overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-26 00:00:00

У березні 2012 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 31 липня 2009 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 307. Позивач зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, мешкають вони окремо, хоча і до цього вони неодноразово припиняли шлюбні відносини. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на ведення сумісного господарства, все це призводило до суперечок та скандалів, а в подальшому до втрати почуття кохання. Постійні скандали негативно впливають на психику дитини. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Зазначила, що за строк, який їм надавався для примирення, подружні стосунки вони не відновили, тому наполягає на розірванні шлюбу. За цей час відповідач не змінився, а, навпаки, ще підняв на неї руку. Просила залишити прізвище шлюбне. Відповідач в судове засідання після строку для примирення не зявився, будь-яких заяв суду не надав. Про наслідки неявки до суду був попереджений. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31 липня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 307. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їх неповнолітньої дитини. При цьому суд також враховує, що рішення сторін прийнято з усвідомленням його наслідків. Судом вживалися заходи щодо збереження шлюбу шляхом надання строку для примирення, проте подружні стосунки сторонами не були відновлені. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-26 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з обґрунтування доводів сторін, на що може бути потрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-26 00:00:00

В травні 2012 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки, в якій просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 14 березня 2009 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 102. Позивач зазначав, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітню доньку Вікторію, [INFO], яка проживає з відповідачкою. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з серпня 2011 року, вони мешкають окремо. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на ведення сумісного господарства, розподілу сімейного бюджету, виховання дитини, все це призводило до сварок та скандалів, а це в свою чергу до втрати кохання та поваги. У відповідачки є інший чоловік. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, просив розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати, на примирення не згоден. Відповідачка в судове засідання не зявилася. Відповідно до вимог ст.132 ЦПК України до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області направлялось судове доручення про допит відповідачки. На виконання вказаного доручення судом направлено протокол допиту [PERSON] від 02 липня 2012 року, де остання позовні вимоги визнала у повному обсязі, на розірвання шлюбу згодна, пояснила що подружні стосунки припинені з липня 2011 року, причини розпаду сімї- різні погляди на життя, строк для примирення їм не потрібен, проти розгляду справи в її відсутність не заперечувала, просила залишити прізвище шлюбне. Суд, вислухавши позивача, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено та доведено, що сторони з 14 березня 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 102. Мають неповнолітню доньку Вікторію, [INFO]. З липня 2011 року вони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сімю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення згідно ст.ст.110-112,114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного та інтересам їхньої дитини, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.З ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-26 00:00:00

У травні 2012 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 20 вересня 1986 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району міста Миколаєва Миколаївської області, актовий запис № 1284. Позивач зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу мають повнолітніх дітей. Шлюбні відносини між ними припинені понад 17 років, мешкають окремо, не ведуть сумісного господарства та майже не спілкуються. Причиною розпаду сімї є те, що відповідач мешкає протягом цього часу з іншою жінкою, фактично їх сімї не існує, проте відповідач не дає згоди на розірвання шлюбу через органи РАЦС, тому вона вимушена звернутися до суду. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечує. Просить прізвище залишити шлюбне. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки. Єаяви про розгляд справи в його відсутність до суду не направив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено та доведено, що сторони з 20 вересня 1986 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району міста Миколаєва Миколаївської області, актовий запис № 1284. Від шлюбу мають повнолітніх дітей, проте через органи РАЦС шлюб не розірвали через відсутність згоди відповідача. Подружні стосунки між сторонами припинені 17 років тому, так як вони мають різні погляди на життя і сімю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, відповідач фактично створив нову сімю, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що мають істотне значення згідно ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.З ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-26 00:00:00

У травні 2012 року позивач звернувся в суд із позовною заявою, в якій просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою 22.10.2005р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 1425. Позивач зазначав, що вони з відповідачкою знаходяться у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок Софію, [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачкою. Шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2011 року та з цього часу вони проживають окремо. Відновлення подружніх стосунків, збереження сімї стало неможливо у звязку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, відсутності взаєморозуміння з різних питань сімейного життя, він перебуває в фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просив розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовільнити. Після надання строку для примирення позивач в судове засідання не зявився. Відповідач позовні вимоги визнала, на розірвання шлюбу згодна, підтвердила, що подружні відносини вони не відновили; просила залишити прізвище шлюбне. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.10.2005р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 1425. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх доньок Софію, [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно СТ.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їх неповнолітньої дитини. При цьому суд також враховує, що рішення сторін прийнято з усвідомленням його наслідків. Судом вживалися заходи щодо збереження шлюбу шляхом надання строку для примирення, проте подружні стосунки сторонами не були відновлені. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.З ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-26 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного обсягом оцінки доказів сторін, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину. На підставі\~\~ вищевикладеного\~\~ та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-26 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов"язаного з потребою\~ у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та\~ резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, про визнання громадянку [PERSON] недієздатною та встановлення над нею опіки. Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що [PERSON] , \~ \~ \~ \~ [INFO] є її мати, яка зареєстрована в [ADDRESS] та проживає за адресою: [ADDRESS] . За останніх декілька років психічний стан здоров`я її матері значно погіршився, а в листопаді 2011 року матері було поставлено діагноз «виражений психоорганічний синдром астенічного і психопатоподібного типу з наростаючим зниженням мнестико-інтелектуальних функцій». Через хворобу [PERSON] не може самостійно вести побутові справи, не може розуміти значення своїх дій і керуватися ними. З цих підстав заявниця звернулася до суду та просить визнати її недієздатною та встановити над нею опіку. В судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги. Представник зацікавленої особи відділу опіки та піклування Іллічівської міської ради Одеської області Троян О. В. в судове засідання не з`явився надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у разі підтвердження фактів викладених в заяві та при наявності відповідних результатів проведеної судової-психіатричної експертизи, орган опіки та піклування виконавчого комітету Іллічівської міської ради не буде заперечувати проти задоволення заявлених вимог(а.с.15) . Суд, заслухавши пояснення заявниці, \~ \~ \~ \~дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, заявниця [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.4). Відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного хворого психіатричного кабінету Іллічівської поліклініки на водному транспорті №001797, [PERSON] , [INFO] було поставлено діагноз «виражений психоорганічний синдром астенічного і психопатоподібного типу з наростаючим зниженням мнестико-інтелектуальних функцій», потребує в оформленні опіки(а.с.9). Згідно висновку акта № 63 Одеської обласної клінічної психіатричної лікарні №1 від 17 травня 2012 року, [PERSON] , [INFO] не страджає хронічним, стійким психічним розладом недоумством. Виявлені у [PERSON] психічні порушення у виді легкого зниження когнітивних функцій (увага, пам`ять) та емоціональної нестабільності не являється клінічним проявом будь-якого психічного захворювання або недоумства, а були обумовлені віковими змінами. В зв`язку з чим здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними(а.с.54-59). Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійке психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій керувати ними. Згідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка не вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з ти що вона у силу свого захворювання може розуміти значення своїх дій та керувати ними. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд: про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дітьми віку повноліття. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 08 червня 1996 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Мають дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. У теперішній час сімейно-шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. Вони не ведуть загального господарства та не мають спільного бюджету. З моменту припинення шлюбних відносин відповідач звільнив себе від виконання батьківських обов'язків, як щодо виховання дітей, так і щодо їх матеріального утримання, [PERSON] не надає у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, тому вона бажає, щоб з нього стягувались аліменти у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим звертається з даним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно ч.2 ст.158 ЦПК України рішення у справі можливо постановити у судовому засіданні без участі сторін. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 08 червня 1996 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАГС виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу та зроблено актовий запис № 548 /а.с.7/. Мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження /а.с.4,6/. Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї /а.с.5/. В заявленому позові позивачка стверджує, що матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно ст. 183 ч.1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати допомогу своїм синам до досягнення ними віку повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-27 00:00:00

У липні 2012 року позивач [PERSON] звернула в суд з позовом до Саранчуківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначила, що 1/4 частина будинковолодіння по вул. Лісничівка, 5, в с. Саранчуки Бережанського району Тернопільської області належала [PERSON], яка померла 02 січня 2003 року в с. Саранчуки Бережанського району. Відповідно до заповіту посвідченого 30 червня 2000 року секретарем Саранчуківської сільської ради Бережанського району за реєстровим № 12 заповіла все свої майно їй – [PERSON]. Спадщину вона прийняла, однак оформити її виявилося неможливим і їй було відмовлено в цьому, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім’я спадкодавця. Отримати такий документ після смерті спадкодавця в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. У судовому засіданні представник позивача – [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить визнати: за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/4 частку будинковолодіння в с. Саранчуки по вул. Лісничівка, 5, що належало [PERSON], яка померла 02 січня 2003 року в селі Саранчуки Бережанського району Тернопільської області. Представник відповідача в судове засідання не з’явився до суду надійшла заява в якій сільська рада позов визнає, просить розглядати справу у відсутності її представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить їй з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-27 00:00:00

05.12.2011р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Фермерського господарства «ДІМСОН», про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 26 лютого 2007р.. Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-27 00:00:00

12 березня 2012 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітньої доньки: [PERSON] [INFO], щомісячно в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Крім того в судовому засіданні позивачка суду пояснила, що у відповідача на момент розгляду даної справи є новонароджена дитина яка знаходиться на його утриманні. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява в якій від просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги позивачки визнає частково. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивачку, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до наданих документів позивальницею, вона сумісно (без реєстрування шлюбу) в період з лютого 1998 року по жовтень 2005 року проживала з відповідачем від якого народилась донька - [PERSON] [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач на протязі 2005-2012 років матеріальної допомоги не надає, вихованням дитини не займається, він здоровий, працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. ст. 180 -182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дитини і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд враховує його матеріальний і сімейний стан (наявність новонародженої дитини) і вважає за можливе стягнути аліменти по 1/5 частині з усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 214 гривень 60 копійок.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного сторонами 23 вересня 2006 року, під час якого у них 22.02.2007 року народилась донька [PERSON], мотивуючи свої вимоги щодо розірвання шлюбу несумісністю характерів подружжя та втратою нормальних стосунків, в зв”язку з чим сторони з травня 2012 року не підтримують подружніх відносин. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 24,110 СК України шлюб являється вільним союзом чоловіка та жінки і кожен із подружжя вправі ставити питання про його розірвання, якщо виниклі між подружжям відносини не задовольняють інтереси тієї чи іншої сторони. Між позивачко та відповідачем склалися відносини, які перешкоджають збереженню сім”ї, і сторони категорично настоюють на розлученні, не бажаючи поновлювати подружні відносини. При вказаних обставинах суд не бачить причин для відмови у задоволенні позовних вимог. З огляду на позицію позивачки, після розірвання шлюбу її прізвище слід залишити шлюбне “Лисенко”. На підставі викладеного,

Outcome: approved