Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-26 00:00:00

23 листопада 2006 року між позивачем [PERSON] спілкою «Аккорд» (далі по тексту КС «Аккорд») та відповідачем [PERSON], було укладено кредитний договір про надання йому кредиту в сумі 3000.00 грн., з кінцевим терміном повернення до 28.11.2011 року. Кредит був отриманий повністю позичальником в день підписання договору. Відповідач частково виконав умови договору, однак не виплатив позичальнику залишок суми кредиту внаслідок чого утворилася заборгованість по кредиту, що потягло за собою нарахування штрафних санкцій. А тому позивач просить суд стягнути з відповідача-боржника 1674.55 грн., заборгованості за кредитом, пені за порушення строків сплати кредиту в розмірі 1674.55 грн., а всього на загальну суму 3349.10 грн., та 214.60 грн., понесених витрат при зверненні до суду. Від представника КС «Аккорд», до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача на підставі доказів наданих до позовної заяви. Крім того подано заяву про збільшення позовних вимог та заяву щодо визнання поважності причин пропуску строку позовної давності, в яких просять суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності для звернення до суду та стягнення крім зазначених у позові сум, витрат понесених на опублікування оголошення у пресі в сумі 420 грн. Не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, день і місце розгляду справи через оголошення у пресі про, що свідчить опублікування оголошення в газеті «Урядовий курєр» від 18.04.2012 року про виклик до суду. Так відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, з якої слідує, що відповідач, місце проживання (перебування чи роботи) або місцезнаходження якого позивачеві невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності відповідача на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 23.11.2006 року між позивачем КС «Аккорд» та відповідачем [PERSON], було укладено кредитний договір № 1417 Жит, про надання йому споживчого кредиту в сумі 3000.00 грн. Кредит був отриманий повністю позичальником в день підписання договору. Відповідно до кредитного договору відповідач зобовязувався повертати кредит та відсотки у встановленому у договорі порядку до повного його виконання, відповідно до додатку № 1 рекомендованого графіку платежів, тобто до 23.11.2007 року (а.с.7), але покладені на боржника відповідно до умов договору обовязки виконав частково і в звязку з чим станом на 27.01.2012 року утворилась заборгованість по кредиту та неустойці на загальну суму 3349.10 грн. Дані правовідносини врегульовані наступними нормативно-правовими актами: так, відповідно до ст.526 ЦК України слідує, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Із статті ст.530 ЦК України слідує, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім цього ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання ). Правовими наслідками невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов є покладення на сторону правових наслідків, передбачених ст.611 ЦК України, зокрема сплату неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Разом з тим в ст.1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України з якої слідує, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. В даному випадку відповідач отримавши кредит не виконав повністю свого зобовязання по його поверненню та оплаті за користування кредитом, чим порушує право позивача на повернення отриманої позики від боржника та отримання оплати за надані послуги, що повинно бути стягнуто в судовому порядку. Вирішуючи питання відносно визнання причини пропущення позовної давності для звернення до суду із позовною заявою до відповідача поважними, суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності із поважних причин, оскільки на підтвердження пропуску строку позивачем надано до суду належних доказів (а.с.24-40). До стягнення також підлягають витрати понесені позивачем при сплаті витрат, повязаних з опублікуванням оголошення про виклик відповідача [PERSON], до суду в розміри 420 грн., (а.с.56). Виходячи з вище наведеного суд вважає, що відповідно до вимог ЦПК України на користь позивача повинно бути стягнуто з відповідача і 214.60 грн., судових витрат, витрачених позивачем при подачі позову до суду. На підставі наведеного та

Outcome: approved