Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], виконавчого комітету Черкаської міської ради, житлово-будівельного кооперативу № 61, третя особа Пубілчне акціонерне товариство «Банк «[PERSON] та Кредит», про визнання права власності, визнання частково недійсним рішення загальних зборів, визнання недійсним та скасування рішення виконкому Черкаської міської ради, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що вона є членом ЖБК № 61 м. Черкаси, вул. Луначарського, б. 3, кв.61, що підтверджується відповідною довідкою ЖБК № 61 від 19.08.2010 року. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 313/8-7 від 12.04.1977 року було затверджено списки пайовиків, які повністю сплатили свої внески. Відповідно до розрахунку вартості квартир, зроблену Черкаським філіалом «Гипрогражданромстрой»позивачка сплачувала пайові внески. Оформлення правовстановлюючих документів на належну їй квартиру здійснювалося правлінням ЖБК та її донькою [PERSON] Позивачка вважала, що її права на квартиру оформлені належним чином. Маючи на меті подарувати належну їй квартиру онуці вона дізналася, що відповідачкою [PERSON] та відповідачем ЖБК № 61 було вчинено протиправні дії щодо належного їй майна, в результаті чого, [PERSON] зареєструвала право власності на квартиру [ADDRESS]. Враховуючи викладене, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом, оскільки вважає, що її житлові права порушені. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Суду пояснила, що визнання права власності [PERSON] відбулося із порушенням норм закону, жодної заяви з приводу передачі квартири № 61 по Луначарського, буд. 3 в м. Черкаси [PERSON] не надавала. Оскільки позивачка, як член кооперативу, сплатила пайові внески у повному обсязі, що підтверджується доданими до позову документами, та вона не передавала квартиру своїй доньці [PERSON], то саме [PERSON] є правомірним власником спірної квартири. Крім того, представник позивачки надала до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду за захистом порушеного права, оскільки [PERSON] дізналася про те, що спірна квартира зареєстрована на праві власності за відповідачкою лише у червні 2012 року, коли звернулась в усній формі до КП «ЧООБТІ». Відповідачка [PERSON] поти позову заперечувала, суду пояснила, що позивачка її мати у 1992 році виїхала на інше місце проживання в с.Тубільці. З цього часу у спірній квартирі вона не проживала і не несла витрат по утриманню житла. При проведенні приватизації позивачка у квартирі не була прописана. Кошти за кооперативну квартиру сплатила мати, але вона ніколи не виявляла бажання отримати у власність цю квартиру. У подальшому відповідачка в судове засідання не з»явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги позивачки не визнала. Представник виконавчого комітету Черкаської міської ради [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала, надала суду заяву про застосування позовної давності. Пояснила, що відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 313/8-7 від 22.04.1977 року затверджено списки пайовиків, які повністю сплатили свої внески та вирішено видати ордера. На підставі вказаного рішення [PERSON] 31.01.2007 року зареєструвала право власності на квартиру [ADDRESS]. Представник житлово-будівельного кооперативу № 61 не з»явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. В попередніх судових засіданнях позовні вимоги [PERSON] не визнав. Суду пояснив, що право власності [PERSON] на трикімнатну квартиру [ADDRESS] оформлялося відповідно до чинного законодавства, що підтверджується наявними в матеріалах інвентаризаційної справи доказами. Представник третьої особи - ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит»в судовому засіданні просив суд застосувати до позовних вимог позивачки позовну давність, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Черкаської міської ради від 31.01.2007 року [PERSON] було дозволено оформити право власності на спірну квартиру, а позов про визнання права власності, визнання частково недійсним рішення загальних зборів, визнання недійсним та скасування рішення виконкому Черкаської міської ради, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності [PERSON] подала до суду лише 05.07.2012 року. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали інвентаризаційної справи, вивчивши матеріали цивільної справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням міськвиконкому м. Черкаси № 313/8-7 від 22.04.1977 року [PERSON] є членом ЖБК № 61 м. Черкаси, вул. Луначарського, б. 3, кв.61. З копії паспорту [PERSON] вбачається, що остання була знята з реєстраційного обліку м. Черкаси та зареєстрована в [INFO] з 21.03.1992 року. Відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1500 від 10.11.2006 року про затвердження рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу [PERSON] прийнято в члени кооперативу у звязку з передачею паю, згідно з п. 31 Примірного статуту ЖБК [PERSON] на квартиру № 61 житловою площею 42,87 кв.м. по вул. Луначарського, буд. 3, замість матері [PERSON], яка вибула до іншого місця проживання. Відповідно до ст.147 ЖК України, члена житлово-будівельного кооперативу може бути виключено з кооперативу у випадках виїзду на інше місце проживання. Правління житлово-будівельного кооперативу є виконавчим органом кооперативу, підзвітним загальним зборам членів кооперативу (зборам уповноважених). Разом з тим, загальні збори членів житлово-будівельного кооперативу є вищим органом управління кооперативу. Виходячи з того, що позивачка добровільно виписалася з квартири та після виїзду на постійне місце проживання ніяких платежів не здійснювала, то суд вважає що вона добровільно відмовилася від членства в кооперативі. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Порядок забезпечення громадян жилими приміщеннями в будинках житлово-будівельних кооперативів і користування ними визначено главою 5 Житлового Кодексу України, який, зокрема, передбачає вступ до житлово-будівельного кооперативу; здійснення у виконавчому комітеті місцевої ради обліку громадян, які бажають вступити до житлово-будівельного кооперативу; надання особі, прийнятій до членів житлово-будівельного кооперативу, за рішенням загальних зборів членів кооперативу, затвердженим виконавчим комітетом ради, квартири; заселення квартир у будинку житлово-будівельного кооперативу за ордерами, що видаються виконавчим комітетом ради тощо. Набуття права власності на квартиру в житлово-будівельному кооперативі оформляється свідоцтвом про право власності, виданим виконавчим комітетом ради на підставі довідки житлово-будівельного кооперативу про повну сплату пайових внесків. Відповідно до статті 2 Закону України «Про кооперацію», кооператив це юридична особа, створена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об»єдналися на основі членства для ведення спільної господарської й іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Згідно зі статтею 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. Судом достеменно встановлено, що рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 115 від 31.01.2007 року на підставі довідки житлово-будівельних кооперативів про членство і виплату пайового внеску у повному обсязі,

Outcome: dismissed