Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-30 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про поділ спірного житлового будинку № 19 по вул. Чапаєва. в м. Бровари та виділити [PERSON] 207/600 частин житлового будинку та 1Л частину надвірних будівель та споруд, [PERSON] 207/600 частин житлового будинку та 1Л частину надвірних будівель. [PERSON] 31/100 частин житлового будинку, а також визначити порядок користування земельною ділянкою 748 кв.м., що знаходиться за адресою м. Бровари. вул. Чапаєва, 19. Свій позов обґрунтовують тим, що кожному з них на праві власності належить вищевказана частка в будинку та відповідно надвірних будівель: вбиральня - В, гараж - Г, вбиральня - Д, колодязь - К, огорожа - N. по вул. Чапаєва, 19 в м. Броварах. Житловий будинок та надвірні будівлі знаходяться на земельні ділянці площею 748 кв.м., що перебувала в користуванні [PERSON]. У добровільному порядку вони не можуть вирішити питання щодо розподілу житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою, тому звернулися до суду. Позивачі та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю просили провести розподіл житлового будинку та земельної ділянки по першому варіанту висновку будівельно-технічної експертизи від 24 квітня 2012 року № 3 - 14. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. Представник третьої особи Броварської міської ради в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд вислухавши сторони, та представника позивачів, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, не може прийняти визнання позову відповідачем виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У частині другій статті 16 ЦК України зазначені способи захисту цивільних прав та інтересів. У разі порушення цивільного права у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення, тобто особа має право обирати той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно п.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання майна. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється власниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, шо є їхньою спільною частковою власністю, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації, якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обовязковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. У відповідності до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Право на виділ частки з майна підтверджує право наявність у кожного із співвласників всієї повноти повноважень, щодо володіння, користування та розпорядження часткою. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" від 04.10.1991 року №7 (з наступними змінами) при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи із змісту ст. 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Судом на підставі наданої копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 березня 2010 року виданого державним нотаріусом Броварської міської нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-655, свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 лютого 2011 року виданого державним нотаріусом Броварської міської нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-398, свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 березня 2010 року виданого державним нотаріусом Броварської міської нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-656, свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 лютого 2011 року виданого державним нотаріусом Броварської міської нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1- 399, витягу про державну реєстрацію прав від 21 квітня 2011 року виданого Комунальним підприємством Броварської міської ради "Броварське бюро технічної інвентаризації", технічного паспорту на житловий будинок за № 19 по вул. Чапаева, в м. Броварах встановлено, що за [PERSON] зареєстровано на праві спільної часткової власності 69/600 частка домоволодіння, за [PERSON] 69/600 частки, а за [PERSON] 31/100 частки, що знаходиться за адресою м. Бровари. вул. Чапаєва, 19. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом виданих спадкоємцям померлого [PERSON], житловий будинок та надвірні будівлі та споруди належали померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори 11 вересня 1985 року за реєстровим номером № 2-2435, зареєстрованого Комунальним підприємством Броварської міської ради "Броварське бюро технічної інвентаризації в книзі: 21, номер запису: 4750. Згідно ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 січня 2012 року була призначена будівельно-технічна експертиза, та наданий до суду висновок будівельно-технічної експертизи від 24 квітня 2012 року за № 3-14. Сторони погодили провести поділ житлового будинку та надвірних будівель та споруд, а також земельної ділянки по І варіанту висновку будівельно-технічної експертизи від 24 квітня 2012 року №3-14. Враховуючи пояснення сторін та можливий варіант поділу будинку та надвірних будівель, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про поділ за 1 варіантом висновку будівельно - технічної експертизи згідно додатку № 1 -а. Аналізуючи зібрані письмові докази по справі щодо визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками житлового будинку відповідно до належних їм часток в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Відповідно ст. 120 Земельного Кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно ст. 377 ЦК України до особа, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни його цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно до ч. 2, 3, 4 ст. 89 ЗК України у спільній сумісній власності перебувають зе мельні ділянки: в) співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Відповідно до ч. 5 ст. 89 ЗК України, поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підтвердження своїх вимог в цій частині позивачі надали до суду рішення № 262 виконкому Броварської міської ради депутатів трудящих від 29 травня 1972 року, та Рішенням № 316 виконкому Броварської міської ради депутатів трудящих від 07 травня 1973 року "Про оформлення технічної документації на перебудову житлового будинку", а саме на підставі рішення № 262 виконкому Броварської міської ради депутатів трудящих від 29 травня 1972 року "Про закріплення земельної ділянки по вул. Чапаєва, 11 за [PERSON] закріплено земельну ділянку площею 700 кв.м. по вул. Чапаєва. 11, що раніше належала [PERSON]; рішенням № 316 виконкому Броварської міської ради депутатів трудящих від 07 травня 1973 року "Про оформлення технічної документації на перебудову житлового будинку [PERSON]" дозволено оформити технічну документацію на перебудову власного житлового будинку по вул. Чапаєва. 11 в м. Броварах. Будь-яких інших письмових доказів про те, що спадкодавцю [PERSON] належить на праві користування земельна ділянка площею більшою ніж це зазначено у рішенні Броварської міської ради депутатів трудящих від 29 травня 1972 року (700 кв.м.), а також кадастровий план земельної ділянки, акт відведення, погодження та встановлення межових знаків на місцевості суду не надано. Крім того висновок суду не може в даному разі ґрунтуватись на припущеннях, оскільки позивачі стверджують та просять визначити порядок користування земельною ділянкою 748 кв.м., експерт у висновку досліджує земельну ділянку площею 814 кв.м., а за спадкодавцем [PERSON] закріплялась земельна ділянка площею 700 кв.м. Таким чином суд вважає позовні вимоги в частині визначення порядку користування земельної ділянкою між співвласниками будинку необґрунтованими, не доведеними, не підтверджені доказами, такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально пі утверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачами був сплачений судовий збір [PERSON] в розмірі 486 грн. 50 коп., витрати за проведення експертизи згідно прибудкового касового ордеру № 1 від 13 січня 2012 року в розмірі 3000 грн., а також [PERSON] судовий збір в розмірі 486 грн. 50 коп., витрати за проведення експертизи стягнути згідно прибудкового касового ордеру № 1 від 13 січня 2012 року в розмірі 3000 грн.. які позивачі просили стягнути з відповідача. Зазначені вимоги згідно з вищезазначеною нормою закону підлягають задоволенню.

Outcome: partial