Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-10 00:00:00

У липні 2012 року позивач звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 09 січня 2012 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. За життя, 14 липня 2011 року, [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що він за законом матиме право заповів [PERSON] У червні 2012 року позивач звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та дізналася, що 15 вересня 2011 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено заповіт, згідно якого [PERSON] все своє майно заповів своєму сину [PERSON] Позивач вважає, що заповіт посвідчений 15.09.2011 року був вчинений [PERSON] проти його волі внаслідок застосування до нього фізичного та психічного тиску з боку його колишньої дружини [PERSON] та їх спільних дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], про що свідчить підписана [PERSON] заява від 22 жовтня 2011 року. У звязку з цим, позивач вважає, що волевиявлення заповiдача [PERSON] не було вiльним i не вiдповiдало його волi, а заповіт вчинений під впливом насильства, тому просить визнати його недійсним на підставі ст. 231 та ч. 2 ст. 1257 ЦК України. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що заповіт складений та підписаний спадкодавцем у встановленому законом порядку, тому вважає позов необґрунтованим та безпідставним. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 09 січня 2012 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Згідно заповіту, посвідченого 14 липня 2011 року приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON], на випадок своєї смерті [PERSON] зробив таке розпорядження: все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що він за законом матиме право заповів [PERSON]. Згідно заповіту, посвідченого 15 вересня 2011 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області [PERSON], на випадок своєї смерті [PERSON] зробив таке розпорядження: все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що він за законом матиме право заповів [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦК України, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України. за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивач як на підставу своїх вимог про визнання заповіту недійсним посилається на те, що заповіт складений [PERSON] проти його волі внаслідок застосування до нього фізичного та психічного тиску з боку його колишньої дружини [PERSON] та їх спільних дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] На підтвердження цих обставин позивачем надано письмову заяву від 22 жовтня 2011 року за підписом [PERSON] слідуючого змісту: Я, [PERSON], заявляю, що заповіт зроблений в вересні 2011 р. зроблений під тиском на мене і без моєї волі. На мене тиснули бувша жінка та діти. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що дана заява була написана нею власноручно на прохання [PERSON] та підписана ним особисто. Оскільки названа заява написана у відсутності сторонніх, незаінтересованих осіб, а обставини її написання відомі лише зі слів [PERSON], та враховуючи неприязні стосунки між нею та колишньою дружиною [PERSON] ї їх дітьми, чого не заперечувала у судовому засіданні сама [PERSON], суд критично відноситься до цієї заяви та не приймає її до уваги. При цьому суд вважає, що з дня підписання цієї заяви (22.10.2011р.) до дня смерті (09.01.2012р.) [PERSON] мав реальну можливість змінити або скасувати заповіт у нотаріуса або викликати його на дому, чого ним зроблено не було, що, на думку суду, свідчить про те, що його волевиявлення при посвідченні заповіту 15.09.2011 року було вільним та відповідало його волі. Як вбачається із тексту заповіту, він записаний нотаріусом зі слів [PERSON], до підписання прочитаний вголос заповідачем і власноручно підписаний ним у присутності нотаріуса. Особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірено. Ці обставини підтвердила у судовому засіданні нотаріус [PERSON] З огляду на наведене та враховуючи, що позивачем не надано належних та переконливих доказів, які б свідчили про те, що заповіт складений [PERSON] під впливом фізичного чи психічного насильства, а волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його волі, суд вважає, що він, як дієздатна особа, повністю розуміючи значення своїх дій та зміст заповіту, особисто підписавши його, вільно виявив свою волю щодо спадкоємців свого майна. Що стосується показів свідків допитаних за клопотанням позивача, то вони не спростовують висновків суду щодо волевиявлення заповідача, оскільки вони не були присутніми при посвідченні заповіту, а тому не можуть свідчити щодо волевиявлення заповідача. З наведених підстав суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання заповіту недійсним. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed