Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-14 00:00:00

В січні 2013 року позивач звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком»), просив стягнути з відповідача на свою користь спричинену моральну шкоду в сумі 160000 грн., а також в інтересах неповнолітнього [PERSON] в сумі 150000 грн. На підтвердження заявлених вимог позивачка вказала, що [INFO] року у 04 год. 50 хвил. на клітьовому руддворі ствола ш. «Нова» дільниці № 15 шахти імені «Гвардійська» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» під час виконання трудових обов'язків кріпильника внаслідок падіння в ствол загинув її чоловік та батько їх дитини - [PERSON]. Відповідно до матеріалів розслідування нещасного випадку, зокрема згідно підпункту 1 пункту 7, та пункту 9.1. акту форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом» № 5 від 18.05.2004 року та розділів 4. 6 Акту спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 18.05.2004 року основною причиною нещасного випадку був визнано факт перебування її чоловіка на робочому місці та виконання ним трудових обов,язків у сильній стадії алкогольного сп'яніння. Отже матеріалами розслідування встановлено вину роботодавця у смертельному нещасному випадку, а саме порушення ст.13 Закону України «Про охорону праці», ст.16- КЗпП України. Внаслідок смерті чоловіка їй та її неповнолітній дитині завдано моральної шкоди, яку просить стягнути з відповідача. Представник позивача, [PERSON] , в судовому засіданні підтримав вимоги позивача в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача, Каретна Є.В., в судовому засіданні позов не визнала, просили відмовити в задоволенні в повному обсязі. Заперечували наявність будь-якої моральної шкоди, вважали факт спричинення шкоди не доведеним. Зазначили, що [PERSON] був застрахованою особою і відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"(в редакції, що діяла на момент настання нещасного випадку) передбачено обов'язок Фонду в разі настання страхового випадку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, відповідні соціальні виплати. Крім того, відповідно до акту № 5 від 18.05.2004 р. про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, було встановлено, що потерпілий [PERSON] допустив порушення вимог законодавства про охорону праці. Інших винних осіб комісією з спеціального розслідування нещасного випадку не встановлено. Твердження позивачів у позовній заяві, що підприємство, його посадові особи винні у незабезпеченні потерпілим [PERSON] вимог з охорони праці базується лише на припущеннях, що є недопустимим в силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України. Будь-яких доказів в підтвердження цього позивачами не надано. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] працював на підприємстві відповідача кріпильником дільниці № 15. [INFO] року виконуючи свої трудові обов,язки на клітьовому руддворі ствола ш. «Нова» Дільниці № 15 шахти імені «Гвардійська» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» [PERSON] внаслідок падіння в ствол - загинув (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про шлюб, 26.08.1995 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та позивачкою [PERSON] (а.с.4); 05.12.201 року , від шлюбних відносин у [PERSON] та [PERSON] народився син- [PERSON] (а.с.6). З акту № 5 про нещасний випадок від 18.05.2004 року вбачається, що [PERSON] спустився до шахти в тверезому стані, а незадовго до настання смерті, відповідно до висновку судово-медичної експертизи, вжив велику кількість спиртних напоїв. [PERSON] при виконанні робіт в північній частині кліті перебував в алкогольному сп,янінні. За висновком науково-технічної експертизи технічний стан кліті та прийнята організація робіт забезпечують необхідну безпеку по спуску-підйому грузив кліттю з горизонту 552 м; порушено вимоги «Проекту організації робіт по спуску-підйому порожніх та завантажених вагонеток, доставці матеріалів та обладнання» в частині виконання виконавцями операцій по закриттю-відкриттю внутрішньо кліткових стопорів, знаходячись тільки на горизонті з південної сторони кліті. Пунктом 10 вказаного акту встановлено осіб, що допустили порушення законодавства про охорону праці, а саме: кріпильник дільниці № 15 шахти «Гвардійська» [PERSON] виконував роботи неогородженої частини кліті у стані алкогольного сп'яніння в порушення розділу «Організації робіт та заходів безпеки по спуску, виді людей і матеріалів на гор.392 і 552 м. шахти «Нова» «Проекту організації робіт по спуску-підйому порожніх та завантажених вагонеток, доставці матеріалів та обладнання»; п.4.2 «Положення про дисципліну працівників гірничих підприємств», п.2.1 «Правил внутрішнього трудового розпорядку ВАТ «КЗРК», ст.. 14 Закону України «Про охорону праці» (а.с.7-8). Аналогічні ж висновки щодо причин нещасного випадку та осіб, дії або бездіяльність яких спричинили нещасний випадок зі смертельними наслідками містяться в висновках комісії у Акті розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 18.05.2004 року. (а.с.10-11) Суд не погоджується з посиланням представника відповідача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на Фонд соціального страхування від нещасних випадків (далі - Фонд), оскільки вони не ґрунтуються на законі. Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту). Згідно із частиною першою статті 21 зазначеного Закону в разі настання страхового випадку, а таким на підставі ст. ст. 13 та 14 цього Закону є смерть застрахованого унаслідок професійного захворювання, Фонд зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, страхові виплати. Перелік грошових сум страхових виплат на відшкодування такої шкоди міститься в п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону. До грошових сум, які в разі смерті застрахованого працівника підлягають виплаті особам, що перебували на його утриманні, Законом віднесено одноразову допомогу, пенсію у зв'язку з втратою годувальника та відшкодування вартості пов'язаних з похованням ритуальних послуг (підп. "б", "д" п. 1; п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону). Виплата Фондом грошових сум на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю застрахованого унаслідок нещасного випадку на виробництві, членам його сім'ї зазначеним Законом не передбачена. При цьому, умови виникнення зобов'язання з відшкодування моральної шкоди викладені у ч.1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Частина 2 вказаної статті закріплює випадки відповідальності за завдану моральну шкоду незалежно від наявності вини особи, діями якої вона завдана, а саме: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладання адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно з частиною 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Таким чином, відповідачем доведено відсутність вини ПАТ «Кривбасзалізрудком» у заподіянні моральної шкоди позивачу, оскільки винних осіб та причини нещасного випадку встановлено належними та допустимим доказами по справі, а саме актами розслідування нещасного випадку від 18.05.2004 р. форми Н-5 та № 5 від 18.05.2004 р. про нещасний випадок на виробництві форми Н-1, якими встановлено провину лише чоловіка позивачки - [PERSON], будь-які інші особи в актах не вказані, акти ніким не оскаржено. Крім того, відсутні також підстави для покладання на ПАТ «Кривбасзалізрудком» відповідальності без вини. Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на порушення відповідачем вимог ст.13 Закону України «Про охорону праці» в частині нездійснення відповідачем постійного контролю за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці про що свідчить вживання алкоголю працівником [PERSON] на робочому місці. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Зі змісту актів Н-5 та Н-1 від 18.05.2004 р. та акту від 18.05.2004 р., вбачається, що висновком науково-технічної експертизи підтверджено, що технічний стан кліті та прийнята організація робіт забезпечують необхідну безпеку по спуску та підйому вантажів. Разом с тим, відповідно до ст.14 Закону України «Про охорону праці» працівник зобов'язаний: дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Аналогічні обов'язки працівника щодо виконання вимог нормативних актів про охорону праці передбачено також ст.159 КЗпП України. Таким чином, суд не знаходить будь-яких передбачених законом підстав для покладення відповідальності за завдану позивачу шкоду на ПАТ «Кривбасзалізрудком», оскільки судом не встановлено будь-яких протиправних дій (бездіяльності) відповідача, як не встановлено і причинного зв'язку між шкодою та діями (бездіяльністю) ПАТ «Кривбасзалізрудком», а також наявність вини підприємства у завданні такої шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed