Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого з урахуванням уточнень посилався на те, що 12.02.2006 року він працював у відповідача слюсарем-сантехніком четвертого розряду. 13.01.2009 року він звільнився з роботи за власним бажанням згідно до ст. 38 КЗпП України. В лютому 2009 року на підставі акту перевірки підприємства [PERSON] управлінням у м.Дніпропетровську йому було донараховано суму індексації заробітної плати за 2009 рік, розмір якої склав 155 грн. 21 коп., які йому не були виплачені та про які він дізнався випадково. В зв»язку з тим, що доплата була нарахована після його звільнення він вважає, що кінцевий розрахунок з ним повинні були здійснити у день нарахування, тобто 28.02.2009 року. У порушення чинного законодавства з ним не було проведено кінцевого розрахунку, його також не було повідомлено про суму нарахованих виплат та не надано розрахунковий лист. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату у сумі 155 грн. 21 коп., та з урахуванням уточнення стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 103\~700,00 грн. В судовому засіданні представники позивача, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та в уточненнях до неї, підтримали заявлені вимоги. В судовому засіданні представник відповідача визнав позовні вимоги частково. В подальшому представник відповідача в судове засідання повторно не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224, 225 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Вислухавши представників позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, наказом №15-к від 13.02.2006 року позивач прийнятий на роботу з 14.02.2006 року до КП Дніпропетровської міської ради «Жилсервіс-3» на посаду слюсаря-сантехніка четвертого розряду. Наказом № 7-к від 13.01.2009 року позивач звільнений з роботи 13.01.2009 року за власним бажанням згідно до ст. 38 КЗпП України. Відповідно до [PERSON] управління у м.Дніпропетровську при перевірці роботи відповідача було виявлено, що за період з 01.10.2007 року по 31.12.2008 року на підприємстві не проводилася індексація заробітної плати працівникам. На підставі вказаного [PERSON] в лютому 2009 року відповідачем була проіндексована заробітна плата та, зокрема, позивачеві нарахована індексація за 2008 рік в сумі 155 грн. 21 коп., що підтверджується бухгалтерською довідкою, виданою в.о. головного бухгалтера КП ДМР «Жилсервіс-3» від 06.02.2009 року. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у всякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що в зв»язку зі звільненням позивачу дійсно не була виплачена відповідачем зазначена індексація заробітної плати у розмірі 155 грн. 21 коп., тому вона підлягає стягненню з відповідача на його користь. Відповідно до особового рахунку робітника і службовця на ім »я [PERSON] його середній заробіток на час звільнення складав 2745 грн. 10 коп. (зарплата за листопад 2008 р.- 3478,09 грн. + зарплата за грудень 2008 р. - 2012 грн. 11 коп.) : 2 = 2745 грн. 10 коп.), розмір середньоденної заробітної плати позивача складає 122 грн. 00 коп. (2745 грн. 10 коп. : 45 відпрацьованих робочих днів за листопад-грудень 2008р.) = 122,00 грн.). Суд вважає за необхідне, з урахуванням ст.11 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати індексації заробітної плати за період з 01.03.2009 по 26.07.2012 року, який складає 103\~700,00 грн. (122,00 х 850 робочих днів затримки розрахунку). Всього стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість по сплаті індексації заробітної плати у розмірі 155 грн. 21 коп. та середній заробіток за час затримки її виплати в сумі 103\~700,00 грн., а всього 103\~855 грн. 21 коп. Будь-яких доказів в спростування вказаного відповідачем суду не надано. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1038 грн. 55 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved