Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-26 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.01.2013 р., ухваленого у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства [PERSON] ПриватБанк до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, позов ПАТ КБ «Приватбанк» був задоволений частково: судом було ухвалено звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки будинку від 04.06.2007 р.: будинок №3 по вул. Депутатська у м. Дніпропетровську, а саме: А-1 житловий будинок шл. бет. загально площею 68,7 мІ, житловою площею 32,5 мІ, Б гараж шл.бл., В. сарай мет., Д убиральня дер., 1-5, 1 споруди, який належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 04.06.2007 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №5566, та за рахунок реалізації якого в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» шляхом проведення прилюдних торгів з постановленою ціною будинку, встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/ незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя (Публічного акціонерного товариства [PERSON] «ПриватБанк») у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 04.06.2007 р., яка склалася станом на 21.05.2012 року, в розмірі 107 470,84 дол. США (еквівалент 858 853,24 грн.), з яких заборгованість за кредитом становить 40 750,75 дол. США, заборгованість по процентам за користування кредитом 23 735,78 дол. США, заборгованість по комісії за користування кредитом 3 818,65 дол. США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 34 018,65 дол. США, штрафи 31,28 дол. США та 5 116,17 дол. США, що підлягають сплаті іпотекодержателю (Публічному акціонерному товариству [PERSON] «ПриватБанк») з вартості предмета іпотеки, а також було вирішено питання про розподіл судових витрат. Згідно зі змістом ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судове засідання особи, які беруть участь у справі, не зявилися, та оскільки їх неявка не є обовязковою при розгляді даного питання (за ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, оскільки при ухваленні судового рішення, суд не вирішив питання щодо іншої частини позовних вимог, в яких було відмовлено (в задоволенні вимоги про виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Депутатська, 3, зі зняттям з реєстраційного обліку в органах МВС України в Дніпропетровській області, до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку), строк на виконання рішення не закінчився, для суду вбачаються підстави для ухвалення додаткового рішення. Розвязуючи зазначену вище вимогу позову та відмовляючи в її задоволенні, суд виходить з наступного. Примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто Позовні вимоги банку в частині виселення боржника зі спірного будинку на цей час стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Крім того, в частині 1 статті 40 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому частинами 2 і 3 цієї ж статті встановлений певний порядок дій банку, а саме: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Проте, суду не було надано у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України доказів на підтвердження того, що відповідач або інші особи, добровільно відмовляються звільнити житлове приміщення. Що стосується зняття особи з реєстраційного обліку, дана вимога не є такою, що підлягає розгляду та вирішенню при розгляді справи у порядку цивільного судочинства, та окрім того на виконання ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у тому числі, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою) є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Outcome: dismissed