Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-18 00:00:00

21 березня 2012 року позивач в особі прокурора в інтересах ПАТ «Родовід Банк» звернувся з позовом до Біловодського районного суду до відповідача гр. [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 50436,38 гривень за кредитним договором від 19 січня 2008 року № Ск-1085-002660/1-2008 та судових витрат і визнання поважними причини пропущення строку позовної давності по справі, огрунтовуючи свої вимоги в інтересах держави, вказавши, що 10.06.2009 року за постановою Кабінету Міністрів України від 10.06.2009 року № 580 державою була здійснена капіталізація АТ «Родовід банк» у звязку з тим, що на сьогодні 99,99% статутного капіталу Банку належить державі в особі Міністерства Фінансів України. Ухвалою судді від 22 березня 2012 року було відкрито провадження, справа призначалася до розгляду, але представник позивача в перші із призначених судових засідань не прибула,але про слухання справи була повідомлена належним чином, зверталася з заявами про слухання справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Наступний представник позивача гр. [PERSON]А,. який подав до суду копію довіреності на свої імя, завірену печаткою відділення «Луганського регіонального управління» ПАТ «Родовід - банку» ( останнього як юридичної особи, зареєстрованої в м. Києві), підтримав позовні вимоги, в цілому спираючись на обставини, викладені у позовній заяві, оголошеній в судовому засіданні. За змістом позову, поданого в.о. прокурора м. Луганська, 19 січня 2008 року ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід-банк» та відповідачка гр. [PERSON] відповідно до вищевказаного договору взяли на себе відповідні зобовязання , бо позивач надав їй кредит у розмірі 5454,50 гривень строком до 19 січня 2009 року включно, відкривши картковий рахунок № 26256001589392 з оформленням платіжної картки Visa Elektron № 4870180000606763, факт передачі кредитних коштів підтверджує випискою банку з рахунку Банку № 2202, доданих в оригіналі. В свою чергу відповідачка зобовязалася повністю повернути споживчий кредит до 19 січня 2009 року включно, щомісяця , не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітним, частково погашати суму заборгованості за кредитом , сплачувати нараховані проценти за користування кредитом у розмірі 0.1% річних та плату за обслуговування споживчого кредиту в розмірі 2,7 процента від суми наданого споживчого кредиту згідно з встановленим графіком за додатком № 1 до Кредитного договору, у разі порушення строків (термінів) погашення споживчого кредиту та/ або сплати процентів за користування кредитом та / або плати за обслуговування споживчого кредиту - сплачувати Банку пеню за кожний день просрочення платежу у розмірі 1,6% від суми простроченого платежу. В якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором відповідачем були передані у заставу майнові права на грошові кошти, які надходять на картковий рахунок № 26256001589392. Відповідно до п.1.5,5.2.14,5.2.15 Кредитного договору , Банк має право звернути стягнення на заставлені права у разі порушення умов договору , а якщо сума, отримана від реалізації права недостатня для погашень відповідача, отримувати відповідну суму коштів за рахунок іншого майна відповідача. Станом на 20 грудня 2011 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає простроченого кредиту в розмірі 5454,50 гривень, пені за прострочення основного боргу в розмірі 31854,28 гривень, прострочених процентів за користування кредитом в розмірі 27,62 гривні, простроченої плати за обслуговування кредиту в розмірі 1914,51 гривні, пені за прострочення плати за обслуговування кредиту у розмірі 11180,74 гривень та остаточно становить на час розгляду справи не 50436,38 гривень, а 50386,38 гривень з врахуванням перерваного строку давності 10 травня 2012 року у звязку зі сплатою відповідачкою 50 гривень як суми в погашення боргу за кредитом, стосовно стягнення боргу за яким слухається справи. Прокурор не заперечує проти задоволення підтриманих представником позовних вимог у повному обсязі на час закінчення розгляду цієї справи Відповідачка гр. [PERSON] в жодне судове засідання не прибула, про слухання справи була неодноразово повідомлена належним чином,востаннє кореспонденція повернута без вручення у звязку з відсутністю відповідачки за відомим місцем проживання , судом винесена протокольна ухвала про заочний розгляд справи. Оглянувши подані докази у справі, суд приходить до висновку, що позов може бути задоволеним частково , оскільки за матеріалами справи( а. с. 5-11, в т.ч. оборот сторінки 11) позивач за заявою відповідача дійсно надав відповідачці гр. [PERSON] 19 січня 2008 року за картковим рахунком за кредитною лінією як споживчий кредит в розмірі 5454,50 гривень з використанням платіжної картки з щомісячним нарахуванням процентів строком до 19 січня 2009 року включно, за умови сплати за користування кредитом відсотків в розмірі 0,1 процентів річних , за обслуговування споживчого кредиту 2,7% від суми наданого споживчого кредиту згідно установленого графіку, та у разі поновлення строку в погашення споживчого кредиту або сплати процентів пеню в розмірі 1,6 % від суми простроченого платежу. Окрім того, в заставу передано майно, яке як забезпечений предмет застави як майнові права на грошові кошти , які надходять на картковий рахунок № 26256001589392. За наведеним позивачем розрахунком, погашення основного кредиту повинно було складати 5454,50 гривень, за договірною процентною ставкою абсолютне значення подорожчання кредиту 2372,12( або до суми 7372,12) гривень, процентна ставка згідно кредитного договору 0,1%, розмір плати за управління кредитом 2,70% річних, розмір пені 1,6% річних. По даним справи, строк закінчення договору 19.12.2009 року, станом на час подання позову, або на 21.03.2012 року минув трирічний строк позовної давності, який був пропущений позивачем без поважних причин. Але 10 травня 2012 року відповідачка за даними виписки з її особового рахунку( а. с 58,59) сплатила позивачу 50 гривень в рахунок погашення боргу за відкритою 2008 році кредитною лінією, таким чином був перерваний строк позовної давності відповідно до вимог ч.1, ч.3 ст. 264 ЦК України і він почав діяти заново. Тому за позовом позивач вправі підтримувати заявлені ним вимоги станом на час закінчення розгляду справи , і вони підтримуються його представником та прокурором відповідно до поданих письмових документів. Але суд вважає, що позивачем безпідставно нараховані проценти на пеню за простроченими процентами в розмірі 27,62 гривень та пеня за простроченою платою за управління кредитом в розмірі 11180,74 гривень, і сума боргу складає 39178,02 гривні, також і з врахуванням вимог ст. 550 ч.2 та 251, 258ч.2 п. 1 ЦК України . Також, виходячи з п. 2.4,2.14, 4.1.25 та 4.2.6 договору щодо нарахування процентів та нарахування неустойки дає підстави суду застосувати вимоги ст. 616 ЦК України як право суду за умов безпідставного зволікання позивача з поданням позову та зменшити розмір неустойки в частині нарахування пені не тільки за простроченою платою за управління кредитом, але й в частині її нарахування за рік з 31854,28 гривень, до 25000 гривень, що становитиме суму задоволення позову в 30454,50 гривень. Суд виходить з вимог ст. ст. 10,11 ЦПК України, та розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також за вищевикладених обставин, окрім 30454,50 гривень загального боргу, підлягає стягненню з відповідачки не тільки 1% від суми задоволеного позову як судові витрати, так і різниця на користь держави за задоволення частково заявленою до стягнення суми позову, або 504,36 гривень - за правилами ч.3 ст. 88 ЦПК України, як судових витрат . Стосовно строків позовної давності, щодо стягнення суми пені та її розміру , в тому числі в частині від заявленої до стягнення у зменшеному на 50 гривень розмірі , відповідачка своїх заперечень не висловлювала, від обовязкової участі в розгляді справи свідомо ухилилася, з зустрічним позовом до позивача не зверталася, тому суду необхідно виходити з тих позовних вимог, які були підтримані у заявах представника позивача та прокурора щодо підтримання позову з врахуванням відновлення перебігу строків позовної давності на час винесення рішення у справі. На основі викладеного,

Outcome: partial