Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-23 00:00:00

Прокурор звернувся до Макарівського районного суду з позовом 07.02.2012 року в порядку ст.. 28 КПК України в редакції 1960 року в порядку кримінального судочинства для спільного розгляду з кримінальною справою № 64-957 за звинуваченням [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.2, 366 ч.2 КК України , посилаючись на те, розпорядженням №425 від 11.03.2009 року надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, щодо складання державних актів на право власності на землю [PERSON], [PERSON], [PERSON] площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, кожному. В подальшому розпорядженням №428 від 13.03.09 технічну документацію із складання державних актів вказаним громадянам затверджено. 19.03.2009 року [PERSON] одержав державний акт на право власності на землю серії ЯЖ №878980 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва на території Колонщинської сільської ради Макарівського району з кадастровим номером 3222782600:05:040:0144; [PERSON] одержала державний акт на право власності на землю серії ЯЖ №878981 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва на території Колонщинської сільської ради Макарівського району з кадастровим номером 3222782600:05:040:0143, [PERSON] одержала державний акт на право власності на землю серії ЯЖ №878979 на земельну ділянку площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва на території Колонщинської сільської ради Макарівського району з кадастровим номером 3222782600:05:040:0145. В той же час, перевіркою законності відведення у власність громадян земельних ділянок встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України (ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України). Відповідно до інформації Київського обласного управління лісового та мисливського господарства від 20.06.11 за №01-04/901 земельні ділянки загальною площею 0,36 га передані у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] відносяться до земель лісового фонду постійним користувачем яких є ДП Київський лісгосп. Статтею 141 ЗК України визначено вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою. В порушення вимог вищевказаної статті в процесі передачі у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] земельних ділянок загальною площею 0,36 га не було дотримано порядку припинення права користування земельною ділянкою ДП Київський лісгоспта зміни цільового призначення земельних ділянок лісового фонду, що як наслідок породжує незаконність розпоряджень [PERSON] районної державної адміністрації. Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є обєктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради. В порушення зазначених норм закону, розпорядження про передачу у власність земельних ділянок у власність Відповідачам видавала [PERSON] районна державна адміністрації, хоча як вбачається з інформації управління Держкомзему в Макарівському районі вказаний масив земельних ділянок територіально знаходиться на території Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району. Таким чином, при виділенні земельних ділянок відповідачам порушено виключне право Києво-Святошинської районної державної адміністрації на розпорядження землями, що знаходяться в адміністративних межах Бузівської сільської ради. В подальшому [PERSON], [PERSON], [PERSON] шляхом укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 20.04.10 за №1274, від 05.10.10 за № 2720, від 13.05.10 за №1679 відповідно, відчужили право власності на спірні земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України Про деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянкамивід 10.04.08 №610, Мінприроди, Мінагрополітики, Міноборони, Держкомлісгоспу та Держкомзему зобовязано зупинити прийняття рішень та відкликати раніше надану згоду про надання згоди на вилучення земельних лісових ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення, крім ділянок, необхідних для будівництва, реконструкції та капітального ремонту автомобільних доріг загального користування, для будівництва нових та реконструкції за рішенням Кабінету Міністрів України пунктів пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення, видобування торфу та розробки родовищ горючих сланців за рішенням Кабінету Міністрів України, для видобування кварцових та кварцитоподібних пісковиків загальнодержавного значення із родовищ, що включені до Державного фонду родовищ корисних копалин, для будівництва та обслуговування об'єктів енергетичної інфраструктури (газо-, нафтопроводів, газових та нафтових терміналів, газових та нафтових свердловин, ліній електропередачі, електростанцій, електропідстанцій, розподільних пунктів), для розміщення кладовищ за умови обґрунтування неможливості реалізації альтернативних варіантів їх розміщення, а також для забезпечення функціонування та відбудови монастирів. Крім того, Мінприроди, Мінагрополітики, Міноборони, Держкомлісгосп та Держкомзем вказаним розпорядженням зобовязано відкликати раніше надані погодження. Згідно ст. 34 Лісового кодексу України, ведення лісового господарства ґрунтується на засадах сталого розвитку з урахуванням природних та економічних умов, цільового призначення, лісорослинних умов, породного складу лісів, а також функцій, які вони виконують. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] достовірно знали, що спірні земельні ділянки відносяться до земель лісового фонду, вищевказані договори купівлі-продажу на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України підлягають визнанню недійсними внаслідок порушення вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, а тому просили суд поновити пропущений строк на оскарження рішення органу виконавчої влади, скасувати розпорядження [PERSON] РДА та визнати недійсними державні акти відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок №2720,№1274 та № 1679. Оскільки, вказаний позов прокурора Макарівського району було зареєстровано канцелярією Макарівського районного суду як окремий позов , судовому засіданні прокурор Малашич Ю.Ю. відповідно до вимог ст. 31 ЦПК України уточнила позовні вимоги, позов підтримала. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] , адвокат [PERSON] у судовому засіданні заявила два зустрічні позови посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] придбали спірні земельні ділянки за відплатним договором, в момент укладення договорів купівлі-продажу їм не було відомо, що земельні ділянки можливо перебувають у постійному користуванні позивача за первісним позовом, а не відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] , а тому просили суд визнати їх добросовісними набувачами. Прокурор у судовому засіданні зустрічні позови відповідачів [PERSON] та [PERSON] не визнала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні первісний позов не визнала, зустрічні підтримала, подала письмові заперечення . Відповідач [PERSON] районна державна адміністрація свого представника у судове засідання не направили. Третя особа Управління Деркомзему у Макарівському районі у судове засідання свого представника не направили. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали судом було встановлено, що 11 березня 2009 року [PERSON] районною державною адміністрацією було винесено розпорядження № 425 Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю трьом громадянам, а саме [PERSON], [PERSON] та [PERSON] для ведення індивідуального садівництва в межах Колонщинської сільської ради. ( а.с. 11 ) 13 березня 2009 року Розпорядженням [PERSON] районної адміністрації за №428 було передано у власність земельні ділянки громадянам України відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] для ведення індивідуального садівництва в межах Колонщинської сільської ради загальною площею 0,36 га . ( а.с. 12 ) На підставі вказаного розпорядження відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали Державні акти на право власності на земельні ділянки. ( а.с. 20-23) Відповідно до листа в.о. начальника Київського обласного управління лісового та мисливського господарства №01-04\\901 адресованого начальнику управління служби боротьби з економічною злочинністю Головного управління МВС України в Київської області земельні ділянки площею 0,36 га передані розпорядження [PERSON] РДА у власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON] для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель лісогосподарського призначення постійним землекористувачем яких є ДП Київській лісгоп. ( а.с. 14 ). На підтвердження вищезазначеної інформації подано схему розміщення меж земельної ділянки, проте з вказаної схеми зрозуміти будь-що неможливо. Крім того, прокурором до матеріалів справи було подано проект організації та розвитку лісового господарства виробничої частини ДЛГОКиїв лісДержавного лісогосподарського обєднання [PERSON] лісвід 2004 року ( а.с. 15-16) Ознайомившись з вказаним проектом суд не зрозумів , які саме обставини має підтвердити вказаний документ. Прокурор у судовому засіданні жодних пояснень з приводу вказаного документу на надав. Відповідно до листа заступника начальника управління Деркомзему у Макарівському районі №01-12\\2736 від 11.08.2011 року адресованого прокурору Макарівського району три земельні ділянки надані громадянам України для ведення садівництва в межах Колонщинської сільської ради загальною площею 0,36 га відповідно до автоматизованої бази даних розташовані на 100 відсотків на території Києво-Святошинського району. До вказаного листа додано схему розташування кварталу 28 виділ 4, проте зрозуміти де саме на цій схемі зображено спірні земельні ділянки і де починається Києво-Святошинський район та закінчується Макарівський район( межі) суд не зумів. Таким чином, вивчивши подані до позову письмові матеріали, суд вважає, що прокурор не довів у судовому засіданні ті обставини на які посилався у своєму позові. Ксерокопії деяких документів, які можливо були зняті з матеріалів кримінальної справи не доводять ту обставину, що земельні ділянки трьох відповідачі загальною площею 0,36 га дійсно розташовані у Києво-Святошиснькому районі і належать до земель Державного підприємства Київський лісгоп. 25 жовтня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,12 га , розташованої на території Колонщинської сільської ради Макарівського району , цільове призначення для ведення індивідуального садівництва укладеного між відповідачами [PERSON] та [PERSON] лілію Василівною. ( а.с. 23) Вказаний договір є оплатним, був укладений у нотаріальній формі, зареєстрований у реєстрі за № 2720. 20 квітня 2010 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,12 га , розташованої на території Колонщинської сільської ради Макарівського району , цільове призначення для ведення індивідуального садівництва укладеного між відповідачами [PERSON] та [PERSON]. ( а.с. 24 ) Вказаний договір є оплатним, був укладений у нотаріальній формі, зареєстрований у реєстрі за № 1274 . 13 травня 2010 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,12 га , розташованої на території Колонщинської сільської ради Макарівського району , цільове призначення для ведення індивідуального садівництва укладеного між відповідачами [PERSON] та [PERSON]. ( а.с. 25 ) Вказаний договір є оплатним, був укладений у нотаріальній формі, зареєстрований у реєстрі за № 1679 . Відповідно до ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати , про що набувач не знав і не міг знати ( добросовісний набувач) , власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особою, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Як пояснила у судовому засіданні представник відповідачів [PERSON], відповідачі [PERSON] та [PERSON] договори купівлі-продажу земельних ділянок укладали у приватних нотаріусів, заборон на відчуження земельних ділянок не було. Земельні ділянки придбані за відплатним договором та в момент укладення договорів не було відомо ні продавцям ні покупцям, що спірна земельна ділянка можливо перебуває у постійному користуванні позивача [PERSON] лісгосп. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків встановлених статтею 61 ЦПК України. На час винесення судового рішення по даній цивільній справі кримінальна справа за звинуваченням [PERSON] не розглянута, вирок у кримінальній справі на набрав законної сили. У матеріалах позову відсутні докази того, де саме проходять кордони населених пунктів Макарівського району та Києво-Святошинського району, а також жодним чином не доведено що спірні земельні ділянки перебувають у постійному користуванні ДП Київський лісгосп, відсутній Державний акт на право постійного користування та планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що первісний позов прокурора Макарівського району Київської області задоволенню не підлягає. Зустрічні позови подані [PERSON] та [PERSON] мають бути задоволені.

Outcome: dismissed