Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-26 00:00:00

У вересні 2009 року позивачка звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанкв особі Дніпропетровського регіонального управління ПАТ УкрСиббанк, [PERSON], приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] про визнання правочину недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка просила суд визнати недійсним договір іпотеки від 27.02.2006р., укладеного між Публічним акціонерним товариством УкрСиббанкта [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 385, про передачу в іпотеку нерухомого майна, а саме: кафе Хвилинка, загальною площею 177,7 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Макарова, 37-Д (колишня вул. Більшовицька, 37); зобовязати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] виключити запис до єдиного реєстру заборони відчуження обєкту нерухомого майна про виключення приміщення кафе Хвилинка, загальною площею 177,7 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Макарова, 37-Д (колишня вул. Більшовицька, 37) з цього реєстру. В судове засідання позивачка та її представник не зявилися. Позивачка надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, на задоволенні позову наполягає. Представник Публічного акціонерного товариства УкрСиббанкв особі Дніпропетровського регіонального управління ПАТ УкрСиббанкв судове засідання у справі не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідачка [PERSON] в судове засідання у справі не зявилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Відповідачка приватний нотаріус ДМНО [PERSON] в судове засідання у справі не зявилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд постановляє рішення за наявних в матеріалах справи доказах. В судовому засіданні встановлено, що позивачі належить нежитлове приміщення площею 177 кв.м. по вул. Макарова, 37 Д (Більшовицька, 37) в м. Дніпропетровську, згідно Господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2007 року. Право власності на вказане приміщення підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 16238011 від 10.10.2007 року. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2011р. визнано договір купівлі продажу від 12.03.2007р. укладеним ЗАТ Смакта позивачкою та за нею визнано право власності на нежитлове приміщення кафе Хвилинка площею 177 кв.м. по вул. Макарова, 37 Д (Більшовицька, 37). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами інших інстанцій, 17.02.2006 року між ПАТ УкрСиибанкта [PERSON] укладено кредитний договір № 1352ГИ022К, за умовами якого банк надав позивальнику, а позичальник прийняв кредит у порядку та на умовах зазначених у даному договорі. В забезпечення виконання кредитного договору, 17.02.2006 року між ПАТ УкрСиббанкта [PERSON] укладено договір іпотеки № 1352ГИ0223. Предметом іпотеки є нерухоме майно нежитлова будівля літ. А-1, літ. Б по вул. Більшовицька,,7 в м. Дніпропетровську, загальною площею 177 кв.м. Відповідно до умов договору іпотеки, у випадку невиконання [PERSON] кредитного договору, Банк має право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, що належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу нежитлового приміщення від 17.02.2006р., укладеного з ЗАТ Смак. Проте, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2006р., договір купівлі продажу нежитлового приміщення кафе Хвилинкавід 17.02.2006 року, укладеного між ЗАТ Смакта [PERSON], визнано недійсним. Також визнано недійсним рішення зборів акціонерів ЗАТ Смаквід 18.05.2006 року в частині підтвердження угоди купівлі продажу кафе Хвилинкавід 17.02.2006 року. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.12.2010 року, вищевказане рішення суду залишено без змін. Відповідно до вимог ст. 216 ЦК України, договір купівлі продажу від 17.02.2006 року не може створювати юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Згідно ч.2 ст. 583 ЦК України, заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або якій належить майнове право, передати річ або майнове право з правом їх застави. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2010 року у задоволенні позову ПАТ УкрСиббанкщодо звернення стягнення на предмет іпотеки у розмірі 100\~987,79 грн., а саме нежитлової будівлі реєстраційний номер № 13611415 за адресою:: м. Дніпропетровськ, вул. Більшовицька, 37 відмовлено. Вказаним рішенням встановлено, що [PERSON] не набула права власності на предмет іпотеки, оскільки договір купівлі продажу нежитлової будівлі від 17.02.2006 року у судовому порядку визнано недійсним, право власності за останньою у встановлено порядку не зареєстровано. За таких умов, позивачка не набула статусу іпотекодавця та до не ї не перейшли права та обовязки за договором іпотеки. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження, є оьгрунтованим та підлягають задоволенню. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved