overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 09.06.2001 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, між ними почали виникати непорозуміння, сварки та конфлікти, а тому вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні почуття між ними відсутні, сімя фактично вже не існує, позивач вважає подальше збереження шлюбу недоцільним і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в суді позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечує. Згідно з п.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання відповідачем позову провадиться в порядку, передбаченому ст.174 цього Кодексу. За ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони з 09.06.2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про одруження, про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, наміру зберігати сімю позивач не має. З пояснень сторін встановлено, що майнові спори між ними відсутні, їхній син проживає з позивачкою, але відповідач приймає участь у його вихованні та матеріальному забезпеченні. Враховуючи те, що позивач не має взагалі наміру зберігати їхній шлюб, суд вважає за недоцільне надавати сторонам строк для примирення, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін. Отже, судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище-Куценко. На підставі ст.88 ЦПК України, ст.4 Декрету КМ України «Про державне мито» суд вважає за можливе стягнути з відповідача державне мито за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС в розмірі 17 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 38 245,07 грн., посилаючись на те, що 09 листопада 2006 року між ними і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-25017-091106. Згідно умов даного договору останньому було надано кредит в розмірі 24 990,00 грн. Проте відповідач свої зобов'язання не виконував і не сплачував строкові платежі. Згідно договору кредиту банк має право вимагати повернення кредитних ресурсів та неустойки. Просить суд стягнути з відповідача на рахунок ПАТ «Дельта Банк» заборгованість в розмірі 38 245,07 грн. та судові витрати. Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, в своїх поясненнях підтвердила обставини, які викладені в позовній заяві і просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляд справи, про що свідчать розписки в повідомленнях, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, із кредитного договору № 001-25017-091106 від 09 листопада 2006 року, вбачається, що відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 24 990,00 грн. зі сплатою відсотків. Судом в судовому засіданні встановлено, що заборгованість відповідача [PERSON] становить 38 245,07 грн., що складається із заборгованості по кредиту -19 079,51 грн., відсотки - 1 531,80 грн., комісія - 17 633,76 грн. Вказані розміри заборгованості виникли на підставі умов, передбачених кредитним договором і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами (а.с.5-36). Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє обґрунтування в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на домоволодіння, яке знаходиться в с.Лоп»янка, вул.Лісова,80 Рожнятівського району Івано-Франківської області. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що 25 січня 2012 року помер її брат, [PERSON]Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказане будинковолодіння. Вона є єдиним спадкоємцем за законом. Бажаючи скористатися своїм правом на спадкування за законом, вона звернулася в Першу Рожнятівську державну нотаріальну контору, однак нотаріус відмовив їй в оформленні спадщини, мотивуючи тим, що відсутній документ про право власності на будинковолодіння на спадкодавця. При таких обставинах, вона не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, змушена звернутися в суд за захистом своїх законних прав та інтересів. Сторони у судове засідання не з»явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, представник відповідача позов визнав у повному обємі, а позивачка підтримує. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.6) [PERSON], помер 25 січня 2011 року. Копіями свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження (а.с.7) підтверджено, що [PERSON], доводився рідним братом позивачки. Копіями довідок сільської ради (а.с.8.10) підтверджено, що [PERSON], був власником домоволодіння в с.Лоп»янка, вул.Лісова,80, дружини та дітей не мав, заповіту в сільській раді не складав. Постановою нотаріуса від 17 лютого 2012 року № 86/02-14 (а.с.5) підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці відмовлено, у звязку з відсутністю документа власності на спадкове домоволодіння. Отже судом встановлено, що [PERSON], на день смерті був власником будинковолодіння, яке знаходиться в с.Лоп»янка, вул.Лісова,80 Рожнятівського району Івано-Франківської області, позивачка звернулася в нотаріальну контору, з заявою про прийняття спадщини, таким чином прийняла спадщину після смерті брата, інших спадкоємців не має, а тому вона має право на спадщину. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1218, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 07.11.2005 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 149221 грн. терміном до 06.11.2012 року. У звязку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 15.09.2011 року утворилась заборгованість в сумі 52017, 02 грн., з них: заборгованість за кредитом в сумі 51857, 81 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 159, 21 грн, а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за даним кредитним договором та несплачених відсотків. Представник позивача надіслав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.26). Відповідач у судове засідання 05.04.2012 року не зявивився, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням (а.с. 25), про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено обставини, зазначені вище, що підтверджуються письмовими доказами по справі. Відповідно до статуту ПАТ КБ «Приватбанк» змінено назву ЗАТ КБ «Приватбанк». Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк» є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 13-14). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідач не виконав свої зобовязання за кредитним договором, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 15.11.2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. У звязку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 30.07.2011 року утворилась заборгованість в сумі 29756, 97 грн., з них: заборгованість за кредитом в сумі 14270, 52 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 12593, 26 грн., заборгованість по комісії 1000 грн., штраф (фіксована ставка) 500 грн., штраф (процентна ставка) 1393, 19 грн., а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за даним кредитним договором та несплачених відсотків. Представник позивача надіслав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання 05.04.2012 року не зявивився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено обставини, зазначені вище, що підтверджуються письмовими доказами по справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 651 п. 2 ЦК України, договір може бути змінено, або розірвано рішенням суду на вимогу однієї сторони у разі істотного порушення договору другою стороною. Відповідно до ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту та погашення відсотків є значним, суд, вважає за можливе відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити штраф (фіксована ставка) до 200 грн., штраф (процентна ставка) 100 грн. та задовольняє позов частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в обгрунтування якого вказав, що 26.10.2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. У звязку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 21.04.2011 року утворилась заборгованість в сумі 12\~868, 35 грн., з них: заборгованість за кредитом в сумі 5\~000 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 5\~579, 38 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 1200 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 588, 97 грн., а тому позивач звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за даним кредитним договором та несплачених відсотків. Представник позивача надав заяву, в який просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання 05.04.2012 року не зявився, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим рекомендованим повідомленням (а.с. 29) , про причини неявку суд не повідомив, заяву про розгляд справу у його відсутність суду не надав. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Судом встановлено обставини, викладені вище, що підтверджуються письмовими доказами по справі. ПАТ КБ «Приват банк» згідно статуту є правонаступником ЗАТ КБ «Приват банк» (а.с. 12-13). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Ст. 610 ЦК Ураїни передбачає, що порушення зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки розмір відсотків, комісії, пені є значними, суд, вважає за можливе відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити штраф (фіксована частина) до 100 грн., штраф (процентна складова) до 100 грн. та задовольняє позов частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому з урахуванням зменшення позовних вимог просив та зобовязати відповідачів повернути заборгованість за кредитом 19899, 15 доларів США, заборгованість за відсотками 247, 48 далари США, а всього 20146, 63 долари США, а в разі неможливості це зробити, стягнути в солідарному порядку з відповідачів еквівалент суми заборгованості у національній валюті. При цьому посилається на те, що 26.05.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 014/9092/74/133748, за яким останній отримав кредит в сумі 21315 доларів США строком на 168 місяці до 26.05.2022 року із сплатою 13 відсотків річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки. Умови кредитного договору відповідач [PERSON] не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає. За таких обставин позивач просить позов задовольнити. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує, уточнив та зменшив позовні вимоги і просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом 19899, 15 доларів США, заборгованість за відсотками 247, 48 долари США, а всього 20146, 63 долари США ( в гривневому еквіваленті 160967, 55 грн.). Відповідачі у судове засідання 05.04.2012 року не зявивились, хоча належним чином повідомлялись про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями (а.с. 38, 39), про поважні причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надали. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено обставини, викладені вище, що підтверджуються письмовими доказами. Відповідно до Статуту ПАТ «файзен банк Аваль» є правонаступником ВАТ «файзен банк Аваль» (а.с. 22). Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначений грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає оплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, \~а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач [PERSON] має відповідати перед позивачем як поручитель у відповідності до ст. 553-554 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

14.03.2012 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги мотивувала тим, що 25.03.1996 р. її син - [PERSON], придбав у відповідачів квартиру [ADDRESS], оформивши договір купівлі-продажу житла на Південній Товарній біржі. 28.08.2011 р. [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді вищезазначеної квартири. Однак на теперішній час позивачка не має можливості оформити свої спадкові права як спадкоємець померлого, оскільки договір купівлі-продажу зазначеної квартири не був посвідчений нотаріально. На даний час посвідчити договір нотаріально неможливо, оскільки покупець помер. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявились, повідомлялись судом належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник Південної Товарної біржі в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON], [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 07.10.1993 р. за № 2509/ф, зареєстрованого бюро технічної інвентаризації 16.11.1993 р. за № 17106. 25.03.1996 р. на Південній Товарній біржі був зареєстрований договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони. Претензій сторони один до одного після укладення договору не мали, всі умови договору купівлі-продажу дотримані. Відповідачі передали [PERSON] квартиру у власність, угода була зареєстрована в КП «ММБТІ». 28 серпня 2011 р. [PERSON] помер. У відповідності до Свідоцтва про народження [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO] На теперішній час вона не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки вищезазначений договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально. На підставі вищевикладеного, оцінюючи надані докази в сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. 220 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

До суду надійшла зазначена заява, обґрунтовуючи та підтримуючи яку заявниця та її представник просять встановити той факт, що [PERSON], яка померла 02.07.2003р., [PERSON] та [PERSON] являються однією особою. Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, але від них надійшла заява, в якій вони на позові наполягають та просять суд слухати справу за їх відсутності. Представник заінтересованої особи Вороньківської сільської ради Бориспільського району в судове засідання не зявився, але в своїй письмовій заяві заяву [PERSON] визнає та просить справу слухати за відсутності їх представника. Суд, дослідивши, оцінивши та проаналізувавши, в сукупності докази по справі, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, дійсно 02.07.2003р. померла [PERSON], яка була бабусею заявниці [PERSON]В.(а.с.6,8). Мати заявниці, [PERSON], померла 14.02.1990р.(а.с.7,9). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.09.11р. було встановлено факт, що [PERSON], яка померла 02.07.2003р. є рідною бабусею [PERSON]; а також визначено [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті бабусі [PERSON]А.(а.с.13-14). Однак при зверненні до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, було виявлено розбіжності в написанні імені спадкодавці [PERSON], а саме: у свідоцтві про одруження імя бабусі вказано „Полька, в свідоцтві про народження матері заявниці „Поля, а в свідоцтві про смерть „Пелагея. На даний час, свідоцтво про народження бабусі [PERSON] не збереглося. Відповідно до довідки Державного архіву Київської області від 16.02.2010р., в документах архівного фонду „Колекція книг реєстрації актів цивільного стану, метричних книг РАЦів Головного управління юстиції в Київській області, актовий запис про народження [PERSON] не вивлено, книга реєстрації актових записів про народження за 1923 рік по с.Вороньків Бориспільського р-ну не збереглась. Прізвище [PERSON] змінено на прізвище [PERSON] в результаті укладення шлюбу, актовий запис №23(а.с.10). Для прийняття спадщини та оформлення її належним чином заявниці потрібно встановити факт, що [PERSON], яка померла 02.07.2003р., [PERSON] та [PERSON] являються однією особою. Отже, даний факт підтверджений наявними матеріалами справи, тому слід встановити, що [PERSON], яка померла 02.07.2003р., [PERSON] та [PERSON] являються однією особою. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Крім того, заінтересованою особою Вороньківською сільською радою визнані позовні вимоги [PERSON] Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі наведеного,

Outcome: approved