Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-25 00:00:00

У серпні 2012 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до [PERSON], [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області, третя особа: управління Держкомзему у Броварському районі Київської області з позовом про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Зазначали, що 26 травня 2005 року померла їх мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та на земельну ділянку площею 0,1985 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: Київська область, Броварський район, с. Гоголів, вулиця Котляревського, 3. [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт від 21 травня 2005 p., згідно якого вона заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона по закону матиме право, [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Батько позивачів [PERSON] є чоловіком померлої, обов'язкову частку у спадщині не прийняв, так як не подавав заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори і не проживав із спадкодавцем за однією адресою. Спадкоємцями за заповітом на вказане майно є діти померлої - [PERSON] та [PERSON], які у встановлений законом шестимісячний строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті матері. Оскільки при житті мати не встигла отримати державні акти на право власності на вищевказані земельні ділянки, нотаріус не міг оформити їх спадкування відповідно до вимог закону. [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області не заперечує проти передачі земельної ділянки позивачам у власність. Позивачі просили суд визнати недійсним державний акт серії Я А № 604493 на право власності на земельну ділянку 0,2500 га, яка розташована за адресою: Київська область, Броварський район, с. Гоголів, вулиця Котляревського, 3, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер земельної ділянки: 3221281601:01:077:0007 та державний акт серії ЯА № 604494 на право власності на земельну ділянку 0,1985 га, яка розташована за адресою: Київська область, Броварський район, с. Гоголів, вулиця Котляревського, 3, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 3221281601:01:077:0008. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3221281601:01:077:0007, та 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1985 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221281601:01:077:0008, які розташовані за адресою: Київська область, Броварський район, с. Гоголів, вулиця Котляревського, 3 після смерті [PERSON]. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3221281601:01:077:0007, та 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1985 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221281601:01:077:0008, які розташовані за адресою: Київська область, Броварський район, с. Гоголів, вулиця Котляревського, 3 після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивачі [PERSON]І та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили про їх задоволення. Педставник позивачів [PERSON] позовні вимоги також підтримала та просила про їх задоволення. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, зазначив що відповідачі є його синами і він не претендує на спадщину після смерті своєї дружини. Вказав, що вони дійсно проживали з дружиною та обробляли вказані земельні ділянки, які рішенням ради передані його покійній дружині у власність. Вказав, що на вказаних земельних ділянках ними побудовано було будинок та вони вели своє господарство. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області в судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява про визнання позову та слухання справи у відсутності представника сільської ради. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] - мати позивачів, яка померла 26 травня 2005 року (а.с.15), склала 21 травня 2005 року заповіт, яким заповідала все своє майно позивачам: [PERSON] та [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на майно, а саме: земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та на земельну ділянку площею 0,1985 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: Київська область, Броварський район, с. Гоголів, вулиця Котляревського, 3. З спадкової справи вбачається, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] у визначений ст. 1270 ЦК України строк звернулися до нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини. Також з'ясовано, що відповідно до рішення [PERSON] сільської ради від 26 листопада 1997 року № 119 [PERSON] належали на праві приватної власності земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,1985 га, розташовані за адресою: вул.. Котляревського,3 в с. Гоголів Броварського району Київської області. Вказане підтверджується Державними актами на право приватної власності на землю серії ЯА № 604493 та серії ЯА № 604494, зареєстрованими в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 20 жовтня 2005 року. Листом від 1 червня 2012 року Броварською районною державною нотаріальною конторою повідомлено про відсутність підстав для оформлення спадщини на вказані земельні ділянки, оскільки державні акти в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі були зареєстровані 20 жовтня 2005 року, тобто після смерті власника. За правилами ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи, тобто здатність мати цивільні права та обов'язки, припиняється у момент її смерті. Тому оскільки державні акти на право власності на землю були зареєстровані вже після смерті особи, на яку вони видавалися, вони мають бути визнані недійсними. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).(ст. 1216 ЦК України). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, як це передбачено в ст. 1223 ЦК України. Відповідно до п. "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У ст. 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У ч. 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно із ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. Оцінивши дрсліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом, які прийняли спадщину після смерті матері [PERSON], якій належали спірні земельні ділянки, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved