. Як вбачається з архівної довідки № 04-02/К-31 від 17.12.2012 року, у протоколі № 1 загальних зборів членів колгоспу Перемога від 03.02.1990 року є данні про постановку сімї [PERSON] в чергу для отримання житла. Згідно довідки СГВК Перемога від 29.02.2000 року, [PERSON] завершила виплату балансової вартості будинку № 33 по вул. Молодіжній в с. Чаусове-1, визначеної у 1990 році в сумі 38\~ 847 крб., 05.04.1993 року. Як вбачається з довідки Чаусівської сільської ради Первомайського району № 411 від 07.12.2012 року та з паспорту позивачки, вона проживає зі своєю сімєю та зареєстрована у [INFO] з 1990 року по теперішній час. Як пояснив у судовому засіданні сільський голова Чаусівської сільської ради [PERSON], після повної сплати балансової вартості будинків, громадянин, який викупив будинок, та колгосп зверталися до сільської ради для оформлення та посвідчення договорів купівлі-продажу будинків. Більшість колгоспників здійснило таку процедуру і оформило документи, однак сім осіб, в тому числі і [PERSON] за оформленням договору купівлі-продажу будинку не зверталися. Проте будинок нею у колгоспу викуплений і сільською радою саме їй надано земельну ділянку для обслуговування належного їй будинку. Згідно державного акту на право приватної власності на землю П-МК № 001982, виданого 27.12.1996 року Чаусівською сільською радою, [PERSON] на підставі рішення Чаусівської сільської ради № 8 від 27.12.1996 року належить на праві власності присадибна земельна ділянка площею 0,23 га по вул. Молодіжній в с. Чаусове-1 Первомайського району. У січні 2013 року [PERSON] замовила та отримала технічну документацію на спірний будинок. Згідно архівної довідки № к-09/04-05 від 01.04.2013 року зазначений будинок не увійшов у перелік майна, що підлягало розпаюванню. Таким чином, судом встановлено, що між [PERSON] та колгоспом Перемога, надалі реорганізованим у СГВК Перемога у 1990 році фактично було укладено договір купівлі-продажу будинку № 33 по вул. Молодіжній в с. Чаусове-2 Первомайського району. Усі істотні умови договору виконані сторонами 05.04.1993 року, оскільки продавець передав будинок покупцю, покупець прийняв придбаний будинок та у квітні 1993 року повністю за нього розрахувався. Однак судом також встановлено, що сторонами договору не було дотримано вимог ст.ст. 44, 47, 227 ЦК УРСР щодо форми договору купівлі-продажу житлового будинку. Тобто, фактично між сторонами фактично існували правовідносини, що виникають з договору купівлі-продажу житлового будинку, які на той час регулювалися ст. ст. 224-240, 44, 47 ЦК УРСР. Згідно довідки з ЄДРПОУ СГВК Перемога ліквідований 04.11.2004 року у звязку з визнанням банкрутом. Таким чином, в даний час у позивача відсутня можливість належним чином укласти та посвідчити договір купівлі-продажу спірного будинку, оскільки продавець будинку в даний час припинив своє існування. Правоприємники СГВК Перемога відсутні, процедура банкрутства завершена, спірний будинок не має обтяжень. Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК УРСР якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухилилася від нотаріального оформлення угоди, суд вправі на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати таку угоду дійсною. В такому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи наведене, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову, оскільки в інший спосіб неможливо захистити право позивачки, що не суперечить і нормам ЦК України, які регулюють подібні правовідносини в даний час, зокрема ст. ст. 655-666, 209, 220 ЦК України.

Outcome: approved