Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати угоду купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1620 га, укладену між нею та відповідачем, дійсною, такою, що відбулася, та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вулиці О.Довженка,5 в с. Гольма Балтського району Одеської області, на вище вказані земельні ділянки згідно державних актів на право власності на земельні ділянки відповідно серії ЯИ №183005 та серії ЯИ №183006, розташовані за цією ж адресою, які раніше належали матері відповідача [PERSON], померлій 08.12.2011 року, стверджуючи, що 15.05.2013 року вона уклала з відповідачем угоду купівлі-продажу вище вказаних житлового будинку, земельних ділянок, згідно якої сплатила відповідачу гроші у сумі 5000 грн., про що складена відповідна розписка, а відповідач передав їй правовстановлюючі документи, технічний паспорт на будинок, сам житловий будинок з господарськими будівлями, державні акти на право власності на земельні ділянки, пообіцяв зявитися до нотаріальної контори для належного оформлення угоди купівлі-продажу, але до теперішнього часу відповідач ухиляється від належного оформлення угоди, до нотаріальної контори не зявляється. Вказані обставини позбавили позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися придбаним нерухомим майном, земельними ділянками, з приводу чого вона змушена звернутися до суду з позовом, надала суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі. Відповідач до судового засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, підтвердив викладені в позові обставини, в тому числі і небажання оформити угоду купівлі-продажу у нотаріуса, просить справу розглянути за його відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що матері відповідача [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. О.Довженка,5 в с. Гольма Балтського району Одеської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №183005, виданого на підставі рішення Гольмянської сільської ради Балтського району Одеської області від 21.04.2009 року №342-V, належала земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер 5120681600:02:002:0011, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №183006, виданого на підставі рішення Гольмянської сільської ради Балтського району Одеської області від 21.04.2009 року №342-V, належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1620 га, кадастровий номер 5120681600:02:002:0012, розташовані за вище вказаною адресою, після смерті [PERSON], померлої 08.12.2011 року, відповідач [PERSON] фактично прийняв спадщину, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримав свідоцтва про право на спадщину за законом у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, земельних ділянок, посвідчені приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу [PERSON] 06.08.2012 року, реєстри №№1528, 1529, але після цього не переоформив на своє імя державні акти на право власності на земельні ділянки, що сторони уклали між собою договір купівлі-продажу вище вказаного житлового будинку та земельних ділянок від 15.05.2013 року, згідно якого відповідач продав, а позивач придбала вище вказані будинок із земельними ділянками за 5000 грн. і по акту прийому-передачі від 15.05.2013 року відповідач передав, а позивач прийняла житловий будинок з господарськими будівлями разом із земельними ділянками, що відповідно до розписки, складеної відповідачем, він отримав від позивача вище вказану суму грошей і взяв на себе зобовязання оформити угоду належним чином у нотаріальній конторі. Згідно рекомендацій, викладених у п.13 Постанови пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Судом зясовано, що відповідно до ст. 657 ЦК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 1878-VI(1878-17) від 11.02.2010, № 2756- VI(2756-17) від 02.12.2010) договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору, про що повідомив в клопотанні про розгляд справи без його присутності, де вказав, що наміру зявитися до нотаріуса для посвідчення договору у нього не має, так як в нього відсутні кошти, тому втрачена можливість посвідчення вище вказаного договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку не має. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між сторонами вимог ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання умов договору, але відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення, тому суд може визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 15.05.2013 року між [PERSON] та [PERSON] Що стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved