Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом. в якому просить стягнути з відповідачів НАСК "Оранта" та [PERSON] в його користь 46591,30 грн. завданої матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди. Позов мотивує тим, що 26.11.2011 року старшим помічником Дрогобицького міжрайонного прокурора Рибачуком В.І. винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом вчинення дорожньо-транспортної пригоди (06.12.2011 року) на автодорозі Турка-Пісочне, яка відбулася між автомобілем "Опель Вектра" (д.н.з. [NUMBER]), яким він керував, та автомобілем "Фольксваген Пасат" (д.н.з. [NUMBER]), під керуванням відповідача [PERSON] 07.02.2012 року постановою судді Трускавецького міського суду Львівської області Гриника Р.М. визнано винним у вчиненні адміністративного порушення, передбаченого ст.124 КпАП України, а провадження в адміністративній справі відносно останнього закрито у зв"язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КпАП України. 23.01.2011 року судовим експертом проведено експертно-авто-товарознавче дослідження і складено висновок №360/12, яким встановлено, що матеріальний збиток з технічної точки зору, завданий власнику колісного транспортного засобу "Опель Вектра", реєстраційний номер [NUMBER], на момент виконання дослідження становить 43447,30 грн. Вартість послуг експерта становить 594 грн. Автомобіль "Опель Вектра" утримувався на арешт-майданчику і він оплатив за його утримання 1500 грн. Також він вимушений був керуватися послугами евакуатора, за які ним було оплачено 800 грн. та 250 грн. Таким чином, всього матеріальна шкода становить 46591,30 грн. Крім цього, порушення правил дорожнього руху відповідачем [PERSON] призвело до дорожньо-транспортної пригоди, під час якої він отримав тілесні ушкодження. Такими діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у фізичному болю та душевних стражданнях. Внаслідок пошкодження транспортного засобу, він не має можливості тривалий час користуватися автомобілем. Відремонтувати його за власні кошти немає змоги, що приводить його до пригніченого стану. А тому, моральну шкоду оцінює в розмірі 10000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та доповнив, що відповідача [PERSON] постановою судді Трускавецького міського суду від 07.02.2012 року визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06.12.2011 року на автодорозі Турка-Пісочне, учасником якої також був позивач. Під час проведення перевірки за фактом вказаної ДТП було встановлено, що [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, забій лівого ліктьового суглобу, і у відповідності до акту судово-медичного дослідження від 20.12.2011 року вказані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я. Відтак, з підстав, викладених у позовній заяві та вищезазначених, вважає, що позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 10000 гривень. Також просить стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в сумі 56591,30 грн., в яку входять матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП в сумі 43447,30 грн. відповідно до експертного висновку, 594 грн. - вартість послуг експерта, 1500 грн. - плата за утримання автомобіля на стоянці та 1050 грн. - послуги евакуатора. Не погоджується з письмовими запереченнями відповідача НАСК "Оранта", в яких останній вказує на те, що виконав свої зобов"язання перед власником транспортного засобу "Опель Вектра" - [PERSON] Вважає, що шкода була заподіяна саме [PERSON], оскільки останній діє на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом, виданої терміном на 5 років і дійсної до 26.05.2016 року. Відповідно до вказаної довіреності позивач [PERSON] має право укладати договори обов"язкового страхування цивільної відповідальності, отримувати поліс обов"язкового страхування цивільної відповідальності, укладати угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими угодами грошові суми. Отже, на його думку, така довіреність надає право позивачу отримувати перераховані кошти у відповідній фінансовій установі, проте, у виплаті коштів йому було відмовлено. Також вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є підставними, оскільки [PERSON] отримав тілесні ушкодження, що супроводжувались фізичним болем, а пошкоджений автомобіль приводив його до пригніченого стану та душевних страждань. У свою чергу, невиплата йому страхового відшкодування призвела до невизначеності та довготривалості порушення його права. Позивач протягом тривалого часу був позбавлений можливості використання автомобіля, що створило ряд незручностей в сімейному та побутовому житті, тяжкість вимушених змін, затрати часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану. Представник відповідача НАСК "Оранта" - [PERSON] у судове засідання не з"явився, однак, подав письмові заперечення, в яких не визнав позовних вимог та заперечив щодо їх задоволення з наступних підстав. Цивільно-правову відповідальність власника автомобіля "Фольксваген", д.р.н. 89267 ТВ, було застраховано у НАСК "Оранта" згідно Поліса серії АА №1783576 від 06.01.2011 року. 08.12.2011 року потерпілий [PERSON] звернувся до страхової компанії "Оранта" із заявою про виплату страхового відшкодування (реєстр. №610). НАСК "Оранта" було направлено аварійного комісара [PERSON] для визначення причин настання та розміру збитків, завданих потерпілому внаслідок вказаної ДТП, про що було складено Протокол огляду пошкодженого автомобіля, Дослідження №ВС7910ВЕ-20.01/5 та страховий акт №ОЦВ - 11-23895/1, згідно якого матеріальний збиток становить 30971,00 грн. Відповідно до згаданого дослідження ринкова вартість автомобіля "Опель Вектра" на момент пошкодження складає 34981,25 грн., а вартість відновлювального ремонту становить 61654,17 грн. Оскільки було визначено, що пошкоджений транспортний засіб відновлювати економічно недоцільно, матеріальний збиток, завданий позивачу, склав 34981,25 грн. Зважаючи на те, що вартість залишків відповідно до аукціону становить 3500 грн. (а право на залишки транспортного засобу, при визнанні його фізично знищеним, отримує страховик), сума франшизи згідно Полісу - 510 грн., то розмір страхової виплати становитиме 30971,25 грн. Таким чином, 19.07.2012 року НАСК "Оранта" вказану суму за пошкоджений автомобіль "Опель Вектра" було перераховано на ім"я [PERSON] (власник автомобіля). Отже, вважає, що НАСК "Оранта" виконала своє зобов"язання із виплати страхового відшкодування згідно Полісу, а тому вимога позивача щодо стягнення страхового відшкодування є безпідставною. Щодо моральної шкоди, то посилається на те, що НАСК "Оранта" є лише стороною договору, укладеного між Страховиком та Страхувальником, а не стороною, що завдала шкоди позивачу [PERSON] А тому вважає, що страхова компанія відповідає за договірні, а не за деліктні зобовязання, відтак вимога відшкодування моральної шкоди є безпідставною. Представник третьої особи Трускавецького міського відділення НАСК Оранта та третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явилися, не повідомивши про причини своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Наявність або відсутність вини кожного з володільців джерела підвищеної небезпеки встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч.2 ст.57 ЦПК України є пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, письмових доказів, висновків експертів та інше. Відсутність своєї вини відповідно до вимог ч.2 ст.1166 ЦК України має доводити заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно частини 4 вказаної статті постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 06.12.2011 року на ділянці дороги Турка-Пісочне [PERSON], керуючи транспортним засобом марки Фольксваген Пасат, д.н.з. [NUMBER], не вибрав в установленому порядку безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, обїжджаючи вибоїни, виїхав на зустрічну смугу руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки "Опель Вектра", д.н.з. [NUMBER], внаслідок якого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Як вбачається з довіреності серії ВРЛ №098830 від 26.05.2011 року, посвідченої приватним нотаріусом [PERSON], [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси з питань, повязаних з експлуатацією та управлінням, відчуженням належного їй автомобіля марки "Опель Вектра", номерний знак [NUMBER], та зокрема, надала позивачу право одержати в разі необхідності у відповідних органах тимчасовий талон для експлуатації автомобіля, керувати зазначеним автомобілем на Україні та за кордоном, укладати договори обовязкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу, отримати поліс обов"язкового страхування цивільної відповідальності тощо. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" за №6 від 27.03.1992 року (з наступними змінами) до володільців джерел підвищеної небезпеки, зокрема, належать громадяни, які мають доручення на керування транспортним засобом. Відповідно до ст.396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 цього Кодексу, в тому числі - на відшкодування завданої майнової та моральної шкоди (ст.386 ЦК України). З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 26.12.2011 року вбачається, що автомобілем "Опель Вектра", р.н.з. ВС 7910 ВЕ, (власник згідно свідоцтва про реєстрацію ВСС №553937 - [PERSON]О.), з яким 06.12.2011 року на автодорозі Турка-Пісочне відбулося зіткнення автомобіля "Фольксваген Пасат", р.н.з. 892-67 ТВ, керував [PERSON] Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні та не оспорюється сторонами, із заявою про виплату страхового відшкодування (реєстр. №610) до страхової компанії "Оранта" звернувся саме потерпілий [PERSON] Постановою Трускавецького міського суду №1324-8212/12 (провадження №3/1324/63/12) від 07.02.2012 року [PERSON] визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року Про судове рішення у цивільній справі, розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. З цих підстав, суд вважає доведеною вину відповідача [PERSON] у порушенні ним правил дорожнього руху, прямим результатом якого стало заподіяння позивачу матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року (з наступними змінами), шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідач [PERSON] володів полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АА №1783576 на автомобіль Фольксваген, д.р.н. 89267 ТВ, згідно якого страховиком виступало НАСК "Оранта", строком дії з 07.01.2011 року до 06.01.2012 року. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. З пункту 22.1 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з розясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року у разі, коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, повязаної з фізичним знищенням транспортного засобу, детально регламентовано ст.30 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" від 01.07.2004 року (із відповідними змінами). Згідно з вимогами цієї статті тран6спортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необгрунотованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість його до ДТП. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам по евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик. Згідно п.2 ст.34 вищезазначеного Закону потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди у тому разі, якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не зявився. Як вбачається з дослідження №ВС7910ВЕ-20.01/5 від 20.01.2012 року, огляд пошкодженого автомобіля "Опель Вектра" проводив аварійний комісар [PERSON] (протокол огляду транспортного засобу від 13.01.2012 року); матеріальний збиток згідно умов страхування, завданий власникові "Опель Вектра", держномер ВС7910ВЕ, в результаті пошкодження транспортного засобу при ДТП, складає 34981,25 грн. В даному випадку вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 61654,17 грн., яка не є меншою ринкової вартості; такий транспортний засіб відновлювати економічно недоцільно. Матеріалами справи встановлено, що 25.01.2012 року позивач ознайомлений з результатами проведення маркетингових досліджень і згоден на відчуження транспортного засобу "Опель Вектра", р.н. [NUMBER], переможцю маркетингового дослідження після страхового відшкодування НАСК "Оранта" відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відтак, суд вважає, що слід взяти до уваги, на підтвердження розміру завданої шкоди, дослідження, представлене відповідачем. Таким чином, суд дійшов до переконання, що з відповідача НАСК "Оранта" слід стягнути в користь позивача, як володільця транспортного засобу "Опель Вектра" (яким останній керував на час вищезгаданої дорожньо-транспортної пригоди) матеріальні збитки, завдані в результаті пошкодження транспортного засобу при ДТП, за мінусом суми франшизи згідно полісу та вартості залишків транспортного засобу (34981,25-510,00-3500,00=30971,25), тобто 30971,25 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 06.12.2011 року оплачено послуги евакуатора (Борислав Дрогобич) в сумі 250 грн., а також 15.03.2011 року в сумі 800,00 грн. послуга евакуатора (Дрогобич Львів). Відтак, з НАСК "Оранта" слід стягнути в користь позивача 250,00 грн. витрат, які сплачено останнім за евакуацією транспортного засобу саме з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст.29 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" від 01.07.2004 року (із відповідними змінами), якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додається, зокрема, плата за послуги стоянки. Письмовими доказами у справі встановлено, що позивачем [PERSON] здійснено оплату в розмірі 1500 грн. за утримання транспортного засобу на автостоянці (арешт-майданчику) в період з 06.12.2011 року по 15.03.2012 року згідно наданого чеку від 15.03.2012 року. Беручи до уваги наведене, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь позивача витрати на утримання транспортного засобу на автостоянці в розмірі 1500 гривень. Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 26.12.2001 року підтверджується наявність у [PERSON] тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок ДТП 06.12.2011 року. Зокрема, у відповідності до акту судово-медичного дослідження від 20.12.2011 року у [PERSON], [INFO], було виявлено: синець в лобній ділянці голови зліва, поверхневу рану в ділянці кута нижньої щелепи зліва, синець на передній поверхні верхньої частини грудної клітки зліва з переходом на передню поверхню правих відділів живота, садно на задній поверхні правої кисті в проекції другої третьої пясних кісток. Згідно представленої медичної карти №774 стаціонарного хворого Бориславської ЦМЛ у [PERSON] мались закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку та забій лівого ліктьового суглобу. Вищевказані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя. З лікарняних листків від 19.12.2011 року та від 03.01.2012 року вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 06.12.2011 року по 19.12.2011 року та з 20.12.2011 року по 03.01.2012 року, на підставі чого був звільнений від службових обовязків з тимчасовою непрацездатністю. Відтак, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача, причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням відповідача. Зі змісту п.22.3 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо моральної шкоди є підставною, оскільки полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у звязку з ушкодженням здоровя, що було наслідком дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача [PERSON] А також моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у звязку зі знищенням його майна (п.3 ч.2 ст.23 ЦК України). Крім цього, невиплата позивачу страхового відшкодування призвела до довготривалості порушення його права. Позивач протягом значного проміжку часу був позбавлений можливості використання автомобіля, що створило ряд незручностей в сімейному та побутовому житті, тяжкість вимушених змін, затрати часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із внесеними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Отже, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер неправомірних дій відповідачів, тривалість порушення прав позивача, що призвело до порушення нормального ритму життя останнього (потреба у вчиненні додаткових дій, які за належних обставин не було б необхідності вчиняти), нормальних життєвих звязків, тяжкість вимушених змін, моральних переживаннях у звязку з пошкодженням його майна, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також фізичний біль та страждання, яких позивач зазнав у звязку з ушкодженням здоровя, що потягло за собою тимчасову непрацездатність останнього. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Відтак, вважає, що задоволений судом розмір моральної шкоди в сумі 7000 гривень відповідатиме ступеню страждань позивача, а тому в його користь слід стягнути з відповідача НАСК Оранта 2000 грн., як страховика в даному випадку, який в свою чергу протягом тривалого часу не здійснив належні потерпілому виплати, та з відповідача [PERSON] 5000 грн., як винного у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Outcome: approved