Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-03 00:00:00

У січні 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.02.2007 року між відповідачем та ПАТ «Дельта Банк» (правонаступником ТОВ «КБ «Дельта») був укладений кредитний договір №002-16055-060207, однак відповідач не виконує належним чином своїх зобовязань за договором щодо оплати передбачених ним платежів, у звязку із чим станом на 30.08.2012 року виникла заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 1483,95 грн. Позивач просить суд стягнути вказаний розмір заборгованості за кредитним договором, а також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір. У позові міститься заява позивача про розгляд справи за відсутності його представника. Представник позивача в судове засідання не зявився. Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів, про що відповідачка не заперечує. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково. Пояснила суду, що дійсно не доплатила кредит у сумі 88,31 грн. і згодна цей розмір доплатити, при цьому просить відмовити у задоволенні вимог по стягненню відсотків та комісії, оскільки у липні 2008 року вона зверталась до банку і в телефонній розмові представником банку їй було повідомлено про відсутність будь-якої заборгованості по кредиту. Листів від банку про наявність заборгованості вона не отримувала, а у звязку з відсутністю графіку погашення заборгованості навіть не знала якими сумами мала погашатись заборгованість щомісяця. Суд, вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 06.02.2007 року між відповідачем та ТОВ «Комерційний банк «Дельта» був укладений кредитний договір №002-16055-060207 (а.с. 11-12). Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» (а.с. 15). За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. укладеного між сторонами договору, кредитор надає позичальнику кредит у сумі 2121,00 грн. на придбання певного майна із остаточним терміном повернення кредиту та сплати всіх виплат по ньому не пізніше ніж 05.02.2010 року. Згідно п.п. 2.3., 2.5., 2.8., 3.1., 3.6., за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 5%. За ведення кредитної справи позичальник сплачує кредитору плату в розмірі 2,99% в місяць. Починаючи з місяця, що слідує за місяцем, в якому наданий кредит, позичальник щомісячно до 6 (шостого) числа кожного місяця сплачує кредитору рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за ведення кредитної справи, у розмірі 128,00 грн. Позичальник зобовязується щомісячно сплачувати платежі в строки, визначені договором. У разі порушення строків сплати платежів, які включають заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за ведення кредитної справи позичальник сплачує на користь кредитора штрафні санкції (пеню) в розмірі 1,00 % від простроченої суми за кожен день прострочення. Таким чином, графік погашення заборгованості міститься у самому змісті кредитного договору та є достатньо чітким, що спростовує твердження відповідача про його відсутність. За змістом п. 2.2. вказаного договору, моментом погашення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитором в повному обсязі суми кредиту, нарахованих процентів за його користування та всіх інших виплат передбачених цим договором. Як вбачається з матеріалів справи, а саме наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній платіж відповідачем на користь позивача по кредитному договору був здійснений 29.04.2008 року. Заборгованість, яка лишилась не сплаченою відповідачем з вказаного часу і лишається не сплаченою на момент розгляду цієї справи за основною сумою кредиту становить 88 грн. 31 коп. Оскільки кредит не був погашений відповідачкою в повному обсязі, позивач законно нарахував 0,40 грн. за користування цим кредитом та продовжував нараховувати плату за ведення кредитної справи у розмірі 2,99%, що становить 63,42 грн. від суми кредиту щомісячно та сумарно відповідає розміру комісії у сумі 1395,24 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за договором становить 1483,95 грн., яка складається з основної суми кредиту 88,31 грн.; відсотків 0,4 грн. та комісії - 1395,24 (а.с. 7-8). Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і відсутні докази належного виконання відповідачем умов договору. Крім того, в судовому засіданні відповідачка визнала наявність своєї заборгованості перед позивачем по основній сумі кредиту у розмірі 88,31 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки відповідач порушив зобов'язання, встановлені договором, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved