Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] компанії «Княжа», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Під час розгляду справи позивачем були уточнені позовні вимоги, в обґрунтування яких він зазначає, що 20 червня 2012 року, о 08 годині 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем Daewoo Matiz, державний номер [NUMBER] в м. Запоріжжя по вул. Сорок років Радянської України, скоїла зіткнення з автомобілем марки ЗАЗ-110217, державний номер [NUMBER], за кермом якого знаходився позивач. Відповідно до постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2012 року, [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України, та піддана адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Для зясування суми спричиненої шкоди автомобілю марки ЗАЗ-110217, державний номер [NUMBER], за участю відповідачів, було проведено автотоварознавче дослідження, в ході котрого відповідачі погодились з розміром матеріальної шкоди, завданого автомобілю. Оскільки [PERSON] компанією „Княжа 06.11.2012 року було сплачено страхове відшкодування в розмірі 5 990 грн. 30 коп. без урахування франшизи, та позивачем були понесені витрати які повязані з проведенням автотоварознавчого дослідження, з відправленням повідомлення відповідачам по справі, про проведення оцінки пошкодженого автомобіля, з наданням правової допомоги, зі сплатою судового збору, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму франшизи у розмірі 500 грн. 00 коп., витрати повязані з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження по встановленню матеріальної шкоди у розмірі 400 грн. 00 коп., витрати повязані з відправкою поштової кореспонденції у розмірі 30 грн. 00 коп., судові витрати які складаються з витрат правової допомоги у розмірі 4 000 грн. 00 коп., та витрат судового збору у розмірі 330 грн. 60 коп. Крім цього, оскільки дорожньо-транспортна пригода настала з вини відповідача, та він зазнав моральну шкоду, яка полягає в моральних переживаннях в звязку з ушкодженням його автомобіля, позивач також просить суд стягнути з [PERSON] моральну шкоду, розмір якої оцінює у 4 000 грн. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] [PERSON], [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] з позовними вимогами [PERSON] не погодилися, надали суду письмові заперечення, відповідно до яких просять суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] компанії „Княжа до судового засідання не зявився, причину неявки суду не сповістив, про день і час слухання справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши учасників процесу суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, у звязку з наступним. Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено, що 20 червня 2012 року, приблизно о 08 годині 30 хвилин по дорозі вул. 40 років Радянської України в місті Запоріжжі, [PERSON], керуючи автомобілем, державний реєстраційний номер [NUMBER], скоїла зіткнення з автомобілем марки ЗАЗ-110217, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобілі отримали пошкодження, постраждалих не має. Відповідно до постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2012 року, [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України, та піддана адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно ст. 61 ЦПК України, підставою звільнення від доказування є постанова суду у справі про адміністративне правопорушення і є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільна-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій заподіяні збитки в результаті порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 997 від 12 липня 2012 року Консультативно-автоекспертного бюро ВАТ „Стандарт-Сервіс про визначення матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля марки ЗАЗ-110217, державний номер [NUMBER], розмір матеріальної шкоди, нанесений автомобілю становить 5 490 грн. 33 коп. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 2 статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до квитанції від 11.07.2012 року, позивачем були понесені витрати повязані з проведенням автотоварознавчого дослідження у розмірі 400 грн. 00 коп. Відповідно до квитанції № 4897, № 4898 від 22.06.2012 року, позивачем були понесені витрати повязані з відправленням повідомлення відповідачам по справі, про проведення оцінки пошкодженого автомобіля марки ЗАЗ-110217, державний номер [NUMBER] у сумі 30 грн. 00 коп. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АРС 083564, автомобіль марки ЗАЗ-110217, державний реєстраційний номер [NUMBER], належить [PERSON] на праві власності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] 20.06.2012 року керував автомобілем марки ЗАЗ-110217, державний реєстраційний номер [NUMBER], на підставі довіреності від 19.07.2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до страхового полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів серії № АА4393529, відповідачем [PERSON] компанією «Княжа» було застраховано автомобіль марки ЗАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. 06 листопада 2012 року [PERSON] компанією „Княжа на користь позивача було сплачено страхове відшкодування у розмірі 5 990 грн. 30 коп. Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза, це частина збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Пунктом 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача [PERSON] суми франшизи у розмірі 500 грн., суми витрат повязані з автотоварознавчим дослідження у розмірі 400 грн. 00 коп., суми витрати повязаних відправлення повідомлення про проведення оцінки заподіяної транспортному засобу шкоди у розмірі 30 грн., суд вважає доведеними та такими що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди з відповідача [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 16 ч. 2 п. 9 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 ч. 2 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила. Вирішуючи питання щодо наявності спричинення позивачу моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача з відповідача [PERSON], суд враховує розяснення пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, згідно з приписами п. 6.4 «Методичних рекомендацій» (лист Міністерства юстиції від 13.05.2004 року № 35-13/797), враховуються вимоги розумності і справедливості, оскільки моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Європейський суд з прав людини у винесених рішеннях неодноразово, зокрема у справах „Атлан проти Сполученого Королівства" від 19.06.2001 року, „Перна проти Італії" від 25.07.2001 року, тощо, визнавав в резолютивній частині рішення, що виходячи з обставин справи, самий факт правопорушення, вчиненого відносно потерпілого, становить спосіб захисту порушеного права і може становити достатньо справедливу компенсацію моральної шкоди. Розглядаючи справу в рамках обґрунтування моральної шкоди, виходячи з того, що хвилювання позивача про наслідки дорожньо-транспортної пригоди стали причиною його моральних страждань, та позивач зазнав душевних страждань внаслідок пошкодження свого автомобіля, застосовуючи принцип розумності та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд визнає, що заявлена до стягнення сума моральної шкоди 4 000 грн., є обґрунтованою, тому буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку позивач отримав внаслідок пошкодження автомобіля. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 4 000 грн. 00 коп., суд вважає також доведеними та такими що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належить також витрати на правову допомогу. Згідно частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приписами частини першої статті 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Отже витрати на правову допомогу повинні підтверджуватися документально, а тому інші засоби доказування цих обставин, крім письмових, є недопустимими. Із матеріалів справи вбачається, що 22.06.2012 року між позивачем та ФОП [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги. Відповідно до умов цього договору ФОП [PERSON] взяв на себе зобов'язання надавати [PERSON] правову допомогу у суді по справі відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди за участю [PERSON] та [PERSON] Відповідно до договору доручення від 22.06.2012 року ФОП [PERSON] в особі [PERSON], що діє на підставі свідоцтва про підприємницьку діяльність та договору № 22-06/12 від 22.06.2012 року, що був укладений з [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти інтереси [PERSON]В у суді та в інших державних органах, тощо. Відповідно до квитанцій № 699/12-7 від 23.07.2012 року, № 1306/02-13 від 28.02.2013 року, № 1307/02-13 від 28.02.2013 року, № 1323/03-13 від 05.03.2013 року, позивач сплатив на користь ФОП [PERSON] 4 000 грн., за надання правової допомоги. Відповідно до акту здачі-прийому виконаних робіт (наданих послуг) від 05.03.2013 року ФОП [PERSON] здані, а [PERSON] прийняті роботи, відповідно до договору про надання юридичних послуг № 22-06/12 від 22.06.2012 року та договору доручення від 22.06.2012 року. Крім цього, згідно квитанцій № 552410045, № 552410043, № 552410041 від 24.07.2012 року, у звязку зі зверненням до суду, позивач поніс витрати, які були повязані зі сплатою судового збору, загальним розміром 330 грн. 60 коп. Отже, оскільки зазначені витрати є судовими у розумінні статті 79 ЦПК України, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 4 000 грн. витрат на правову допомогу, та 330 грн. 60 коп. витрат повязаних зі сплатою судового збору. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Що стосується заперечень відповідача, суд не бере їх до уваги, оскільки вони під час розгляду справи, відповідно до ст. 60 ЦПК України не знайшли свого підтвердження, та спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Таким чином, усі зібрані у справі докази та їх оцінка у сукупності вказують на наявність підстав для задоволення у повному обсязі позовних вимог [PERSON] На підставі ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 22, 23, 1167, 1187, 1192 ЦК України та

Outcome: approved