Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах з 22.09.2003 року, наказом МКП «Херсонелектротранс» №109-Л від 23.07.2012 р. звільнений за систематичне порушення трудової дисципліни згідно ст. 40 п.3 КЗпП України. Підставами для звільнення послугувало оголошення догани наказом від 18.07.2012 року за грубе порушення Посадової інструкції водія тролейбусу та Правил експлуатації трамвая та тролейбуса, за результатами вчинення іншого порушення дисципліни – реалізацію проїзних квитків під час роботи на маршруті 09.07.2012 року без підписання договору про повну матеріальну відповідальність – позивача було звільнено. [PERSON] вважає наказ про своє звільнення незаконним, оскільки він виданий 23.07.2012 р., дата звільнення в ньому зазначена 22.07.2012 року, а підстава для звільнення є рапорт начальника служби експлуатації [PERSON] та витяг з протоколу засідання профкому №33 від 23.07.2012 р., тобто на момент звільнення дозвіл профкому отриманий не був. Позивач просить суд визнати наказ МКП «Херсонелектротранс» №109-Л від 23.07.2012 р. про звільнення [PERSON] з роботи незаконним та скасувати його, поновити його на роботі згідно посади водія 1-го класу з моменту незаконного звільнення та стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 23.07.2012 р. по день поновлення на роботі, стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення, а також витребувати у відповідача копії наказів про звільнення та оголошення догани. Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги уточнили та просили визнати наказ МКП «Херсонелектротранс» №109-Л від 23.07.2012 р. в частині звільнення [PERSON] з займаної посади незаконним, поновити позивача на посаді водія 1-го класу МКП «Херсонелектротранс», стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток у сумі 10590,19 грн. за час вимушеного прогулу. Представник відповідача за довіреністю у судовому засіданні позов не визнав повністю, вважає звільнення законним. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідків, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що позивач працював у відповідача згідно трудової книжки з 22.09.2003 року. Наказом МКП «Херсонелектротранс» від 18.07.2012 р. №220 водію тролейбуса 1-го класу служби експлуатації [PERSON] за невиконання та грубе порушення Посадової інструкції водія тролейбусу та Правил експлуатації трамвая та тролейбуса, які призвели до пошкодження тягового двигуна 07.07.2012 р., оголошено догану. Згідно подання в.о. директора підприємства МКП «Херсонелектротранс» [PERSON] голові профсоюзного комітету про надання згоди на звільнення водія тролейбуса 1-го класу служби експлуатації [PERSON] за систематичне порушення, не виконання без поважних причин трудових обов’язків згідно ст.40 п.3 КЗпП України, 09.07.2012 р. позивач займався реалізацією проїзних квитків під час роботи на маршруті без підписання договору про повну матеріальну відповідальність. В пояснювальній записці [PERSON] цей факт підтвердив. Наказом МКП «Херсонелектротранс» від 23.07.2012 р. №109-Л [PERSON], водія тролейбуса 1-го класу служби експлуатації звільнено за систематичне порушення трудової дисципліни згідно ст. 40 п.3 КЗпП України, за згодою профкому, з 22.07.2012 року. Підстава: рапорт начальника служби експлуатації [PERSON] та витяг з протоколу засідання профкому №33 від 23.07.2012 р. З наказом позивач ознайомлений, про що свідчить його підпис на документі. В наказі відповідача №138-Л від 03.09.2012 р. у зв’язку з виявленою технічною помилкою внесені зміни до наказу від 23.07.2012 р. №109-Л в п.2 розд. 5 – дату звільнення [PERSON] прийнято вважати недійсною. Звільнено [PERSON] з 23.07.2012 р. Згідно листа МКП «Херсонелектротранс» №9-658 від 03.09.2012 р. [PERSON] було запропоновано з’явитися до відділу кадрів відповідача для виправлення технічної помилки в трудовій книжці. Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення; Згідно вимог ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Згідно акту перевірки додержання суб’єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов’язкове державне соціальне страхування суб’єкта МКП «Херсонелектротранс»(перевірка здійснювалась на підставі наказу від 27.08.2012 р. Територіальною державною інспекцією з питань праці у Херсонській області) виявлено порушення трудового законодавства – розірвання трудового договору з [PERSON] на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України проводилось без попередньої згоди профспілкового органу. Так, згідно наказу МКП «Херсонелектротранс» від 23.07.2012 р. №109-Л [PERSON] було звільнено з 22.07.2012 р., а згода профспілкового органу на звільнення даного працівника була надана з 23.07.12 р. Цей факт підтверджується показами свідка [PERSON], начальник відділу кадрів відповідача, яка в судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] було звільнено 22.07.2012 р., але, оскільки це була неділя, наказ видали і дозвіл профкому отримали 23.07.2012р. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що вона є заступником профсоюзного комітету, але, в зв’язку з відсутністю голови, виконувала його обов’язки на засіданні, яке відбулося 23.07.2012 року, також підтвердила, що позивач був присутній при вирішенні питання про надання згоди на його звільнення. Виявлене порушення процедури звільнення автоматично не призводить до поновлення на роботі, так як суд сам вправі в порядку ч.9 ст.43 КЗпП України запитати у профкомі згоду на звільнення в разі, якщо звільнення відбулося без такої згоди. Однак, суд не вбачає системності невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Як стверджує представник відповідача 09.07.2012 р. позивач вдруге порушив дисципліну після застосування заходів дисциплінарного впливу, що виразилося в реалізації ним проїзних квитків під час роботи на маршруті без підписання договору про повну матеріальну відповідальність. Посада водія тролейбусу, робота якого згідно посадової інструкції не пов’язана із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей, не входить до Переліку посад і робіт, затвердженого постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питань, Секретаріату Всесоюзної Центральної ради Професійних спілок від 28 грудня 1977 року №447/24 з якими підприємство, установа, організація можуть укладати письмові договори про повну матеріальну відповідальність. Оскільки своїм наказом відповідач дозволив продаж проїзних квитків водіями тролейбусів і це представник відповідача підтвердив в судовому засіданні, а підписання з даною категорією працівників договору про повну матеріальну відповідальність не має юридичної сили, суд дійшов висновку, що реалізація квитків позивачем не була порушенням трудового договору або правил внутрішнього трудового розпорядку. Враховуючи вищезазначене у суду є всі підстави для визнання наказу МКП «Херсонелектротранс» №109-Л від 23.07.2012 р. в частині звільнення [PERSON] з займаної посади незаконним та поновлення позивача на посаді водія 1-го класу МКП «Херсонелектротранс». Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці», п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов’язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Згідно довідки про доходи [PERSON], виданої МКП «Херсонелектротранс» від 19.11.2012 р. №1-648 дохід позивача за травень склав 2310,28 грн., за червень – 2448,68 грн., а загальна сума доходу за січень – червень 2012 р. – 14954,05 грн. Отже, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день винесення рішення у сумі 9631,35 грн. ((2310,28 грн. + 2448грн.)/42 роб.дн. x85 дн. вимушеного прогулу ).

Outcome: partial