Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-09 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в обґрунтування якого, вказали, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS]. У цій квартирі з 04.11.2005 року зареєстрований онук позивачів - [PERSON], [INFO]. Але за місцем реєстрації [PERSON] не проживає фактично з 2006 року. Реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS] позбавляє позивачів повною мірою володіти та розпоряджатись своєю квартирою, їм також важко оплачувати комунальні платежі, оскільки вони є пенсіонерами, у зв»язку з чим позивачі просять суд усунути перешкоду у користуванні належним їм житловим приміщенням, шляхом знаття відповідача з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Позивачі через канцелярію суду надали заяви, в яких свої вимоги підтримують у повному обсязі та просили розглянути справу без їх участі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Представник відповідача Управління Державної міграційної служби Луганської області у судове засідання надав письмову заяву, у якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує та просить розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з'явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про отримання судових повісток та оголошення про виклик до суду у пресі, про причини неявки суду не повідомив, заяви про неможливість явки до суду відповідач не надав. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 10 червня 2013 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 08.04.2005 року № 209 позивачі є співвласниками у рівних частинах квартири за адресою: [ADDRESS], про що також свідчить витяг з державного реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копії яких додані до матеріалів справи. Як вбачається з домової книги, копія якої долучена до матеріалів справи, за адресою: [ADDRESS] є зареєстрованими [PERSON], [PERSON], як власники і з 04.11.2005р. - [PERSON] На підставі наведеного суд встановив факт реєстрації відповідача у квартирі, власниками якої є позивачі. Відповідно до ст..383 ЦК України " …власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб…". Ст.. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується актом обстеження умов проживання від 13.02.2013 р., складеним комісією КП ЖЕК № 9, в якому зазначено, що [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2006 року. Ст.. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання та проживання членів родини та мають право розпоряджатися вказаною власністю на свій розсуд. В зв'язку з тим, що відповідач до теперішнього часу не знявся з реєстрації, а є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS]; позивачі змушені витрачати зайві кошти за оплату комунальних послуг за всіх зареєстрованих людей, вони не можуть в повній мірі розпоряджатись квартирою через те, що відповідач залишається зареєстрованим у квартирі, яка належить на правовій підставі позивачам. Тож, на підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, враховуючи те, що договір найму між сторонами не укладений, реєстрація відповідача не відповідає вимогам договору найму, передбаченого ст. 158 ЖК України і не дає йому право на проживання в належній позивачам квартирі, приймаючи до уваги, що відповідач не зацікавлений у збереженні житла, оскільки з 2006 року за місцем реєстрації не проживає, особистих речей не має, вартість комунальних послуг не сплачує, витрат на утримання майна не несе, суд прийшов до висновку, що відповідач не має законних прав на квартиру позивачів та перешкоджає останнім у здійсненні права користування належним їм майном, тому вважає за необхідне усунути перешкоди в користуванні позивачами належної їм на праві особистої приватної власності квартири [ADDRESS] та зобов'язати УДМС України в Луганській області зняти [PERSON] з реєстрації за вказаною адресою.

Outcome: approved