Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-04 00:00:00

До Чернівецького районного суду Вінницької області звернулися [PERSON] та [PERSON] з позовом до Кредитної спілки Альянс Україна про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину договору кредиту та відшкодування моральної шкоди. У попередньому судовому засіданні позивачами позов доповнено вимогою про визнання договору кредиту недійсним і застосування наслідків його недійсності. Розмір позовних вимог позивачами в суді зменшено, у результаті чого вони складають: визнання договору кредиту недійсним із застосуванням наслідків недійсності та відшкодування моральної шкоди. Спільними позовними вимогами позивачів є визнання договору кредиту недійсним. Застосування наслідків недійсності договору індивідуальна вимога [PERSON] Відшкодування моральної шкоди індивідуальні вимоги про стягнення на користь [PERSON] 15000 грн. та 2000 грн. на користь [PERSON] Стягнення судових витрат поєднане індивідуальними і спільними вимогами. Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 04.06.2008 року Кредитною спілкою Альянс Україна укладено договір споживчого кредиту № 518-08к з [PERSON] та договори поруки № 518-08к з поручителями [PERSON] і [PERSON] На виконання договору кредиту одразу після його укладення відповідач видав [PERSON] цільовий споживчий кредит для проведення опалення в сумі 15000 грн. На момент вчинення правочину відповідачем порушено порядок укладення договору споживчого кредиту і права [PERSON], як позичальника і споживача кредитних послуг. Дії відповідача в момент вчинення і у період виконання договору кредиту завдали моральних страждань позивачу [PERSON], членам його сімї і родини, та у період виконання договору позивачу [PERSON] У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] свої вимоги підтримали на умовах, викладених в позовній заяві. [PERSON] підтвердив викладені у позовній заяві доводи і обставини в обґрунтування своїх позовних вимог. Крім того, [PERSON] додатково уточнив ряд обставин, які стосуються предмету спору. Так, із законодавством з кредитних правовідносин і діяльності кредитних спілок, захисту прав споживачів [PERSON], та [PERSON] з [PERSON] на момент укладення договорів 04.06.2008 р. знайомі не були. До 04.06.2008 р. у кредитних відносинах участі не приймали. Інформації і розяснень такого до і під час підписання кредитного договору відповідачем надано не було. До Всеукраїнської громадської організації Альянс [PERSON] ніколи не належав, це питання відповідач не зясовував. Про необхідність набуття членства у Кредитній спілці, як умову надання кредиту, відповідач не розяснював і вступу до членів Спілки не пропонував. Письмову заяву про вступ до Спілки [PERSON] 04.06.2008 р. не подавав. Рішення правління Спілки про прийом до членів спілки йому не доводилось. Про сплату вступного і обовязкового пайового внесків не обізнаний, не сплачував. Рішення кредитного комітету про надання кредиту не приймалося. [PERSON] Спілки не ознайомлений. До моменту підписання договорів кредиту і поруки (03 і 04 червня 2008 р.) відповідач не повідомив у письмовій і будь-якій іншій формі інформацію: про наявні умови кредитування; умови надання та повернення кредиту; умови кредитного договору, умови і підстави його забезпечення; іншу інформацію, передбачену ч. 2 ст. 11 ЗУ Про захист прав споживачів, зміст цього Закону позивачу відомий не був; не надав для ознайомлення перед підписанням проекти договорів кредиту і поруки. До та під час підписання договорів кредиту і поруки 03 і 04 червня 2008 р., та після підписання договорів 05 і 06 червня 2008 р. Кредитну спілку Альянс Україна у відносинах і спілкуванні з [PERSON] (03, 04, 05, 06 червня), та [PERSON], [PERSON]. і [PERSON] (04.06.08 р.) представляла одноособово невідома працівниця Кредитної спілки (невстановлена особа жіночої статі), яка не є керівником Спілки. [PERSON] письмово звертався до відповідача з проханням повідомити про цю особу (п. 6.2 заяви про надання інформації від 01.12.10 р. Вх.№743), але від надання інформації відповідач ухилився. У процедурі укладення договорів кредиту і поруки керівник Спілки [PERSON] особистої участі не приймала. На момент підписання договору кредиту і одержання 15000,00 грн. (04.06.2008) він надав названому вище працівнику Кредитної спілки лише такі документи: для огляду оригінал власної трудової книжки працівника, особистий паспорт громадянина України з ідентифікаційним кодом і такі ж паспорти з ідентифікаційними кодами [PERSON] і [PERSON] Інших документів надано не було і працівник Спілки не вимагав. Відомості про місце проживання, місце роботи і розмір доходів позичальника і поручителів 04.06.08 р. працівник Спілки отримав у спосіб: усно, по телефону, зателефонувавши за їх згоди і в присутності до відділу кадрів і бухгалтерії ГУ агропромислового розвитку ВОДА. При підписанні договору кредиту працівниця Спілки предявила йому лише останню сторінку договору. Про те, що виконання підпису на цій сторінці є укладенням договору [PERSON] не розумів. Ознайомлення з умовами кредитного договору вперше здійснено позивачем після його підписання і одержання суми кредиту. Встановлені договором умови повернення тіла і процентів (п. 3.3) не могли бути виконаними реально за недостатності розміру щомісячного грошового доходу позивача (заробітної плати). Цільове використання кредиту у договорі відповідач визначив на власний розсуд. Договір кредиту поручителям перед підписанням договорів поруки не предявлявся. Їх згоди на поручительство не запитувалось, умови і зобовязання за поручительством не розяснювалось. Оригінали договорів поруки поручителям не видано. Про укладення 04.06.2008 р. договорів поруки йому, позивачу відомо не було. Крім ксерокопій паспортів з кодами, усі інші документи для підписів надавались лише з частково видимим місцем для виконання підпису. Будучи введеним в оману, [PERSON] 05.06.2008 р. зявився до Спілки для повернення кредиту, але за вказівкою тієї ж працівниці Спілки повернув відповідачу кошти в сумі 1400,00 грн. У цей час, 05.06.2008 р. названа працівниця надала [PERSON] роздрукований без підпису бланк заяви із датою від 04.06.2008 р. про прийняття в члени Кредитної спілки, три незаповнених примірники заяв-анкет на отримання кредиту. Просила, щоб [PERSON], [PERSON] і [PERSON] заповнили ці документи, і додатково надати до Спілки засвідчені копії їх трудових книжок і довідок про доходи. При цьому, наполегливо повідомила, що усі дати на вказаних документах слід проставити не пізніше 04.06.2008 р.. Необхідність такого обгрунтувала тим, що інакше у позичальника надалі можуть виникнути „проблеми, що призведе до збільшення суми його кредиторської заборгованості. Але у разі виконання такого прохання Спілка зможе переглянути на користь позичальника умови кредитування. Також просила проявити лояльність і увійти у її особисте положення, оскільки 04.06.2008 р. за браком часу вимога про надання перелічених документів з її боку (Спілки) висунутою не була, що може потягти для даної особи особисті неприємності по роботі (дисциплінарний проступок). Фактично, заява [PERSON] про прийняття в члени Кредитної спілки, заяви-анкети [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на отримання кредиту заповнені ними та підписані в приміщенні в ГУ агропромислового розвитку ОДА 06 червня 2008 року. Того ж дня [PERSON] за місцем своєї роботи одержано копії трьох трудових книжок і довідок про доходи. Так як 04 і 05 червня 2008 р. довідки про доходи в даній установі іншим особам не видавались, то на прохання працівника Спілки стало можливим проставлення у них дати 03.06.2008 р.. Після цього 06.06.2008 р. у передобідній час [PERSON] у присутності свого знайомого [PERSON] повернув названі документи тій самій працівниці відповідача. У подальший період виконання договору кредиту позивач, зрозумівши про протиправне ненадання йому відповідачем передбаченої законом інформації на стадії укладення договору кредиту, у письмовій формі звертався до відповідача з проханням про її надання, але дані звернення відповідачем фактично залишено без задоволення без належних на те правових підстав, що підтверджує приховування відповідачем обставин, які стосуються вчинення правочину. Вимоги про відшкодування моральної шкоди стосуються моменту укладення і періоду виконання договору кредиту з 04.06.2008 р. по 06.05.2011 р. Позивачі [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач, повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, КС Альянс Україна подано заяву про розгляд справи за їх відсутності із запереченням проти позову, вважаючи його безпідставним і необґрунтованим. Так, відповідачем в своїх запереченнях проти позову, зазначається, що 04.06.2008 р. між КС Альянс Україна та [PERSON] укладено договір кредиту № 518-08к, за яким позичальнику був наданий кредит на суму 15000,00 грн. На забезпечення виконання зобовязань 04.06.2008 р. було укладено два договори поруки № 518-08к з [PERSON] і [PERSON] На час отримання кредиту [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з умовами надання кредиту погоджувались, про що свідчать підписані ними власноручно договір кредиту, договору поруки та заяви-анкети на отримання кредиту. В якості доказів своїх заперечень відповідач надав до суду копії [PERSON], заяви [PERSON] про прийняття в члени Кредитної спілки, заяв-анкет на отримання кредиту, трудових книжок і довідок про доходи позичальника та поручителів, копії рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.03.2011 року та ухвали апеляційного суду Вінницької області від 06.05.2011 року. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини своєї неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Треті особи без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов в суді підтримали. [PERSON] і [PERSON] показали, що разом із [PERSON] працювали в ГУ агропромислового розвитку ОДА. 04 червня 2008 р. до них звернувся [PERSON], запитавши чи є у них при собі громадянські паспорти. Пояснив, що у неподалік розташованої кредитної спілки хоче вияснити питання одержання позики, для чого туди сказали зявитися в присутності двох поручителів з паспортами. Що таке поручителі [PERSON] пояснити не міг, свідки також не розуміли цього і ролі своєї участі у відвідуванні спілки. Але знаючи [PERSON] з позитивної сторони, вирішили зявитися з ним до спілки. До кредитної спілки, яка знаходилась по вул. Червонохрестівській, вони зявилися утрьох 04.06.2008 р. у передобідній час, приблизно о 12-00 год. Перед входом у приміщення свідки надали [PERSON] свої паспорти з ідентифікаційними номерами. Увійшовши до кабінету, вхід до якого з вулиці, свідки залишилися при вході, а [PERSON] пройшов далі та надав працівниці паспорти і коди, сказав, що хоче обговорити питання про позику. Працівниця спілки запитала місце роботи, телефони відділу кадрів і бухгалтерії агроуправління та зателефонувала туди з питанням підтвердження місця роботи [PERSON] і свідків та їх зарплатню. Після телефонного спілкування повідомила [PERSON], що питання може бути вирішеним, задала [PERSON] кілька запитань і рекомендувала зачекати. Протягом наступних приблизно 15 хвилин свідки з [PERSON] знаходилися знадвору при вході до приміщення. Далі працівниця спілки запросила повернутися, віддала усім паспорти з кодами. Одразу надала почергово [PERSON], а потім свідкам підписати копії з паспортів і кодів, тримаючи в руках та власноручно листаючи аркуші паперу та відхиляючи частини верхніх аркушів, показувала місця для проставляння підписів. Зверху лежала копія паспорта [PERSON] Скільки підписів було проставлено свідки увагу не звернули. При наданні аркушів для підпису працівницею відкривалися лише ті видимі їх частини, де вона вказувала поставити підпис. Договору кредиту серед них свідки не бачили. Про те, що серед інших копій свідкам було надано для підпису договори поруки їм не повідомлялося. Перед підписанням свідкам не повідомили про підписання [PERSON] договору кредиту, не надали його для ознайомлення, у них не запитували, чи бажають вони укласти договори поруки та не пояснювали відповідної процедури і наслідків. Тому свідки не усвідомлювали, що проставляючи підпис на аркуші із зазначенням в правій нижній частині своїх анкетних даних вони беруть на себе зобовязання з поруки за кредитом [PERSON] Надання [PERSON] документів для підпису було аналогічним. Про те, що [PERSON] підписує договір кредиту, працівницею спілки не озвучувалось. Умови договору кредиту та усної чи письмової інформації по кредиту до і після підписання документів спілкою не повідомлялось. Після одержання підписів [PERSON] було запропоновано пройти в сусідній кабінет. Після повернення, працівниця спілки видала [PERSON] документ, яким виявився договір кредиту. Договорів поруки свідкам та [PERSON] видано не було. Про їх підписання та наслідки такого [PERSON] з [PERSON] вперше дізналися отримавши із суду наказ про стягнення боргу. При предявленні [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні копій заяв-анкет на отримання кредиту, заповнених рукописним текстом на їх імя, свідки підтвердили, що власноручно заповнили та підписали заяви-анкети. При цьому свідки суду показали, що проставлена дата у них не відповідає дійсності. Дані чисті бланки заяв-анкет кожен із свідків окремо заповнив і підписав на своєму робочому місці 06 червня 2008 року на прохання [PERSON] за таких обставин. Свідку [PERSON] чистий бланк заяви-анкети надала його колега по відділу кадрів 05.06.2008 р., передавши прохання [PERSON] заповнити його із датою 04.06.2008 р., яка також сказала, що [PERSON] просив її підготувати копії трудових книжок його, [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які [PERSON] має разом із трьома довідками про доходи донести в кредитну спілку. [PERSON] надав на це згоду, але заповнив і підписав заяву-анкету 06.06.2008 р., залишивши її для [PERSON] на своєму робочому місці. Дату на заяві-анкеті [PERSON] проставив 04.06.2008 р.. Свідок [PERSON] про необхідність заповнення заяви-анкети для надання до кредитної спілки із копією трудової книжки і довідкою про доходи дізнався від [PERSON] 05.06.2008 р., про це не заперечував, тому що не знав про своє поручительство. Заповнення і підписання заяви-анкети [PERSON] вчинив одночасно із заповненням і підписанням [PERSON] власної заяви-анкети приблизно о 12-00 год. 06.06.2008 р. на своєму робочому місці. Дату на заяві-анкеті проставив 04.06.2008р. на прохання [PERSON], який при ньому на своїй заяві також поставив: 04.06.2008 р.. [PERSON] надав заяву [PERSON] для передачі до спілки. Кредит свідки отримувати не планували. Свідок [PERSON] показав, що у 2008 році він працював у місцевій газеті Незалежний курєр (ЗМІ). В силу своїх функціональних обовязків розносив газети до агроустанови, де працював [PERSON] Був знайомим з [PERSON] та його колегою по кабінету [PERSON] В пятницю червня 2008 року, приблизно перед 12-00 год., [PERSON] зявився до даної агроустанови та увійшов до робочого кабінету [PERSON], запропонувавши присутнім вибрати печатну продукцію. Але [PERSON] просив зачекати, так як якраз в цей час разом із [PERSON] заповнювали і підписували якісь чисті бланки. Після їх заповнення [PERSON] запитав свідка куди він надалі прямує і сказав, що їм в одному напрямку. Тоді ж [PERSON] з якогось питання затримали по роботі. У звязку з цим [PERSON] попросив свідка [PERSON] віднести щойно заповнені ним і [PERSON] бланки і ще якісь документи до кредитної спілки Альянс Україна по вул. Червонохрестівській, так як це було по дорозі. Свідок [PERSON] звернув увагу, що заповнені бланки були анкетами на отримання кредиту, оскільки сам у майбутньому не виключав кредитування. На прохання погодився і одержав для передачі анкети на отримання кредиту та якісь інші документи, зміст яких не памятає. Рухаючись з цими документами у напрямку даної кредитної спілки [PERSON] напівдорозі затримався з особистих причин. Через певний час побачив [PERSON], далі до кредитної спілки вони пішли разом. Зайшовши удвох до КС Альянс Україна, [PERSON] пройшов до її працівниці та віддав їй дані документи з анкетами на отримання кредиту. Це було орієнтовно о 13-00 год. Свідок [PERSON] суду показав, що він є фахівцем з будівельної справи та має відповідну освіту, у звязку з чим у 2008 році перебував в с. Володіївці Чернівецького району, де познайомився з [PERSON] Наприкінці травня 2008 р. [PERSON] звернувся до нього з проханням допомогти в проведенні будівельно-ремонтних робіт окремих кімнат будинку, який належить його батькам і розташований у тому ж населеному пункті. Після огляду свідком обєкту замовлення ним був визначений склад робіт та орієнтовний кошторис витрат для ремонту. У [PERSON] не вистачало коштів для закупівлі будівельних матеріалів. На початку червня 2008 року він із [PERSON] на ринку у м. Вінниці підшукували будівельні матеріали. Далі, рухаючись по вул. Червонохрестівскій, випадково натрапили на кредитну спілку і [PERSON] вирішив запитати чи не позичать вони йому грошей для купівлі будівельних матеріалів. Зайшовши вдвох до приміщення кредитної спілки, [PERSON] підійшов до дівчини, яка там знаходилася, і запитав, чи можна в них позичити на придбання будівельних матеріалів гроші приблизно 10000 грн. і на який строк, сказав про свій дохід і місце роботи. Йому відповіли, що так, але потрібно прийти з двома поручителями і паспортами. На тому вони залишили приміщення кредитної спілки. Треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ТОВ КА Бізнес Безпека і ТОВ КУА Прімоколект-Капітал, будучи належним чином повідомленими судом про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, не повідомивши про причини неявки. Свідки відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], викликані до суду для допиту за клопотанням представника позивачів, які є посадовими особами та працівниками підприємства-відповідача, у судове засідання не зявилися без поважних причин. Відповідно до положень статті 169 ЦПК України судом визнається, що неявка в судове засідання представників та свідків відповідача, третіх осіб, які були належним чином повідомленими про місце, дату і час судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. Від допиту свідків позивачів [PERSON] і [PERSON] представник позивачів адвокат [PERSON] відмовився. Заслухавши пояснення позивачів, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання договору кредиту недійсним суд виходить з наступного. Пояснення позивачів (ст. 57 ЦПК) недостатні для встановлення обставин і підлягають перевірці іншими належними і допустимими доказами. Суд критично відноситься до бездіяльної позиції відповідача у справі у звязку з недотриманням ним обовязку доказування і надання доказів (ст. 60 ЦПК). У судовому засіданні представники відповідача не надали суду жодних пояснень відносно обставин вчинення договорів кредиту і поруки та підстав, якими керувався відповідач на момент вчинення оспорюваного правочину. Свідки відповідача від явки до суду і допиту в засіданні ухилились, що свідчить про небажання свідками доведення заперечень відповідача. У звязку з цим та відповідно до ст., ст. 10 11, 57 64, 212 ЦПК обставини справи підлягають встановленню за наявними у ній доказами. Особисті пояснення позивача [PERSON], покази свідків [PERSON] і [PERSON], та ряд обставин з підписання заяв-анкет на отримання кредиту і дати одержання їх відповідачем 06.06.2008 р. підтверджуються наданими в суді показами свідка [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 59, ст. 212 ЦПК України врахування обставин на підставі наведених показів свідків суд вважає за можливе лише за умови їх підтвердження іншими належними письмовими доказами. 4 червня 2008 року між Кредитною спілкою Альянс Україна та членом кредитної спілки [PERSON] укладено договір споживчого кредиту № 518-08к, істотними умовами якого є надання кредитодавцем позичальнику кредиту в сумі 15000,00 грн. строком на 36 місяців на умовах його цільового використання (проведення опалення), повернення та оплатності. За умовами договору плата за користування кредитом становить 0,1918% за кожен день користування плюс один відсоток від суми кредиту, який сплачується в день отримання кредиту (150,00 грн.), із річною ставкою процентів 70+1,84%. Усього за договором позичальник має повернути кредитодавцю 31403,31 (31253,31 + 150,00) грн. при умові своєчасного виконання зобовязань з оплати за користування кредитом. На виконання договору кредиту 04.06.2008 року кредитодавцем КС Альянс Україна видано на руки позичальнику [PERSON] суму кредиту 15000,00 грн., що визнано сторонами і підтверджується видатковим касовим ордером від 04.06.2008 р. Цей факт відповідно до ст.ст. 1046, 1054 ЦК України є моментом вчинення договору кредиту. Договір кредиту забезпечено порукою згідно договорів №№ 518-08к від 04.06.2008 р., укладених відповідачем з поручителями [PERSON] і [PERSON] Виходячи з виду діяльності відповідача на ринку фінасових послуг (п. 1.1, 2 [PERSON]), з передбачених законом підстав видачі кредиту та договірних умов його цільового використання договір кредиту від 04.06.2008 р. № 518-08к є договором споживчого кредиту (ч. 1 ст. 11 ЗУ Про захист прав споживачів), правовідносини якого між сторонами в момент його укладення та у період виконання регулюються Конституцією України, положаннями Законів України Про захист прав споживачів, Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, Про кредитні спілки, параграфами 1, 2 глави 71 та іншими положеннями ЦК України, актами цивільного законодавства, положеннями Статуту КС Альянс Україна. Згідно ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч. 1 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 1 ст. 203 в редакції на момент вчинення правочину). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 5 ЦК України та враховуючи п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними суд оцінює відповідність чи невідповідність договору кредиту № 518-08к вимогам законодавства відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. З дослідження та аналізу документальних доказів відповідача, якими він доводить свої заперечення проти позову, суд дійшов висновку, що за законом і за фактичними обставинами станом на 04.06.2008 р. підстав і повноважень для укладення договору кредиту № 518-08к у КС Альянс Україна не було: Цивільна дієздатність юридичної особи, як встановлено ч. 1, 2 ст. 92 ЦК України, це набуття цивільних прав та обовязків і здійснення їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обовязків і здійснювати їх через своїх учасників. Частиною 3 ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або суті відносин між сторонами. Цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч. 3 ст. 11 ЦК). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг фінансова установа це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг та яка внесена до відповідного реєстру у порядку, встановленому законом. До фінансових установ належать кредитні спілки. Положеннями ст.ст. 1, 2, 3, 10, 17, 21 Закону України Про кредитні спілки передбачено, що кредитна спілка це неприбуткова організація, заснована з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок обєднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Діяльність кредитної спілки грунтується на таких основних принципах: добровільності вступу та свободи виходу з кредитної спілки; гласності; ніхто не може бути примушений вступати до кредитної спілки. Кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону, іншим нормативно-правовим актам та статуту кредитної спілки. Кредитна спілка діє на основі статуту, що не суперечить законодавству України. У статуті кредитної спілки обовязково зазначаються: ознака членства у кредитній спілці; умови і порядок вступу до кредитної спілки, порядок припинення членства; порядок сплати вступних та інших внесків. Прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки. Членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обовязкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. В першу чергу сплачується вступний внесок. Правління діє від імені кредитної спілки в межах, передбачених цим Законом і статутом спілки. До компетенції кредитного комітету кредитної спілки належать: розгляд заяв членів кредитної спілки про надання кредитів і прийняття рішень з цих питань; вирішення інших питань, повязаних з кредитною діяльністю, відповідно до цього Закону, статуту кредитної спілки та положення про кредитний комітет. Положеннями Статуту КС Альянс Україна (нова редакція - 06.03.2006) встановлено, що Кредитна спілка Альянс Україна заснована з метою і завданням задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та надання фінансових послуг (п. 2.1, 2.2). Для досягнення мети, зазначеної у підрозділі 2 цього [PERSON], кредитна спілка: а) приймає вступні та обовязкові пайові та інші внески від членів спілки; б) надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості (п. 5.1). Провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим [PERSON], не допускається (ч. 2 п. 5.1). Членами кредитної спілки можуть бути громадяни, які належать до Всеукраїнської громадської організації „Альянс (п. 6, 13.1). Особа стає членом кредитної спілки за умови: 1) відповідності ознаці членства; 2) рішення спостережної ради або правління про прийом особи до спілки; сплати вступного та обовязкового пайового внесків, що підтверджується відповідними документами (п. 14.2). Першим днем членства вважається день сплати обовязкового пайового внеску в повному обсязі (п. 14.3). Кредитна спілка надає кредити лише своїм членам на підставі заяви члена спілки за рішенням кредитного комітету (п. 21.1). Кредитний комітет спілки призначається спостережною радою у складі трьох чоловік за умови обовязкової участі в ньому голови правління. До компетенції кредитного комітету належить розгляд заяв членів кредитної спілки про надання кредитів і прийняття рішень із цих питань (п. 11.2, 11.4). Відповідно до п. 31.3 [PERSON] при прийнятті кредитним комітетом рішення про надання кредиту, між кредитною спілкою та позичальником укладається кредитний договір, в якому визначаються строк та умови повернення кредиту. З досліджених судом положень Статуту КС Альянс Україна і договору кредиту від 04.06.2008 р. № 518-08к та згідно навених вище норм спеціальних Законів слідує, що відповідач це фінансова установа, яка станом на 04.06.2008 р. мала право надати позивачу [PERSON] фінансову послугу (кредит) та укласти з ним кредитний договір лише за наявності ряду обовязкових умов, встановлених Законом і [PERSON], однією з яких є факт членства позивача у даній Кредитній спілці на момент укладення договору, заснований на принципі добровільності вступу до Кредитної спілки. Із змісту Законів та суті відносин між сторонами слідує, що сторони в договорі кредиту № 518-08к не могли відступити від положень актів цивільного законодавства, якими встановлено прямі обмеження для надання даної фінансової послуги (ч. 3 ст. 6 ЦК, ч. 2 ст. 5 ЗУ Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг). Судом встановлено, що позивач [PERSON] на момент укладення договору кредиту № 518-08к 04.06.2008 року та у подальший період до членів Всеукраїнської громадської організації „Альянс не належав, вступний та обовязковий пайовий внески до КС Альянс Україна не сплачував, що за Законом і [PERSON] виключає можливість його членства в КС Альянс Україна та укладення між сторонами договору кредиту. Із наданої відповідачем заяви-анкети [PERSON] від 04.06.2008 р. на отримання кредиту, вбачається, що 04.06.2008 року рішення кредитним комітетом Кредитної спілки про надання позичальнику кредиту не приймалося. До такого висновку суд дійшов з аналізу заяви-анкети [PERSON] яку, зокрема, підписано одноособово кредитним інспектором, проте резолюція і підпис Голови кредитного комітету про надання чи відмову в кредиті, посилання на рішення кредитного комітету, як на відповідну до закону і [PERSON] підставу для можливості укладення договору кредиту і його видачу відсутні. Тому рішення кредитного комітету, як колегіального органу, відповідачем до суду не надано, про його прийняття суд в ході розгляду справи відповідачем не повідомлено. Неприйняття кредитним комітетом Спілки рішення про надання кредиту виключає правомірність його видачі і укладення договору № 518-08к. Заява [PERSON] від 04.06.2008 р. про прийняття його в члени Кредитної спілки має ознаки типової чи примірної, текст якої і роздрукування засобами технічного друку вчинено відповідачем. Про це вказують невідповідна особі заявника інформація про сімейний стан: Одружен (Заміжня), та внесення до заяви членського номера: № 16505. Внесення до заяви машинописним текстом запису Членський номер: № 16505 підтверджує, що на момент підписання [PERSON] заяви про прийняття до членів Кредитної спілки йому вже було присвоєно відповідачем індивідуальний номер члена Кредитної спілки Альянс Україна. Така обставина, у сукупності з відсутністю у [PERSON] передбачених [PERSON] і законом обовязкових умов членства (неналежність до ВГО „Альянс; несплата вступного та обовязкового пайового внесків) підтверджує факт порушення відповідачем принципу добровільності вступу позивача до Кредитної спілки та встановленого порядку набуття/надання членства у Спілці. Із цього факту також слідує сумнівність відповідності фактичним обставинам наведених у заяві відомостей про ознайомлення заявника з [PERSON] і порядком сплати вступних і пайових внесків. Суд критично оцінює рішення правління КС Альянс Україна від 04.06.2008 р. про надання дозволу [PERSON] вступити в члени Кредитної спілки (Протокол № 37 засідання Правління КС Альянс Україна від 04.06.2008 р.). Відповідно до Протоколу № 3 засідання Спостережної ради КС від 07.03.2006р. рішенням Спостережної ради правлінню спілки делеговано повноваження по прийняттю нових членів до кредитної спілки. Рішенням Правління КС в складі: голови - [PERSON], членів - [PERSON], [PERSON] надано дозвіл вступити в члени Кредитної спілки дванадцять фізичним особам, у тому числі [PERSON] (Протокол № 37 від 04.06.2008 р.). Враховуючи вже встановлені судом обставини рішення Правління від 04.06.2008 року про надання дозволу [PERSON] вступити в члени Кредитної спілки прийнято з порушенням п. 2.1, 2.2, 5.1, 6, 13.1, 14.2, 14.3 Статуту КС Альянс Україна та з перевищенням Правлінням своїх посадових повноважень. Крім того, у Протоколі № 37 не зазначено часу початку і закінчення роботи засідання Правління, що, з урахуванням значного обсягу опрацювання матеріалу для прийняття рішень по кожному із 12 кандидатів із виготовленням і підписанням Протоколу, обґрунтовано ставить під сумнів прийняття Правлінням даного рішення до моменту укладення договору споживчого кредиту від 04.06.2008 р. № 518-08к із позивачем [PERSON] Не надано відповідачем до суду і доказів того, що Протокол № 37 чи прийняте за ним рішення доведено до відома [PERSON] У Протоколі № 37 не наведено підстав для набуття членства у Кредитній спілці, відповідності осіб кандидатів статутним і законним вимогам до ознак членства дотримання порядку набуття членства у Спілці. Рішення Правління про надання дозволу вступити (а не про прийняття) носить рекомендаційний для кандидатів характер і не підтверджує їх волевиявлення та його фактичну реалізацію щодо вступу і членства у Кредитній спілці. Голова та члени правління, якими підписано Протокол № 37, неодноразово викликалися судом в засідання як свідки, проте від явки до суду ухилилися. Отже, рішення Правління від 04.06.2008 р. в частині надання дозволу [PERSON] вступити в члени Кредитної спілки виходить за межі правомірності, а Протокол № 37 є неналежним і недопустимим доказом у справі. Такі докази відповідача як довідка [PERSON] про доходи № 15 та копія його трудової книжки (без дати засвідчення) не мають доказового значення з досліджуваного судом питання щодо обставин членства позивача у Спілці, як обовязкової підстави для можливості укладення з ним договору кредиту. Також, відповідачем не надано до суду доказів того, що ці документи подані до КС Альянс Україна саме 04.06.2008 р., а не в інший день, так як лише дата видачі документа однією особою не підтверджує дату його одержання іншою особою. Такий висновок стосується і заяви [PERSON] від 04.06.2008 р. про прийняття в члени Кредитної спілки і його заяви-анкети від 04.06.2008 р. на отримання кредиту, у яких відсутні необхідні і передбачені нормативно-правовими актами відмітки одержувача - Кредитної спілки про дату їх одержання адресатом (штамп, посада, ПІБ, дата ПКМУ 14.04.1997 №348). Відповідно до встановленого суд, у відповідності до ст.ст. 58, 59, 60, 212 ЦПК України, приходить до висновку про недостатність, неналежність і недопустимість заяви [PERSON] про прийняття в члени КС Альянс Україна від 04.06.2008р. та заяви-анкети [PERSON] на отримання кредиту від 04.06.2008р., як доказів належності позичальника до членів Кредитної спілки. Судом встановлено, що в момент укладення договору відповідачем порушено принцип добровільності вступу позивача до Кредитної спілки, а договір укладено за правової нездатності кредитодавця (відповідача) та позичальника (позивача) у вчиненні правочину договору кредиту № 518-08к. Відповідно тому, станом на 04.06.2008 р. договір кредиту № 518-08к не міг бути укладеним. Виключення з умов договору чи зміна такого статусу позичальника, як член Кредитної спілки, є недопустимою за законом. Тому умови договору не можуть бути зміненими чи визнаними частково недійсними і договір підлягає визнанню недійсним у цілому. Таким чином, у результаті порушення відповідачем з його вини п. п. 2.1, 2.2, 5.1, 6, 11.2, 11.4, 13.1, 14.2, 14.3, 21.1, 31.3 [PERSON] Кредитної спілки Альянс Україна, п. 1 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 5 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, ст.ст. 1, 2, 3, 10, 17, 21 Закону України Про кредитні спілки, ч. 3 ст. 6, ч. 1, 2 ст. 92 ЦК України, що станом на 04.06.2008 р. виключало правові підстави діяльності КС Альянс Україна на ринку фінансових послуг із надання позивачу [PERSON] кредиту з укладенням кредитного договору, відповідач, всупереч закону, діючи без достанього обсягу цивільної дієздатності юридичної особи, безпідставно (незаконно) уклав договір кредиту з [PERSON] № 518-08к від 04.06.2008 р. і безпідставно видав йому кредит в сумі 15000,00 грн. Вищенаведене свідчить про те, що договір кредиту вчинено з боку відповідача за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності юридичної особи, за відсутності належного вільного волевиявлення і внутрішньої волі позичальника щодо набуття членства у Кредитній спілці, та при невідповідності змісту правочину вимогам ЦК України, іншим Законам та актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. У звязку з чим договір кредиту від 04.06.2008 р. № 518-08к, укладений між Кредитною спілкою Альянс Україна та [PERSON], підлягає визнанню судом недійсним згідно ч. 1, 2, 3 ст. 203, ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, що є самостійною, достатньою і обовязковою підставою для визнання даного правочину недійсним. Розглядаючи питання відповідності договору кредиту від 04.06.2008 року № 518-08к на предмет його спрямування на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, зокрема, можливості виконання позичальником договірних умов з повернення і оплати кредиту, суд виходить з того, що сторони договору на момент його укладення могли і повинні були передбачити такі умови розрахунків (ціну договору), які реально могли бути виконаними позичальником відповідно до його платоспроможності. Встановлено, що у заяві-анкеті на отримання кредиту від 04.06.2008 р. [PERSON] заявив, що розмір його особистих доходів за основним місцем роботи на державній службі складає 1000,00 грн., інших доходів він та члени його сімї не мають, у власності рухомого та нерухомого майна немає. Судом також враховується, що відповідач повинен був передбачити, що за законом [PERSON], будучи державним службовцем, інших доходів мати не може, окрім як викладацької і наукової діяльності, якою він не займався. Доходи членів сімї позичальника за місяць, які позивач вказав як 0,00, не могли враховуватись відповідачем за особистим зобовязанням позичальника. Розмір доходів поручителів [PERSON] і [PERSON] на момент укладення договору кредиту правового і доказового значення не мають, оскільки за ст. 527 ЦК України станом на 04.06.2008 р. вони були неналежною стороною із виконання зобовязань за договором кредиту, які покладались особисто на позичальника. Із наданої відповідачем довідки №15 від 03.06.2008р. про доходи [PERSON] за 6 місяців з 01.12.2007р. по 01.06.2008 р. судом встановлено, що сума фактично одержаних/виплачених доходів заробітної плати становить 5805,91 грн. (6766,63 960,72 = 5805,91). Відповідно, середній розмір доходу за один місяць періоду грудня 2007р. - травня 2008р. склав 967,65 грн. на місяць (5805,91 : 6 = 967,65). Доказів і відомостей про те, що починаючи з червня 2008 року розмір заробітної плати (доходу) позичальника буде збільшено у відповідача станом на 04.06.2008 р. не було і бути не могло. Станом на 04.06.2008 р. відповідач також повинен був передбачити, що одночасно з виконанням договору позичальник [PERSON] із середньомісячного доходу в 967,65 грн. мав нести грошові витрати для забезпечення гарантованих Конституцією України і актами цивільного законодавства обовязкових особистих немайнових прав позичальника, що забезпечують природне існування фізичної особи (право на охорону здоровя, медичну допомогу, лікування, продукти харчування тощо), нести витрати на утримання сімї і першочергово дітей, оплачувати інші обовязкові зобовязання, повязані із забезпеченням природного існування. Тому реальна платіжна спроможність для оплати кредиту повинна розцінюватись відповідачем на рівні меншому, ніж розмір щомісячного доходу на момент укладення договору. Суд дійшов висновку, що на момент укладення договору кредиту відповідач міг та мав передбачити неможливість позичальника з подальшого повного виконання грошових зобовязань за договором і відповідні наслідки, проте свідомо не надав позичальнику до підписання договору прозору і повну інформацію щодо невідповідності розміру його доходів тим зобовязанням, які виникають на підставі п. 3.3, 3.5, 3.9, 6.1, 6.2 кредитного договору № 518-08к. Ознаки умислу відповідача з включення до умов кредитного договору таких умов оплати кредиту, які не могли бути виконаними повністю позичальником, вбачається і в тому, що письмова претензійна вимога боржнику-позичальнику вперше предявлена через представника 27.05.2009р. (Вих. №481052), до червня 2010 року відповідач бездіяльно не реалізовував передбачене підпунктами б в г п. 5.4.4 договору своє право на стягнення заборгованості в судовому порядку, що сприяло істотному збільшенню суми боргу на користь кредитодавця. За аналогією до ч. 9 ст. 15 Закону України Про захист прав споживачів суд виходить з припущення, що у позивача [PERSON] при укладенні договору кредиту не було спеціальних знань про властивості і характеристики послуги із одержання споживчого кредиту. Суд оцінює проставлений [PERSON] підпис у п. 10 договору кредиту як документальне підтвердження факту і дати укладення договору. Проте, ця обставина не вказує на свідомість вибору споживача і на обізнаність його з усіма умовами договору до його підписання. За таких обставин п. 1.1, 2.1, 2.3, 3.1, 3.3, 3.9 договору кредиту в момент його укладення не були спрямованими на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, зокрема, належного виконання позичальником умов з оплати кредиту, а внесення до договору нереальних умов оплатності не відповідають моральним засадам суспільства. Оскільки такі пункти договору є його істотними умовами, їх недійсність спричиняє недійсність договору у цілому. Таким чином, договір кредиту від 04.06.2008 р. № 518-08к підлягає визнанню судом недійсним згідно ч. 1, 5 ст. 203, ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів (далі - Закон) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Частиною 2 ст. 18 Закону передбачено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним (ч. 4 ст. 18). Згідно п. 5, 6 Закону якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: такі положення також підлягають зміні; або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Судом встановлено, що ціна договору кредиту, яка у звязку з передбачуваною на момент його укладення неможливістю повного своєчасного виконання позичальником грошових зобовязань через неспівмірність доходів і договірних витрат, фактично складається із сукупності таких умов і сум як: строковості повернення кредиту і процентів (п. 2.1, 2.3), розміру і річної ставки з оплати за користування кредитом (п. 3.1, 3.9), графіка розрахунків (п. 3.3), першочергового певернення процентів (п. 3.5); оплатності штрафних санкцій за несвоєчасне неповне виконання позичальником грошових зобовязань (п. 6.1, 6.2), є несправедливою, встановленою відповідачем всупереч принципу добросовісності, наслідком чого є істотний дисбаланс прав та обовязків позичальника із можливостей особистого, повного і своєчасного виконання платіжних договірних зобовязань, з однієї сторони, і передбачувана кредитодавцем фінансова вигода введення позичальника в статус боржника і набуття у майбутньому прав солідарної вимоги заборгованості з оплати кредиту, процентів і пені. Кожна із цих умов окремо і їх сукупні наслідки становлять істотні умови кредитного договору, виключення яких спричинить відсутність правових наслідків інших договірних умов, що є підставою для визнання договору недійсним у цілому. Вище наведене дає підстави відповідно ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів визнати недійсним договір кредиту від 04.06.2008 р. № 518-08к. Виходячи із принципів обєктивності, розумності, справедливості, належності, достатності і допустимості засобів доказування як в суді, так і при здійсненні цивільно-правових правочинів, судом встановлено, що відповідачем не одержано при укладенні договору кредиту і договорів поруки станом на 04.06.2008 р. і не надано до суду при доведенні своїх заперечень у цивільному процесі тих фактів, що КС Альянс Україна саме до підписання договору кредиту надала позивачу [PERSON] повну і правдиву письмову інформацію, обсяг якої передбачено Законом України Про захист прав споживачів і особливостями цивільно-правового договору споживчого кредиту між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 11 цього Закону перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про: б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями споживача; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації субєкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 цього Закону. Достатніми і переконливими засобами доказування факту належного і повного виконання відповідачем вимог ч. 2 ст. 11 Закону можуть бути лише письмові докази із особистим підписом позичальника, який проставлений ним на відповідному документі до підписання договору, а не під час його укладення. Так, судом вже встановлено ненадання відповідачем позичальнику (споживачу послуг) повної і достовірної інформації про підстави і умови набуття членства у Кредитній спілці, як підстави для укладення договору кредиту, що, в свою чергу, є порушенням положень даного Закону і прав споживача кредитних послуг і вказує на нечесну підприємницьку практику відповідача у сфері інформаційних відносин з позичальником при укладенні договору. Пункт 9.4 договору кредиту № 518-08к про обізнаність позичальника із змістом ст. 11 ЗУ Про захист прав споживачів та про повідомлення кредитодавцем позичальнику у письмовій формі зазначену у вказаній нормі інформацію не є доказом того, що ця інформація була надана позивачу [PERSON] у письмовій формі саме до підписання договору та чи була надана взагалі. Факт особистого підпису позичальника у договорі посвідчує факт укладення договору, а не дії чи бездіяльність сторін до підписання договору. Зміст п. 9.4 договору є взаємовиключним із п. 9.6 цього ж договору, так як з п. 9.6 слідує, що якщо між сторонами було письмове спілкування до укладення договору, тобто і надання письмової інформації, цей факт є задокументованим у формі, що забезпечує фіксацію обсягу і способу надання інформації. Отже, у разі надання позичальнику письмової інформації до підписання договору (ч. 1 ст. 11 Закону) цей факт повинен бути підтвердженим іншими, самостійними письмовими доказами. Те саме стосується і підписів позичальника [PERSON] на заяві про прийняття в члени Кредитної спілки і його заяві-анкеті на отримання кредиту. Крім того, в силу вже встановлених обставин, суд приходить до обґрунтованих і підтверджених припущень, що такі заяви були підписаними після підписання договору кредиту. Тому положень [PERSON] і умов кредитування [PERSON] до укладення договору кредиту доведено не було. При цьому суд, як додаткові докази, враховує покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в частині щодо обставин з відсутності надання інформації відповідачем саме до моменту підписання договору кредиту. Крім того, виходячи з аналогії застосування ч. 4 ст. 11 Закону, суд вважає, що обовязок доведення того, що оригінали договорів поруки №№ 5180-08к були передані по одному примірнику кожному із поручителів покладається на відповідача. Такого факту відповідачем в суді не доведено, чим побічно підтверджується порушення відповідачем обовязку з надання позивачу необхідної за законом і за фактичними обставинами інформації до і під час вчинення правочинів. З позиції надання для підписання позичальнику договору кредиту, як проекту договору, тобто як повідомлення умов кредитування відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону, то таке припущення суд визнає неприйнятним, оскільки такий факт не підтверджений рухом письмових доказів із своєчасного надання і свідомого прийняття пропозиції у такому порядку, що міг забезпечити вільний вибір споживача у необхідності отримання споживчого кредиту на запропонованих умовах. Як проект-пропозиція для забезпечення вимог ч. 2 ст. 11 Закону договір кредиту не може таким розцінюватись з чітких приписів даної норми Закону, оскільки у договорі у будь-якому разі не наведено інформації та/або чіткої однозначної інформації про: форми його забезпечення (п.п. б); наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями споживача (п.п. в); орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо) (п.п. д); податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію (п.п. и); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування (п.п. і). Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця) ст. 4 Закону. Згідно п. 10 ч. 2 ст. 18 Закону несправедливими умовами договору споживчого кредиту є установлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору. Виходячи з обставин і доказів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] перед укладенням кредитного договору № 518-08к не мав реальної можливості свідомо ознайомитися з його умовами. Отже, положення кредитного договору є несправедливими. За таких обставин суд визнає недійсним договір кредиту від 04.06.2008 р. № 518-08к на підставі ч. 5 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів. Враховуючи обставини і характер бездіяльної пропозиції відповідача при пропонуванні відповідачу споживчої кредитної послуги до підписання договору, а саме без надання прозорої інформації про наслідки укладення договору і ризик його неналежного виконання, без забезпеченості кредитодавця достатніми документальними доказами в підтвердження передбачених законом підстав для укладення договору і доказів можливостей подальшого його виконання, яка супроводжувалась недотриманням з боку відповдача законності щодо умов членства позичальника у Кредитній спілці як підстав для укладення кредитного договору, суд дійшов висновку, що внаслідок неналежного впливу відповідача на позичальника до та під час укладення договору № 518-08к було обмежено свободу вибору споживача стосовно придбання споживчої продукції (кредиту), що негативно вплинуло на поведінку позичальника в момент підписання кредитного договору (ч. 4 ст. 19 Закону). Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Вище наведене дає підстави визнати недійсним договір кредиту від 04.06.2008 р. № 518-08к згідно ч. 6 ст. 19 Закону України Про захист прав споживачів. Відповідно до положень чинного законодавства, обставин і характеру правовідносин між сторонами слідує, що відповідач, як фінансова установа, яка має діяти відповідно до положень Законів України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, Про кредитні спілки, Про захист прав споживачів, [PERSON] Кредитної спілки, до та на момент укладення договору кредиту свідомо і з корисних інтересів замовчав перед позивачем [PERSON] наявність обставин, які могли перешкодити вчиненню договору. До таких обставин належать: відсутність цивільної дієздатності юридичної особи для укладення договору кредиту з фізичною особою [PERSON], який не є і за законом і [PERSON] не може бути членом Кредитної спілки; включення до договору кредиту таких умов з оплати за користування кредитом, які реально і своєчасно не могли бути виконаними позичальником. Відповідачем не надана у чіткій, зрозумілій і доступній формі уся письмова інформація для свідомого вибору позичальником необхідності отримання послуги і можливостей виконання зобовязань, що призвело до резхультатів, які позичальник і поручителі не очікували. Внаслідок такого кредитодавець своєю бездіяльніістю спонукав, а позичальник уклав правочин, на який за інших умов при свідомому виборі і дотриманні кредитодавцем встановлених законом вимог до порядку укладення договору споживчого кредиту він, позичальник, в іншому випадку він не погодився б. Умисел відповідача вбачається у створенні на момент укладення договору таких умов, які у подальшому мали призвести до фінансової вигоди кредитодавця внаслідок збільшення суми процентів і нарахування пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19. Закону України Про захист прав споживачів нечесна підприємницька практика забороняється; нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Частиною 2 ст. 19 цього Закону передбачено, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Із змісту ч. 2 ст. 19 Законгу також слідує, що якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно очікуваних результатів споживання послуги. Згідно ч. 6 ст. 19. Закону України Про захист прав споживачів правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнаєьться судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними розяснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Судом встановлено, що договір укладено відповідачем із умисним корисним застосуванням нечесної підприємницької практики, при введенні позивача [PERSON] в оману шляхом замовчування істотних обставин, які могли стати перешкодою для укладення договору, ненадання споживачу передбаченої законом інфомації, у звязку з чим договір кредиту № 518-08к від 04.06.2008 р. визнається недійсним з підстав, перпедбачених ч. 6 ст. 19. Закону України Про захист прав споживачів, ч. 1 ст. 230 ЦК України. Згідно ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обовязки передбачалися лише на майбутнє, можливість їх настання у майбутньому припиняється. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів положення договору, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. За наявними у справі доказами та встановленими судом обставинами позивач [PERSON] є матірю [PERSON], проживають позивачі за однією адресою. Тому, на підставі ч. 3 ст. 215 ЦК України, позивач [PERSON] є прямо заінтересованою у спорі особою і наділена правом вимоги про визнання судом договору кредиту № 518-08к недійсним. У відповідності до ст.ст. 11, 32 ЦПК України, її відповідна вимога про визнання договору кредиту недійсним підлягає задоволенню з вищенаведених підстав. Дослідивши матеріали справи, зокрема, копії позовної заяви КС Альянс Україна від 16.09.10р. зустрічної позовної заяви від 15.11.10р. та зміст рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.03.2011 року і ухвали апеляційного суду Вінницької області від 06.05.2011 року, прийнятих у цивільній справі №2-195/11 за позовом КС Альянс Україна до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про дострокове розірвання договору кредиту та стягнення суми кредиту, процентів за користування кредитом, за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] до КС Альянс Україна про визнання договорів кредиту і поруки недійсними з моменту їх укладання, та дослідивши встановлені даними судовими рішеннями обставини, встановлені судами першої і апеляційної інстанцій правовідносини спору і застосований закон при вирішенні спору за первісним і зустрічним позовами, а також враховуючи процесуальний склад сторін, предмет спору і характер спірних відносин у даній вирішуваній справі, досліджені судом докази та їх обсяг, встановлені судом обставини справи та відповідні їм правовідносини, закон, який підлягає застосуванню при вирішенні даного спору, зокрема, ЗУ Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, Про кредитні спілки, Про захист прав споживачів, [PERSON] Кредитної спілки, ст. 92, ч. 1 - 5 ст. 203, ст.ст. 230 ЦК України, суд приходить до висновку, що правова природа даного спору є відмінною від спору про розірвання договору кредиту у звязку з його неналежним виконанням, та спору про визнання договору кредиту недійсним на підставі ч. 3 ст. 203 ЦК у справі № 2-195/11. Спір за зустрічним позовом у справі №2-195/11 вирішувався на піставі загальної норми ЦК України і позовні вимоги, з огляду на доводи зустрічної позовної заяви і обсягу пепелічених у ній доказів та відповідних мотивів суду, не були підтвердженими доказами в суді. На відміну тому, у даній цивільній справі спір судом вирішується відповідно до ст. 11 ЦПК на підставі достатніх доказів позивачів, які не досліджувались у справі №2-195/11, та на підставі спеціального матеріального закону, який має пріорітет застосування порівняно із загальним, та який не був застосованим у справі №2-195/11. Відповідно до ст. 61 ЦПК України наслідком встановлених судом першої та апеляційної інстанцій обставин справи №2-195/11 для даної цивільної справи є звільнення від доказування факту укладення шляхом підписання сторонами договору кредиту та договорів поруки. Розірвання договору кредиту судовим рішенням від 15.03.2011 р. встановлює факт припинення 06.05.2011 р. дії договору кредиту шляхом його дострокового розірвання. Факт припинення дії договору і стягнення боргу за судовим рішенням не виключає матеріально-, і процесуально-правових підстав для визнання договору кредиту недійсним. Стягнення суми заборгованості із одночасним розірванням договору за судовим рішенням для даної справи має значення з питання застосування реституції і визначення ціни позовної вимоги про застосування наслідків недійсності договору для розподілу судових витрат у справі. Застосовуючи реституцію як наслідок визнання правочину недійсним, суд виходить з наступного. Представником позивачів подано заяву про уточнення позовних вимог, якою позивачі просять застосувати наслідки недійсності правочину. Прохальна частина в цілому відповідає позовній вимозі про застосування таких наслідків, тому заява підлягає розгляду відповідно до ст. 11 ЦПК України. Відповідно до ст. 216 ЦК України та розяснень п. 7 ППВСУ від 06.11.2009 № 9 суд із власної ініціативи може застосувати реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Відповідно до ст. 1057-1 ЦК України, ст. 11 ЦПК застосування реституції до визнаного недійсним кредитного договору № 518-08к є обовязковим з поверненням кредитодавцю грошової суми. Судом встановлено, що договір кредиту № 518-08к від 04.06.2008 р., і, зокрема, його розділ 4 не містить чітких і однозначних умов щодо забезпечення кредиту, у тому числі заставою майна позичальника чи поручителів. Умови укладених із [PERSON] і [PERSON] договору поруки №518-08к також не містять умов про забезпечення кредиту заставою. Доказів того, що кредит є забезпеченим заставою суду не надано, відповідачем про можливу заставу не повідомлено і заяв з цього приводу не подано. Отже, суд приходить до висновку про фактичну незабезпеченість кредиту заставою майна позичальника чи поручителів (ч. 2 ст. 1057-1 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. З підстав, передбачених ст. 236 ЦК України, ч. 7 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів КС договір кредиту № 518-08к є недійсним з 04 червня 2008 року. Судом встановлено, що при виконанні договору кредиту його сторони в натурі одержали одна від одної такі грошові кошти: позичальник 15000,00 грн. виданого 04.06.008 р. кредиту; кредитодавець 2845,00 грн., з яких 1400,00 грн. сплачено 05.06.2008 р., 1250,00 грн. - 12.08.2008 р., 195,00 грн. - 28.08.2009 р. Внаслідок визнання договору кредиту недійсним у позивача (позичальника) [PERSON] виникає обовязок з повернення відповідачу (кредитодавцю) грошових коштів в сумі 12155,00 грн. (15000 2845). Зважаючи, що в силу приписів ч. 1 ст. 216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю, фактичними юридичними наслідками для сторін визнаного судом недійсного договору кредиту № 518-08к є недійсність усіх інших зобовязань, які виникли на підставі договору чи у звязку з його виконанням або неналежним виконанням сторонами, у тому числі недійсність позадоговірних зобовязань. Судом встановлено, що у період припинення дії договору кредиту № 518-08к, у період з 06.05.2011р. по 11.07.2011р. Кредитною спілкою Альянс Україна продовжено нарахування за нечинним договором процентів та пені. Далі, за відсутності договірних зобовязань, 11.07.2011 р. право вимоги до [PERSON] на суму 178311,04 грн. відповідачем відступлено на користь ТОВ Перша кредитно-фінансова компанія за договором № 1/В, яке надалі відступило право відповідної вимоги до ТОВ КУА Прімоколект - Капітал (третя особа без самостійних вимог у справі) за договором № 2/В від 15.07.2011 р. Починаючи з 08.08.2011 р. ТОВ КУА Прімоколект - Капітал продовжує нарахування боргу на підставі договірних умов припиненого 06.05.2011 р. договору кредиту № 518-08к і на 29.09.2012 р. претензійна вимога ТОВ КУА Прімоколект - Капітал до [PERSON] склала 178776,04 грн. Відповідно до наданих позивачами доказів за період з 08.08.2011 р. до 29.09.2012 р. ТОВ КУА Прімоколект - Капітал (м. Київ) і ТОВ Прімоколект. Центр грошових вимог (м. Львів) надіслали до [PERSON] численну кількість претензійних листів із вимогами сплати заборгованості. Суд погоджується із доводами представника позивачів про безпідставність даних претензійних вимог, неправдивість зазначеної у таких листах інформації та протиправним втручанням даних юридичних осіб у особисте життя позивачів і членів їх сімї, що поєднано із застосуванням таких засобів впливу, як агресивна нечесна підприємницька практика, що супроводжується порушенням з боку відповідача і третіх осіб законності із захисту і використання персональних даних позивача. Починаючи з 06.05.2011 р. підстав для нарахування і збільшення боргу на умовах розірваного договору кредиту №518-08к у цих осіб не було, як і права на відступлення вимоги і заміни кредитора у договірному зобовязанні, яке було припиненим за судовим рішенням. Тому позовна вимога [PERSON] про застосування реституції відносно третіх осіб відповідає способам захисту і наслідкам, передбаченим п. 2, 3, 7 ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 216 ЦК України. У звязку із встановленими обставинами і відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК позовна вимога про встановлення таких наслідків недійсності правочину як відсутність будь-яких інших договірних та позадоговірних перед Кредитною спілкою Альянс Україна та перед іншими заінтересованими особами внаслідок виконання чи невиконання договору кредиту від 04.06.2008 р. № 518-08к підлягає задоволенню. Суд, як наслідок визнання договору кредиту недійсним, відповідно ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 559 ЦК встановлює припиненою дію договорів поруки від 04.06.2008 р. №№ 518-08к, укладених відповідачем з [PERSON] та [PERSON] Враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з КС Альянс Україна на користь [PERSON] та [PERSON] моральної шкоди. Від позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу і витрат , пов*язаних з явкою до суду позивачі відмовилися. У звязку із відмовою в задоволенні вимог позивачів про відшкодування моральної шкоди та відмовою позивачів від вимог про стягнення витрат на правову допомогу і витрат , пов*язаних з явкою до суду, суд, застосовуючи реституцію, встановлює, що остаточним наслідком визнання договору кредиту недійсним в частині повернення грошових коштів в натурі є зобовязання позивача [PERSON] повернути відповідачу КС Альянс Україна грошові кошти в сумі 9113,40 гривень (12155,00 - 3041,60). На підставі п. 10 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.93 р. № 7-93 Про дежавне мито (втратив чинність: ЗУ № 3674-VІ) при предявленні позову та п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір на момент розгляду справи споживачі звільнені від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав. Відповідно до ст. 80, ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ч. 3 ст. 6 ЗУ Про судовий збір та п. 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial