Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-26 00:00:00

Золотоніське районне споживче товариство (далі по тексту РайСТ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї невідшкодованої нестачі товарно-матеріальних цінностей. При цьому в судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснила слідуюче. [PERSON] була прийнята на роботу до РайСТ на посаду завідуючої магазином № 77 ТПП в с. Шабельники, який знаходиться у господарському віданні РайСТ. 12 травня 2009 року з [PERSON] був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 16.06.2009 року по магазину № 77 ТПП проведена інвентаризація товарів і тари в зв'язку з крадіжкою невідомими особами товарів з магазину. Результат інвентаризації склав нестачу товарів на суму 944 грн.05 коп. Залишки по товарах на 16 червня 2009 року згідно інвентаризаційного опису складали 30.610 грн.61 коп. В послідуючому на підставі первинних документів на оприбуткування і вибуття товарів і тари по магазину по семиденках складались товаро-грошові звіти, по яких відображався рух товаро-матеріальних цінностей. Залишки товарів по облікових даних на день інвентаризації 11.02.2010року, яка проводилась в зв'язку з прийняттям в магазин продавця [PERSON], складали 64.537грн.30 коп.. З бригадою матеріально-відповідальних осіб 11 лютого 2010 року укладено Договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність. Фактичні залишки товарів по магазину № 77 згідно інвентаризаційного опису станом на 11.02.2010 року склали 56.904 грн.45 коп. Результат інвентаризації після нарахування і списання нормованих природних втрат в сумі 184 грн.63 коп. склав нестачу товарів на суму 7.448грн.22 коп. В зв'язку з допущенням нестачі правлінням Золотоніського РайСТ було прийнято тішення звільнити з роботи завмага [PERSON] Станом на 22 лютого 2010 року по магазину № 77 ТПП призначена передача товаро-матеріальних цінностей заново сформованій бригаді матеріально-відповідальних осіб. Залишки товарів по облікових даних на 22.02.2010 року склали 51.692грн.01 коп. Фактичні ж залишки товарів, як пояснила представник позивача, в магазині № 77 по інвентаризаційному опису станом на 22.02.2010 року склали 51.589грн.79 коп., тобто результат інвентаризації склав лишок товарів на суму 102грн.22 коп. Лишки виникли в зв'язку з помилкою, допущеною при внесенні в опис товарів станом на 11 лютого 2010року. Після закінчення інвентаризації, яка проводилась 11.02.2010року, проведеною контрольною перевіркою товарів встановлено, що в інвентаризаційний опис помилково не внесені товари (віники, 1 банка фарби, електроподовжувач) на загальну суму 102грн.25 коп. Таким чином, результат інвентаризації станом на 11 лютого 2009року склав нестачу товарів на суму 7.346 грн.00 коп. По допущеній нестачі частину збитків [PERSON] відшкодувала. Так, згідно прибуткового касового ордера № 1360 від 18 лютого 2010 року внесено [PERSON] в касу РайСТ 326грн.00 коп.. За письмовою згодою колишньої завідуючої маг. № 77 ТПП [PERSON] утримано із заробітної плати за лютий 2009 року 724грн.81 коп. Всього відшкодовано нею нестачі товарів на загальну суму 1.050грн.81 коп. Представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги і стягнути з [PERSON] суму заподіяного нею збитку в розмірі 14.485грн.98коп. виходячи з розрахунку збитку у подвійному розмірі за мінусом відшкодованої [PERSON] суми (1.050,81грн.). також представник позивача просить стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила суду слідуюче. Вона дійсно працювала завідуючою магазином № 77 в с. Шабельники. При проведенні інвентаризації після вчиненої невідомими крадіжки з магазину у неї було виявлено нестачу товарів. Проте інвентаризацію працівниками РайСТ було проведено з грубими помилками. Це було виявлено в ході проведення по факту нестачі досудового розслідування працівниками правоохоронних органів. В результаті проведення досудового слідства їй інкримінували нестачу товаро-матеріальних цінностей лише в сумі 946,4грн. Вказану суму збитків вона відшкодувала РайСТ в подвійному розмірі на загальну суму 1892,8грн. Тому вона не згідна з позовом, оскільки вважає, що він є помилковим і безпідставним. З приводу заподіяння нею збитків у результаті нестачі товаро-матеріальних цінностей мається постанова Золотоніського міськрайонного суду від 14 лютого 2012року, в якій вказано суму заподіяної нею шкоди та якою її звільнено від кримінальної відповідальності внаслідок акту амністії. Тому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін та представлені ними доводи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що за період роботи [PERSON] завідуючою магазином № 77 в с. Шабельники, який перебуває у господарському віданні Золотоніського РайСТ, з 16 червня 2009р. по 22 лютого 2010р., нею було вчинено злочин, передбачений ст.. 191 ч.1 КК України, тобто привласнення майна. В ході досудового слідства та суду встановлено, що [PERSON] здійснила привласнення товаро-матеріальних цінностей на загальну суму 946грн. 40коп. Відповідно до вказаного в матеріалах мається постанова Золотоніського міськрайонного суду від 14 лютого 2012року, по результатам розгляду вказаного злочину, яка вступила в законну силу. Відповідно до вимог ст.. 61 ч.4 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили є обовязковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненій вони цією особою. В даному випадку мається постанова суду від 14.02.12р., якою [PERSON] визнана винною у вчиненні привласненні товаро-матеріальних цінностей на суму 946,4грн. В судовому засіданні представник позивача підтвердила, що розмір збитків, який позивач просить стягнути з відповідача, стосується саме того періоду роботи [PERSON] на посаді завідуючої магазином № 77, який (строк) зазначений і у постанові суду. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними, оскільки мається судове рішення по кримінальній справі, яке вступило в закону силу, про те, що розмір збитків, завданий незаконними діями [PERSON], становить саме 946,4грн., а не іншу суму, яка вказана у позовних вимогах, тобто мається рішення відносно дій, що мали місце та відносно того, ким вони вчинені. Ця постанова є обовязковою для суду у даній справі. Посилання представника відповідача на те, що суд при розгляді кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] за ст.. 191 ч.1 КК України неправильно розглянув її та не визнав Золотоніське РайСТ цивільним позивачем, суд визнає некоректним на безпідставним, оскільки мається постанова суду, як набрала сили закону і яка є обовязковою для всіх і не може коментуватися. Таким чином суд приходить до висновку, що в даній справі обставини заподіяння позивачкою [PERSON] Золотоніському РайСТ збитків не підлягають доказуванню, оскільки вони вже доведені постановою Золотоніського міськрайонного суду від 14 лютого 2012 року, яка є обовязковою для суду. Тобто розмір збитків у сумі 14.485грн. 98коп., на відшкодуванні якого наполягає представник позивача, не знайшла свого ствердження в даному судовому засіданні, оскільки досудовим слідством та постановою суду встановлено розмір збитків, які заподіяла [PERSON] за час своєї роботи, лише в сумі 946,4грн., які підлягають відшкодуванню в подвійному розмірі. При цьому в судовому засіданні відповідач [PERSON] заявила, що на час розгляду даної справи в суді вона вже відшкодувала заподіяні нею збитки в подвійному розмірі, тобто сплатила всього 1895,48грн. Золотоніському РайСТ, про що мається відповідна довідка, видана Золотоніським РайСТ, в матеріалах справи і чого не заперечує представник позивача. Суд вважає, що позовні вимоги Золотоніського РайСТ не знайшли свого ствердження в судовому засіданні і вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю.

Outcome: dismissed