Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірми «ім. Шевченка», третя особа на боці відповідача [PERSON], просили: визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку житлового будинку, який розташований по вул. Пігарьова, № 6 в с. Червона Знам'янка Казанківського району Миколаївської області, визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку житлового будинку, який розташований по вул. Пігарьова, № 6 в с. Червона Знамянка Казанківського району Миколаївської області, мотивуючи тим, що 06.02.1986 року, згідно рішення зборів уповноважених членів колгоспу ім. Шевченка, [PERSON] було виділено вищевказаний житловий будинок з виплатою 50% його вартості, як молодій сімї, 01.03.1986 року вона (позивач) та [PERSON] зареєстрували шлюб, проживаючи фактично однією сімєю з 02.02.1986 року, 04.11.1986 року від шлюбу народився син - [PERSON], який прописаний від дня народження і по теперішній час у вказаному будинку. Ухвалою суду від 01.06.2012 року, провадження у справі було зупинено до вирішення по суті Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційної скарги [PERSON] на рішення апеляційного суду від 20 березня 2012 року у справі за позовом [PERSON] до приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма ім. Шевченко» про визнання права власності. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України від 13.07.2012 року касаційну скаргу [PERSON] було відхилено, рішення апеляційного суду Миколаївської області від 20.03.2012 року залишено без змін. Позивач - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, уточнила позовні вимоги та просила визнати право власності на частку у спільному майні як член колгоспного двору. Представник відповідача до судового засідання не зявився, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи сторін в обгрунтування та визнання позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За статтями 120-127 ЦК України ( в редакції 1963 року), які діяли на час виникнення спірних правовідносин, ст. 17 Закону України "Про власність", постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", членами колгоспного двору вважалися особи, які приймали участь в громадському господарстві колгоспу, отримували в ньому основні прибутки і приймали участь своєю працею і коштами у ведені спільного господарства двору. У зв'язку з введенням у дію Закону України "Про власність" така організаційно-правова форма як колгоспи, а. відповідно, і колгоспний двір - були припинені. Проте, до правовідносин, що виникли раніше, повинно застосовуватися чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими що втратили право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у ведені спільного господарства двору; розмір частки члену двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено і її виділені при недовгочасності його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Як вбачається з матерів справи 06.02.1986 року на зборах уповноважених членів колгоспу ім. Шевченка було прийняте рішення про передачу члену колгоспу - [PERSON] житлового будинку по вул. Пігарьова. № 6 в с. Червона Знамянка Казанківського району Миколаївської області з виплатою 50% його вартості ( а.с.19). З 01.03.1986 по 13.08.2009 рік [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] (а.с.9.10). від якого вони мають сина - [PERSON], 04.1 1.1986 року народження (а.с,8). Як [PERSON], так і його колишня дружина - [PERSON] (остання теж була членом колгоспу ім. Шевченка) та їх син - [PERSON] були зареєстровані в будинку по вул. Пігарьова. № 6 в с. Червона Знамянка Казанківського району Миколаївської області з 1986 року (а.с.11). Покупна вартість за спірний будинок була повністю виплачена в 1992 році, до 15 квітня 1991 року спірний будинок був власністю колгоспного двору, членами якого були [PERSON]. [PERSON] та син [PERSON], тому вони мають право власності на частку у спільному майні як член колгоспного двору. Оскільки це право заперечував [PERSON], суд повинен був його підтвердити своїм рішенням. З огляду на вишенаведені факти, враховуючи права членів колишнього колгоспного двору на спірний будинок по вул. Пігарьова. № 6 в с. Червона Знамянка Казанківського району Миколаївської області,

Outcome: approved