Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-27 00:00:00

У листопаді 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Філдес Україна» та Одеської філії приватного акціонерного товариства «Філдес Україна» про визнання недійсним контракту, відшкодування витрат, стягнення пені та моральної шкоди. Після уточнення позовних вимог вказував, що 17 вересня 2010 року він уклав контракт № 0701165 з акціонерним товариством «Філдес Україна». Відповідно до вказаного контракту АТ «Філдес Україна» повинно передати йому автомобіль марки «Шкода Фабія» після сплати першого внеску через акт визнання. 25 вересня 2010 року ним сплачено перший внесок, але не отримав очікуваного автомобіля від відповідача. У січні 2012 року позивач здійснив останній платіж за автомобіль і станом на січень 2012 року ним виплачено 120 526,27 грн. за автомобіль, який він не отримав до сьогоднішнього дня. Вважав, що йому спричинені матеріальні збитки відповідачем які полягають у неналежному виконанні контракту № 0701165 в розмірі 120 526, 27 грн. Також, внаслідок порушення зобов'язання відповідачем, щодо невиконання ним контракту № 0701165 від 17.09.2010 року зазначав, що пережив душевні хвилювання, у нього підвищився артеріальний тиск, втратив нормальний сон, так як для нього сума 120 526,27 гривень є дуже значною. Просив визнати недійсним контракт про надання послуг № 0701165 від 17.09.2010 року укладеним між ним та акціонерним товариством «Філдес Україна». Стягнути з приватного акціонерного товариства «Філдес Україна» на його користь сплачені : - кошти в сумі 120 526, 27 грн.; - пеню за прострочення виконання зобов'язання, передбачену ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» в сумі 1 044 960,42 грн. та завдану йому моральну шкоду в сумі 20 000 грн. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Наголошував, що ним виконані всі умови контракту, однак з формальних підстав його група не брала участь у розіграші автомобіля. Представник позивача [PERSON] позов та уточнення підтримав, просив задовольнити на підставах викладених в позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час дату та місце розгляду справи керівництво повідомлялось належним чином, суду надав заперечення відповідно до яких просив відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, що містяться в матеріалах справи, встановив наступне. 17 вересня 2010 року позивач [PERSON] уклав контракт № 0701165 з акціонерним товариством «Філдес Україна» про надання послуг з метою придбання легкового автомобіля «Шкода Фабія» вартістю 120 526,27 грн. На виконання своїх зобов'язань сплатив 100 % вартості автомобіля, але сам автомобіль не отримав. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ (з наступними змінами і доповненнями) підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Частиною 3 вказаної статті забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовими вважаються такі послуги: 1) випуск платіжних документів, платіжних карток, дорожніх чеків та/або їх обслуговування, кліринг, інші форми забезпечення розрахунків; 2) довірче управління фінансовими активами; 3) діяльність з обміну валют; 4) залучення фінансових активів із зобов'язанням щодо наступного їх повернення; 5) фінансовий лізинг; 6) надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; 7) надання гарантій та поручительств; 8) переказ грошей; 9) послуги у сфері страхування та накопичувального пенсійного забезпечення; 10) торгівля цінними паперами; 11) факторинг; 12) інші операції, які відповідають критеріям, визначеним у пункті 5 частини першої статті 1 цього Закону. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Наведене свідчить про те, що перелік фінансових послуг, передбачений вказаним законом не є вичерпним, визначення послуг як фінансових можливе при відповідності операцій критеріям, встановленим п. 5 ч. 1 ст. 1 даного закону. У листі Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 24 квітня 2009 року № 5737/12-12 також вказано, що надання послуг при придбанні товарів у групах містить ознаки фінансової послуги, пов'язаної з прямим залученням фінансових активів від фізичних осіб. Водночас відповідно до ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватися лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Указаний контракт не відповідає вимогам ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», якою заборонена нечесна підприємницька практика, яка вводить споживача в оману, зокрема така, як утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем. Крім того, контракт не відповідає вимогам п. 4 ч. 3, ч. 4 ст. 18 указаного Закону, оскільки містить несправедливі умови договору щодо його розірвання за бажанням клієнта з утриманням із клієнта штрафу, вступного внеску, адміністративних витрат, страхового внеску, але не містить будь-яких негативних наслідків для самого товариства. В постанові Верховного Суду України від 23 травня 2012 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах (справа №6-35цс12), зазначено, що сплата коштів не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, формування особою без залучення власних коштів групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи, є такою, що вводить споживача в оману. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання контракту № 0701165 від 17.09.2010 року укладеного між [PERSON] та Одеською філією акціонерного товариства «Філдес Україна» недійсним підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з приватного акціонерного товариства «Філдес Україна» на його користь сплачені кошти в сумі 120 526, 27 грн., суд встановив наступне. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Взяті на себе зобов'язання за контрактом позивач виконав належним чином, про що свідчать квитанції про внесення позивачем внесків на рахунок приватного акціонерного товариства «Філдес Україна», які оглянути в судовому засіданні в оригіналі. Згідно п.2 ч.1 ст. 530 ЦК України зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За умовами пунктів 9, 12 контракту обов'язок виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо видачі позивачу автомобіля мав наступити за умови сплати ним вартості автомобіля та проведення ним акту визнання. Однак, відповідач у порушення умов контракту автомобіль позивачу не передав, на його письмові звернення обіцяв надати автомобіль, але станом на день розгляду справи зобов'язання не виконав, відмовляється, з надуманих підстав, провести акт визнання. Як випливає із змісту ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь 120 526,27 грн. підлягає задоволенню. Позивачем також ставиться вимога про стягнення з відповідача на його користь пені в розмірі 1 044 960, 42 грн. щодо цього судом встановлено наступне. Підпунктом 1 пункту «є» статті 17 контракту передбачено, що у випадку прострочення по сплаті клієнтом щомісячних внесків, визначених чинним контрактом, АТ «Філдес Україна» має право вимагати від клієнта сплати ним у якості санкції за порушення зобов'язання пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення виконання клієнтом зобов'язання за контрактом. Разом з тим, умовами договору не передбачено право позивача на стягнення пені з відповідача у зв'язку з порушенням умов договору. Тому в цій частині у задоволенні позовних вимог має бути відмовлено. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з приватного акціонерного товариства «Філдес Україна » на його користь моральної шкоди в розмірі 20 000 ггрн., то позивач як на підставу задоволення позову в цій частині посилається на Закон України «Про захист прав споживачів» та ст. 1167 ЦК України Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено стягнення моральної шкоди тільки у випадках, якщо ця шкода заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією. Наполягаючи на задоволенні позову про стягнення моральної шкоди, позивач таких даних суду не надав, а також не довів, що не виконання контакту ПАТ «Філдес Україна» та не надання позивачу автомобіля є небезпечним для життя і здоров'я, а тому підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Враховуючи вимоги ст. 1167 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» та оскільки умовами контракту не передбачено відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку, що в цій частині вимог необхідно відмовити за безпідставністю. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial