Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-15 00:00:00

У липня 2012 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 06.09.2011 року між публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк"та [PERSON] був укладений договір банківського обслуговування № BLaЖГА00070939. Відтак позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 304,23 грн. і судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, направивши до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, у якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог не заперечував, просивши суд зменшити неустойку за користуванням кредиту. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 06.09.2011 р. між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк"та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування № BLaЖГА00070939 (а.с. 6-14), згідно з яким відповідачу було надано кредитні кошти на суму 5 090,00 грн. на строк до 06 вересня 2014 року, із процентною ставкою за користуванням кредиту -15%. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. Доказом надання відповідачеві кредитних коштів є наявна у матеріалах справи копія заяви -анкети на отримання кредиту готівкою від 06.09.2011 року (а.с. 25) Однак позичальником договір кредиту належним чином не виконано. У зв'язку з цим, у позичальника утворилась заборгованість, яка станом на 23.07.2012р. складає: прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 4 863,85грн., проценти за користування кредитом у розмірі 452,16грн. і комісія за розрахункове обслуговування у розмірі 712,63 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, (а.с. 5) що свідчить про обґрунтованість позовних вимог у цій частині, як підстави для їх задоволення. Що стосується стягнення з відповідачів неустойки за кредитом у розмірі 1 275,59 грн. суд виходить із такого. Стаття 611 ЦК України встановлює такий правовий наслідок порушення зобов`язання як сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1 статті 549 ЦК України). Згідно з частиною 3 статті 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина 2 статті 551 ЦК України). При цьому за частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що має істотне значення. За змістом наведених норм суд, взявши до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, і, оцінивши співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, може зменшити розмір пені, що підлягає до стягнення. Водночас, з метою доказування факту заподіяння відповідачем збитків внаслідок невиконання зобов`язань, позивач, як того вимагає положення статті 60 ЦПК України, належних доказів суду не надав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо необхідності зменшення розміру неустойки, що підлягає стягненню, у розмірі 637,00 грн. При поданні позовної заяви позивач сплатив судові витрати у розмірі 214,60 грн., які відповідно до статей 81, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі зазначеного,

Outcome: partial