Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-13 00:00:00

У липні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначала, що 19.09.2003 року вона з відповідачем уклали шлюб, який було зареєстровано у Запорізькому міському відділі РАЦС Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 1233. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2012 року, оскільки відповідач зневажливо ставився до дружини, постійно дозволяв висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою, іноді навіть бив її. Посилаючись на те, що постійне приниження її честі та гідності призвело до втрати почуття любові, довіри та поваги до відповідача, а також на те, що їх сім'я розпалася остаточно та її збереження вже неможливе, [PERSON] просила суд розірвати шлюб укладений з [PERSON], неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] залишити проживати разом з нею. У судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем по справі [PERSON], встановити місце проживання дитини разом із нею, зазначаючи при цьому, що вона не заперечує проти того, щоб [PERSON], як батько їх неповнолітньої доньки, приймав участь у її вихованні. Відповідач позов про розірвання шлюбу визнав у повному обсязі, також не заперечував проти того, що дитина проживає разом із матірю - [PERSON], а він бажає брати участь у вихованні дитини. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З матеріалів справи вбачається, що 19.09.2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у Запорізькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції України, про що зроблено запис № 1233. [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу через зневажливе ставлення чоловіка до дружини, приниження її честі і гідності, що призвело до втрати почуття любові, довіри та поваги до чоловіка, у звязку з чим позивачка не має наміру проживати разом з ним у подальшому, посилаючись на те, що це негативно відображається на стані її здоровя та стані здоровя їхньої неповнолітньої дитини. Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені. Розглядаючи вимогу [PERSON] про залишення неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], проживати разом з нею суд виходить з наступного. Відповідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Вимога [PERSON] про залишення неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], проживати разом з нею після розірвання шлюбу, суд вважає передчасними, оскільки як встановлено судом зазначений спір в даний час між сторонами відсутній. У судовому засіданні сторони пояснили, що їх неповнолітня донька [PERSON] в даний час проживає разом з матірю [PERSON] і відповідач проти цього не заперечує. Сторони у судовому засіданні підтвердили, що наданий час спір про місце проживання доньки між ними відсутній, а тому суддя вважає, що в цій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.

Outcome: partial