Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-24 00:00:00

[PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, покликається на ту обставину, що 02.11.2009 року, близько 08 год 50 хв у м. Володимирі-Волинському, відповідачем [PERSON], який керував автомобілем марки «Шевроле Такума»(державний реєстраційний номер якого АС6969АН), було скоєно груповий наїзд на двох пішоходів, що переходили дорогу по пішоходному переході, який знаходиться по вул.Ковельській навпроти буд.6, під час їхнього руху у напрямку до [PERSON]. Внаслідок наїзду її мама позивач [PERSON], представником якої вона є, отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді важкої черепно-мозкової травми, лінійного зламу кісток склепіння черепа та основи черепа із забоєм та розможженням головного мозку, численними гематомами. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивач [PERSON] було дано інвалідність першої групи довічно, на порятунок її життя та лікування було витрачено значні суми коштів, частину яких відповідач добровільно відшкодовував, однак згодом припинив проводити відшкодування. Документально підтвердженими є витрати на лікування на суму 27 482,60 грн., з яких відповідачем відшкодовано 23400 грн., залишок невідшкодованої суми становить 4082 грн.60 коп. Крім цього, після пред»явлення позову, було заявлено додаткові вимоги про відшкодування ще 1526 грн.69 коп. витрати на лікування та оздоровлення позивача. Крім цього, внаслідок ДТП було пошкоджено та знищено одяг та речі позивача на загальну суму 2460 грн. Крім цього, заявила вимогу про відшкодування втраченого заробітку, оскільки матір працювала головним бухгалтером Володимир-Волинської ОДПІ, з розрахунку мінімальної заробітної плати у розмірі 744 грн., оскільки дохід матері був меншим від п»ятикратного розміру мінімальної заробітної плати і становив 1929 грн.20 коп., а тому просить стягнути з відповідача в її користь 133 920 грн. з розрахунку 5х744х36= 133 920 грн. Внаслідок ДТП, матері заподіяно і моральної шкоди, глибину якої важко визначити у грошовому еквіваленті, оскільки матір зазнала важких тілесних ушкоджень, стала інвалідом першої групи довічно, повністю змінився спосіб її життя. Розмір моральної шкоди, з урахуванням обґрунтування, викладеного у тексті позовної заяви, оцінює в 150 000 грн. Просить стягнути з відповідача в її користь 5609 грн. 29 коп. витрат на лікування, 2460 грн. 00 коп. вартості пошкодженого одягу, 133 920 грн.00 коп. втраченого заробітку, 150 000 грн. моральної шкоди та судові витрати. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали та просять його задовольнити повністю з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього витрат на лікування у розмірі 4082 грн.60 коп., заявлено у тексті позовної заяви, заперечив проти стягнення витрат, вказаних у заяві про збільшення позовних вимог у розмірі 1526 грн. 69 коп., не заперечує проти відшкодування вартості пошкодженого одягу та речей позивача у розмірі 2460 грн. проти стягнення втраченого заробітку та моральної шкоди заперечив з тих підстав, що ДТП сталась не з його вини. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів оглянутої судом кримінальної справи №13-215-09, порушеної 12.11.2009 року за фактом ДТП за ознаками ст.286 ч.2 КК України заступником начальника СВ Володимир-Волинського МВ УМВС України у Волинській області [PERSON], яка закрита 12.11.2012 року за відсутністю в діях водія [PERSON] складу злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України старшим слідчим СВ Володимир-Волинського МВ УМВС України у Волинській області [PERSON], 02.11.2009 року, близько 08 год 50 хв у м. Володимирі-Волинському, відповідачем [PERSON], який керував автомобілем марки «Шевроле Такума», державний реєстраційний номер якого АС6969АН, було скоєно груповий наїзд на двох пішоходів, що переходили дорогу по пішоходному переході, який знаходиться по вул.Ковельській навпроти буд.6, під час їхнього руху у напрямку до [PERSON]. Внаслідок наїзду позивач [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді важкої черепно-мозкової травми, лінійного зламу кісток склепіння черепа та основи черепа із забоєм та розможженням головного мозку, численними гематомами. Дана обставина відповідачем не заперечується. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями або бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст. 1187 ЦК України відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, несе особа, що володіє транспортним засобом. Оскільки на момент ДТП саме відповідач [PERSON] керував автомобілем марки «Шевроле Такума», державний реєстраційний номер якого АС6969АН, в результаті чого цим автомобілем було скоєно груповий наїзд на двох пішоходів, що переходили дорогу по пішоходному переході, який знаходиться по вул.Ковельській навпроти буд.6, під час їхнього руху у напрямку до [PERSON], внаслідок чого позивач [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді важкої черепно-мозкової травми, лінійного зламу кісток склепіння черепа та основи черепа із забоєм та розможженням головного мозку, численними гематомами, то саме на нього покладається обов»язок відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, яким є автомобіль [NUMBER]. Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Суд вважає, що до стягнення з відповідача підлягає різниця між документально підтвердженими витратами на лікування та оздоровлення позивача на суму 27482,60 грн. та розміром добровільно відшкодованих витрат в сумі 23400 грн., тобто невідшкодована сума витрат 4082 грн.60 коп., яка визнається відповідачем. Крім цього, після пред»явлення позову, було заявлено додаткові вимоги про відшкодування ще 1526 грн.69 коп. витрат на лікування та оздоровлення позивача, яка підтверджена лікарсько-консультативними заключеннями з рекомендаціями та викликами швидкої допомоги та фіскальними чеками про придбання лікарських засобів та медикаментів, а тому ця сума коштів також підлягає до стягнення з відповідача. Крім цього, внаслідок ДТП було пошкоджено та знищено одяг та речі позивача на загальну суму 2460 грн., ця обставина визнається відповідачем і він не заперечує проти стягнення цієї суми коштів, а тому суд в цій частині вимог задовольняє позов. У відповідності до ч.1 ст. 1197 ЦК України, якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від пятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. На момент заподіяння позивачу тяжких тілесних ушкоджень, Законом України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" № 1646-УІ від 20.10.2009 р. встановлено розмір мінімальної заробітної плати 744 грн. Як вбачається з довідки про розмір заробітку позивача, яка працювала головним бухгалтером Володимир-Волинської ОДПІ, її заробітна плата на 02.11.2009 року( на день ДТП) становила 2893 грн.80 коп., тобто є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а тому вимоги позивача про відшкодування втраченого заробітку, з розрахунку п»ятикратного розміру мінімальної заробітної плати у розмірі 744 грн. за період три роки, ґрунтуються на законі, доведені належними доказами і підлягають до задоволення. До стягнення підлягає сума втраченого заробітку позивача 133 920 грн. з розрахунку 5х744 грн. х 36 місяців = 133 920 грн. У відповідності до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Оскільки внаслідок даної ДТП джерелом підвищеної небезпеки, яким керував відповідач [PERSON], позивачу було завдано тілесних ушкоджень, внаслідок яких вона втратила працездатність, стала інвалідом першої групи довічно, повністю змінився спосіб її життя, суд вважає, що їй завдано значної моральної шкоди, яку з урахуванням ступеню вини відповідача, глибини страждань позивача, вимог розумності та справедливості, суд визначає у розмірі 10 000 грн. і в цій частині вимог задовольняє позов на цю суму. В задоволенні решти вимог суд відмовляє. Доводи відповідача про наявність на його утриманні неповнолітньої дитини та непрацюючої дружини, за наявності у нього постійного місця роботи та доходів, не дають суду підстав зменшити визначені суми відшкодування шкоди. Судові витрати суд покладає на відповідача відповідно до ст..88 ЦПК України, при цьому судовий збір, від сплати якого була звільнена позивач при пред»явленні позову, стягує в дохід держави, а документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 1900 грн., понесені позивачем стягує в її користь. На підставі ст.ст.22, 23, 1166, 1167, 1187, 1195, 1197 ЦК України,

Outcome: approved