Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, просять стягнути з відповідача: - на користь [PERSON] 2342,32 грн. вихідної допомоги, компенсацію за затримку при звільненні в розмірі середнього заробітку за період з 01.09.2012 року по день фактичного розрахунку, 2500 грн. моральної шкоди; - на користь [PERSON] 1371 грн. вихідної допомоги, компенсацію за затримку при звільненні в розмірі середнього заробітку за період з 01.09.2012 року по день фактичного розрахунку, 2500 грн. моральної шкоди; - на користь [PERSON] 1358 грн. вихідної допомоги, компенсацію за затримку при звільненні в розмірі середнього заробітку за період з 01.09.2012 року по день фактичного розрахунку, 2500 грн. моральної шкоди; - на користь [PERSON] 1404 грн. вихідної допомоги, компенсацію за затримку при звільненні в розмірі середнього заробітку за період з 01.09.2012 року по день фактичного розрахунку, 2500 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що згідно наказу відповідача № 10 від 27.06.2012 року їх звільнено з роботи в звязку із скороченням штату, відповідач не провів розрахунок в день звільнення з ними в повному обсязі, не виплатив вихідну допомогу, не видав їм трудові книжки, копію наказу про звільнення, яке проведено з порушенням закону, так як відповідач не повідомив їх про наступне звільнення за два місяці, як того вимагає законодавство. Також позивачі вважають, що своїми незаконними діями відповідач завдав їм моральної шкоди, а саме через те, що їх завчасно не повідомили про звільнення, вони були позбавлені можливості розпочати пошук іншої роботи, а невиплата вихідної допомоги, залишила їх без можливостей забезпечити достатній життєвий рівень для своїх сімей в наступному після звільнення місяці, кожний з них вважає, що їм заподіяна моральна шкода у вигляді моральних страждань , пов»язаних з визнанням неповноцінності, як працездатних членів родин та неможливості забезпечити свої сім»ї при виконанні в повному обсязі своєї роботи 1000 грн., за здійснення кожним з них додаткових зусиль для організації свого життя та життя їх родин, щоб забезпечити достатній життєвий рівень, за звернення до суду замість вирішення цього питання мирним шляхом- 1000 грн., за ненадання копії наказу про звільнення- 500 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов в частині стягнення середнього заробітку та моральної шкоди підтримує, позовні вимоги про стягнення вихідної допомоги не підтримує, так як вона виплачена йому 29.09.2012 року, просить стягнути моральну шкоду та середній заробіток за період з 01.09.2012 року по 29.09.2012 року. Позивач [PERSON] свій позов в частині стягнення середнього заробітку та моральної шкоди підтримує, позовні вимоги про стягнення вихідної допомоги не підтримує, так як вона виплачена їй 29.09.2012 року та 26.10.2012 року, просить стягнути моральну шкоду та середній заробіток за період з 01.09.2012 року по 26.10.2012 року. Позивач [PERSON] свій позов в частині стягнення середнього заробітку та моральної шкоди підтримує, позовні вимоги про стягнення вихідної допомоги не підтримує, так як вона виплачена їй 29.09.2012 року, просить стягнути моральну шкоду та середній заробіток за період з 01.09.2012 року по 29.09.2012 року. Позивач [PERSON] свій позов в частині стягнення середнього заробітку та моральної шкоди підтримує, позовні вимоги про стягнення вихідної допомоги не підтримує, так як вона виплачена їй 29.09.2012 року, просить стягнути моральну шкоду та середній заробіток за період з 01.09.2012 року по 29.09.2012 року. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та пояснив, що звільнення проводилося до нього, тому він з цього приводу нічого пояснити не може, просить в позові відмовити, так як порушення допустив попередній директор [PERSON] Представник третьої особи - відділу освіти Васильківської РДА [PERSON] вважає, що в позові слід повністю відмовити, та пояснила, що відділ освіти видав наказ про оптимізацію коштів, а директор [PERSON] повинен був попередити людей про наступне звільнення, а він цього не зробив, а видав наказ 31.08.2012 року про звільнення, про що їм стало відомо вже після видачі наказу, [PERSON] звільнили з роботи теж 31.08.2012 року, але він повинен відповідати за те, що сталося, так як він міг вирішити питання щодо позивачів за рахунок спеціально фонду ( за рахунок платних послуг), що стосується [PERSON], то йому пропонували переходити на роботу в Ксаверівську ЗОШ, але він відмовився. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] пояснив, що з боку [PERSON] порушень закону немає, оскільки, як того вимагається, він 27.06.2012 року видав наказ про скорочення, вказаний наказ був наданий позивачам для ознайомлення. Позивачі не зверталися до нього з вимогою віддати їм трудові книжки, так як він був звільнений з роботи, то не може пояснити, чому звільненим працівникам не видали розрахункові кошти, моральна шкода позивачами не доведена. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що в довідках, наданих позивачам, зазначена заробітна плата без відрахувань. Згідно показів свідка [PERSON]В.з вихідної допомоги утримання не проводяться, середній заробіток брався за червень та липень 2012 року, зарплата ділиться на кількість робочих днів, із заробітної плати утримується 19,6 % єдиного соціального внеску , 36,3 % сплачує юридична особа Вислухавши пояснення позивачів, представників відповідача та третіх осіб, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що наказом № 185 по відділу освіти Васильківської райдержадміністрації від 22.06.2012 року було затверджено на 2012-2013 навчальний рік штатний розпис Кодаківського міжшкільного навчально-виробничого комбінату, в зв»язку із передачею автобуса Кодаківського МНВК на баланс Ксаверівської ЗОШ, посада водія (1 ставка) переходить до штатного розпису Ксаверівської ЗОШ, для організації оптимального функціонування навчального процесу за рахунок спеціального фонду можуть бути введені додаткові посади, директору Кодаківського МНВК [PERSON] ознайомити з даним наказом всіх працівників комбінату. В наказі № 10 від 27.06.2012 року по Кодаківському МНВК зазначено: звільнити позивачів з роботи за скороченням штату з 31.08.2012 року , нарахувати вихідну допомогу в розмірі одного середнього місячного заробітку. На підставі наказу № 38 від 31.08.2012 року [PERSON] звільнено з роботи з 31.08.2012 року за власним бажанням. Відповідно до ст. 40 п. 1 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. З трудової книжки [PERSON] вбачається, що наказом №30 по Кодаківському МНВК від 01.09.2009 року він переведений з посади майстра практичної їзди на автомобілі на посаду водія Кодаківського МНВК, наказом №10 від 27.06.2012 року звільнений з роботи за ст. 40 п. 1 КЗпП України, за скороченням штатів з 31серпня 2012 року. Як вбачається із трудової книжки [PERSON], вона звільнена з посади секретар-друкарки Кодаківського МНВК з 31 серпня 2012 року по ст. 40 КЗпП України, за скороченням штатів, залишивши 0,5 ставки сторожа на підставі наказу № 10 Кодаківського МНВК від 27.06.2012 року. Згідно трудової книжки [PERSON], вона наказом №7 від 02.01.2004 року по Кодаківському МНВК з 02.01.2004 року переведена з посади 0,75 ставки прибиральниці на ставку кухонного працівника, звільнена з посади підсобного робітника по кухні з 31 серпня 2012 року за ст. 40 п. 1 КЗпП України, за скороченням штатів на підставі наказу № 10 Кодаківського МНВК від 27.06.2012 року. З трудової книжки [PERSON] вбачається, що вона звільнена з посади повара з 31 серпня 2012 року за ст. 40 п. 1 КЗпП України, за скороченням штатів на підставі наказу № 10 Кодаківського МНВК від 27.06.2012 року. Статтею 44 КЗпП України встановлено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку Так як позивачі на день розгляду справи в суді отримали вихідну допомогу, свої позови в цій частині не підтримали. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оцінивши всі зібрані та досліджені докази по справі, суд вважає, що оскільки розрахунок з позивачами проведений не 31.08.2012 року, як передбачено законодавством, а 29.09.2012 року, то з відповідача на користь позивачів слід стягнути середній заробіток за весь час затримки. Відомість про виплату заробітної плати у вересні 2012 році свідчить про те, що середньомісячний заробіток [PERSON]- 2014,53 грн., [PERSON]- 561,35 грн. [PERSON]- 1246,14 грн., [PERSON]- 1207, 50 грн. Тому із врахуванням того, що відповідач затримав виплату розрахунку при звільненні на місяць, [PERSON] підлягає виплаті 2014,53 грн. з утриманням 19,6 % єдиного соціального внеску, що становить 394,84 грн., до виплати 1619,69 грн. [PERSON] 561,35 грн. з утриманням 19,6 % єдиного соціального внеску, що становить 109,95 грн., до виплати 451,05 грн. [PERSON]- 1207,50 грн. з утриманням 19,6 % єдиного соціального внеску, що становить 236,67 грн., до виплати 970,83 грн. [PERSON]- 1246,14 грн. з утриманням 19,6 % єдиного соціального внеску, що становить 244,24 грн., до виплати 1001,90 грн. У відповідності зі ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, то суд вважає, що ні підстави, ні розмір моральної шкоди, позивачами не доведений, тому позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. Посилання позивачів на порушення їх прав при проведенні звільнення, не може бути прийняте судом до уваги, так як позовні вимоги стосуються виплати середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди. На підставі наведеного, ст.ст. 40, 44, 47, 116, 117, 237-1 Кодексу законів про працю України,

Outcome: partial