Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-08 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Свій позов мотивувала тим, що 12.08.97 між нею, її чоловіком, [PERSON], з однієї сторони та [PERSON] Юрієвичем, з другої сторони, було укладено договір пожиттєвого утримання (надалі - Договір). Згідно даного Договору, вони передали у власність Відповідача квартиру за адресою [ADDRESS], а останній зобовязувався довічно утримувати [PERSON] та [PERSON], забезпечувати харчуванням, одягом, доглядати, надавати необхідну допомогу з правом довічного проживання в цій квартирі. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду і необхідної допомоги) була визначена в розмірі одного неоподаткованого мінімуму, що діє на час оплати. Свої зобовязання по Договору позивач з чоловіком виконали в повному обсязі, передавши у власність Відповідача вищезазначену квартиру. Станом на сьогоднішній день у вищезазначеній квартирі прописані Відповідач, його син - [PERSON], внуки - [PERSON], [PERSON]. Однак, [PERSON] своїх зобовязань по Договору належним чином не виконував та не виконує. Протягом дії договору пожиттєвого утримання Відповідач лише формально навідувався до позивача та її чоловіка, не надаючи при цьому належної допомоги по їх утриманню, що складається із забезпечення харчуванням, одягом, доглядом тощо. 26.11.03 помер [PERSON], однак організацією його похорон, у 80 - річному віці позивач займалася самостійно, жодних допомоги у звязку із його похованням [PERSON] не надавав, будь-якої участі у цьому не приймав. Допомогу у похованні [PERSON] позивачу надавали сторонні люди. Зазначила, що у квітні 2012 року їй виповнилось 90 років, вона є людиною досить похилого віку. Через свій вік вона не має можливості належним чином забезпечувати себе усім необхідним. Останні 10 років Відповідач не надає їй першої необхідної допомоги по купівлі продуктів, ліків, прибиранню квартири, не супроводжує її по вулиці до лікарень, магазинів, тощо, матеріально не забезпечує. Обумовлений в договорі розмір матеріального забезпечення на рівні 17 гривень не є достатнім для забезпечення її належного рівня життя. На виконання даного пункту договору Відповідач максимум раз в тиждень, а то і в 2 тижні, приносить позивачу по одній хлібині, жодної іншої допомоги не надає. Оплату за комунальні послуги позивач здійснює самостійно, незважаючи на те, що право власності на квартиру до Відповідача перейшло в момент укладення спірного Договору, і всі рахунки по оплаті комунальних платежів він переоформив на своє імя. Крім того, позивач самостійно забезпечує себе необхідними продуктами, ліками. Зазначила, що коли її стан здоровя був задовільним, вона своїми силами прибирала квартиру, виходила на вулицю до магазину, аптеки для купівля необхідних їй продуктів, ліків. У випадку, коли її самопочуття було поганим, допомогу у цьому вона отримувала від сусідів. Станом на сьогоднішній день, позивач не має можливості фактично здійснювати належний самостійний догляд за собою та утримувати себе. У звязку із тим, що позивач є одинокою, непрацездатною, похилого віку громадянкою, до неї приходить соціальний працівник, який надає їй послуги по соціальному обслуговуванні. Соціальний працівник, [PERSON], кожного тижня купляє та доставляє позивачу промислові та продовольчі товари, надає допомогу у прибиранні квартири, митті вікон, при потребі купляє ліки та вирішує її питання у державних установах Просить розірвати договір пожиттєвого утримання, укладеного між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 12 серпня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 359. Визнати за [PERSON] право власності на однокімнатну квартиру, загальною площею 32,7 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, проспект Волі, 52/63. Зобовязати Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Луцького MB УМВС України у Волинській області зняти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 19.04.06, [PERSON], [INFO] з реєстраційного обліку за адресою: м. Луцьк, проспект Волі, 52/63 Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав в ньому викладених та просили задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, суду пояснили, що [PERSON] належним чином виконував взяті на себе зобовязання відповідно до договору пожиттєвого утримання. Просили суд врахувати те, що договір довічного утримання був укладений з [PERSON] та [PERSON], [PERSON] претензій до [PERSON] з приводу неналежного виконання зобовязань відповідно до спірного договору не предявляв. Просили відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши думку учасників процесу, свідків, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ч.1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Судом встановлено, що 12.08.1997 між позивачем, її чоловіком, [PERSON], з однієї сторони та [PERSON] Юрієвичем, з другої сторони, було укладено договір пожиттєвого утримання (надалі - Договір). Згідно даного Договору, вони передали у власність Відповідача квартиру за адресою [ADDRESS], а останній зобовязувався довічно утримувати [PERSON] та [PERSON], забезпечувати харчуванням, одягом, доглядати, надавати необхідну допомогу з правом довічного проживання в цій квартирі. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду і необхідної допомоги) була визначена в розмірі одного неоподаткованого мінімуму, що діє на час оплати (а.с.30-32). На підставі договору по життєвого утримання [PERSON] 20.10.2004 року оформив право власності на квартиру [ADDRESS]. В вищезазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.48-50 зворотній бік). У силу вимог ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків за договором, незалежно від його вини. З аналізу даного положення Закону слідує, що законодавець закріпив, що договір довічного утримання підлягає розірванню не залежно від вини набувача у невиконанні чи неналежному виконанні зобовязань. З досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема, пояснень сторін та представників, показів свідків слідує, що в період з 12.08.1997 року по 2011 рік [PERSON] не в повній мірі виконував взяті на себе за договором по життєвого утримання зобовязання по догляду та утриманню [PERSON], а саме: не належно забезпечував позивача продуктами харчування та одягом, не надавав необхідної допомоги по догляду за квартирою, не допомагав належним медичним обслуговуванням, тощо. Не здійснював належного догляду за покійним [PERSON], який постійно потребував сторонньої допомоги. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що починаючи з 2011 року між сторонами погіршились стосунки, [PERSON] змушена була скористатись допомогою соціального працівника. Відповідач, не зважаючи на погіршення стану здоровя позивача, та її похилий вік не покращив догляд за нею З врахуванням вищевикладеного та беручи до уваги положень п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, суд приходить до висновку, що відповідач не належним чином, виконував взяті на себе зобовязання по утриманню [PERSON] та [PERSON] Таким чином, вимога позивач про розірвання договору пожиттєвого утримання та визнання права власності на квартиру за адресою [ADDRESS], зняття з реєстрації [PERSON] та членів його сімї з реєстрації у вищезазначеній квартирі підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлене рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача по 107,30 грн. судового збору за кожну позовну вимогу немайнового характеру. Також з відповідач слід стягнути на користь держави 1620,00 грн. судового збору за кожну вимогу майнового характеру.

Outcome: approved