Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-22 00:00:00

10 жовтня 2012 року позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом в якому просив визнати за ним право власності на напівпричепу СТАС Е3 8390, [NUMBER], 1989 року випуску, а також зобов'язати відповідача [PERSON] передати (повернути) йому вказаний напівпричіп Свої позовні вимоги позивач аргументував тим, що 08.06.2012 року його дружина [PERSON] згідно виданої ним довіреності продала відповідачу [PERSON] напівпричіп СТАС Е3 8390, [NUMBER], 1989 року випуску, але покупець не сплатив оговорену суму коштів (40 000 грн) в повному обсязі, тобто не виконав умови договору, а отже і не набув права власності на вищевказане майно. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його захисник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, але не заперечував факт того, що не виплатив останньому всю оговорену суму за куплений напівпричіп і виплачувати її немає наміру, оскільки позивач грубо повівся з ним при витребуванні коштів. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та обґрунтувавши наявні докази, дійшов наступного висновку. Так в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач [PERSON] являвся власником напівпричепу СТАС Е3 8390, [NUMBER], 1989 року випуску, який вирішив продати. З цією метою він розмістив оголошення у засобах масової інформації, яке в подальшому зацікавило відповідача [PERSON] 08.06.2012 року між [PERSON] (покупцем) з однієї сторони та [PERSON] (продавець згідно довіреності позивача [PERSON]) з іншої, була досягнута усна домовленість про укладення договору купівлі-продажу напівпричепу СТАС Е3 8390, [NUMBER], 1989 року випуску, який сторони оцінили на суму 5.000 у.о. тобто 40.000 гривень. Вказаний договір в письмовій формі не укладався, тобто сторони уклали усний договір купівлі-продажу. Крім того, відповідач [PERSON] також домовився з [PERSON] про те, що суму грошей за плату напівпричепу віддасть частинами, а саме відразу сплатить 19.000 гривень, а іншу частку 21.000 гривень віддасть до 10.08.2012 року. На підтвердження свої слів [PERSON] склав розписку у присутності двох свідків в якій зобов'язався повернути позивачу останню частку грошей в розмірі 21.000 гривень в рахунок сплати за придбаний напівпричіп. Сама [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона забажала від відповідача відразу всю суму (40.000 гривень), проте, у зв'язку з тим, що згоди про продаж напівпричепу вони дійшли надвечір, по закінченню робочого дня, коли нотаріальні контори вже не працювали та не було змоги оформити договір купівлі-продажу, відповідач вмовив її сплатити частину суми коштів в розмірі 19.000 гривень, а іншу частину зобов'язався повернути до 10.08.2012 року. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він був присутнім при складанні розписки відповідачем [PERSON], який в рахунок плати за напівпричіп дійсно зобов'язався повернути до 10.08.2012 року 21.000 гривень, залишок від оговореної суми в 40.000 гривень. Свідок [PERSON] суду пояснив що саме біля його двору стояв напівпричіп СТАС Е3 8390, [NUMBER], 1989 року випуску, але йому нічого невідомо про передачу коштів та домовленість між [PERSON] та відповідачем [PERSON] Відповідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть ста ти будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Так, для договору купівлі-продажу істотними умова ми виступають предмет і ціна. Отже, правочини, за якими сторони не досягли згоди хоча б за однією з істотних умов є неукладеним. Відповідач [PERSON] в установлений сторонами строк не виплатив позивачеві оговорений залишок в розмірі 21.000 гривень, що в судовому засіданні підтвердив і сам відповідач. За викладених вище обставин у відповідача [PERSON] не виникло право власності на спірне майно, напівпричепу СТАС Е3 8390, [NUMBER], 1989 року випуску. На ряду з вищевикладеним суд вбачає за необхідне відмовити в задоволені позову позивача виходячи з наступного. Відповідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно довідки відділення реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ з обслуговування м.Новий Буг Миколаївської області від 03.01.2013 року, відповідно облікових даних автоматизованої інформаційно-пошукової системи «Автомобіль», напівпричіп СТАС Е3 8390, [NUMBER], 1989 року випуску, 01.11.2012 року було зареєстровано та присвоєно державний номерний знак [NUMBER] за громадянкою [PERSON]. Відповідно ч.3 ст.388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Отже, враховуючи вищевикладене, суд визнає право позивача на витребування його майна з чужого незаконного володіння, проте оскільки його позовні вимоги стосуються відповідача, який не є власником спірного майна, а суд розглядає позови лише в межах заявлених позовних вимог, позивачу слід відмовити в задоволенні позову. Оскільки в задоволенні позову позивачу відмовляється в повному обсязі, відповідно ст.88 ЦПК України, судові витрати понесені ним, належить віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed