Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1 жовтня 2008 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] (далі-Відповідач), який був розірваний на підставі рішення Славутицького міського суду Київської області від 19 липня 2011 року, що набрало законної сили 1 серпня 2011 року. Після розірвання шлюбу вона повернулася на своє дівоче призвище [PERSON]. За час їхнього шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO], батьком якої формально є відповідач. Фактичні шлюбні стосунки вони припинили з березня 2009 року. З того періоду часу вони з чоловіком стали проживати окремо, перестали вести спільне господарство, в кожного в них склався окремий бюджет. Позивач зазначає, 12.11.2009 року вона звернулася з позовом до суду про стягнення аліментів з Відповідача на утримання дитини та на своє утримання до моменту досягненя дитиною трьох років. За рішенням Славутицького міського суду Київської області з відповідача на її користь були стягнуті аліменти в розмірі 1 000 гривень на утримання [PERSON], та на її утримання в розмірі 500 гривень щомісяця, з моменту її звернення до суду - 12 листопада 2009 року. Однак, незважаючи на це, вона не отримую аліменти по цей час, підтвердженням є довідки Відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції від 13.12.2011 p., з яких вбачається, що заборгаванність по аліментам станом на грудень місяць 2011 року складала: на дитину - 26 000 гривень, на неї особисто - 13 000 гривень. Враховуючи вищевикладене, змушена утримувала доньку самостійно за рахунок державної допомоги на дитину та матеріальної допомоги її матері. Позивач вказує, що починаючи з березня 2009 року Відповідач перестав взагалі спілкуватися з донькою, цікавитися її життям, станом здоров'я, піклуватися за неї, хоча з її сторони йому не чинилося в цьому ніяких перепон. По липень 2009 року вона разом з дитиною залишалася проживати у тій самій квартирі, яку вони знімали разом з Відповідачем, після чого повернулася до своєї матері у м. Славутич Київської області. Незважаючи на те, що Відповідачу було добро відоме їхнє з дитиною місце проживання в Славутичі, номер її мобільного телефону, він на протязі цих років так і не виявив бажання продовжити спілкування з донькою, бачитися з нею. Тобто, з 3-4 х місячного віку дитини Відповідач взагалі перестав приймати будь - яку участь у її виховні, піклуватися за доньку та цікавитися її проблемами та успіхами, станом здоров'я, тобто фактично повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Про негативну характеристику Відповідача, його неналежне виконання своїх батьківських обов'язків свідчить і характеристика на дитину з Дитячого навчального закладу ясла - садок № 6 "Крунк", який [PERSON] відвідує з 7 червня 2010 року, де її батько ніколи не з'являвся. Враховуючи вік доньки на той час, коли вони з Відповідачем перестали підтримувти фактичні шлюбні стосунки та жити разом, його небажання спілкуватися з дитиною, донька не пам'ятає свого батька. Позивач самостійно несе всі батьківські обов'язки, займаюся вихованням та утриманням дитини, створенням для неї нормальних умов проживання. До того ж, вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30 червня 2011 року Відповідача було засуджено за ч. 2 ст. 190, ч. З ст. 190, ст. 70 КК України до 4 - х років позбавлення волі. На даний час він відбуває покарання у Бориспільській виправній колонії Київської області № 119. Позивач зазначає, що має постійне місце роботи, де її середньомісячний дохід складає 1 800 гривень. Враховуючи допомогу її матері в неї є реальна можливість самостійно надавати належне матеріальне утримання дитині. Вони разом з дитиною та матір'ю [PERSON] проживаємо у квартирі, належній на праві власності її матері, в Єреванському кварталі м. Славутич Київської області, де для дитини вони створили належні умови для її проживання, розвитку і навчання. За її заявою питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до їхньої доньки було розглянуто органом опіки та піклування виконкому Славутицької міської Ради Київської області, за висновком якого від 08.05.2012 року було підтверджено злісне ухилення батька дитини від виконання своїх батьківських обов'язків, та визнано позбавлення його батьківських прав доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Враховуючи все вищевикладене, просили позбавити [PERSON], 03.02.1987 р. н., уродженця [INFO], Україна, зареєстрованого за адресою: [INFO], який на даний час відбуває покарання у вигляді позбавлення волі у Бориспільській виправній колонії Київської області №119, - батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON], 25.12.2008 р. н., уродженки [INFO], Україна. В судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, на даний час відбуває покарання у Бориспільській виправній колонії Київської області № 119. До суду надійшла розписка відповідача про отримання позовної заяви з додатками та заява про визнання позову в повному обсязі, зауважень та клопотань немає. За таких умов суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та винести рішення в даному судовому засіданні. Третя особа Орган опіки та піклування виконкому Славутицької міської ради Київської області в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. До суду надійшла заява з проханням розглядати справу у їхню відсутність, позов підтримують. Третя особа прокурор м. Ірпеня Київської області в судове засідання зявився, позов підтримав, просив його задоволити. Суд, заслухавши думку учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач з 1 жовтня 2008 року перебувала у шлюбі з [PERSON] (а.с.10). Рішення Славутицького міського суду Київської області від 19 липня 2011 року (а.с.12), що набрало законної сили 1 серпня 2011 року, їхній шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу позивач повернулася на своє дівоче призвище [PERSON]. За час їхнього шлюбу в позивача та відповідача народилася дочка [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач (а.с.11). Фактичні шлюбні стосунки вони припинили з березня 2009 року. З того періоду часу позивач з чоловіком стали проживати окремо, перестали вести спільне господарство, в кожного в них склався окремий бюджет. Судом встановлено, що позивач 12.11.2009 року звернулася з позовом до суду про стягнення аліментів з Відповідача на утримання дитини та на своє утримання до моменту досягненя дитиною трьох років. За рішенням Славутицького міського суду Київської області з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти в розмірі 1 000 гривень на утримання [PERSON], та на утримання позивача в розмірі 500 гривень щомісяця, з моменту її звернення до суду - 12 листопада 2009 року. Однак, незважаючи на це, позивач не отримує аліменти по цей час, підтвердженням є довідки Відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції від 13.12.2011 p., з яких вбачається, що заборгаванність по аліментам станом на грудень місяць 2011 року складала: на дитину - 26 000 гривень (а.с.23), на неї особисто - 13 000 гривень (а.с.22). Позивач самостійно утримує доньку за рахунок державної допомоги на дитину та матеріальної допомоги її матері. В судовому засіданні встановлено, що починаючи з березня 2009 року Відповідач перестав взагалі і спілкуватися з донькою, цікавитися її життям, станом здоров'я, піклуватися за неї, хоча з її сторони йому не чинилося в цьому ніяких перепон, що підтверджується показами свідків. В липні 2009 року позивач повернулася до своєї матері у м. Славутич Київської області, де на даний час проживає та зареєстрована з дитиною, що підтверджується довідкою № 1085 (а.с.19). Згідно характеристики на дитину з Дитячого навчального закладу ясла - садок № 6 "Крунк", який [PERSON] відвідує з 7 червня 2010 року, її батько Відповідач по справі, ніколи не з'являвся (а.с.21). Позивач самостійно несе всі батьківські обов'язки, займаюся вихованням та утриманням дитини, створенням для неї нормальних умов проживання. До того ж, вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30 червня 2011 року Відповідача було засуджено за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ст. 70 КК України до 4 - х років позбавлення волі. На даний час він відбуває покарання у Бориспільській виправній колонії Київської області № 119. Судом встановлено, що позивач що має постійне місце роботи, проживають з дитиною та матір'ю [PERSON] у квартирі, належній на праві власності її матері, в Єреванському кварталі м. Славутич Київської області, де для дитини вони створили належні умови для її проживання, розвитку і навчання, що підтверджується актом обстеження житлово - побутових умов від 22 травня 2012 року, який був складений представниками Служби у справах дітей Славутицького міськвиконкому (а.с.9). Крім того, 20.03.2012 року питання про доцільність позбавлення батьківських прав розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Органом опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради. Комісія прийняла рішення про доцільність та таким, що відповідатиме інтересам дитини, позбавлення батьківських прав Відповідача відносно [PERSON], [INFO] (а.с.8). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] дали в судовому засіданні аналогічні покази та підвередили той факт, що Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню [PERSON] Суду пояснили, що, з 3-4 х місячного віку дитини Відповідач взагалі перестав приймати будь - яку участь у її виховні, піклуватися за доньку та цікавитися її проблемами та успіхами, станом здоров'я, тобто фактично повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Підтвердили, що Позивач самостійно здійснює утримання та виховання дитини. Наведені вище обставини стверджуються свідоцтвом про шлюб [PERSON] і [PERSON] серії 1-БК № 096014, свідоцтвом про народження [PERSON] серії 1-ОК № 111962, висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради від 08.05.2012 року № 12-06-15 вих., актом обстеження умов проживання від 22.05.2012 № 1-18-58, рішенням Славутицького міського суду Київської області від 19.07.2011 року про розірвання шлюбу, характеристикою дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 6 КРУНКкомбінованого типу, вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30.06.2011 р. та іншими матеріалами справи. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Згідно з ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оскільки в судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що Відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню та утриманню дитини, суд позбавляє відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини. Таким чином, суд задовольняє заявлені позивачем позовні вимоги в повному обсязі. На підставі ст. ст. 150, 155, 157, 164, 165 СК України,

Outcome: approved