Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-26 00:00:00

В січні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Лафорт» про стягнення суми страхового відшкодування. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 липня 2012 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП) автомобіль «Мерседес Бенц», державний номерний знак [NUMBER], який належить на праві приватної власності [PERSON] (далі-позивач) зазнав технічних пошкоджень. Винною в даному ДТП визнано [PERSON], згідно постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.08.2012 року. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Лафорт» (далі-відповідач), згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3689911. Позивач звернувся до СП у формі ТОВ «Автомобільний дім Україна Мерседес Бенц», яке є офіційним представником Даймлер АГ в Україні та отримав рахунок про вартість запасних частин, необхідних для ремонту автомобіля позивача. Так, 09.08.2012 року, позивач подав відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування та рахунок із зазначенням вартості запасних частин необхідних для ремонту автомобіля, а листом, вих. № 2274 від 16.10.2012 р., відповідач повідомив позивачу, що був складений страховий акт № 23-12-01415-01/1 та прийняте рішення про виплату страхового відшкодування, але виплата так і не відбулася. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 43 349 грн. 70 коп.; пеню в розмірі 1 264 грн. 86 коп. та судові витрати в розмірі 446 грн.15 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та день розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи наявне зворотнє поштове повідомлення. Причини неявки суду не повідомив, заперечення на позовну заяву не подав. Відповідно до ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.08.2012 року (справа № 2314/6326/12) (а.с. № 6) про притягнення до адміністративно відповідальності [PERSON], 23.07.2012 року о 17 год. 45 хв. [PERSON] керувала автомобілем [NUMBER], напроти будинку № 55/1, вул. Гагаріна, рухаючись заднім ходом, не впевнилася в безпечності та скоїла зіткнення х автомобілем Мерседес Бенс, р/н [NUMBER], який рухався по вул. Б. Хмельницького, при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п.п. 2.3. (б), 10.9 Правил дорожнього руху України та визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення. Таким чином судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 23.07.2012 року у м. Черкаси, відбулася з вини [PERSON], а тому відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується особою, яка її завдала. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Лафорт», згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3689911. (а.с. 9). Відповідно до рахунку № 2118741 від 09.08.2012 р. (а.с.11) вартість запасних частин необхідних для ремонту автомобіля позивача становить 24 221 грн. 10 коп., який був сплачений позивачем, згідно квитанції № 111020001 від 10.08.2012 року (а.с.12). Також відповідно до рахунку № 2119111 від 13.09.2012 року вартість замовлених робіт становить 18 786 грн. 60 коп. (а.с.13). Згаданий рахунок також був сплачений позивачем, що підтверджується чеком № 39072 від 13.09.2012 року (а.с.13). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач при настанні страхового випадку був зобовязаний виплатити позивачу відповідно до лімітів відповідальності страховика у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. З матеріалів справи вбачається, що 09.08.2012 року позивачем було подано відповідачу заяву про отримання страхового відшкодування (а.с. 8), а відповідач листом, вих. № 2274 від 16.10.2012 р., повідомив позивачу, що був складений Страховий акт № 23-12-01415-01/1 та прийняте рішення про виплату страхового відшкодування (а.с. 10). Проте страхове відшкодування так і не було виплачено. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Згідно з ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до ст. 36.5 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до квитанції № 111020001 від 10.08.2012 року, про сплату 24 221 грн. 10 коп., (а.с.12) та чеку № 39072 від 13.09.2012 року, на суму 18 786 грн. 60 коп. (а.с.13), відповідачем не було сплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 43 007 грн. 70 коп. Судом також було встановлено, що відповідачем було пропущено строк виплати страхового відшкодування з 09.08.2012 року по 07.11.2012 рік. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 43 007 грн. 70 коп., що підтверджується наданими позивачем квитанціями, пеня в розмірі 1 251 грн. 45 коп., а всього: 44 259 грн. 15 коп. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 442 грн. 59 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial