Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-26 00:00:00

В березні 2012 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, якій в подальшому уточнила та остаточно просить суд розділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за нею право особистої приватної власності, а саме на: квартиру [ADDRESS]; житловий будинок №8 по вул. Шевченка в с. Таращанка, Новоград-Волинського району. Визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя квартиру [ADDRESS] та зобовязати сплатити відповідача їй кошти в сумі 50000 грн., які були вкладені нею в ремонт. Виділити відповідачу [PERSON], визнавши за ним право особистої приватної власності на автомобіль марки [PERSON] КРУЗЕР ПРАДО, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER] та квартиру [ADDRESS]. 10 квітня 2012 року в судовому засіданні до розгляду справи по суту ухвалою суду було обєднано зустрічний позов [PERSON], якій діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] в одне провадження з первісним позовом. В зустрічному позові представник просив розділити майно, що є спільною сумісною власністю, виділивши [PERSON] наступне майно: нежитлову будівлю, розташовану по вул. Боженка, 33 в с. Таращанка, Новоград-Волинського району; нежитлове адміністративне приміщення, розташоване по вул. Боженка, 1-б в с. Таращанка, Новоград-Волинського району; квартиру номер 125 по вул. Маршала Рибалко, 11 в м. Новограді-Волинському. Виділити [PERSON] відповідачці по зустрічному позову наступне майно: квартиру №12 по вул. Леваневського в м. Новограді-Волинському, земельну ділянку по вул. Ракетників, 18 в м. Новограді-Волинському та земельну ділянку по вул [PERSON], 33 в м. Новограді-Волинському. Свої позовні вимоги [PERSON] та представник [PERSON] обґрунтовують тим, що зазначене майно було придбане ними під час шлюбу, а тому є їх спільною сумісною власністю і повинно ділитись порівну. Крім того, в добровільному порядку зазначене майно вони розділити не можуть, а тому змушені звернутися до суду. Під час розгляду справи [PERSON] було запропоновано представнику відповідача сплатити [PERSON] грошову компенсацію за частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] та квартиру №82 по вул. Маршала Рибалко в м. Новограді-Волинському. В судовому [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити, а зустрічний позов визнала частково. Представник відповідача по первісному позову позов визнач частково, а зустрічний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Крім того, надав в судовому засіданні заяву [PERSON] про погодження на отримання від [PERSON] грошової компенсації за майно. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справ та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного. Встановлено, що згідно свідоцтва про укладання шлюбу [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.07.1983 року /а.с.4/. Згідно з розясненнями, що містяться в пп. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до чч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Також встановлено, що за час перебування у шлюбі відповідачем [PERSON] згідно договорів купівлі-продажу було придбано: квартиру [ADDRESS], будинок №8 по вул. Шевченка в с. Таращанка, Новоград-Волинського району та автомобіль марки [PERSON] КРУЗЕР ПРАДО, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Щодо [ADDRESS] то вона належить відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину /а.с.5-10, 26-27/. Позивачем [PERSON] під час шлюбу, згідно договорів купівлі-продажу та міни, було придбано: квартиру [ADDRESS], нежитлову будівлю по вул. Боженка, 33 в с. Таращанка Новоград-Волинського району, нежитлове приміщення, адмінбудівлі, що знаходиться по вул. Боженка, 1-б в с. Таращанка, Новоград-Волинського району, квартира [ADDRESS], земельна ділянка по вул. Ракетників, 18 в м. Новограді-Волинському, земельна ділянка по вул. Галицького Данила, 33 в м. Новограді-Волинському /а.с.36-57/. Згідно зі ст. 60 СК України (чинного з 1 січня 2004 року) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення закону було закріплено й у ст. 22 КпШС України, який діяв до 1 січня 2004 року, але був чинний на час набуття сторонами частини спірного майна /а.с.36,37/. Відповідно до положення частин четвертої та пятої статті 71 СК України, один із подружжя має право заявити вимогу про передачу йому у власність всього майна або частки у спільному майні другого із подружжя з присудженням тому грошової компенсації замість його частки за умови попереднього внесення ним на депозитний рахунок відповідної грошової суми. В судовому засіданні представник позивачки заявила вимогу про визнання саме за позивачкою [PERSON] права власності на квартиру №125 по вул. Маршала Рибалко в м. Новограді-Волинському та квартиру [ADDRESS] та порушила питання про присудження відповідачу [PERSON] грошової компенсації. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] надав суду заяву останнього, про погодження на отримання грошової компенсації за майно, заяви-розписки представника відповідача про отримання грошової компенсації та квитанцію про внесення на депозитний рахунок грошової суми, які долучені до матеріалів справи, на загальну суму 265684,28 грн.. Таким чином, враховуючи, що сторони між собою погодили частково поділ майна, а саме щодо: квартири №№82, 125 по вул. Маршала Рибалко, 11 в м. Новограді-Волинському та квартири [ADDRESS], автомобіля марки [PERSON] КРУЗЕР ПРАДО, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], земельної ділянки по вул. Ракетників, 18 в м. Новограді-Волинському та земельної ділянка по вул [PERSON], 33 в м. Новограді-Волинському, житлового будинку №8 по вул. Шевченка в с. Таращанка, Новоград-Волинського району, суд приходить до висновку: 1) про виділення позивачці [PERSON] та визнання за нею право особистої приватної власності на наступне майно: : квартиру №№82, 125 по вул. Маршала Рибалко, 11 в м. Новограді-Волинському, квартиру [ADDRESS], земельну ділянку по вул. Ракетників, 18 в м. Новограді-Волинському та земельну ділянку по вул [PERSON], 33 в м. Новограді-Волинському; 2) про виділ відповідачу [PERSON] та визнання за ним права особистої власності на автомобіль марки [PERSON] КРУЗЕР ПРАДО, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], житловий будинок №8 по вул. Шевченка в с. Таращанка, Новоград-Волинського району та присуджує йому з [PERSON] грошову компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно в сумі 265684,28 грн.. Що стосується позовних вимог про визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю то в цій частині первісна позовна заява задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Встановлено, що [ADDRESS] була придбане відповідачем внаслідок спадкування, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину /а.с.26-28/. Згідно ст. 57 Сімейного кодексу України (ст. 24 КпШС України) особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі дарування або в порядку спадкування. Відповідно до ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що такі правові наслідки можуть наставати лише у разі істотного збільшення роздільного майна у своїй цінності \~за час шлюбу за рахунок трудових чи грошових затрат обох з подружжя або затрат того \~з подружжя, який не є його власником. В порушення фундаментальних приписів процесуального закону, а саме ст.ст. 10, 60 ЦПК України, позивачка, не надала допустимих, змістовних та достовірних доказів на підтвердження своєї позиції щодо несення нею трудових чи грошових затрат та, що майно істотно збільшилось у своїй вартості та не змогла довести обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що [ADDRESS] є особистою приватною власністю [PERSON], а тому поділу не підлягає. Щодо зустрічних позовних вимог про поділ нежитлової будівлі, розташованої по вул. Боженка, 33 в с. Таращанка, Новоград-Волинського району та нежитлового адміністративного приміщення, розташованого по вул. Боженка, 1-б в с. Таращанка, Новоград-Волинського району то вони також до задоволення не підлягають виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON], являючись фізичною-особою підприємцем (свідоцтво серії В00 №766293 від 18.11.2004 р.) придбала вищезазначені нежитлові будівлі /а.с.38-43/. Як розяснив п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», відповідно до яких майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності. Отже, суд приходить до висновку, що зазначені нежитлові будівлі є власністю позивачки [PERSON], а відповідач [PERSON] має лише право на отримання частки доходів отриманих позивачкою при використанні цих будівель. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення як первісного позову так і зустрічного позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial