Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-22 00:00:00

ПАТ «БТА Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 13 березня 2008 року між ВАТ «Український кредитно - торговий банк », правонаступником якого є ПАТ «БТА Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності можливість скористатись грошовими коштами в межах ліміту, встановленому в розмірі 2 095 750 грн. строком до 13.03.2023 р. Однак, відповідач не виконував покладені на нього обов»язки в частині поступового повернення позичених коштів та сплати відсотків за користування ними в наслідок чого позивач звернувся до суду з відповідним позовом, за результатами розгляду якого Деснянським районним судом м. Києва 21.07.2011р. було постановлено рішення, яким стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором, розрахована на той час. Кредитним договором передбачено, що у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму боргу за весь час прострочення розрахунків. Враховуючи те, що відповідач так і не виконує умови кредитного договору щодо повернення коштів, як і вказане рішення суду, протягом часу його ухвалення сума боргу продовжує збільшуватись. Станом на 30.09.2012 р. сума боргу по відсоткам, пені, а також 3% річних та інфляційної складової передбаченої вимогами ст. 625 ЦК України загалом складає 1 268 611,92 грн. які позивач просить суд стягнути з відповідача, поклавши на нього судові витрати. В судовому засіданні представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 13 березня 2008 року між ВАТ «Український кредитно - торговий банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «БТА Банк» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 007/016/08-22-4, відповідно до якого позивач фактично надав відповідачу кредит в національній валюті в межах ліміту в розмірі 2 095 750 грн. у тимчасове користування. Кошти були надані відповідачу в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором. Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний щомісяця вносити кошти в рахунок повернення кредиту в порядку та розмірах, визначених умовами договору. Відповідач, скориставшись кредитними коштами, в порушення умов порядку їх повернення протягом певного часу не проводив платежів в рахунок повернення позики та за вимогою банку не розрахувався з боргом в повному обсязі. Відповідно до умов договору, у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму заборгованості за весь час прострочення виконання зобов'язань за договором а також вимагати від позичальника виконати грошове зобов'язання в повному обсязі. Внаслідок таких порушень умов договору позивачем утворилась заборгованість в загальному розмірі 3 382 538,17 грн., для стягнення яких позивач звернувся з відповідною позовною заявою до Деснянського районного суду м. Києва. За результатами розгляду такого позову рішенням суду від 21.07.2011 р. було вирішено стягнути з [PERSON] 3 382 538,17 грн. боргу. Враховуючи те, що таким рішенням суду договір кредитної лінії не розривався, його умови в частині нарахування відсотків за користування коштами, передбачене п. 1.2 договору та нарахування штрафних санкцій у вигляді пені за прострочення виконання зобов»язань по поверненню коштів, передбачене п. 9.1 договору не припинялись та фактично продовжують нараховуватись. Оскільки [PERSON] умови кредитного договору та рішення суду не виконує, станом на 30 вересня 2012 р. заборгованість по простроченим відсоткам складає 555 670,75 грн., що підтверджується розрахунками, наданими стороною позивача. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Разом з тим, щодо вимог позивача про стягнення 3% річних за порушення зобов»язань щодо щодо сплати процентів, а також суми інфляційних втрат за порушення зобов»язань щодо сплати процентів суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З умов кредитного договору вбачається, що процентна ставка за користування кредитними коштами становить 19% річних, тобто таке питання встановлено договором та не потребує додаткового регулювання в порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України. Нормами ст. 625 ЦК України не передбачено також і визначення суми інфляційних втрат по зобов»язанню сплатити відсотки за користування коштами, в цій частині йдеться про застосування такої штрафної санкції до суми боргу а не нарахованих відсотків за користування коштами. Крім того суд також не вбачає підстав для стягнення заявленої суми пені в розмірі 697 225,92 грн., адже положеннями п. 9.1 кредитного договору визначено порядок нарахування такої штрафної санкції за прострочення оплати всіх належних за договором платежів, що з огляду на те, що в рамках даної справи вимог про стягнення тіла кредиту не заявлялось та зважаючи на те, що наведеним рішенням суду від 21.07.2011р. встановлено факт існування боргу, що протиречить одне одному. Суд знаходить розраховану суму пені недоведеною. За вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню в частині стягнення заявленої суми відсотків. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial