Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, зазначивши, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, був побудований будинок сином позивача [PERSON] за адресою, вул. Чапаєва, буд. 115 Л, с. Кіровське, Дніпропетровського району Дніпропетровської області та належав йому на праві приватної власності. Також на праві приватної власності йому належав будинок № 145 по вул. Чапаєва, с. Кіровське, Дніпропетровського району Дніпропеьровської області, та легковий автомобіль [NUMBER]. В будинку № 115 Л в с. Кіровське, проживала спільно з сином позивача [PERSON] його цивільна дружина [PERSON] та вела з ним спільне господарство. 06.11.2011 року син позивача [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з ? частини будинків № 115 Л, та № 145/1 по вул. Чапаєва в с. Кіровське. [PERSON] заповіту не залишав. Спадкоємцями померлого [PERSON] є його рідний батько [PERSON] та його матір [PERSON] При зверненні позивача з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, своєю постановою нотаріус відмовила йому, оскільки в нього був пропущений шести місячний строк для звернення до суду з заявою про прийняття спадщини. З доповнення до позовної заяви також вбачається, що відповідачка [PERSON] вступила в спадщину після померлого сина [PERSON] За таких обставин позивач просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини та визнання права власності на житлові будинки. В судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримав. Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, вказали, що приватний нотаріус до якого вона зверталася із заявою на оформлення спадщини, не відмовляла позивачу в заяві про прийняття спадщини, оскільки він до неї навіть не звертався, у нього відсутні поважні причини пропуску ним строку для прийняття спадщини. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивач звернувся до суду з заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, визначення права власності на житлові будинки в порядку спадкування за законом та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності в порядку спадкування на ? частину спадщини. Посилаючись на те, що після смерті сина він не зміг у встановлений 6шести місячний строк прийняти спадщину, оскільки він сильно хворів. Те, що відповідачка не сповістила його про оформлення спадщини у приватного нотаріуса, та адресу цього нотаріуса. Цивільним законодавством України встановлено строк для прийняття спадщини - 6 місяців ст. 1270 ЦК України, що обчислюється з моменту смерті спадкодавця (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Позивач [PERSON] знав про факт смерті [PERSON], був особисто присутнім на похоронах, а тому мав можливість на протязі встановленого законом строку звернутися з заявою про прийняття спадщини однак не зробив цього. В своїх доповненнях до позовної заяви позивач стверджує що позивачка по справі, колишня дружина і мати померлого спадкодавця не повідомила йому - [PERSON] ні адресу приватного нотаріуса де вона оформлювала спадщину, ні те що він - [PERSON], також як і вона [PERSON] має право на спадщину, і як спадкоємець першої черги може прийняти, або відмовитися від спадщини. Проте, законодавством України не передбачений обов'язок спадкоємців повідомляти одне одного про спадщину, чи про те, де хто цю спадщину відкрив. Тому позивачка не мала ніяких обов'язків щодо інформування [PERSON] про його права на спадщину, а тому ніяких норм законодавства не порушувала. Більш того, законодавство України покладає саме на спадкоємців обов'язок вчинити певні дії щодо прийняття спадщини. Законодавством встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким що її не прийняв. У відповідності із ст. 1269 ЦК України Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на момент відкриття спадщини не проживав постійно разом із спадкодавцем повинен подати в нотаріальну контору заява про прийняття спадщини. Крім того, з матеріалів спадкової справи вбачається, що приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] двічі офіційно письмово повідомляла позивача про відкриття спадкової справи (лист. Вих. № 30/02-14 від 06.06.2012 року /арк. 51 спадкової справи № 15/2011/; та лист вих. № 43 від 27 листопада 2012 року. /арк. 55 спадкової справи № 15/2011/). Однак і після цього [PERSON] не звернувся з заявою про прийняття спадщини. Не дивлячись на те що позивач знав про факт смерті сина, та був неодноразово поінформований про відкриття спадщини після смерті сина, він у встановлений законодавством термін не звернувся за прийняттям спадщини. А отже відповідно до законодавства України вважається втратившим право на спадщину. Тому посилання позивача на те що він не знав, не міг, чи йому не повідомили у якого саме нотаріуса знаходиться спадкова справа - є безпідставними. Враховуючи, те що у позивача відсутні будь-які докази, що підтверджували б те, що він звертався з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса у передбачений законодавством термін. В матеріали справи міститься виписка з медичної карти [PERSON] згідно неї [PERSON] [INFO], має ряд хронічних захворювань а саме: стенокардія, кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, сечокам'яна хвороба, хронічний полінефріт, ішемічна хвороба серця. За результатами численних оглядів, а саме на період знаходження справи у суді на розгляді [PERSON] І надавалася необхідна допомога і зважаючи на його стан здоров'я йому ні разу не було показано лікування в стаціонарі. Таким чином за весь вказаний період [PERSON] ні разу не перебував на стаціонарному лікуванні, що могло б унеможливити подачу ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.08 року вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином [PERSON] нічого об'єктивно не заважало в той час, коли він міг би на протязі піврічного терміну звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Вказана в позовній заяві інформація про те, що 06.06.2012 року Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус [PERSON] відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] не відповідає дійсності, оскільки така Постанова у відношенні [PERSON] не виносилася, так як [PERSON] взагалі не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Згідно роз яснень наданих в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.08 року - при розгляді спадкових справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Outcome: dismissed