Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-19 00:00:00

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що 06 грудня 2006 року позивачем, як інвалідом 3 групи, було через Головне управління праці та соціального захисту населення Рівненської ОДА придбано безкоштовно автомобіль «Ауді А6» , державний номерний знак [NUMBER]. В січні 2007 року позивач передав вказаний автомобіль для технічного обслуговування [PERSON]Є.т в с. Олександрія Рівненського району разом з технічним паспортом. Однак останній раптово помер, і автомобіль йому повернуто не було. Позивач неодноразово звертався до спадкоємців померлого, відповідачів по справі, з проханням повернути, однак вони від відповіді ухилились. Просить суд зобов»язати [PERSON] та [PERSON] повернути позивачу автомобіль «Ауді А6», державний номерний знак ВК ВК 9619, що належить йому на праві володіння та користування. Представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав і в обґрунтування своєї позиції пояснив, що позивач не надав жодних переконливих доказів про те, що він надав [PERSON] доля обслуговування в с. Олександрію Рівненського району вищевказаний автомобіль. При цьому вказує, що [PERSON] та [PERSON] не мають жодного відношення до спірного автомобіля, не володіють ним і не користуються, не здійснювали розпорядження, а тому не мають жодної фізичної можливості повернути йому автомобіль. Даний автомобіль спадкоємцями померлого не успадковувався. Крім того, позивачем пропущено строк звернення до суду, а заявою про його поновлення він не звертався. Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилась, хоча повідомлялась належним чином про розгляд справи. Представник головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської ОДА у судове засідання не з»явився. хоча повідомлявся про розгляд справи належним чином. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі відповідача [PERSON] та представника третьої особи. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.. 10, 60 ЦПК України - сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як слідує з ст.. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] являється інвалідом 3 групи загального захворювання, і 06 грудня 2006 року відповідно до встановленого порядку через Головне управління праці та соціального захисту населення Рівненської ОДА був безкоштовно забезпечений автомобілем «Ауді А6», на десятирічний термін без права продажу, дарування і передачі іншій особі. Вказаний автомобіль надійшов по лінії гуманітарної допомоги та був зареєстрований на ім»я позивача у ВРЕР ВДАІ УМВСУ в Рівненській області і виданий державний номерний знак [NUMBER]. Як пояснив представник позивача у судовому засіданні, [PERSON] в січні 2007 року передав вищевказаний автомобіль разом з технічним паспортом дл технічного обслуговування знайомому [PERSON] в с. Олександрія Рівненського району, однак останній раптово помер, і автомобіль залишився в нього. Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів з проханням розшукати вищевказаний автомобіль, однак з повідомлень Управління СБ України, прокуратури Рівненської області. УМВСУ в Рівненській області та відділу [PERSON] в Рівненській області розшукати вказаний автомобіль не представилось можливим. Судом також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями померлого 10 лютого 2007 року [PERSON] Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 серпня 2007 року останні успадкували майно померлого, однак серед спадкового майна вищевказаного автомобіля не було. Як пояснив у судовому засіданні представник [PERSON], остання про даний автомобіль нічого не знає, ніколи його не бачила, і ним не користувалась, він також не успадковувався. Даний факт жодним чином не спростував у судовому засіданні представник позивача, і не надав достовірних та переконливих доказів стосовно викладеного. З дослідженого у судовому засіданні листа Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської ОДА від 07.02.2012 року вбачається, що головне управління не надавало дозволу [PERSON] на передачу права керування іншим особам. Що стосується допитаних у судовому засіданні свідків , то суд критично відноситься до їх показів, оскільки вони реально не підтвердили факт знаходження спірного автомобіля у відповідачів, а їхні покази не носять доказовий характер щодо предмета доказування. Згідно ст. 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є право володіння та користування. У відповідності до ст. 396 ЦК України, особа яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права. Відповідно до ст.. 387 ЦК України - власник має право на витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Однак у відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України, суд вважає , що позивачем не надано жодних переконливих доказів у відповідності до вимог ст.. 57 ЦПК України про перебування спірного автомобіля у відповідачів, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити за недоведеність позовних вимог. Па підставі викладеного,

Outcome: dismissed