Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що між ПАТ «МТС Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено договори від 05.06.2008 про надання послуг мобільного звязку. Згідно договорів, відповідачу було надано абонентські номери та було обрано тарифні плани «Супер МТС» і підключено до мережі звязку. З метою здійснення розрахунків за послуги звязку, відповідачу був присвоєний особовий рахунок № 1.11945413. Відповідач не оплатив отримані ним послуги звязку ані особисто, ані на підставі надісланих позивачем на його адресу рахунків. На підставі цього та відповідно до умов договорів, відповідач був відключений від мережі звязку ПрАТ «МТС Україна». Враховуючи, що відповідач умови договору не виконав, з його вини виникла заборгованість, яку відповідач добровільно сплатити не бажає, тому просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник позивача у попереднє судове засідання не зявився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відпо відач у попередньому судовому засіданні позов визнав повністю, про що надав суду заяву про визнання позову та просив суд постановити рішення у попередньому судовому засіданні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1, 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов знайшов своє підтвердження в суді і підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством «Український мобільний звязок» , що на виконання закону України «Про акціонерні товариства» змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство «МТС Україна», всі права та обовязки за угодами (правочинами), укладеними ЗАТ «Український мобільний звязок», повністю зберігають свою силу для ПрАТ «МТС Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання послуг мобільного звязку за № 4284696/1.11945413 від 05.06.2008 року, договір про надання послуг мобільного звязку за №4286830/1.11945413 від 05.06.2008 року та додаткову угоду до договорів, яка є невідємною частиною договорів. Згідно даних договорів, відповідачу було надано абонентські номери, стандарту GSM: (095)2804777, (050)4112411 та було обрано тарифні плани GSM «Супер МТС» і підключено його до мережа звязку позивача. З метою здійснення розрахунків за послуги звязку, відповідачу був присвоєний особовий рахунок за № 1.11945413. Відповідно до умов договорів, згоду з якими відповідач підтвердив власноручним підписом, відповідач взяв на себе обовязок своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі звязку позивача, особисто перевіряти залишок авансу, вносити при необхідності черговий аванс. Позивач вчасно та в повній мірі виконав свої зобовязання щодо надання телекомунікаційних послуг відповідачу. Умови договору передбачають, що розрахунковий період становить один календарний місяць. Проте, відповідач не оплатив отримані ним послуги звязку ані особисто, ані на підставі надісланих позивачем на його адресу рахунків. На підставі цього та відповідно до умов договорів, відповідач був відключений від мережі звязку ПрАТ «МТС Україна». На адресу відповідача 11.03.2009 року позивачем була надіслана претензія № 1.11945413/03 з проханням терміново сплатити суму заборгованості, проте відповідач залишив її без відповіді та без задоволення. Згідно ст.. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою,при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання. В порядку до ч.2 ст.546 ЦК України та відповідно до п.п.1.3 додаткової угоди до договору, в якості забезпечення зобовязань, відповідачу нараховується договірна санкція, яка становить 2 грн.74 коп. за кожен день, що залишився до закінчення терміну дії відповідної додаткової угоди, починаючи з дня відмови або припинення дії. Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 1878,21 грн., з яких: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~212,29 грн. сума заборгованості за послуги звязку; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~1665, 92 грн. сума договірної санкції. Згідно ст.. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Крім того, відповідно до ст.. 625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. На виконання викладених вище вимог цивільного законодавства, позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача, однак 19 квітня 2012 року, судом була винесена ухвала про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Згідно ст.ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім цього, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений в дохід держави судовий збір в сумі 214 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved