Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту прийняття нею спадщини, що відкрилась після смерті матері [PERSON] 13.12.1999р., визнання на нею в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з відповідними господарськими прибудовами в с. Романів Перемишлянського району Львівської області, земельний пай площею 0,4566га, майновий пай КСП ПАФ «Камула» та ін. майно, та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Перемишлянською ДНК [PERSON] 11.02.2011р. на право на майновий пай члена колишнього колективного сільськогосподарського підприємства покликаючись на те, що після смерті матері [PERSON] 13.12.1999р. відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема житловий будинок в с. Романів Перемишлянського району, земельний пай пл. 0,4566га, майновий пай та інше майно і вона, попри те, що з 1989р. була знята з реєстрації у будинку, який був побудований їх з відповідачкою батьками, та прописаною в кімнаті гуртожитку ВО «Прогрес» в м. Львів, продовжувала проживати в селі разом з батьками, а після смерті матері поховавши її з відповідачкою, фактично вступила в управління спадковим майно, оскільки користувалась будинком, обробляла город, садила та збирала урожай, періодично проживала у будинку, надавала посильну допомогу відповідачці у його облаштуванні, в ньому виховувались її з відповідачкою діти, а відтак відповідно до ЦК України прийнятого у 1963р. вважається такою, що прийняла спадщину. На звернення 21.06.2011р. до Перемишлянської ДНК з заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено по причині пропуску шестимісячного терміну на прийняття спадщини, а також стало відомо, що відповідачці, яка приховала факт наявності крім неї інших спадкоємців, 11.02.2011р. було видане свідоцтво на прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] В процесі слухання справи 23.07.2012р. [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та просить встановити факт прийняття нею спадщини, що відкрилась після смерті матері [PERSON] 13.12.1999р. і визнати за нею права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину спадкового майна, а саме 1/2 частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями в с. Романів Перемишлянського району, 1/2 частину земельного паю пл. 0,4566га та іншого майна. В судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали заявлений позов, покликаючись на мотиви зазначені в позовній заяві, зустрічний позов заперечили та зазначили, що позивачка фактично прийняла 1/2 частку спадкового майна, оскільки на час смерті матері вступила у володіння майном, та незважаючи на те, що працювала у м. Львів, де проживала в гуртожитку, постійно у вихідні дні приїжджала до батьківського будинку, брала участь у його ремонтах, брала участь у похованні матері, постійно навідувалась до 2005 року, тобто на момент смерті матері вчинила дії які свідчать про прийняття спадщини. З приводу пропуску строку для визнання права власності на спірне майно зазначили, що позивачці стало відомо про те, що іншою особою не визнається це право, лише у 2011р., коли [PERSON], яка також звернулась з пропуском терміну для прийняття спадщини, при прийнятті спадщини приховала наявність інших спадкоємців, адже до цього часу [PERSON] вважала, що належно прийняла спадщину вступивши в управління майном. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] заперечила та пояснила, що остання з 1989р. була знята з реєстрації у будинку батьків і з того часу постійно проживала в м. Львів. Після смерті матері 13.12.1999р. вона понесла усі витрати на її поховання, а позивачка з того часу лише зрідка приїздила в гості, при цьому ніколи постійно не проживала у будинку, не садила та не обробляла земельних ділянок, тобто не вступила в управління або володіння спадковим майном. В будинку прописані та проживає вона з своєю сімєю [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 11.02.2011р. Перемишлянською ДНК їй було видано свідоцтво про прийняття спадщини після смерті матері та посвідчено, що вона є спадкоємцем майна матері. В ході розгляду справи [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про прийняття спадщини шляхом фактичного користування та визнання за нею права власності на нерухоме майно покликаючись на те, що після смерті [PERSON], з якою вона постійно проживала до часу її смерті, тільки вона вступила у володіння та управління спадковим майном, здійснює догляд за житловим будинком, засаджує та обробляє земельні ділянки, несе витрати на утримання майна, тобто шляхом фактичного користування прийняла спадщину матері. Зазначила, що позивачка, її сестра [PERSON] приїжджала у батьківський будинок тільки на свята, земельних ділянок не обробляла, будь-яких коштів на поховання матері не давала, не оплачувала комунальні послуги. За життя мати неодноразово говорила, що дома залишить її [PERSON] Приймаючи спадщину у нотаріусу сказала, що інших спадкоємців немає, оскільки тривалий час, а саме з 2005р. не бачила сестри і не знала де вона перебуває. Представник відповідача зазначила, що доказів прийняття спадщини після смерті [PERSON] в судовому засіданні позивачкою не наведено, а поодинокі випадки приїзду останньої у гості до сестри не є фактом прийняття [PERSON] спадщини матері. Крім цього, подла заяву про застосування строків позовної давності звернення до суду позивачки, з покликанням на те, що [PERSON] з 1999р. було відомо про порушення її права на спадщину, проте остання впродовж 12 років не вчиняла жодних дій з приводу прийняття спадщини, що також є підставою для відмови в задоволенні позову. Представник Романівської сільської ради та Перемишлянської держнотконтори в судове засідання не зявилися, подали заяву про розгляд справи у відсутності їх представників. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що [PERSON] лише після народження дитини, ще до смерті [PERSON], деякий час проживала у будинку батьків, а після смерті матері [PERSON] лише зрідка приїжджала та залишала дитину. Земельні ділянки обробляла тільки [PERSON] з своєю сімєю, а [PERSON] протягом останніх 8 років не появлялась у будинку батьків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що після смерті її сестри [PERSON] у 1999р. у будинку проживає тільки сімя [PERSON], а [PERSON] постійно проживала у м. Львів де і працювала. [PERSON] з своєю сімєю доглядала за будинком, допомагала будувати господарські будівлі, доглядала за престарілою бабою та за свої кошти здійснила похорон матері. Натомість [PERSON] постійно конфліктувала з матірю, а після її смерті нічого не допомагала [PERSON], городи не обробляла, будь-яких коштів у будинок не вкладала. Заслухавши пояснення та доводи сторін, покази свідків, проаналізувавши обставини та документальні докази по справі, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини: Свідоцтвом про смерть 1-СГ№157195 від 14.12.1999р. стверджується, що [PERSON] померла 13 грудня 1999 року, в с. Романів Перемишлянського району Львівської області, актовий запис за №40. Відповідно до абз.1 п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р., який почав діяти з 01.01.2004р., правила книги шостої цього Кодексу (спадкове право) застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, тобто. до спадщини, яка відкрилася раніше як 30.06.2003р. (більше шести місяців до 01.01.2004р.) повинні застосовуватися норми ЦК 1963 року. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004р. А у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема правила Цивільного кодексу Української РСР, в тому числі щодо прийняття спадщини. У відповідності до ст.549 ЦК України в редакції 1963року діями, що свідчать про прийняття спадщини, визнаються фактичний вступ спадкоємця в управління та володіння спадковим майном або подання ним в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] здійснивши її похорон, у житловому будинку в с. Романів Перемишлянського району Львівської області залишилась проживати відповідачка [PERSON] Разом з своєю сімєю вона вела домашнє господарство, обробляла та збирала урожай з земельної ділянки, доглядала за будинком, проводила поточні ремонти у ньому, оплачувала обовязкові платежі (земельний податок), тобто несла певні витрати по утримання майна, що також ствердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Крім цього, з довідок №1316 від 28.11.11р. та №1383 від 13.12.2011р. виданих виконкомом Романівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області та квитанцій від 19.08.2000р., №218 та №219 від 06.10.2011р. вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO] разом з чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] та [PERSON] З 2000р. по даний час оплачує обовязкові платежі до бюджету (земельний податок). З довідки №629 від 17.02.2011р. виданої виконкомом Романівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області вбачається, що [PERSON] на праві особистої власності належить житловий будинок з відповідними господарськими прибудовами в с. Романів Перемишлянського району Львівської області, за яким закріплено у користування земельна ділянка 1,05га, передано у власність земельну ділянку /пай/ пл. 0,4566га на території с. Романів згідно Державного акту І-ЛВ№055567 та свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП ЛВ№ХІ350693 ПАФ «Камула» частка якого визначена в розмірі 2270грн. До часу смерті [PERSON] у 1999р. та на день відкриття спадщини разом з нею у будинку проживала її дочка [PERSON], яка на даний час продовжує проживати в ньому і фактично прийняла спадщину померлої разом з [PERSON] З огляду спадкової справи №21/2011 та довідки №483 від 02.02.2011р. виданої виконкомом Романівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області вбачається, що на час відкриття спадщини разом з померлою [PERSON] постійно проживала і продовжує проживати її дочка [PERSON] Остання 03.02.2011р. звернулась в ДНК з заявою про видачу їй свідоцтва на спадщину після смерті матері [PERSON] в якій зазначила, що фактично прийняла спадщину, оскільки спільно проживала з спадкоємцем і з дня відкриття спадщини спадкове майно перебуває під її охороною та в її користуванні, а також те, що крім неї інших спадкоємців не має. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Перемишлянської ДНК 11.02.2011р., спадкоємцем майна [PERSON], що складається з права на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства ПАФ «Камула», визначеного в розмірі 2270.00грн., або 0.219%, є її дочка [PERSON] 21.06.2011р. з заявою про оформлення спадщини в Перемишлянську ДНК звернулась також [PERSON], яка вказала, що спадщину у встановлений законом строк не прийняла, з приводу чого останній було розяснено, що їй слід звернутись до суду з позовом про продовження терміну для звернення в нот контору. Відповідно до рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 27.10.2011р. рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 25.07.2011р. про відмову в задоволені позову [PERSON] до виконкому Романівсьої сільської ради Перемишлянського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини скасовано, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до виконкому Романівсьої сільської ради Перемишлянського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено. Як зясовано в судовому засіданні позивачка [PERSON] з 1989р. була знята з реєстрації у будинку та прописаною у гуртожитку ВО «Прогрес» в м. Львів. До часу смерті [PERSON], вона періодично проживала у будинку матері, привозила та залишала свого сина, однак господарство не вела, часто конфліктувала з матірю, а з 1999р. після її смерті, все рідше навідувалась у будинок батьків при цьому земельних ділянок не обробляла, а з 2005р. у ньому взагалі не появлялась. Покликання позивачки на лист [PERSON] до неї, зі змісту якого слідує, що [PERSON] просить сестру, тобто [PERSON], приїхати до неї та допомогти їй по господарству, як доказ того, що вона приїздила в будинок батьків та разом з [PERSON] спільно вели господарство, суд не бере до уваги, оскільки з останнього не вбачається за можливе встановити час його написання і в судовому засіданні позивачка не могла ствердно вказати дату його отримання, а також те чи позивачка згодом навідувалась у будинок батьків. Представлені на огляд в судове засідання фотографії, на яких діти [PERSON] та син [PERSON] спільно перебувають в господарстві батьків в с. Романів Перемишлянського району Львівської області, також на думку суду не є доказом фактичного прийняття позивачкою спадщини після смерті матері та вступу нею в управління та володіння спадковим майном. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], прийняла спадкоємець за законом - її дочка [PERSON], відповідачка по справі (згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963р.), так як після смерті спадкодавця вона дійсно стала доглядати за спірним будинковолодіння, проводить в ньому поточні ремонти, обробляє земельну ділянку, тощо. У відповідності до вимог ст.549 ЦК України в редакції 1963р. суд розцінює такі дії позивачки саме як вступ у фактичне володіння і управління спадковим майном, тобто [PERSON], як вважає суд, вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини. Інші можливі спадкоємці, зокрема позивачка [PERSON] у встановлений законом строк не вчинила жодних дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини, що відкрилася внаслідок смерті [PERSON], що підтверджується поясненнями сторін та свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], довідкою №483 від 02.02.2011р. виданої виконкомом Романівської сільської ради Перемишлянського району Львівської області. Відповідачка [PERSON] не може в повній мірі реалізувати свої спадкові права, зокрема не може в позасудовому порядку оформити право власності на зазначене вище будинковолодіння, оскільки на таке відсутні належні правовстановлюючі документи. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] права власності на спірне будинковолодіння, що знаходиться в с. Романів Перемишлянського району Львівської області. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed