Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-13 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду та просить з урахуванням поданих уточнень до заяви зобовязати державного виконавця зняти арешт на 1/3 частки квартири [ADDRESS] та заборону на відчуження будь-якого майна, яке належить заявнику, що накладений постановою від 25 листопада 2011 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції [PERSON], посилаючись на такі обставини. Рішенням Чугуївського міського суду від 16.09.10р. по справі № 2-2021 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти у розмірі ј частина з усіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття. У відповідності до виконавчого листа № 2-2021, в якості забезпечення стягнення заборгованості по сплаті аліментів, державним виконавцем 25 листопада 2011 року було винесено постанову про арешт майна заявника та оголошення заборони на його відчуження. З метою погашення заборгованості, що утворилася, [PERSON] в липні 2012 року сплатив повністю заборгованість по аліментам. Однак, на свою заяву з проханням скасувати арешт на майно отримав розяснення згідно яких для скасування арешту майна йому необхідно звернутись до суду. В судовому засіданні [PERSON], підтримав заявлені вимоги повністю та пояснив вищезазначені обставини. Представник відділу ДВС Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи попереджений належним чином, через канцелярію суду надав заяву, якою просив слухати справу без його участі, а також письмові пояснення, згідно яких просить залишити заяву [PERSON] без розгляду, оскільки заявником рішення суду своєчасно не виконувалось і аліменти вчасно не сплачувались. Зацікавлена особа [PERSON] заяву [PERSON] підтримала, просила зняти арешт з майна заявника про що надала суду відповідну заяву. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що рішенням Чугуївського міського суду Харківської області по цивільній справі № 2-2021/2010 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти у розмірі ј всіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] до досягнення останньою повноліття. Для забезпечення виконання зазначеного рішення старшим державним виконавцем ВДВС Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області було винесено постанову про арешт майна [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 5) Згідно наданого розрахунку, оформленого старшим державним виконавцем ВДВС Чугуївського міськрайонного управління юстиції, станом на 01 серпня 2012 року, заборгованість по сплаті аліментів відсутня гривень (а.с. 6 ). Даний факт не заперечується також і в поясненнях наданих державним виконавцем до суду, з яких вбачається, що заборгованість по аліментам була в повному обсязі погашена заявником 05 липня 2012 року. У відповідності до ст.57 Закону України Про виконавче провадження арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. В ст.60 Закону України Про виконавче провадження визначені випадки зняття арешту з майна боржника за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Положення ст.ст.319, 321 ЦК України зазначають, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи з міркувань розумності та доцільності, суд вважає, що при таких обставинах зазначений захід забезпечення виконання судового рішення не є співрозмірним аліментним зобовязанням [PERSON], оскільки заборгованість за аліментами боржником сплачена в повному обсязі. При цьому суд враховує, що зацікавлена особа [PERSON] також просила суд про зняття арешту з майна, що належить заявнику. За таких обставин, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги є обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved