Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту. В судовому засіданні при розгляді справи по суті представниками позивачки [PERSON] та [PERSON] було подано заяву про зменшення позовних вимог (а.с. 50-51), вимоги якої вони підтримали в повному обсязі, просили встановити за [PERSON] право строкового, безоплатного земельного сервітуту для встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту літньої кухні, на земельній ділянці площею 30,96 м.кв., яка перебуває у користуванні відповідачки, шляхом надання [PERSON] права безперешкодного, вільного проходу в денний час доби з 8-00 до 20-00 години через хвіртку [PERSON], терміном на 3 місяці з дня укладення Договору із виконавцем на виконання ремонтних робіт, посилаючись на те, що встановлена [PERSON] огорожа повністю перекриває [PERSON] вільний підхід до тильного боку літньої кухні, яка перебуває в користування [PERSON], і яка потребує ремонту, а відповідачка [PERSON] перешкоджає проведенню ремонтних робіт. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що рішенням Фастівського міськрайонного суду від 28.01.2008 року, яке [PERSON] не оскаржувалось і яке набрало законної сили, вже було на підставі проведеної судової будівельно-технічної експертизи встановлено порядок користування земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] Паркан між земельним ділянками [PERSON] та [PERSON] в частині вздовж кухні [PERSON] відповідачкою [PERSON] в порядку виконання судового рішення разом із державним судовим виконавцем було встановлено відповідно до рішення суду. Оскільки з моменту набрання рішенням законної сили вже пройшло 4 роки, то відповідачка вважає, що позивачкою пропущено строк позовної давності для подання даного позову і в поданій до суду заяві просить застосувати до її позову наслідки пропущення цього строку. Крім цього, відповідачка зазначила, що ніколи не заперечувала проти того, щоб позивачка обслуговувала стіну своєї кухні, проте, як власник двору, просила ремонт стіни проводити в її присутності, або в присутності членів її сімї, погодивши попередньо час проведення ремонтних робіт, вважає цю вимогу законною і такою, що ніяким чином не порушує прав позивачки доступ до неї з 8-00 до 20-00 години щоденно протягом 3-х місяців, а тому просить відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] є користувачами суміжних земельних ділянок цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку №64 по вул.Ковпака в м.Фастові, 13/25 частин якого належить на праві власності [PERSON]Ф на підставі договору дарування частини житлового будинку від 21.02.2006 року, а 12/25 частин- Корсак В.Ф. на підставі договору дарування частини жилого будинку від 26.06.2001 року. Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 28 січня 2008 року на підставі проведеної судової будівельно-технічної експертизи встановлено порядок користування земельною ділянкою для обслуговування жилого будинку №64 по вул.Ковпака в м.Фастові між співвласниками. Також «залишено в користуванні [PERSON] повністю літню кухню літера «В», а [PERSON] повністю сарай літера «Г»». Рішення [PERSON] не оскаржувалось і набрало законної сили. (а.с.7). В квітні 2009 року в порядку виконання судового рішення, відповідно до встановленого судом порядку користування присадибною земельною ділянкою, в присутності державного судового виконавця [PERSON] було встановлено паркан по визначеній судом межі між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] При цьому по частині межі від воріт, вздовж кухні [PERSON], вздовж сараїв «Г» та «Д» до точки 33 (по плану) паркан встановлено відповідно до судового рішення. Проте після точки 33 (по плану) внаслідок неправомірних дій [PERSON], яка \~не дозволила встановлювати паркан по визначеній судом межі, паркан встановлено з відступом від зазначеної в судовому рішенні межі, що потягло збільшення земельної ділянки [PERSON] за рахунок земельної ділянки [PERSON] (а.с.35) З приводу неправомірних дій [PERSON] по перешкоджанню [PERSON] встановити паркан по визначеній судом межі, остання неодноразово зверталась до Фастівського МВ ГУ МВС України (а.с.33).Працівниками правоохоронних органів було проведено профілактичні бесіди про недопущення в подальшому будь-яких неправомірних дій по відношенню до [PERSON] 28.12.2011 року постановою Фастівського МВ ГУМВС України в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] за заявою [PERSON] відмовлено (а.с.11) 07.12.2011 року [PERSON] письмово звернулась до [PERSON] із проханням надати їй можливість провести ремонтні роботи стіни кухні з 14.12.2011 року (а.с.9) 13.12.2011 року [PERSON] отримано письмову відповідь [PERSON] про те, що вона не заперечує проти проведення ремонтних робіт, але просить проводити роботи в ті дні, коли вона перебуває вдома, оскільки працює вона в м.Києві. (а.с.34) Згідно ч.1 ст.98 Земельного кодексу України «Право земельного сервітуту- це право власника або землекористувача земельної ділянки на \~обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками)» Згідно ч.4 ст.98 Земельного кодексу України «Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Згідно ч.1 ст. 401 Цивільного кодексу України «Право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно ч. 1 ст. 404 Цивільного кодексу України «Право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.» Таким чином, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне господарське використання своєї земельної ділянки, на якій розташована будівля кухні, неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому слід довести, що задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити яким-небудь іншим способом і що саме встановлення даного сервітуту є єдиним можливим способом задоволення потреб позивача щодо ремонту стіни літньої кухні. Зазначених обставин позивачка не довела, чим не виконала вимоги ст.ст. 10, 61 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З наданих матеріалів справи та із показань свідків не вбачається, що відповідачка [PERSON] чинить перешкоди для проведення ремонтних робіт [PERSON] задньої стіни своєї кухні, а лише пропонує позивачці домовитись щодо дати та часу проведення таких робіт. Натомість представники позивачки [PERSON] вважають, що саме обтяження земельної ділянки [PERSON] сервітутом є оптимальним вирішенням питання для позивачки. Разом з тим, інтереси користувача обслуговуючої земельної ділянки, тобто відповідачки [PERSON], ними не враховані. При цьому, на думку позивачки, під сервітут повинна відійти частина двору [PERSON] в розмірі 30,96 кв.м. та повністю прохід до городу відповідачки, а розмір всього двору відповідачки становить близько 100 кв.м., що значно буде обтяжувати її права. Також, суд критично відноситься до поданого позивачкою як письмовий доказ «відступлення» відповідачки [PERSON] при встановленні паркану «від варіантів розподілу земельних ділянок, запропонованим судовим експертом» акту обстеження матеріально-побутових умов гр. [PERSON] від 24.02.2012 року, складеним депутатом Фастівської міської ради [PERSON] (а.с. 12), оскільки, як пояснив в судовому засіданні допитаний в якості свідка сам [PERSON], земельну ділянку [PERSON] він обстежував візуально, без будь-яких вимірювальних пристроїв, і оглядав при цьому один із варіантів висновку судової експертизи, проте саме рішення суду щодо розподілу земельних ділянок від 28.01.2008 року, яким порядок користування землею було визначено остаточно і яке на час складання акту вже набрало законної сили позивачкою [PERSON] йому для ознайомлення надано не було. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що права та інтереси позивачки щодо доступу до стіни її кухні відповідачкою визнаються і не оспорюються, а тому проведення позивачкою у невизначеному майбутньому під умовою укладення додаткового договору, ремонтних робіт стіни літньої кухні не може бути підставою для встановлення строкового, безоплатного земельного сервітуту для встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту літньої кухні, на земельній ділянці площею 30,96 кв.м, що перебуває в користуванні [PERSON], шляхом надання особисто [PERSON] права «безперешкодного, вільного проходу в денний час доби з 8-00 до 20-00 години через хвіртку [PERSON], терміном на 3 місяці з дня укладення Договору із виконавцем на виконання ремонтних робіт». З врахуванням необхідності відповідачки в постійному користуванні розташованим на відстані 1 м 20 см вздовж стіни літньої кухні позивачки проходом до свого городу, та незначним розміром двору відповідачки, встановлення земельного сервітуту для \~встановлення будівельних риштувань та складання будівельних матеріалів стане значним обтяженням для користувача земельної ділянки. Крім того, відповідачкою було подано заяву про застосування строку позовної давності до даних правовідносин, перебіг якого почався з моменту набрання законної сили рішенням Фастівського міськрайонного суду від 28.01.2008 року яким визначено порядок користування спірною земельною ділянкою і встановлено межі між земельними ділянками позивачки [PERSON] та [PERSON] \~Позивачка [PERSON] була стороною у справі, із запропонованим судом розподілом земельних ділянок погодилась, оскільки апеляційну скаргу на рішення суду не подавала і його не оскаржувала. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що [PERSON] пропустила строк позовної давності без поважних причин.

Outcome: dismissed