Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-31 00:00:00

Позивач ПП Варіант-Арісв березні 2012 року звернулось із позовом, де з урахуванням уточнень зазначено, що 21.11.2011 року між позивачем та відповідачами, які діяли через уповноважену ними особу [PERSON], укладено договір про надання послуг. Згідно умов даного договору ПП Варіант-Арісяк виконавець зобовязувалось надати інформаційні, довідкові послуги, а також послуги з приватизації квартири № 115, оформленні усіх необхідних документів та приведення квартири в належний стан. Вартість послуг за умовами договору становили 12\~000,00 грн. та вартість придбаних матеріалів для ремонту квартири. Вказану суму відповідачі зобовязувались сплатити у день укладення договору купівлі-продажу квартири. Позивачу зауважує, що відповідачі відчужили належну їм на праві спільної часткової власності квартиру згідно договору купівлі-продажу від 21.03.2012 року. Вказуючи на те, що позивачем витрачено 7247,35 грн. на приведення помешкання до належного стану, посилаючись на відмову відповідачів здійснити оплату послуг в добровільному порядку, просить стягнути з відповідачів 6415,78 грн. з кожного з урахуванням їх розміру частки у спільному майні заборгованості за договором, а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з вищевикладених підстав. Зауважив, що належна відповідачам квартира була у вкрай незадовільному технічному стані, а тому, після її приватизації, не могла бути відчужена за ціною, що є сталою на ринку для обєктів нерухомості даного виду. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала. При цьому зауважила, що уповноважена [PERSON] згідно наданої їй довіреності могла вести справи та представляти інтереси з питань приватизації, державної реєстрації, та подальшого відчуження квартири, у звязку з чим в контексті повноважень в укладенні правочинів могла вчиняти від імені довірителів лише ті договори, що підлягають нотаріальному посвідченню. Оскільки договір про надання послуг не є таким, що підлягає нотаріальному посвідченню, його вчинення вважає перевищенням наданих повіреному повноважень. З аналогічним обґрунтуванням відповідачами заявлено зустрічний позов, в якому, з додатковим посиланням на вимоги ст. 203 ЦК України щодо правомірності правочину, предявлено вимогу про визнання договору недійсним. Зустрічний позов представник ПП Варіант-Арісне визнав, представник відповідачів підтримала. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд встановив. 21.11.2011 року між ПП Варіант-Аріста відповідачами, які діяли через повірену особу [PERSON], укладено договір про надання послуг. Згідно договору виконавець зобовязується надати, а замовник або їх повірена особа зобовязуються прийняти та оплатити інформаційні, довідкові послуги, а також послуги з приватизації належної замовникам квартири [ADDRESS], оформленні усіх необхідних документів, представленні інтересів в усіх підприємствах, установах, організаціях м. Житомира незалежно від форм власності, реєстрації права власності на вказану квартиру в БТІ, приведенням квартири в належний стан шляхом здійснення необхідних ремонтних робіт (передпродажна підготовка), з пошуку покупців на квартиру та подальшим її відчуженням (продажем). У відповідності до п. 4.1 договору вартість наданих виконавцем послуг становить 12\~000,00 грн. Згідно п 4.2. договору розрахунок за послуги виконавця проводяться в день укладення договору відчуження обєкта нерухомості. Пунктом 6.1 передбачено, що будь-які договори щодо відчуження майна буде рахуватись як вчинені за безпосереднього сприяння виконавця. Судом встановлено, що 17.11.2011 року кожним з відповідачів на імя [PERSON] видано довіреність, за якою вказану особу уповноважено вести справи та представляти інтереси з питань приватизації, державної реєстрації права власності та подальшим відчуженням (продажем) належної частини квартири № 115 в м. Житомирі по вул. Л.України. 23.12.2011 року згідно розпорядження від тієї ж дати видано свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено належність квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках. Згідно витягу про державну реєстрацію прав кожному належить 1/3 частини вказаної квартири. 21.03.2012 року згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], відбулось відчуження квартири [ADDRESS]. Оцінюючи докази за внутрішнім переконанням суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову ПП Варіант-Арісдо відповідачів. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, аналізуючи зміст зобовязань за договором про надання послуг від 21.11.2011 року, зясувавши фактичні події як повязані за правовим врегулюванням даним договором, зокрема відчуження відповідачами квартири за угодою від 21.03.2012 року, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з вказаних осіб 12\~000,00 грн. як обумовленою сторонами плати за отримані послуги. Приймаючи до уваги, що положеннями договору не встановлено чіткий розмір плати кожним із замовників, суд застосовує вимоги ст. 360 ЦК України, згідно якої співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення витрат на проведення ремонту, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують суми понесених ним витрат на проведення робіт та придбання матеріалів з метою їх виконання та застосування саме в квартирі № 115 в м. Житомирі по вул. Л.України, 46. Суд не може прийняти за основу, а відтак відмовляє у задоволенні зустрічного позову, посилання представника відповідачів-позивачів щодо перевищення повноважень [PERSON] Так, згідно виданих довіреностей, [PERSON] мала право вести справи та представляти інтереси з питань приватизації, державної реєстрації права власності та подальшим відчуженням (продажем) належної частини квартири № 115 в м. Житомирі по вул. Л.України. Водночас, до структури предмету договору від 21.11.2011 року віднесено послуги, що повязані з приватизацією, приведенням квартири в належний стан, подальшим її відчуженням. Крім того, суд звертає увагу на наступне. У відповідності до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Суд зауважує, що відповідач [PERSON] на протязі усього часу, з моменту написання довіреності, укладення договору про надання послуг, подальшої приватизації, постійно проживав за адресою: [INFO]. 46, кв.115. При цьому, як вбачається зі змісту постанови про відмову в порушені кримінальної справи, дана особа не заперечувала щодо проведення ремонту в її квартирі, а лише відмовилась здійснити оплату. Обізнаність інших відповідачів підтверджується наступними обставинами. Так, під час подання заяв про скасування довіреностей [PERSON] та [PERSON] зазначили в заявах місцем проживання [INFO]. Суд звертає увагу, що за відомостями адресного бюро, що надійшли до суду у звязку з відкриттям провадження по справі, відповідач [PERSON] на день написання заяви про скасування довіреності від 20.03.2012 року вже не мала зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (за повідомленням адресного бюро реєстрацію знято 07.03.2012 року). Вказане підтверджує, що при складанні таких заяв відповідачі не були обмежені при визначенні місця проживання лише зареєстрованим. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що [PERSON], [PERSON] також знали про проведення третіми особами ремонту в квартирі, не заперечували щодо таких дій. Представник відповідача-позивача в судовому засіданні пояснила, що довіреності було скасовано після викликів до міліції. Відтак, дії відповідачів свідчать про схвалення правочину, а тому договір не може вважатись таким, що вчинений із перевищенням повноважень представника.

Outcome: partial