Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому прохає зобовязати відповідача [PERSON] філія публічне Акціонерне товариство Капустянський гранітвиплатити на її користь компенсацію за затримку виплати заробітної плати в сумі 2080 грн. 32 коп. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн., а всього 3080 грн. 32 коп. Своє прохання мотивує тим, що 31 жовтня 2011 р. її було звільнено за власним бажанням та у звязку з постійною невиплатою заробітної плати. При звільненні їй не було виплачено заборгованість по заробітній платі у розмірі 1053 грн. 05 коп., яка не виплачувалася до 11.01.2012 року. Тому вона має право на отримання додатково коштів прострочення виплати заробітної плати, починаючи з 04 листопада 2011 р. до 10 січня 2012 р. в розмірі середньоденного заробітку, а саме 57,28 грн. х 44 дні = 2080 грн. 32 коп. Моральна шкода виразилася у моральних стражданнях, нервових переживаннях, втраті душевного спокою та рівноваги, втраті нормальних життєвих звязків. Вона фактично постійно недотримувала заробітну плату в повному обсязі. В результаті чого виникла заборгованість у розмірі та стало причиною її звільнення за згодою сторін. На новорічні, інші свята та після них 2 місяці залишалася без додаткових засобів для існування. Хворіла та не мала коштів на лікування, що примусило її вживати додаткові зусилля для організації свого життя, взяти кошти в борг та звернутися за захистом своїх конституційних прав до суду. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги. Наполягає що вона працювала у день звільнення. Чому в табелі стоїть прочерк вона не знає. Представник відповідачів позов не визнала. Пояснила, що позивач повідомляє неправдиву інформацію, тому що вона звільнилася за власним бажанням в звязку з виходом на пенсію, а не через те, що постійно не виплачувалася заробітна плата. Крім того, відповідачем добровільно виплачено борг по заробітній платі станом на 11.01.2012 р., про що зазначає сама позивач. Тому на момент написання позовної заяви 23.01.2012 р. будь-яка заборгованість була відсутня. На момент звільнення 31.10.2011 р. позивач не працювала, вимог про проведення з нею розрахунку ні в цей, ні в інші дні після звільнення не предявляла. В затримці розрахунку також відсутня вина відповідача, оскільки рахунки були арештовані виконавчою службою. Арешт було знято на підставі постанови від 13.12.2011 р. Після цього відповідач самостійно провів розрахунок з позивачем. Позивач не надала доказів заподіяння їй моральної шкоди та вини відповідача в її заподіянні. [PERSON] філія ПАТ Капустянський гранітне є юридичною особою і не несе відповідальності перед позивачем. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд приходить до наступного: Згідно статей 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних сум у зазначені строки підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З трудової книжки позивача вбачається, що вона була звільнена 31.10.2011 р. за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України. Це ж підтверджується наказом № 105-к від 31 жовтня 2011 р. В табелі обліку робочого часу зазначено, що вона в цей день не працювала. Заява на звільнення датована 27.10.2011 р. Свідки також пояснили, що позивач в день звільнення не працювала. Але зазначили, що вона приходила на роботу, отримала трудову книжку. Доказів того, що вона предявляла вимогу про проведення з нею розрахунку немає. Згідно реєстру на виплату заробітної плати розрахунок з позивачем було проведено 11.01.2012 р. Постановами державного виконавця від 13.12.2011 р. про закінчення виконавчого провадження підтверджується, що на підставі наказів господарського суду Кіровоградської обл. від 06 та 07 травня 2010 р. рахунки відповідача були арештовані. Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях відповідача щодо непроведення повного розрахунку з позивачем відсутня вина підприємства. Тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Також не можуть бути задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач не надала доказів її заподіяння з вини відповідача та обґрунтування суми такої шкоди. Судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed