Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]С та ПАТ «Українська страхова компанія»«Дженерал-Гарант» про стягнення матеріальної шкоди в сумі 16928,56 грн та моральної шкоди в сумі 20000,00 грн. У ході розгляду справи позивач неодноразово уточнював суму позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, спричиненої злочином, в кінцевому зменшив позовні вимоги і просив стягнути з страхової компанії матеріальний збиток у звязку з ушкодженням здоровя саме вартість ліків та лікарських засобів в цінах станом на 2012 р. в сумі 800,65 грн., неодержані доходи в сумі 8988,00 грн., вартість санаторно-курортного лікування в умі 5040,00грн. та 2550,00 грн в рахунок моральної шкоди, а всього в сумі 17378,65грн. Окрім того, просив стягнути з обох відповідачів матеріальний збиток, повязаний з пошкодженням транспортного засобу в сумі 12577,88грн, вартість витрат , понесених на проведення автототехнічної експертизи в кримінальній справі в сумі 486,78грн., вартість дослідження спеціаліста автотоварознавця, в сумі 900,00грн., оплату телеграми про виклик відповідача для огляду транспорту в сумі 23,23грн., витрати по оплаті транспортування та зберігання автомобіля на штрафмайданчику в сумі 848, грн., та стягнути з відповідача [PERSON]С моральну шкоду у звязку з ушкодженням здоров*я в сумі 17450,00 грн. Суду позивач пояснив, що 06.02.2011 р. близько 12.00 год. на перехресті вулиць Леніна-Першотравнева в смт. Н.Маячка Цюрюпинського р-ну Херсонської області [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-2103, держномер Л 80-90 ХО, порушив ПДР і допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під його керуванням, в результаті ДТП йому було спричинено тілесні ушкодження середньої і легкої тяжкості, та пошкоджено його транспортний засіб. Відносно [PERSON] порушена кримінальна справа за ч. 1 ст. 286 УК України, а його визнано потерпілим по справі, однак [PERSON] постановою суду було звільнено від кримінальної відповідальності у звязку з амністією, а його позов у кримінальній справі залишено без розгляду. Внаслідок неправомірних дій [PERSON], цивільна відповідальність якого була застрахована ПАТ «Українська страхова компанія»«Дженерал-Гарант», йому було спричинено струс мозку, забій м'яких тканин головного мозку, перелом 6 ребра справа, забій правого колінного суглобу, двосторонній неврит (травматичний ДТП), з чим він був госпіталізований і перебував на лікуванні 06.02.11 р. по 26.02.11 р. Цюрупинській ЦРЛ , під час якого поніс витрати на лікування в сумі 642,55 грн на час лікування, що на дату розгляду справи становить 800,65грн. Також ним понесено витрати в сумі 486,78 грн. за проведення експертизи НДЕКЦ, сплачено за проведення робіт по визначенню матеріального збитку, завданого власникові транспортного засобу - 900,00 грн., оплачено телеграму на імя [PERSON] про виклик для дослідження вартості ремонту в сумі 23,23грн та за евакуацію та збереження автомобіля на штраф майданчику в сумі 848 грн. Окрім того, він є ФОП і ним втрачено доходи за час стаціонарного лікування, розмір яких ним визначено в сумі 8988, 00 грн. Також він потребує санаторно-курортного лікування, вартість якого в 2010 році становила 5040грн , хоча лікування таке не проходив, путівку не купував і витрати фактичні не поніс. При оцінці вартості відновлювального ремонту він сплатив авто товарознавцю 900 грн , хоча розмір збитку від пошкодження автомобіля уточнив згідно до калькуляції, складеної аварійним комісаром, розмір якого становить 12577 грн, і в цій частині підтримує вимоги, різницю в сумі за мінусом франшизи просить стягнути зі страхової компанії. Розмір моральної шкоди він визначив виходячи із ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, тривалості лікування і відновлення стану здоровя, перенесених фізичних і моральних страждань від злочину. Тому просить стягнути зі страхової компанії максимально визначену страховим полісом суму в 2550,00 грн., а 17450,00грн з [PERSON] Та стягнути витрати на правову допомогу в сумі 7423,60грн. Відповідач [PERSON] заявлений позов не визнав, суду пояснив, що своєї вини у вчиненні ДТП не вбачає, відносно нього не було постановлено обвинувальний вирок. Його цивільна відповідальність застрахована і страхова компанія вчасно ним повідомлена про страховий випадок і має в такому випадку нести відповідальність. Крім того, вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження ушкодження його здоровя через відсутність епікризу, не надано докази на підтвердження витрат на санаторно-курортне лікування. Неврологічні розлади не повязані з ДТП, тому витрати на лікування струсу мозку не підлягає відшкодуванню. При проведення авто товарознавчого дослідження позивач не повідомив, що його автомобіль вже двічі був у ДТП , що не враховано при оцінці збитку, оплату вартості зберігання позивач здійснив добровільно, тому ці витрати не повязані з ДТП і не підлягають задоволенню, як і оплата експертизи в кримінальній справі. З приводу моральної шкоди зазначив, що злочин не є умисним, а позивачем заявлено надто великі уми, що він вважає намаганням отримати завищені матеріальні витрати. У задоволенні позову просив відмовити. ПАТ «Українська страхова компанія»«Дженерал-Гарант»позов не визнала. Представник відповідача подав заперечення на позов, а також суду пояснив, що між ПАТ «Українська страхова компанія»«Дженерал-Гарант»та [PERSON] 11.03.2010 року строком на один рік з 15.03.2010 по 14.03.2011 року укладено договір обов?язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого страхова компанія взяла на себе відповідальність відшкодувати майновий збиток, спричинений майну та здоров?ю потерпілої особи у випадку настання цивільно- правової відповідальності страхувальника, який зменшується на розмір франшизи, що відповідає 510,00 гривням , а також моральну шкоду у розмірі 5% від встановленого ліміту відшкодування у зв*язку з ушкодженням здоров?я. Відповідач у триденний строк відповідно до умов договору повідомив компанію про страховий випадок. Однак позивач не надав для проведення експертизи пошкоджений транспортний засіб, дослідження якого проведено лише у березні 2011 року та не заявив про виплату йому страхового відшкодування. Після отримання повідомлення страхова компанія не надсилала потерпілому ніякого повідомлення про необхідність надати автомобіль для проведення експертизи, а [PERSON] не надав відомості щодо порушення кримінальної справи. Крім того, у справі позивачем не надано належних доказів щодо обґрунтованості відшкодування йому витрат на лікування, санаторно-курортне лікування, моральне відшкодування, погодився щодо належної оцінки відновлювального ремонту транспортного засобу, зробленого аварійним комісаром, однак не визнає обовязку його відшкодовувати, оскільки вина відповідача не доведена. Вважає, що розрахунок упущеної вигоди є неналежним, як і витрати на лікування та санаторно-курортне лікування, останні не є фактично понесеними і необхідність такого лікування не повязана з ушкодженнями здоровя, отриманими під час ДТП. Інші витрати позивача у кримінальній справі - це його особисте бажання, тому вимоги вважає необгрунованими та безпідставними і у їх задоволенні просить відмовити. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи та матеріали кримінальної справи №1-260/2011 по обвинуваченню [PERSON] за ч.1 ст. 286 КК України, адміністративні справи №4860а/2010 та №2542а/2011 про притягнення [PERSON] до відповідальності за ст.124 КУпАП, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 06.02.2011 р. близько 12.00 год. на перехресті вулиць Леніна-Першотравнева в смт. Н.Маячка Цюрупинського р-ну Херсонської області за участю [PERSON], який керував автомобілем ВАЗ-2103, держномер Л 80-90 ХО, і [PERSON], керуючого автомобілем ВАЗ-21093, держномер ВТ 6032 АН, сталося ДТП, в результаті якого [PERSON], визнаному потерпілим у кримінальній справі було спричинено тілесні ушкодження середньої і легкої тяжкості з короткочасним розладом здоров*я, та пошкоджено його транспортний засіб. Дії [PERSON] органами досудового слідства кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 УК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху і ПДР, а саме п.1.5, п.2.3(б) (д), п.16.13 особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вказаний висновок суду зроблено відповідно до пояснень позивача, який підтверджено матеріалами кримінальної справи, зокрема, протоколом огляду місця події зі схем-планом та актом огляду транспортних засобів( а.с. 5-12), висновками автотехнічних експертиз: №641 та №642, відповідно до яких робоча гальмівна система, рульове керування автомобілів ВАЗ -2103 та ВАЗ-21093, належних учасникам ДТП, знаходилися перед ДТП в технічно-справному стані ( а.с.66-72, 76-81); автотехнічної експертизи №722, відповідно до висновку якої водій автомобіля ВАЗ-2103 в розглянутій ситуації повинен був діяти у відповідності до вимог . п.1.5, п.2.3(б) (д), п.16.13 ПДР України і мав при цьому технічну можливість не допустити настання даної пригоди. Водій автомобіля ВАЗ-21093 в даній ситуації перебував в аварійній обстановці і його дії відповідно до ПДР не регламентуються ( а.с.87-91); а також висновком СМЕ за №112/333 від 05.03.2011р. про встановлення ступеню тяжкості ушкодження здоров*я на підставі медичної карти та амбулаторної карти стаціонарного хворого, вартість витрат на лікування копіями чеків на придбання медпрепаратів в період лікування відповідно до витягу з медичної карти хворого та ксерокопією медичної карти про стаціонарне лікування [PERSON], актом обстеження (калькуляцією) аварійного комісара, складеного 05.04.2011р., згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіля ВАЗ-21093 становить 12577грн., постановою Цюрупинського райсуду від 14.10.2011р. про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності згідно з актом амністії при відсутності вимоги підсудного щодо його реабілітації. Відповідно до договору ВС за №1265263 від 11.03.2010 року між ПАТ « Українська страхова компанія»«Дженерал-Гарант»та [PERSON]С строком на один рік укладено договір обов?язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до п.2 якого страхова компанія взяла на себе відповідальність відшкодувати майновий збиток максимальною сумою 25500грн, ушкодження здоров?ю потерпілої особи -51000грн у випадку настання цивільно- правової відповідальності страхувальника за мінусом франшизи, розмір якої встановлено у 510,00 гривень, що відповідає положенням ст. 9 Закону України №1961-IV від 1 липня 2004 року "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") (далі Закон № 1961-ІV) в редакції від 01.01.2011 року , чинний на дату настання страхового випадку. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: п.1/ шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до вимог страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.Відповідно до положень ст.1194 ЦК України особа, що застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої їм шкоди зобов*язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з пунктом 1 ст.22 Закону № 1961-ІV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 цього ж Закону встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки. Таким чином, частково задовольняючи заявлені вимоги, суд виходить із того, що вина [PERSON] у порушені ПДР України при скоєні ДТП і спричинення шкоди здоров*ю потерпілого та механічного пошкодження транспортного засобу потерпілого доведена, зокрема матеріалами кримінальної справи, які досліджено та оцінено судом відповідно до пояснень позивача, висновків судових експертиз у кримінальній справі, постановою про звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих обставин, тому він має нести цивільно- правову відповідальність за спричинену шкоду. Однак враховуючи те, що [PERSON] застрахував свою цивільно- правову відповідальність, і страховий випадок мав місце на час дії цього договору, при цьому страхувальник виконав основну вимогу про повідомлення страховика щодо настання страхового випадку, що визнано представником ПАТ «Українська страхова компанія»«Дженерал-Гарант», то страхова компанія має також нести відповідальність по відшкодування шкоди відповідно до умов укладеного договору страхування. Предметом зазначеного договору страхування відповідно до страхового полісу є відшкодування шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності ( п.2 Договору), що відповідає вимогам ст. 980 ЦК України. Сума збитків, завдана страхувальником потерпілому, не виходить за розмір страхового відшкодування, і при цьому суд має враховувати франшизу у 510,00 гривень. Таким чином, суд вважає, що на користь відповідача належить стягнути майнову шкоду з обох відповідачів. Із ПАТ «Українська страхова компанія»«Дженерал-Гарант»підлягає стягненню майнова шкода в межах розміру реальних збитків, яка пов?язана з відновлювальним ремонтом транспортного засобу позивача за мінусом франшизи, а саме у розмірі 12577, 00 -510 грн. =12067,00гривень, витрати на лікування в сумі 642,00 гривень, а всього 12710,00 гривень, а з [PERSON] не застраховану майнову шкоду - 510,00 гривень та витрати , понесені у кримінальній справі на транспортування і зберігання автомобіля в сумі 848,0грн., на телеграму -23,23 грн., на проведення автотехнічної експертизи в сумі 486,78грн., що підтверджено належними доказами, які досліджено судом, а всього в сумі 1868,01 гривень. Задовольняючи частково заявлені вимоги, суд не приймає до уваги заперечення відповідача ПАТ«Українська страхова компанія»«Дженерал-Гарант» , оскільки ним не надано доказів, що страховиком виконано всі передбачені договором та ст. 988 ЦК України дії та вжито заходи з метою оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати. Також суд не приймає в цій частині заперечення [PERSON] щодо недоведеності його вини у вчиненні злочину і відсутності підстав для настання цивільно-правової відповідальності, оскільки ці заперечення нічим не підтверджені і спростовані письмовими доказами у справі, які суд прийняв у якості належних та допустимих доказів на підтвердження доведеності його вини. Позивачем, крім цього, заявлено вимоги про стягнення 900,00грн. вартості авто товарознавчого дослідження, що суд не приймає до уваги, оскільки останній уточнюючи вимоги просив стягнути збиток згідно калькуляції, складеної аварійним комісаром, тому вказане дослідження судом не бралося до уваги і витрати на його проведення суд не стягує, як і суму в 5040,00 грн. на санаторно-курортне лікування, якого потерпілий не проходив і не надав належних доказів щодо його необхідності згідно спеціального медичного висновку. Також [PERSON] в порядку цивільного судочинства заявлено вимоги відшкодування не отриманих доходів (упущеної вигоди) ним в сумі 8988,00 грн. Згідно положень ст.22 ЦК України упущена вигода відноситься законом до матеріальних збитків, на які має право зокрема у цивільному процесі фізична особа. Разом з тим, суд вважає, що надані позивачем на підтвердження вимог в цій частині докази не є належними, оскільки позивач в судовому засіданні пояснив, що фактично упущена вигода пов*язана зі здійсненням підприємницької діяльності, що не може бути предметом розгляду у цій справі. Тому суд приходить до висновку, що факт заподіяння позивачеві, як фізичній особі збитків у вигляді упущеної вигоди не доведена. Відповідно до положень п.1.ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку каліцтвом або іншим ушкодженням здоров*я. Відповідно до абз.1 п. З Постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Абзацом.2 пункту З цієї постанови встановлено, що моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 7 вказаної постанови визначено, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Розмір відшкодування моральної шкоди позивачем зазначено в сумі 20000,00 грн. Судом встановлено, що позивач потерпів від протиправних дій відповідача [PERSON] і йому спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров*я. Разом з тим , заявлений ним в цій частині позов є дещо завищеним і таким , що є невідповідним спричиненій йому моральній шкоді. Тому розмір морального відшкодування визначається судом з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, тривалості часу, необхідного для відновлення попереднього стану здоров*я, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що причиною виникнення моральних страждань та переживань позивача, що виникли через ушкодження здоров*я, є протиправна поведінка відповідача і те, що вказані протиправні дії вчинено з необережності. Тому визначає розмір морального відшкодування в розмірі 10000,00 гривень, що на думку суду відповідає вимогам щодо розумності та справедливості за обставинами справи. Вказану шкоду належить покласти на відповідачів в сумі , що передбачена положеннями страхового полісу 2550,00гривень з ПАТ «Українська страхова компанія»«Дженерал-Гарант», а сумі 7450,00 гривень з [PERSON] Також позивачем подано заяву про стягнення витрат в сумі 423,00грн,60грн, понесених ним на надання юридичної допомоги. На підтвердження чого надав належний розрахунок витрат в сумі 4000,00 гривень, що за розрахунком відповідає кількості та проміжку часу судових засідань з 03.04.2012р по 28.11.2012р. В іншій частині розрахунок не підтверджено доказами щодо сплати вказаної суми, тому заява підлягає частковому задоволенню в сумі 4000,00 грн, яка підтверджена доказами щодо оплати. Вказану суму належить стягнути з відповідачів у рівних частках і покласти на них судові витрати у справі.

Outcome: partial