Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, яким, із урахуванням зменшення позовних вимог, просить визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] без урахування самовільно збудованих приміщень та споруд під літ. «В», «Г», «Д», «Ж», «К», «а-1». Свої вимоги мотивує тим, що вона є власницею 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Власником іншої 1/3 частини спірного домоволодіння є брат позивачки [PERSON]. Також співвласником іншої 1/3 частини вказаного домоволодіння є дідусь позивачки [PERSON], який близько сорока років тому виїхав із вказаного будинку в невідомому напрямку. У спірному будинку позивач мешкає з моменту її народження й донині. На підставі того, що її дідусь, власник 1/3 частини спірного домоволодіння зник а вона мешкає у вказаному домоволодінні та відкрито ним користується просить задовольнити вимоги вказані у прохальній частині позовної заяви. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги із урахуванням їх зменшення підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечував, виклавши свої заперечення у письмовому вигляді. Заслухавши думку учасників судового процесу, що з'явились, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази по справі суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Позивач по справі є власником 1/3 частини буд. [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за заповітом від 24.07.2009 року зареєстрованим державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Місюр В.М. за № 3-1075, що також вбачається з витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 29.07.2009 року та з довідки ХДБТІ від 10.10.2012 року. Згідно домової книги позивач за вищезгаданою адресою зареєстрована та проживає з 06.09.2004 року. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб [PERSON] [INFO] після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] Згідно свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] народилась у м. Херсоні та її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно витягу зі свідоцтва про реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно від 28.05.2009 року за життя [PERSON] належало 2/3 частини спірного майна, а інша 1/3 частина спірного майна належала [PERSON], проте документи на вказану майно у нього оформлені не були. Як вбачається з рішення народного суду м. Херсона від 26.05.1961 року право власності на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] було визнано за [PERSON], який доводився чоловіком [PERSON]. Цим же рішенням було визнано право власності на 1/3 частину спірного домоволодіння за [PERSON], та останньою на підставі цього рішення було у встановленому законом порядку оформлено право власності на вказану частину. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 28.01.2013, № 24-150/0/4-13 "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів пов'язаних із визнанням права власності за набувальною давністю треба брати до уваги те, що позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець, тобто особа, яка володіє майном з волі власника і завжди знає хто є власником. Це призводить до помилки у правовідносинах, і до договірних правовідносин застосовуються правовідносини набувальної давності. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння (наприклад, спадкування), а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли. Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином судом встановлено, що між сторонами з приводу спірного майна виникли правовідносини пов'язані із правом на спадкування, і саме у такий спосіб підлягають, в разі наявності на те законних підстав, відновленню права позивача на частку спірного нерухомого майна, у зв'язку із чим у задоволенні позову про визнання права власності на вказану частину спірного нерухомого майна в порядку набувальної давності слід відмовити. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed