Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-06 00:00:00

12 квітня 2013 року позивачка звернулася до суду із цим позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] за набувальною давністю. В обґрунтування позову зазначала, що в 1961 році познайомилася із [PERSON] та між ними склалися добрі стосунки і вони вирішили проживати однією сім`єю. В 1962 році вона оселилася у вищевказаному будинку, та прожила в ньому разом із [PERSON] до самої його смерті, і мешкає нині. Спільно вони вели господарство, проводили поліпшення житловий умов. Однак проживши разом на протязі більше 27 років шлюбні стосунки між собою у державному органі реєстрації актів цивільного стану вони не зареєстрували. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилося спадкове майно, в тому числі у виді вищевказаного житлового будинку. Проте після його смерті спадщина ніким прийнята не була. На сьогоднішній день вона продовжує мешкати в цьому будинку, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується цим нерухомим майном після смерті власника, проте Коларівською сільською радою на її звернення було роз`яснено про неможливість оформлення за нею прав власника на це майно, а тому вона звернулася до суду із цим позовом та просить визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач Коларівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області у адресованій суду заяві позовні вимоги [PERSON] визнала та просила справу розглянути у відсутність їх представника. Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 26 січня 1989 року [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 10). Дані про власника вказаного житлового будинку також слідують зі змісту технічного паспорту на це майно від 22.04.2013 року (а.с. 26). Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого Коларівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 15.05.1989 року, [PERSON] помер [INFO] про що здійснено актовий запис про смерть за № 6 (а.с. 7). За відомостями Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, позивачка [PERSON] зареєстрована у вищевказаному житловому будинку з 31 липня 1978 року. З цієї ж довідки слідує, що на час смерті [PERSON] осіб, які б мали право на спадкування його майна разом із померлим зареєстровано не було (а.с. 8). Крім того, згідно довідки цієї ж сільської ради від 08.10.2012 року [PERSON] проводила поховання свого співмешканця [PERSON] . На день смерті останнього, проживали разом та вели спільне господарство (а.с. 9). Згідно рішення виконкому Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області № 46 від 17.06.1993 року було вирішено про визнання жительки с.Зайчевське [PERSON] головою сім`ї по [ADDRESS] , на її ж ім`я були оформлені розрахункові книжки з утримання вищевказаного будинку (а.с. 15-19). Відповідно до даних Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с. 31-32). За змістом ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом, при цьому право власності за набувальною давністю, зокрема, на нерухоме майно, набувається за рішенням суду. Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині 1 статті 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений у ЦК України строк, що розрізняється залежно від речі (рухомої чи нерухомої), яка перебуває у володінні певної особи, і для нерухомого майна складає десять років. Разом з тим пунктами 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року, при цьому правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Тобто, право на звернення до суду, в порядку ст. 344 ЦК України, з вимогою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю виникає тільки після 1 січня 2011 року. Відкритість та безперервність володіння безхазяйною річчю є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов`язку повернути річ власнику, а також йому не пред`являвся правомочною особою позов про повернення майна. Факт добросовісності, відкритості та безперервності володіння безхазяйною річчю житловим будинком [ADDRESS] , власник якого [PERSON] помер, а спадкоємці його майна відсутні, підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, в тому числі рішенням виконкому Коларівської сільської ради Жовтневого району від 1993 року щодо визнання головою сім`ї за вказаною адресою позивачки [PERSON] . Тобто, станом на дату прийняття рішення виконавчому комітету вказаної сільської ради було достовірно відомо про безхазяйність будинку та відкрите його володіння позивачкою. Крім того, позивачкою оформлено на своє ім`я договори (розрахункові книжки) за надання послуг з утримання цього майна та здійснюється відповідна оплата і після смерті власника майна. Отже, позивачка добросовісно володіє чужим майном і продовжує ним відкрито та безперервно користуватись, і на час заявлення нею вимог до суду термін такого користування складає понад десять років, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved