Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-17 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до [PERSON] про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини [PERSON], 08.04.2004 р. без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 2002 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилась дочка [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося через несхожість характерів та виношення до сімейного життя, починаючи з 2008 року подружні стосунки сторони не підтримують, живуть окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Шлюб був розірваний 11.06.2008 року. Відповідач починаючи з 2008 року про дитину не піклується, ніякої участі у її вихованні не приймає, матеріально не забезпечує, з дитиною не бачиться і не спілкується вже тривалий час. На протязі тривалого часу з незрозумілих причин, відповідач не надає дозвіл на виїзд дитини за межі України для її оздоровлення та відпочинку. Свою відмову він нічим не мотивував та не обґрунтовував. У звязку з чим позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просить суд надати дозвіл на тимчасові неодноразові поїздки за межі України малолітньої [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON], [INFO] до досягнення повноліття дитини. Надати дозвіл [PERSON] на виготовлення закордонного паспорту, отримання відповідних віз та дозволів в консульських та інших дипломатичних установах та перетину державного кордону України без згоди та супровіду батька [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляду справи за її відсутність, позов просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, справу просив розглядати за його відсутністю. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було зареєстровано 20.07.2002 р. Від даного шлюбу сторони мають дитину дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво 1-ВЛ № 275402, яке видане 16.04.2004 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 067818 виданого Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 343 від 11.06.2008 р. (а.с.6). Згідно п.3 ч.3\~ ст.313 Цивільного кодексу України\~ фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків та в їхньому супроводі. У відповідності до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених\~ постановою КМУ від 27.01.1995 року №57\~ (в редакції\~ постанови КМУ від 25.08.2010 року №724) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі. Пунктом 4 даних правил встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків, здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Частина 7 \~ ст. 7 Сімейного кодексу України\~ встановлює, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. В силу положень ст. ст.\~ 150,\~ 155 Сімейного кодексу України\~ батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані поважати дитину, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, здійснення батьками своїх прав має ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Задовольняючи позовні вимоги щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька суд виходить з того, що виїзд неповнолітньої [PERSON] за кордон відповідає її інтересам, за своєю метою має сприяти оздоровленню та загальному розвитку дитини, відсутність згоди відповідача в розрізі даних правовідносин порушує її права та інтереси. Відповідно\~ ст.150 Сімейного кодексу України\~ на батьків покладено обов'язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, своєї Батьківщини, також покладено обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно вимог\~ ст.152 Сімейного кодексу України\~ право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. На підставі вимог до \~ ст.155 Сімейного кодексу України\~ здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з ч.2\~ ст.4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України\~ за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно\~ ст.8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині надання дозволу [PERSON], [INFO] на виготовлення закордонного паспорту, отримання відповідних віз та дозволів в консульських та інших дипломатичних установах для виїзду за межі України для відпочинку та оздоровлення строком до досягнення нею 18 річного віку не підлягають задволенню, оскільки частиною 2 ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України від 21.01.1994р. встановлено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або\~ \~ законних представників\~ \~ батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності\~ \~ згоди\~ \~ одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон\~ \~ може\~ \~ бути\~ \~ дозволено\~ \~ на\~ \~ підставі рішення суду. . На підставі викладеного,

Outcome: partial