Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON], в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яке знаходиться в [ADDRESS]. В обґрунтуванні своїх позовних вимог зазначив, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 26.04.2001 року №838 « Про передачу основних фондів комунальної власності територіальної громади м. Києва», КП «Підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління» було передано на баланс гуртожиток по [ADDRESS] на праві повного господарського відання. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації №629 від 19.04.2005 року (зі змінами від 06.12.2005р.) будинок по [ADDRESS] визнано жилим будинком з загальними квартирами. Цим же розпорядженням Солом'янську РДА у м. Києві було зобов'язано затвердити спільне рішення адміністрації і профспілкового комітету Комунальної корпорації «Київавтодор» про надання жилих приміщень у будинку [ADDRESS] та видати ордери на жилі приміщення мешканцям, які постійно проживали, були зареєстровані та перебували на квартирному обліку станом на 30.03.2005 року. Зважаючи на те, що рішення адміністрації і профспілкового комітету Комунальної корпорації «Київавтодор» про надання відповідачам жилих приміщень у будинку [ADDRESS] не приймалось, Солом'янською районною в м. Києві державною адміністрацією не затверджувалось, ордери не видавались, підстави для проживання [PERSON] у займаному жилому приміщенні відсутні. Відповідач проживав на [ADDRESS] з 25.08.2010 по 30.04.2012, тобто на даний час [PERSON] не проживає за вказаною адресою вже більше 6 місяців. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справа без участі представника позивача, зазначивши при цьому, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засіданні не з'явився, про дату, час та місце повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що [PERSON], був зареєстрований з 05.02.2011р. в гуртожитку без надання житлової площі за адресою [ADDRESS], що підтверджується копією довідки КП «Підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління»(а.с.5). Згідно акту від 11.03.2013, складеного комісією в складі адміністратора будинку на [ADDRESS] С.Ю. Скрипник, головою профкому КП «ПС «ШРБУ» Н.І. Волошенко, юрисконсультом КП «ПС «ШРБУ» М.Б. Шишковським [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає за вищевказаною адресою (а.с.6). Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 19.04.2005р. № 629 "Про прийняття до комунальної власності територіальної громади Солом'янського району будинку по [ADDRESS]", яке видане відповідно до рішення Київської міської ради від 30.11.2003 року № 106/1083 "Про впорядкування прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва відомчого житлового фонду та інженерних мереж" та Постанови Верховної Ради України від 04.04.2004 № 1585-IV "Про інформацію Кабінету Міністрів України про стан збереження об'єктів соціально-культурного призначення в процесі приватизації та цільового їх використання у після приватизаційний період" - будинок по [ADDRESS] передано від КП «Підрядне спеціалізоване шляхове ремонтно-будівельне управління»до територіальної громади Солом'янського району м. Києва (а.с.4). Відповідно до довідки адресно довідкового бюро ГУДМС України [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] гуртожиток (а.с.15). Згідно акту від 22.04.2013, складеного комісією в складі адміністратора будинку на [ADDRESS] С.Ю. Скрипник, головою профкому КП «ПС «ШРБУ» Н.І. Волошенко, юрисконсультом КП «ПС «ШРБУ» М.Б. Шишковським [PERSON] значиться зареєстрованим в гуртожитку, але фактично з 01.05.2013 по теперішній час за цією адресою не проживає (а.с.23) Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК Української РСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім власником чи наймачем протягом 6-ти місяців, а при відсутності понад встановлений термін особа в судовому порядку визначається такою, що втратила право користування приміщенням. Відповідно до ч.ч.2,3 "Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання", затвердженим постановою КМУ 16.01.2003 № 35 особа реєструється за місцем проживання. Місцем проживання фізичної особи є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник чи наймач житлового приміщення. Відповідно до ст.ст.58, 109 ЖК Української РСР виселення із займаного приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Відповідно до ст.61-63 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. З точки зору житлового законодавства ордер породжує обов'язок особи, якій він виданий та відповідної житлової організації укласти договір найму житлового приміщення. Тобто, правовідносини між особою, якій видано ордер, та житловою організацією, породжує саме ордер. Судом встановлено, що договір найму житлового приміщення в порядку, визначеному ст.58 ЖК Української РСР, з відповідачем не укладався і ордер на займане ним приміщення йому не видавався. З цього випливає, що будь-які цивільно-правові відносини в розумінні вимог ст.58 ЖК Української РСР в зв'язку з укладеними між сторонами договорами найму між ними не виникли, а тому, з точки зору закону, відповідач є тимчасовим жильцем. Відповідно до ч.3 ст.98 ЖК Української РСР тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Як зазначається в ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Відповідно до ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо,а також достатність взаємний зв'язок доказів у сукупності. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Судові витрати по справі підлягають вирішенню на підставі ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved