Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-28 00:00:00

Відповідач в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи заперечення проти позову або заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову посилається на те, що вона проживає та зареєстрована в квартирі, розташованій в [ADDRESS], і на її ім'я відкритий особовий рахунок на квартиру. Крім неї, в квартирі також зареєстрованій її колишній чоловік [PERSON], який з 1999 року в зазначеній квартирі не проживає, його фактичне місце мешкання їй невідомо. З моменту залишення відповідачем спірної квартири вона не підтримує з ним ніяких контактів, і не може самостійно зняти його з реєстрації по квартирі. В зв'язку з реєстрацією відповідача у спірній квартирі вона несе значні фінансові витрати, бо вимушена сплачувати комунальні платежі з урахуванням реєстрації в квартирі відповідача. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі, оскільки більше, ніж шість місяців не проживає в квартирі . Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в [ADDRESS], що стане підставою для зняття його з реєстраційного обліку по квартирі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до судового розгляду справи надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, і у випадку неявки відповідача - згодна на розгляд справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення, їй роз'яснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача. Представник третьої особи - Дніпровського РВ м. Дніпродзержинська ГУ ДВС України Дніпропетровській області, в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, згідно ст.ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду справи від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника в зв'язку з відсутністю заперечень проти позову. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та представника третьої особи, згідно вимог частини 2 ст. 158 ЦПК України, відповідно до якої особа, що бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ч. 3 ст. 74 ЦПК України судовими повістками, які направлялися відповідачу поштовими відправленнями з рекомендованими повідомленнями за його зареєстрованим місцем проживання, про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом досліджені письмові докази по справі: - копія паспорту позивача (а.с. 6, 7), якою підтверджується її особа громадянина України та факт реєстрації за адресою: [ADDRESS]; - ордер на житлове приміщення № 116 від 04 лютого 1992 року (а.с. 8), яким підтверджується факт виділення квартири по [ADDRESS] [PERSON] та членам її сім'ї; - свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 9), яким підтверджується факт розірвання шлюбу 08 грудня 1998 року, актовий запис № 359, між сторонами у справі; - свідоцтво про шлюб (а.с. 10), яким підтверджується факт реєстрації шлюбу 18 листопада 2005 року між позивачем та [PERSON] та зміна прізвища позивача з [PERSON] на [PERSON]; - акт про непроживання, складений ТОВ «Крона» 10 січня 2013 року на підставі свідчень сусідів позивача (а.с. 12), яким підтверджується факт непроживання [PERSON] в квартирі по [ADDRESS] з 1999 року по теперішній час; - довідки про склад сім'ї позивача ( а.с. 13), якими підтверджується факт реєстрації позивача та відповідача у квартирі по [ADDRESS]. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстровані позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та їх повнолітня донька [PERSON], відповідальним наймачем квартири є позивач [PERSON], що підтверджується довідками ТОВ «Інфо-Ком» ( а.с. 13). Сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі до 08 грудня 1998 року (а.с. 9 - свідоцтво про розірвання шлюбу), і після розірвання шлюбу, в 1999 році, відповідач залишив квартиру, розташовану по [ADDRESS]. Як встановлено судом на підставі акту про непроживання відповідача [PERSON], який складений ТОВ «Крона» 10 січня 2013 року після огляду квартири та опиту сусідів позивача - мешканців квартир [ADDRESS], відповідач [PERSON] не проживає в квартирі по [ADDRESS] з 1999 року і по теперішній час ( а.с. 120 акт ТОВ «Крона»). З будь - якими заявами про перешкоди в проживанні відповідач до компетентних установ не звертався, оскільки Дніпровський РВ м. Дніпродзержинська ДМС України, який залучений до участі у справі в якості третьої особи, в своєму клопотанні про розгляд справи за відсутності їх представника не повідомив про наявність фактів, які спростовують зазначені позивачем обставини, і не надав свої заперечення проти позову. Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] дійсно відсутній в спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин. Відсутність у відповідача інтересу до спірної квартири, як до приміщення, що потрібне йому для проживання, відсутність фактів створення відповідачу з боку позивача перешкод у проживанні в цій квартирі, достовірно встановлені судом у судовому засіданні. Ці обставини не спростовані у судовому засіданні та підтверджені наданими суду позивачем і дослідженими судом доказами. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивачів, з таких мотивів. Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Приймаючи до уваги вищезазначене, та враховуючи той факт, що немає підстав не довіряти наданим доказам, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 29 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України та

Outcome: approved