Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-17 00:00:00

У лютому 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного підприємця [PERSON] про покладення обовязку, виконання зобовязання, стягнення пені і моральної шкоди. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що 25 червня 2011 року між ним і приватним підприємцем [PERSON] було укладено договір по виготовленню і монтажу відкатних воріт за адресою: м.Миколаїв, вул..1-а Лінія, 46/43, кв.1. Згідно умов п.2.2 Договору в день підписання договору він передав відповідачу аванс в сумі 10000 грн., інша частина коштів за договором мала бути внесена після підписання акту виконаних робіт. В свою чергу відповідач зобовязався виконати роботи по виготовленню і монтажу відкатних воріт протягом 30 днів з моменту отримання авансу. На вимогу відповідача також 28 серпня 2011 року ним було додатково сплачено 1000 грн. на придбання механізмів до воріт. Всупереч умовам договору роботи за договором відповідач почав проводити лише 22 серпня 2011 року. Після встановлення воріт були виявлені недоліки в роботі автоматичних механізмів. Акт виконаних робіт не було складено у звязку з виявленими недоліками, які відповідач зобовязався усунути. У звязку з чим відповідач демонтував автоматичні прилади для їх полагодження. Посилаючись на те, що на теперішній час відповідач добровільно відмовляється усунути недоліки роботи, не закінчує її виконання, оскільки не встановлює механізми до воріт, в звязку з чим він не має можливості користуватися воротами за їх цільовим призначенням, просив суд зобовязати відповідача виконати зобовязання за договором шляхом усунення недоліків воріт або шляхом повторного виконання робіт, стягнути з відповідача пеню за прострочення виконання зобовязання в розмірі 467 грн. 40 коп. та відшкодувати 1000 грн. моральної шкоди. У травні 2012 року позивач уточнив свої вимоги. Вказував на те, що до теперішнього часу умови договору відповідачем не виконані, незважаючи на те, що він неодноразово повідомляв відповідача про необхідність виконання умов договору, а тому просив розірвати договір, стягнути з відповідача на свою користь сплачені за договором 11000 грн., пеню в розмірі 3% річних за порушення виконання зобовязання у розмірі 93480 грн., 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також понесені витрати на правову допомогу адвоката. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов, просив про його задоволення. Представник відповідача позов не визнав, вказуючи на те, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки умови договору не виконано саме з вини позивача, який відмовився проводити оплату за договором. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін в судовому засіданні 25 червня 2011 року між сторонами в письмовій формі було укладено договір по виготовленню і монтажу відкатних воріт за адресою: м.Миколаїв, вул..1-а Лінія, 46/4, кв.1, за яким відповідач зобовязувався протягом 30 днів з дня внесення замовником авансу в розмірі 10000 грн. виготовити і встановити відкатні ворота за адресою м.Миколаїв, вул..1-а Лінія, 46/4, кв.1. Вартість замовлення складала 15580 грн. Зі змісту самого договору вбачається, що замовником після укладення договору було внесено виконавцю аванс в розмірі 10000 грн., проте ворота виконавцем було встановлено лише 22 серпня 2011 року. У звязку з наявними недоліками в роботі механізмів воріт відповідач демонтував автоматичну систему воріт для її полагодження і не встановив її. В звязку з чим позивач не має можливості користуватися воротами за їх цільовим призначенням. Таким чином, до теперішнього часу зобовязання за договором з боку виконавця у повному обсязі не виконані, акт виконаних робіт не підписаний. При цьому, наданий представником відповідача в судовому засіданні акт виконаних робіт від 22.08.2011 року, суд оцінює критично, оскільки його надано вже в процесі закінчення розгляду справи по суті та його зміст суперечить встановленим судом обставинам справи. Відповідно до п.3.1 договору відповідальність за технічний стан воріт, механізмів підйому та засобів блокування протягом гарантійного терміну (1 рік) лежить на виконавцеві. Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Згідно ч.3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо розірвання договору по виготовленню і монтажу відкатних робіт і повернення оплати у розмірі 11000 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Таким чином розмір пені за 200 днів прострочення виконання зобовязання складе 93480 грн. ( 15580 х 3% : 100% х 200 ). В той же час, враховуючи ті обставини, що розмір пені значно перевищує розмір заподіяних позивачу з вини відповідача збитків, на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, її слід зменшити з 93480 грн. до 7000 грн. При цьому доводи представника відповідача про те, що невиконання умов договору відбулося з вини позивача, який не вніс повну оплату замовлення, суд вважає безпідставними, оскільки такі доводи суперечать наявним матеріалам справи, умовам договору сторін, поясненням учасників процесу в судовому засіданні. Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди. Проте задоволення такої вимоги за умови її предявлення можливе з урахуванням положень п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», який передбачає право споживачів на відшкодування моральної шкоди, заподіяною небезпечною для життя і здоровя людей продукцією, у випадках передбачених законом. Оскільки у справі не встановлено обставин, з якими Закон повязує право споживача на відшкодування моральної шкоди, тому вимоги споживача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» з відповідача на користь позивача слід стягнути компенсацією витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 1000 грн. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial