Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-25 00:00:00

У вересні 2011 р. Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»звернулося до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 22.12.2011 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя прийнято заочне рішення суду, яким позовну заяву ПАТ „УкрСиббанк задоволено у повному обсязі, а саме: стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 312 602,72 грн. (триста дванадцять тисяч шістсот дві гривні 72 коп.), у тому числі 300 677,70 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 10396,69 грн. заборгованості по простроченим процентам, 1328,79 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 199,54 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, а також стягнуто солідарно з Відповідачів, понесені Позивачем, судові витрати на загальну суму 1 820,00 грн. 09.07.2012 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя частково задоволена заява [PERSON] про скасування вищевказаного заочного рішення суду та винесена Ухвала суду з цього приводу. 09.07.2012 р. представником ПАТ „УкрСиббанк подано клопотання про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) на підставі того, що 12.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк»та ТОВ «Кей-Колект»укладений договір факторингу № 1. Предметом цього договору є те, що Клієнт/ПАТ «УкрСиббанк»зобовязувався передати у власність Фактору/ТОВ «Кей-Колект», а Фактор прийняти Права Вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 3.1 договору факторингу права Вимоги переходять від Клієнта до Фактора у [PERSON], після чого Фактор одержує право вимагати від Боржників і Гарантів виконання усіх зобовязань за Первинними Договорами і Договорами Забезпечення. 28.09.2012р. на підставі ст. 37 ЦПК України прийнята Ухвала суду про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та залучення до участі у справі правонаступника сторони Позивача/ТОВ «Кей-Колект». Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги умовами кредитного договору ст.ст. 14, 509, 526, 530, 610, 611, 1048, 1054 Цивільного кодексу України. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягав і просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник Відповідача-1/[PERSON] надав суду письмові заперечення на позовну заяву, бо вважає, що позовна заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. 09.07.2012 р. [PERSON] стало відомо про те, що ще 12.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк»та ТОВ «Кей-Колект»укладений договір факторингу № 1. Договір про надання споживчого кредиту № 11334224000 від 23.04.2008 р. укладений між АКІБ „УкрСиббанк та [PERSON], заборгованість за яким є предметом спору, забезпечується наступними Договорами Забезпечення: 1) договором поруки № 11334224000/П від 23.04.2008 р. укладений (в простій письмовій формі) між АКІБ „УкрСиббанк та [PERSON]; 2) договором іпотеки № 11334224000/З від 23.04.2008 р. укладений між АКІБ „УкрСиббанк та [PERSON], який нотаріально посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрований у реєстрі за № 1492. Предметом іпотеки є нерухоме майно: двохкімнатна квартира № 11, що знаходиться у будинку № 9 по вул. Рязанській в м. Запоріжжі. Відповідно до ст. 24 Закону України „Про іпотеку відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно ч. 2 ст. 516, ч. 2 ст. 517 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. [PERSON] як Боржник, отримав лише 13.11.2012 р. дійсні письмові докази переходу прав вимоги за моїм Кредитним договором та договором іпотеки, хоча письмово звертався до Нового Кредитору/ТОВ «Кей-Колект»та ПАТ «УкрСиббанк»ще у липні 2012 р., але жодної відповіді від них не отримав. [PERSON] вважає, що ПАТ «УкрСиббанк»порушило умови Кредитного договору та здійснювало все аби ним належним чином не виконувалися взяті зобовязання за Кредитним договором, бо відповідно до п. 7.7 Кредитного договору сторони погодили, що адреса Банку для листування, зазначена в цьому Договорі (п. 8.1 договору: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 38-А), вважається місцем виконання Сторонами своїх зобовязань за Договором. Однак, за цією адресою відділення ПАТ «УкрСиббанк»не існує ще з 2008-09 рр., а про нову адресу місця виконання своїх зобовязань за Договором йому не було повідомлено ані письмово, ані усно. Статтями 526, 527, 628, 629 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Кожна із сторін у зобовязанні має право вимагати доказів того, що виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Отже, цивільне законодавство України базується на принципі обовязкового виконання сторонами зобовязань за договором. Таким чином, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», хоч й здійснило відступлення прав вимоги за Кредитним договором та договором іпотеки, але ПАТ «УкрСиббанк»в порушення ст. 24 Закону України „Про іпотеку письмово у п'ятиденний строк не повідомило [PERSON] як боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням, тому Відповідач-1 вважає, що ПАТ «УкрСиббанк»та Новий Кредитор/ТОВ «Кей-Колект»несуть ризик настання несприятливих для них наслідків, такими несприятливими наслідками вважає є нарахування відсотків, пені з 12.12.2011 р., коли між ПАТ «УкрСиббанк»та ТОВ «Кей-Колект»укладений договір факторингу № 1 до сьогодні. Крім цього вказаного несприятливого наслідку, Відповідач-1 вважає додатковим ризиком настання несприятливих наслідків для ПАТ «УкрСиббанк»та Нового Кредитора/ТОВ «Кей-Колект»є також наступними: - для ПАТ «УкрСиббанк», яке порушило умови п. п. 7.7, 8.1 Кредитного договору щодо неповідомлення Позичальника нового місця виконання своїх зобовязань за Кредитним договором, тому ПАТ «УкрСиббанк»не мав жодних законних прав і правових підстав для предявлення позовної заяви до нього, бо порушення сталося з вини Кредитора; - для Нового Кредитора/ТОВ «Кей-Колект», через те, що Боржник, отримав лише 13.11.2012 р. дійсні письмові докази переходу прав вимоги за моїм Кредитним договором та договором іпотеки, таким наслідком є те, що предявлена позовна заява є передчасною, бо йому як Боржникові потрібно визначитися з Новим Кредитором з умовами подальшого виконання зобовязань за Кредитним договором, бо станом на сьогодні Відповідачеві-1 пропонується списання 40 % загального боргу і таке списання може бути не тільки предметом перемовин, але й предметом спору (наприклад, якщо Новий Кредитор зробить заяву про зменшення розміру позовних вимог). Відповідач-1 також заперечує з приводу стягнення боргу за кредитним договором з солідарного Боржника/Поручителя/[PERSON] виходячи з наступного. Договір про надання споживчого кредиту № 11334224000 від 23.04.2008 р. укладений між АКІБ „УкрСиббанк та [PERSON], забезпечений порукою на підставі договору поруки № 11334224000/П від 23.04.2008 р. укладеного (в простій письмовій формі) між АКІБ „УкрСиббанк та [PERSON]. Позивач/ПАТ «УкрСиббанк»та Новий Кредитор/ТОВ «Кей-Колект»неправомірно вважають, що станом на сьогодні та на дату предявлення вищевказаної позовної заяви Відповідач-2/[PERSON] залишається солідарним Боржником. В силу договору поруки № 11334224000/П від 23.04.2008 р. та ст. ст. 541, 543, 553, 554 Цивільного кодексу України Поручитель/[PERSON] була солідарним Боржником (в повному обсязі) перед Кредитором за невиконання [PERSON] усіх його зобовязань, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту № 11334224000 від 23.04.2008 р. 09.11.2009 р. ПАТ «УкрСиббанк»направив письмову вимогу від 05.11.2009 р. вих. № 2153/133-444 Позичальнику/[PERSON] в порядку розділу 6 Кредитного договору. Згідно цієї вимоги АКІБ „УкрСиббанк повідомив Позичальника про те, що у разі непогашення простроченої заборгованості протягом 31 календарного дня з дати одержання даної вимоги, термін повернення кредиту в повному обсязі буде визнано таким, що настав на 32-ий календарний день з дати отримання цієї Вимоги, а заборгованість по Кредитному договору обовязкова до повернення в повному обсязі. 09.11.2009 р. ПАТ «УкрСиббанк»направив письмову вимогу від 05.11.2009 р. вих. № 2160/133-444 Поручителю/[PERSON] в порядку розділу 2 договору поруки. Вищевказані письмові вимоги не були отримані ані Позичальником, ані Поручителем. Пунктом 7.7 Кредитного договору та п. 5.5 договору поруки зазначено, що листування між Сторонами за цими Договорами здійснюється шляхом направлення або надання однією Стороною відповідних повідомлень іншій Стороні на її адресу, що визначена як адреса для листування у розділі „Адреси, банківські реквізити та підписи Сторін. Підтвердження факту відправлення повідомлення є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення або отримання повідомлення. Позивачем надані належні докази надіслання вищевказаних письмових вимог на адреси Позичальника та Поручителя. Однак, надіслання таких письмових вимог, тобто вчинення Кредитором певних дій мають відповідні правові наслідки, який передбачений розділом 6 Кредитного договору, а саме: Кредитор встановив та зазначив в позовній заяві строк дострокового виконання зобовязань за Кредитним договором таким, що настав 21.12.2009 р. Таким чином, Кредитор, встановивши новий строк повернення кредиту для Позичальника, тим самим, збільшив обсяг відповідальності Поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає, зокрема, розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим. Крім цього, в порушення п. 2.1 договору поруки Кредитор неодноразово змінював умови зобовязань за Кредитним договором. Так, без письмової згоди Поручителя змінювалися умови Кредитного договору, бо між Кредитором та Позичальником укладалися тричі Додаткові угоди до Кредитного договору, якими змінювався Графік погашення кредиту, суми щомісячного погашення боргу та періоди сплати цих сум. Положення ч. 4 ст. 559 ЦК України це додаткова правова підстава для твердження про те, що позовна вимога щодо солідарного стягнення боргу з Поручителя є неправомірною. Так, згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (п. 3.1) про його дію до повного припинення всіх зобовязань Боржника за Основним договором, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. В звязку з тим, що Кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання за Кредитним договором з 22.04.2038 р. на новий строк 21.12.2009 р., тому Кредитор мав право в порядку ч. 4 ст. 559 ЦК України лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (11.12.2009 р.) пред'явити вимогу до поручителя, тобто Кредитор мав право предявити чи то вимогу до Поручителя, чи то позовну заяву до Поручителя лише до 21.05.2010 р. Однак, цим правом Кредитор не скористався у визначений строк, а предявив до Хортицького районного суду м. Запоріжжя позовну заяву про стягнення боргу з Позичальника та Поручителя лише 28.09.2011 р., тобто вже після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку. Таким чином, Позивач втратив право вимагати стягнення боргу з Поручителя/[PERSON], бо порука припинилася. Вищевказані висновки також підтверджуються [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 р. № 10-1393/0/4-12 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин. Відповідач-2 в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані сторонами по справі письмові докази та заперечення, вважає, що позовна заява ТОВ «Кей-Колект»підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Договір про надання споживчого кредиту № 11334224000 від 23.04.2008 р. укладений між АКІБ „УкрСиббанк та [PERSON] та забезпечений порукою на підставі договору поруки № 11334224000/П від 23.04.2008 р. укладеного між АКІБ „УкрСиббанк та [PERSON]. 12.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк»та ТОВ «Кей-Колект»укладений договір факторингу № 1. Предметом цього договору є те, що Клієнт/ПАТ «УкрСиббанк»передав у власність Фактору/ТОВ «Кей-Колект», а Фактор прийняв Права Вимоги та в їх оплату надав грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 3.1 договору факторингу права Вимоги переходять від Клієнта до Фактора у [PERSON], після чого Фактор одержує право вимагати від Боржників і Гарантів виконання усіх зобовязань за Первинними Договорами і Договорами Забезпечення. Згідно наданих Позивачем письмових доказів: договір про надання споживчого кредиту № 11334224000 від 23.04.2008 р. укладений між АКІБ „УкрСиббанк та [PERSON] та договір поруки № 11334224000/П від 23.04.2008 р. укладений між АКІБ „УкрСиббанк та [PERSON] є також Предметом договору факторингу № 1, тому на підставі ст. ст. 512 514, 516, 517 Цивільного кодексу України ТОВ «Кей-Колект»є Новим Кредитором та належним Позивачем по справі. Статтями 509, 526, 527, 629 ЦК України зазначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтями 610, 612 ЦК України чітко визначено, що є порушенням зобов'язання це його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Свої зобовязання за Кредитним договором Позичальник/Відповідач-1 перед колишнім Кредитором/ПАТ «УкрСиббанк»та Новим Кредитором/ТОВ «Кей-Колект»не виконує належним чином, чим порушує взяті зобовзання за Кредитним договором по сплаті щомісячних платежів та сплаті процентів, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Позичальником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача/Кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту і цим правом Кредитор скористався та встановив новий строк повернення всієї суми кредиту 21 грудня 2009 р. У звязку з порушеннями зобовязань за Кредитним договором, Відповідач-1 має заборгованість перед Позивачем на загальну суму в розмірі 312 602,72 грн. (триста дванадцять тисяч шістсот дві гривні 72 коп.), у тому числі 300 677,70 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 10396,69 грн. заборгованості по простроченим процентам, 1328,79 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 199,54 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Суду не було надано жодних належних доказів, які свідчили про те, що з боку Кредитора порушувалися умови Кредитного договору та які могли призвезти до „прострочення кредитора. Однак, суд погоджується з правовою позицією Відповідача-1 щодо відсутності правових підстав у Позивача для солідарного стягнення боргу з Поручителя. Надіслання письмових повідомлень-вимог Позичальникові та Поручителю призвело до того, що Кредитор встановив і про це зазначив в своїй позовній заяві новий строк дострокового виконання зобовязань за Кредитним договором - 21.12.2009 р. Таким чином, Кредитор, встановивши новий строк повернення кредиту для Позичальника, тим самим, збільшив обсяг відповідальності Поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає, зокрема, розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим. Крім цього, в порушення п. 2.1 договору поруки Кредитор неодноразово змінював умови зобовязань за Кредитним договором. Так, без письмової згоди Поручителя змінювалися умови Кредитного договору, бо між Кредитором та Позичальником укладалися тричі Додаткові угоди до Кредитного договору, якими змінювався Графік погашення кредиту, суми щомісячного погашення боргу та періоди сплати цих сум. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (п. 3.1) про його дію до повного припинення всіх зобовязань Боржника за Основним договором, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. В звязку з тим, що Кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання за Кредитним договором з 22.04.2038 р. на новий строк 21.12.2009 р., тому Кредитор мав право в порядку ч. 4 ст. 559 ЦК України лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (11.12.2009 р.) пред'явити вимогу до поручителя, тобто Кредитор мав право предявити чи то вимогу до Поручителя, чи то позовну заяву до Поручителя лише до 21.05.2010 р. Однак, цим правом Кредитор не скористався у визначений строк, а предявив до Хортицького районного суду м. Запоріжжя позовну заяву про стягнення боргу з Позичальника та Поручителя лише 28.09.2011 р., тобто вже після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку. Таким чином, Позивач втратив право вимагати стягнення боргу з Поручителя/[PERSON], бо порука припинилася.

Outcome: partial