Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати укладений між ним та відповідачами договір купівлі-продажу частини житлового будинку від 16.01.2012 р. та визнати за ним право власності на придбане за договором нерухоме майно у вигляді Ѕ частини житлового будинку з будівлями і спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Лермонтова, 35. Позивач надав суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі також надали суду письмові заяви, в яких просить суд розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги визнають і не заперечують проти визнання за позивачем права власності на зазначену частину придбаного нерухоме майно. Дослідивши матеріали справи, вивчивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим, заснованим на законі, а тому задовольняє його у повному обсязі. Як вказано в договорі купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку від 16.01.2012 року, [PERSON], [PERSON] продавець, продав, а покупець [PERSON], купила Ѕ частину житлового будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове по вул. Лермонтова, 35, який належав продавцям на праві приватної власності. Сторона по укладеному правочину покупець, виконала зобовязання по договору щодо передачі обговореної ціни нерухомого майна та передачі нерухомого майна, що підтверджується відповідною розпискою від 16.01.2012 року та відповідним актом прийому-передачі від 16.01.2012 року. Продавцям відчужуване нерухоме майно належало на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 14.05.2010 року, спадкова справа № 305/2009 р.. Реєстрація нерухомого майна була проведена належним чином, про що свідчить відповідні витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27806324 від 28.10.2010 року та № 27806126 від 28.10.2010 року. В технічному паспорті, складеному КП «Кілійське РБТІ та РОН» вказано, що житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Лермонтова, 35 складається з: літ. А житлового будинку, літ. Б літньої кухні, літ. Г сараю, літ. Д вбиральні, літ. Е вбиральні, літ. Ж сараю, № 1-4 надвірних споруд на земельній ділянці площею 488,0 кв.м., Ѕ частина якого складається з приміщень 1-І коридору площею 3,7 кв.м., 1-ІІ кухні площею 5,7 кв.м., 1-1 коридору площею 6,5 кв.м., 1-2 кухні площею 12,4 кв.м., 1-3 житлової кімнати площею 17,8 кв.м. в житловому будинку літ. «А», прибудови літ. «а», навісу літ. «а1», сараю літ. «Г», вбиральні літ. «Д», № 1 забору, № 3 забору, № І мощення Відповідно до ст. ст. 328, 386, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як передбачає ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Укладений сторонами договір нотаріальному посвідченню не підлягався, але, як вбачається ст. 657 ЦК нотаріальна форма дослідженого договору є підставою для породження дійсних правових наслідків двостороннім правочином. Згідно з ч. 2 ст. 220 чинного ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна з сторін ухилялася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Як було встановлено у судовому засіданні, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору а саме щодо предмету, ціни, часу та моменту здійснення сторонами взаємних обовязків, що характерно для такого типу договорів та підтверджуються дослідженими доказами по справі, беручи до уваги регламентацію ст. 64 ЦПК України. Відбулося повне виконання договору з обох сторін, але відповідач, у звязку з неналежним оформленням правовстановлюючих документів на обєкт нерухомого майна, ухилився від його нотаріального посвідчення, що дає підстави суду застосувати норму ч.2 ст. 220 ЦК України та, відповідно, визнати такий договір дійсним. Як указано в Постанові № 9 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, при розгляді справ про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суди повинні зясувати, чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Зважаючи на вивчені обставини справи підстав нікчемності правочину судом не виявлено, права та інтереси сторін укладений правочин не порушував, а навпаки, покупець після набуття прав на нерухоме майно, в повному обсязі не може користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, як то притаманно власнику речі. Дослідивши надані письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позивач правомірно набув право власності на вказаний обєкт нерухомого майна Ѕ частину житлового будинку, невизнане право підлягає захисту відповідно до положень ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, що у комплексному дослідженні підстав виникнення, правонаступництва та захисту речового права позивача, дає всі підстави суду задовольнити предявлений позов у повному обсязі.

Outcome: approved