Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-28 00:00:00

Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів виплаченої тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, мотивуючи тим, що 02.03.2006 року до УПСЗН Вінницької РДА за призначенням тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів звернулася [PERSON], оскільки вона не отримувала аліменти від батька своїх дітей, відповідача [PERSON], встановлених рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 23.09.2002 року. [PERSON] така допомога була призначена на шість місяців. Для призначення тимчасової допомоги, 18.09.2006 року [PERSON] повторно подавала до управління заяви та довідки з ВДВС Вінницького РУЮ про неотримання аліментів від відповідача на підставі яких їй і виплачувалася допомога. Так, за період з березня 2006 року по серпень 2011 року, за час перебування [PERSON] на обліку у позивача, як одержувача тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів вона отримала зазначену допомогу на загальну суму 28824 грн. 00 коп. Таким чином, кошти, виплачені [PERSON] у виді тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів в сумі 28824 грн. 00 коп. підлягають поверненню до державного бюджету батьком дитини відповідачем [PERSON] Добровільно повернути кошти відповідач відмовляється, а тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. В ході судового розгляду представником позивача [PERSON] було збільшено позовні вимоги, оскільки за період з вересня 2011 року по грудень 2011 року [PERSON] були виплачені державні кошти у вигляді тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів в сумі 2449 грн. 80 коп. Таким чином, загальна сума виплаченої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів становить 31273 грн. 80 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] Позивач, представник Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримала, мотивуючи обставинами, викладеними в позовній заяві та просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували щодо їх задоволення, посилаючись на їх безпідставність. Зокрема, відповідач [PERSON] пояснив, що після розлучення з [PERSON] він добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання дітей: купував їм одяг, взуття, канцелярські товари, про що у нього є відповідні чеки та квитанції, які він передавав державному виконавцю ВДВС Вінницького РУЮ, возив дітей на відпочинок у Карпати та на море. Вважає, що його колишня дружина [PERSON], написавши заяву до УПСЗН ВРДА, ввела їх в оману, оскільки він утримував дітей в такий спосіб. На його думку, стягувачка грошові кошти витрачала не на утримання дітей, а у своїх власних цілях, тому бачучи дітей неналежним чином одягненими та взутими, він вирішив особисто купувати їм речі та канцелярські товари. З приводу нецільового використання колишньою дружиною стягувачкою аліментів [PERSON] грошових коштів до органу опіки та піклування з цього приводу він не звертався. За даних обставин, відповідач вважає, що в такий спосіб він утримував дітей, а квитанції, чеки та накладні про придбання різних товарів, які ним надавалися державному виконавцю, є належним доказом сплати аліментів, тому просив в позові відмовити. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з квітня 2012 року вона працює державним виконавцем ВДВС Вінницького РУЮ. Так, згідно матеріалів виконавчого провадження, відповідачем було сплачено аліменти: в липні 2012 року 40 грн., в серпні 2012 року 40 грн., в вересні 2012 року 45 грн., станом на 12.10.2012 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 28693 грн. 20 коп. Посилання відповідача на те, що він купував дітям речі та канцелярські товари, а відповідні чеки приносив державному виконавцю, в провадженні якого перебувало виконавче провадження про стягнення аліментів з [PERSON], відповідно до Закону України Про виконавче провадження, не є належним доказом сплати ним аліментів на користь стягувача. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона являється колишньою дружиною відповідача та не отримувала аліментів від батька своїх дітей, а тому звернулася до УПСЗН Вінницької РДА з заявою про призначення тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Бували такі випадки, що відповідач погрожував їй, щоб вона відмовилася від аліментів, однак вона не погодилася. Не заперечує той факт, що відповідач дійсно купував одяг, взуття та канцелярські товари дітям, однак вважає це гуманітарною допомогою. Заслухавши пояснення сторін по справі, покази свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації підлягає до задоволення. Такого висновку суд дійшов з наступного. Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.09.2002 року з [PERSON] на користь [PERSON] /[PERSON]/ В.П. стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки Каріни, [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 17 крб. щомісячно, починаючи з 11.09.2002 року і до їх повноліття (а.с.6). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 29.06.2006 року змінено розмір аліментів за постановою Вінницького районного суду Вінницької області та з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки Каріни, [INFO] в твердій грошовій сумі по 140 грн. 40 коп. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 21.04.2006 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму даного віку кожної дитини (а.с.9 - 10). Згідно довідок ВДВС Вінницького РУЮ [PERSON] не отримує аліменти на утримання дітей з відповідача [PERSON] по причині ухилення останнього від їх сплати (а.с. 4, 8, 12, 14, 16, 18, 20, 22, 24, 26, 28, 29). На підставі заяв [PERSON] про призначення соціальної допомоги, останній за період з березня 2006 року по грудень 2011 року була виплачена тимчасова допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів на загальну суму 31273 грн. 80 коп. (а.с. 3, 7, 11, 13, 15, 17, 19, 21, 23, 25, 27, 87, 90, 91). Як вбачається з копій накладних та квитанцій, відповідачем [PERSON] купувалися продукти харчування канцелярські товари, одяг та взуття (а.с.47 49, 51 53, 65 69, 76 - 83 ). Крім того, відповідно до квитанції від 27.07.2011 року відповідачем [PERSON] за навчання сина [PERSON] на підготовчих курсах ІНДП сплачено 1002 грн. 00 коп. (а.с.50). Згідно квитанції ВД УДППЗ Укрпоштавід 24.11.2011 року, на ім`я [PERSON] переведено аліменти в сумі 45 грн. (а.с.70). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, даний обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідач [PERSON], як встановлено в судовому засіданні, надавав дітям допомогу шляхом придбання одягу, взуття та інших речей, необхідних для навчання дітей, однак, дана допомога не є достатньою для задоволення розумних потреб дітей, які постійно проживають з матір`ю, потребують щоденного харчування, виховання та утримання, що в свою чергу потребує грошових коштів. Сімейним Кодексом України визначено, що аліменти це платежі цільового призначення, тобто, це грошові кошти. З огляду на викладене, суд не бере до уваги твердження відповідача та посилання його на те, що купуючи дітям одяг, взуття та інші речі, він належним чином утримував дітей та фактично в такий спосіб сплачував аліменти, а колишній дружині [PERSON] безпідставно була надана тимчасова допомога з держбюджету. Відповідно до ст. 181 СК України, якщо батьки ухиляються від сплати аліментів, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Норма даної статті є проявом державної охорони дитинства. Утримання дитини це, насамперед, обов`язок батьків. Держава має субсидіарний, додатковий обов`язок щодо матеріального забезпечення дітей і виконує його у різний спосіб, одним із яких є призначення тимчасової матеріальної допомоги тим, мати, батько яких розшукуються або ухиляються від сплати аліментів або не мають можливості утримувати дитину. Згідно п. 12 постанови КМУ України № 189 від 22.02.2006 року Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до Державного бюджету. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] за період з березня 2006 року по грудень 2011 року не сплачував аліменти на утримання дітей, а фактично стягувач отримала їх за рахунок коштів держави на загальну суму 31273 грн. 80 коп., то за таких обставин суд вважає, що дані кошти підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави в особі Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються з суми судового збору 312 грн. 74 коп. На підставі зазначеного та

Outcome: approved