Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-13 00:00:00

В січні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила розірвати договір довічного утримання від 28.09.2011 року, що укладений між нею та відповідачем [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. В судовому засіданні позивачка зменшила свої позовні вимоги та остаточно просила розірвати договір довічного утримання від 28.09.2011 року, що укладений між нею та відповідачем [PERSON], стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, як за вимогу немайнового характеру. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що 28 вересня 2011 року уклала з [PERSON] договір довічного утримання, який був засвідчений приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу [PERSON] за р.№ 2190/2. Згідно зазначеного договору відповідачка отримала у власність квартиру [ADDRESS], взамін чого зобовязалась забезпечити [PERSON] довічне утримання, а у разі втрати здоровя, також довічний догляд. Свої вимоги відповідач належним чином не виконує, в звязку з чим позивач звернулась до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої зменшені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій позов визнала, просила слухати справу у її відсутність, не заперечувала проти розірвання договору довічного утримання. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно норм ст. З ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується довічно забезпечувати відчужувана утриманням та (або) доглядом. Пунктом першим ч. 1 статті 755 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувана або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Встановлено, що за договором довічного утримання від 27 вересня 2011 року [PERSON] (відчужував) передала у власність [PERSON] (Набувачу) квартиру за № 40 у буд. № 14 по вул. Рибній в м. Миколаєві, взамін чого Набувач зобовязалась забезпечувати Відчужувана довічним утриманням, а у разі втрати здоровя, також довічного догляду (а.с. 8,9). Пунктом 7 зазначеного договору передбачено, що обовязок Набувача майна - [PERSON] по наданню Відчужувану - [PERSON] довічного утримання визначається у вигляді: забезпечення її житлом шляхом збереження права безоплатного проживання у відчужуваній квартирі у кімнаті зазначеної в плані за № 3, 18,90 кв.м.: забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід, вечеря) за раціоном, за згодою сторін, вартість продуктів визначається виходячи з середніх цін на продукти у період їх придбання; витрати на придбання для Відужувача лікарських засобів на підставі виданих лікарями рецептів та на його лікування; забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; здійснення догляду та надання необхідної допомоги; надання побутових послуг (прання постільної білизни - один раз на 14 днів, послуги перукаря - один раз на місяць, вологе прибирання квартири один раз на тиждень). Грошова оцінка зазначених в цьому договорі видів матеріального забезпечення на місяць за згодою сторін визначається у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Суд вважає доказаним, що відповідач [PERSON] не виконувала належним чином взяті на себе зобовязання, встановлені договором довічного утримання від 28 вересня 2011 року, укладеним між сторонами по справі та посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за р.№ 2190 2 (а.с.8,9), що в свою чергу є підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами по справі та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, враховуючи той факт, що відповідач позов визнала, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України є доведеними, тому позов [PERSON] про розірвання договору довічного утримання підлягає задоволенню. Відповідно до вимог пункту 1 статті 7 Закону України про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за рішенням суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Тому в звязку з тим, що позивачем було зменшено розмір позовних вимог, суд вважає за необхідне повернути [PERSON] судовий збір у розмірі 1690,80 грн. (1805,50 грн. - 114,70 грн.). Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача'судові витрати у розмірі 114,70 грн.

Outcome: approved