Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суд із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №DN81AR03110025 від 27.07.2007 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 85 122,63 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 09,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.07.2014 року. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Утім, на порушення зазначених правових норм та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного Кодексу України наслідками порушення Відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 17.05.2011 року має заборгованість в розмірі 90 133,30 грн., яка складається з наступного: 51 947,15 грн. - заборгованість за кредитом, 30 711,75 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 378,40 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 4 096,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором позивач та відповідач 27.07.2007 р. уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави відповідач надав в іпотеку рухоме майно, а саме: автомобіль DAEWOO, модель: NEXIA DONC Е93, рік випуску: 2007 р, тим ТЗ : легковий седан В, № кузова шасі: XWB3D31UD7A105589, реєстраційний номер: АЕ4220ВО, що належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом реєстрації транспортного засобу серія АЕС № 190361 від 27.07.2007 р. Предмет позову становить вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки та про виселення відповідача, який зареєстрований та проживає у домоволодінні, зі зняттям його з реєстраційного обліку. У судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, позивач не зявився; представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, належним чином повідомлений, не зявився, повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, оскільки не підтверджені доказами, не скористався протягом усього часу перебування справи у провадженні суду правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача, висловленій в окремій заяві, вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахував заяву представника позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 закону України «Про банки та банківську діяльність»); за ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Разом з тим, виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежать саме на позичальнику; відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № №DN81AR03110025 від 27.07.2007 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 85 122,63 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 09,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.07.2014 року. Утім, на порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з порушенням з боку відповідача зобовязання за кредитним договором станом на 17.05.2011 року має заборгованість в розмірі 90 133,30 грн., яка складається з наступного: 51 947,15 грн. - заборгованість за кредитом, 30 711,75 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 378,40 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 4 096,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 27.07.2007 р. уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави відповідач надав в іпотеку рухоме майно, а саме: автомобіль DAEWOO, модель: NEXIA DONC Е93, рік випуску: 2007 р, тим ТЗ : легковий седан В, № кузова шасі: XWB3D31UD7A105589, реєстраційний номер: АЕ4220ВО, що належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом реєстрації транспортного засобу серія АЕС № 190361 від 27.07.2007 р. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно з ч. 7 ст. 20 Закону України «Про заставу» реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа, суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Як встановлено судом, сторони за договором застави погодили, що звернення стягнення на предмет застави у випадках, передбачених п.п. 15.7.1, 15.7.2, 15.7.3 цього договору здійснюється відповідно до чинного законодавства України та цього договору; звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя здійснюється з дотриманням встановленого чинним законодавством порядку будь-яким із способів: шляхом передачі предмета застави у власність заставодержателя у рахунок виконання зобовязань за кредитним договором, шляхом продажу заставодержателем предмету застави з укладанням договору купівлі-продажу з третьою особою покупцем або на публічних торгах безпосередньо продажу конкретному покупцю, в тому числі з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмета застави від імені заставодавця, пошук покупця на предмет застави проводиться як застоводавцем так і банком. Реалізація заставленого майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), якщо інше не передбачено договором (ч. 1 ст. 21 Закону України «Про заставу»). Таким чином, оскільки відповідач не діє у спосіб, передбачений законом та кредитним договором, заборгованість за кредитним договором не сплачує, порушенням з боку позичальника боргового зобовязання завдаються збитків іпотекодержателю та змінюється обсяг його прав, можливість звернення стягнення на майно сторони за цим позовом погодили під час укладення іпотечного договору, у звязку з цим вимога щодо звернення стягнення на майно є такою, що підлягає задоволенню з урахуванням заборгованості за кредитним договором від 27.07.2007 року має заборгованість в розмірі 90 133,30 грн., яка складається з наступного: 51 947,15 грн. - заборгованість за кредитом, 30 711,75 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 378,40 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 4 096,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Разом з тим, частково задовольняючи позов та відмовляючи в задоволенні його вимоги про надання позивачу права укладати від імені відповідача договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, суд бере до уваги вимоги закону щодо представництва інтересів у правовідношеннях, навіть не зважаючи на неоспорювання відповідачем правочину у цій частині, судом не може бути захищено право позивача у спосіб, який суперечить закону (право укладати від імені відповідача договір купівлі-продажу предмета іпотеки, а також здійснювати від імені відповідача інші повноваження), через що, враховуючи також те, що відповідач не оспорював розмір заборгованості за кредитним договором, що розцінюється судом як визнання даної обставини, яка є підставою для звільняє від доказування (ч. 1 ст. 61 ЦПК України), порушені права позивача підлягають поновленню в межах заявлених вимог (ст. 11 ЦПК України) та в обраний судом спосіб, зазначений вище. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: partial