Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк", звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №K2Н0RХ23360145 від 24 липня 2006 року, в сумі 3087,26 грн., яка включає: заборгованість за кредитом в сумі - 3087,26 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі - 14787,97 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі - 592, 80 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі - 19981,29 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг.; штраф (фіксована ставка) в сумі - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) в сумі - 1922,47 грн., мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог. Представник позивача Стадніков Д.В. в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресою, вказаною у позовній заяві, яка підтверджується даними Адресного бюро, про причини неявки відповідач суд не повідомила, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористалась. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 24 липня 2006 року між Закритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" (правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк") та [PERSON] було укладено Кредитний договір №K2Н0RХ23360145, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 3 087,26 грн., на строк 12 місяців, з 24.07.2006 року по 24.07.2007 року включно, 1,00 % на місяць. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку, щомісяця в період сплати, за який приймається період з " 16" по " 20" число кожного місяця, Позичальник повинен надавати банку грошові кошти у сумі 323,94 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відмотками, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно Умов. Призначення платежу відповідно до умов Кредитного договору №K2Н0RХ23360145 - перерахування коштів згідно договору купівлі-продажу №ФЧ-1717 від 24.07.2006 р. у т.ч. ПДВ 467,77 грн. (а.с. 7) Відповідно до п. 3.3.1 Умов надання кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), в односторонньому порядку банк має право збільшити розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні. Відповідно до п. 3.2.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), позичальник зобов'язується сплатити відсотки за користування Кредитом відповідно до Заяви та п.п. 4.1.,4.2 даних Умов та Тарифів. Повну сплату відсотків за користування Кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення Кредиту. Як передбачено п. 3.2.4. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), позичальник зобов'язується сплатити Банку винагороду у строки та розміри згідно Тарифів, Заяви та даних Умов (а.с. 9). Згідно п. 3.2.7. даних Умов, позичальник зобов'язується погасити заборгованість по Кредиту в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування Кредитом відсотки, винагороду й неустойку (штраф, пеню), не пізніше дати, зазначеної в повідомленні Банку, передбаченого п.п. 3.3.1., 3.3.2., 3.3.3. даних Умов. Відповідно до п. 3.2.9. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), позичальник зобов'язується повністю повернути Кредит до дати, зазначеної в Заяві. При непогашенні Кредиту в строки, зазначені в Заяві, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми Кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченої сумі Кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п. 4.2 цих Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Відповідно до п. 5.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % від суми прострочення заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Як встановлено в пункті 5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), передбачає, що при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" посилається на порушення відповідачем, протягом дії кредитного договору, зобов'язань щодо проведення щомісячної оплати тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, у відповідності до графіку платежів, у зв'язку з чим станом на 13 лютого 2013 року утворилася заборгованість за Кредитним договором №K2Н0RХ23360145 від 24 липня 2006 року на загальну суму - 40871,79 грн., яка включає: заборгованість за кредитом в сумі - 3087,26 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі - 592, 80 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі - 19981,29 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг.: штраф (фіксована ставка) в сумі - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) в сумі - 1922,47 грн. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. За загальним правилом (ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 258 Цивільного кодексу України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом (ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, у тому разі, коли на момент звернення з позовом виконання зобов'язання було прострочено понад один рік, стягнення неустойки (штрафу, пені) за минулий час обмежується одним роком перед зверненням зацікавленої особи до суду, якщо не будуть визнанні поважними причини пропуску даного строку. Як передбачено у п.7 ч.13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", Кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Крім того, як роз'яснено у пункті 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі №1-26/2011 року "за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг)", встановлено, що в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N 1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" пред'явило вимоги до [PERSON] про заборгованості за Кредитним договором №K2Н0RХ23360145 від 24 липня 2006 на загальну суму 20 890 грн. 50 коп. поза межами загальних строків позовної давності, враховуючи, що початок перебігу строку позовної давності починається у позивача з моменту невиконання зобов'язань по кредитному договору, в даному випадку строк виконання зобов'язань за кредитним договором настав 24 липня 2007 року, в той час з позовом до суду позивач звернувся лише 07 березня 2013 року, що підтверджується датою реєстрації позовної заяви, канцелярією суду, що дає підстави суду відмовити у задоволенні позову, у зв'язку зі спливом позовної давності. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до положень ст.266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Зважаючи на те, що судом встановлено, що позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором пред'явлено поза межами загальних строків позовної давності, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову, як це передбачено ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, в той же зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчаснє виконання зобов'язань за договором в сумі - 19 981,29 грн., яка нарахована позивачем за період з 24.07.2006 року по 21.12.2006 року виходячи з розміру - 0,15 % в сумі - 378,61 грн.; в період з 16.01.2007 року по 25.07.2008 року виходячи з розміру - 0,15 % в сумі - 1918,39 грн., станом на 31.08.2009 року виходячи з розміру - 0,15 % в сумі - 7946,13 грн.; станом на 21.12.2010 року виходячи з розміру - 0,02 % в сумі - 17282,05 грн.; станом на 28.03.2012 року виходячи з розміру 0,02 % в сумі - 19 040,83 грн., а також станом на 13.02.2013 року виходячи з розміру - 0,02 % в сумі - 20239,77 грн., враховуючи той факт, що строк виконання зобов'язань за Кредитним договором настав 24 липня 2007 року, а позов подано до суду позивачем 07 березня 2013 року. З огляду на викладене, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, як це передбачено ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межа даного спору судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed