Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з заявою, у якій просить надати йому дозвіл на усиновлення [PERSON], яка народилась [INFO], зобов'язати Міський відділ реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області внести зміни до актового запису в Книзі реєстрації народжень № 237 від 16.04.2004 р., вказавши його батьком [PERSON], змінти по батькові [PERSON] "[PERSON]" на "[INFO]". Викладені у заяві вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що [PERSON] є дочкою [PERSON], з якою він 01.09.2007 р. зареєстрував шлюб. Після укладення шлюбу вони усі разом (він, [PERSON] та [PERSON]) проживають однією сім'єю за адресою: [ADDRESS]. В червні 2012 р. в нього та [PERSON] народилась спільна дитина. Зазначає, що [PERSON] не повинна відчувати різниці між собою та братом через різницю їхніх актових записів (в частині зазначення батька та по батькові), для уникнення цього має відчувати його ([PERSON]) повноцінним батьком. Вказує, що з [PERSON] у нього склались дуже гарні стосунки, вона прив'язалась до нього, вважає і називає його рідним батьком. Він її дуже любить, турбується про неї, створює належні умови для розвитку, утримує, виховує, ставиться як до своєї рідної дитини. Його дружина [PERSON] -мати [PERSON], не заперечує проти усиновлення. Звертає увагу на те, що вони житлом забезпечені, він працює і має постійний дохід, характеризується позитивно, має гарний стан здоров'я, алкогольні напої та наркотичні засоби не вживає, до кримінальної відповідальності не притягувався. У судове засідання з'явились [PERSON], [PERSON] та представник Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області (орган опіки та піклування) Гайдамаченко А.Б. Відповідно до частини першої статті 254 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу про усиновлення дитини за обов'язковою участю заявника, органу опіки та піклування або уповноваженого органу виконавчої влади, а також дитини, якщо вона за віком і станом здоров'я усвідомлює факт усиновлення, з викликом заінтересованих та інших осіб, яких суд визнає за потрібне допитати. Разом з тим, згідно з частиною другою статті 227 Сімейного кодексу України усиновлювач має право приховувати від дитини факт її усиновлення, якщо розкриття таємниці усиновлення може завдати шкоди її інтересам. Судом під час перевірки явки осіб, викликаних у судове засідання, з'ясовано, що [PERSON] не з'явилась у судове засідання, оскільки не знає, що [PERSON], якого вона вважає своїм батьком та з яким проживає разом з матір'ю [PERSON], не є її батьком. [PERSON] та [PERSON] не бажають, що б [PERSON] дізналась про це, оскільки це може завдати дитині важких моральних страждань та призвести до психологічної травми. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що участь [PERSON] у судовому засіданні може завдати шкоди її інтересам, а відтак вважає, що справа підлягає розгляду за її відсутності. У судовому засіданні [PERSON] підтримав заяву про усиновлення ним [PERSON]. [PERSON] та представник Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області (орган опіки та піклування) також підтримали вказану заяву. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд зазначає наступне. Згідно з частиною другою статті 252 Цивільного процесуального кодексу України до заяви про усиновлення дитини за наявності мають бути додані такі документи: 1) копія свідоцтва про шлюб, а також письмова згода на це другого з подружжя, засвідчена нотаріально, -при усиновленні дитини одним із подружжя; 2) медичний висновок про стан здоров'я заявника; 3) довідка з місця роботи із зазначенням заробітної плати або копія декларації про доходи; 4) документ, що підтверджує право власності або користування жилим приміщенням; 5) інші документи, визначені законом. До заяви [PERSON] додано наступні документи, про які зазначено у частині другій статті 252 Цивільного процесуального кодексу України: - копія свідоцтва про його шлюб з [PERSON] та згода останньої, засвідчена нотаріально, на усиновлення ним [PERSON] (а. с. 7, 25); - медичний висновок про стан його здоров'я (а. с. 26); - довідка з місця його роботи із зазначенням заробітної плати (а. с. 16); - висновок № 627 від 30.05.2012 р. Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області (орган опіки та піклування) про доцільність усиновлення [PERSON] громадянином України [PERSON] (передбачений частиною другою статті 253 Цивільного процесуального кодексу України, а. с. 20 -21), до якого додано акт обстеження житлово-побутових умов квартири сім'ї [PERSON], [PERSON] ([ADDRESS]) від 29.05.2012 р. (передбачений пунктом 1 частини першої частини третьої статті 253 Цивільного процесуального кодексу України, а. с. 22 -23), копія свідоцтва про народження [PERSON] від 31.08.2010 р. (передбачено пунктом 2 частини першої частини третьої статті 253 Цивільного процесуального кодексу України, а. с. 24), висновок від про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток [PERSON] № 251 від 11.05.2012 р. (передбачений пунктом 3 частини першої частини третьої статті 253 Цивільного процесуального кодексу України, а. с. 15). Частиною першою та абзацом другим частини другої статті 211 Сімейного кодексу України визначено, що усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п'ятнадцять років. [PERSON] народився [INFO]. (а. с. 18). Частиною третьою статті 211 Сімейного кодексу України передбачено, що усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п'ятій та шостій цієї статті. Усиновлювачами не можуть бути особи однієї статі. Абзацом першим частини п'ятої статті 211 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо дитина має лише матір, вона не може бути усиновлена чоловіком, з яким її мати не перебуває у шлюбі. [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], яка є матір'ю [PERSON]. Відповідно до статті 212 Сімейного кодексу України не можуть бути усиновлювачами особи, які: 1) обмежені у дієздатності; 2) визнані недієздатними; 3) позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 4) були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім'ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; 5) перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; 6) зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; 7) не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); 8) страждають на хвороби, перелік яких затверджений Міністерством охорони здоров'я України; 9) є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; 10) були засуджені за злочини проти життя і здоров'я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 1501, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; 11) за станом здоров'я потребують постійного стороннього догляду; 12) є особами без громадянства; 13) перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3 - 6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Судом при розгляді справи не виявлено обставин, які б у відповідності до статті 212 Сімейного кодексу України забороняли (перешкоджали) [PERSON] бути усиновлювачем [PERSON]. Зокрема, судом встановлено, що [PERSON] має постійне місце проживання та доход (а. с. 16, 20, 22), гарний стан здоров'я, на психоневрологічному та/або наркологічному обліку (-ах) не перебуває, спиртними напоями або наркотичними засобами не зловживає (а. с. 26), не хворіє на ВІЛ (а. с. 13), на території України засудженим (за кримінальними справами) не значиться і в розшуку не перебуває (а. с. 9). Згідно з частиною першою статті 217 Сімейного кодексу України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Статтею 219 Сімейного кодексу України передбачено, що усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони: 1) невідомі; 2) визнані безвісно відсутніми; 3) визнані недієздатними; 4) позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється; 5) протягом двох місяців після народження дитини не забрали її на виховання до себе в сім'ю та запис про них у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до статті 135 цього Кодексу. Усиновлення дитини може бути проведено без згоди повнолітніх батьків, якщо судом буде встановлено, що вони, не проживаючи з дитиною понад шість місяців без поважних причин, не проявляють щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховують та не утримують її. Відомості про батька [PERSON] записані у відповідності до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою) (а. с. 8, зворотній бік). Абзацом другим п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 р. № 3 визначено, що згода батька на усиновлення дитини, народженої матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, не потрібна, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень здійснено за прізвищем матері, а його ім'я та по батькові записано за її вказівкою. [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], надала згоду на її усиновлення [PERSON] (а. с. 7). Частиною четвертою статті 218 Сімейного кодексу України встановлено, що згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім'ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Як зазначалось раніше, [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю, вважає останнього своїм батьком. Вказане підтверджується також висновком № 627 від 30.05.2012 р. Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області (орган опіки та піклування) про доцільність усиновлення [PERSON] громадянином України [PERSON] (а. с. 20 -21). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] у відповідності до вимог статей 211, 212, 217 -219 Сімейного кодексу України може бути усиновлювачем [PERSON], яка народилась [INFO] Відповідно до статті 224 Сімейного кодексу України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення. Як свідчать матеріали справи, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають однією сім'єю у будинку за адресою: [ADDRESS]. У вказаному будинку чисто, затишно, у [PERSON] є окрема кімната, в якій створено всі умови для її проживання та розвитку. В сім'ї склались дружні стосунки і взаємовідносини. [PERSON] приділяє увагу вихованню [PERSON], цікавиться її життям, здоров'ям, успіхами (а. с. 14, 20 -23). [PERSON] працює у Приватному підприємстві Будівельна фірма "Золотий ключ" на посаді електрогазозварника, має постійний доход, на роботі характеризується позитивно (а. с. 16, 27). Орган опіки та піклування -Виконавчий комітету Бердичівської міської ради Житомирської області на виконання частини другої статті 253 Цивільного процесуального кодексу України, надав висновок № 627 від 30.05.2012 р. про доцільність усиновлення [PERSON] громадянином України [PERSON], у якому зазначив, що вважає усиновлення малолітньої [PERSON] її вітчимом [PERSON] доцільним і таким, що відповідає інтересам дитини(а. с. 20 -21). Зважаючи на наведене, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про оголошення [PERSON], який народився [INFO]., усиновлювачем дитини [PERSON], яка народилась [INFO] Згідно з статтею 229 Сімейного кодексу України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір'ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір'ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Частиною четвертою статті 218 Сімейного кодексу України визначено, що згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім'ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Частинами другою та четвертою статті 231 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Беручи до уваги вказане, суд задовольняє заяву [PERSON] в частині запису його батьком [PERSON] та в частині зміни її по-батькові "[PERSON]" на "[INFO]".

Outcome: approved