Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів, сплачених за нікчемним правочином, зазначивши у позовній заяві наступне. 10.03.2012 р. між [PERSON] (позивач) та ТОВ "АВТО ПРОСТО" (відповідач) була укладена [PERSON] №\~379154, предметом якої є надання Учаснику (у даному випадку позивачу) послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля. Згідно Додатку №\~1 до [PERSON] №\~379154 позивач мав придбати автомобіль марки ЗАЗ-Ланос за ціною 77\~060,00\~грн. За період березень квітень 2012 року позивач сплатив коштів на загальну суму 64\~935,31 грн. 04.05.2012 року Позивач отримав лист від ТОВ АВТО ПРОСТО, за яким йому було надано право на отримання автомобіля через механізм Накопичення внесківза результатами 32-го [PERSON] від 27.04.2012 року. Але для отримання автомобіля необхідно у строк до 03.05.2012 року звернутися до територіального офісу (представництва) ТОВ АВТО [PERSON] м.\~Луганську для отримання додаткової інформації щодо умов реєстрації автомобіля та оформлення гарантій виконання зобов'язань та у строк до 05.05.2012 року сплатити певні платежі, отримані від представника ТОВ АВТО ПРОСТО. Зазначеного листа, як зазначено вище, Позивачем отримано 04.05.2012 року, а отже, на думку позивача, умови за якими він мав отримати автомобіль фізично виконати було неможливо, до того ж, напередодні травневих свят. До представника ТОВ АВТО ПРОСТОвін звернувся 06.05.2012 року за отриманням необхідного пакету документів для оформлення автомобіля. Але, в отриманні автомобіля йому було відмовлено оскільки були невиконані умови [PERSON] №\~379154, а саме п.4.6, ст.4, п.8.2 ст.8 Правил функціонування системи придбання в групах АВТО ТАК(Додаток №2 до [PERSON] №\~379154), а відтак згідно п.14.8 ст.14 Правил функціонування системи придбання в групах АВТО ТАК, право Позивача на отримання автомобіля анульовано, і Позивача усунуто від участі у трьох наступних [PERSON] актах. Враховуючи сказане, позивач вважає дії ТОВ "АВТО ПРОСТО" протиправними, оскільки вони порушують ч.\~1, п.\~7 ч.\~3, ч.\~6 ст.\~19 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно до яких забороняється нечесна підприємницька практика, а правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Позивач називає умови [PERSON] №\~379154 несправедливими та непрозорими, унаслідок чого утворюється істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживачеві, На думку позивача, відповідач здійснює нечесну підприємницьку практику, оскільки діяльність ТОВ АВТО ПРОСТОвводить споживача в оману, фонди групи з придбання автомобіля формуються виключно за рахунок внесків інших учасників системи, без залучення коштів ТОВ АВТО ПРОСТО, а розподіл коштів фонду групи між учасникам являє собою реалізацію діяльності пірамідальної схеми. Таким чином, беручи до уваги те, що відповідно до частини 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена Законом (нікчемний правочин), позивач просить суд стягнути з ТОВ АВТО ПРОСТОна його користь кошти, сплачені за нікчемним правочином на загальну суму 64935,31 грн., з яких вступний внесок становить 2774,16 грн., а 62161,15 грн. сума платежів за Право купівлі автомобіля. У судове засідання позивач і представник позивача не з'явилися, надали суду заяви, в яких просили справу розглянути за їх відсутності. Позивач також подав заяву про зменшення суми позовних вимог на 6\~212,55 грн., які відповідач повернув йому в серпні 2012 року. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача 58\~722,76\~грн. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав суду пояснення та заперечення проти позовних вимог, а також просив суд розглянути справу за його відсутності. У своїх запереченнях відповідач зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, "договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору". Підпис Позивача в [PERSON] свідчить про його обізнаність як відносно предмету [PERSON], так і щодо його прав та обов'язків за договором. Крім того, він міг протягом семи днів після підписання [PERSON] детально ознайомитися з договором та відмовитися від участі в системі АвтоТак і йому були б повернуті усі сплачені кошти, але не зробив цього, тому слід вважати, що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов. Крім того, укладена між Позивачем та Відповідачем [PERSON], направлена на реальне настання правових наслідків отримання учасником автомобіля в результаті виконання ним умов угоди. Відповідач звернув увагу суду на те, що на [PERSON] акті від 27.04.2012 року позивачу було надано право на отримання автомобіля. [PERSON] позивач не скористався наданим йому правом та не виконав умови п. 4.6 ст. 4 [PERSON] та п.\~8.2 ст. 8 Додатку №2 до [PERSON]. У зв'язку з чим, на підставі п. 14.8 ст. 14 Додатку №2 до [PERSON] Позивача було усунуто від участі у трьох наступних асигнаційних актах. Також відповідач зазначив, що [PERSON] № 379154 було розірвано за заявою позивача та позивачу здійснюється повернення сплачених ним Чистих внесків відповідно до ст. 13 Додатку № 2 до [PERSON]. Так 17.08.2012 року згідно платіжного доручення №\~2523 від 17.08.2012 року позивачу було повернуто 6212,55 грн. Решта коштів, яка підлягає поверненню, буде, за твердженням відповідача, повертатись позивачу в порядку, визначеному в ст. 13 Додатку № 2 до [PERSON]. Відповідач також зазначив, що в правовідносинах позивача та відповідача відсутня ознака створення та експлуатації пірамідальної схеми, передбачена п.\~7 ч.\~3 ст.\~19 Закону України "Про захист прав споживачів", зокрема Учасник системи "АвтоТак" сплачує не за можливість одержання компенсації, а за отримання автомобіля; від Учасника або від ТОВ "АВТО ПРОСТО" не вимагається залучення інших Учасників; відповідач надає за [PERSON] цілу низку послуг, передбачених ст.\~3 [PERSON], тоді як при пірамідальній схемі відсутнє надання продукції або послуг. Таким чином, Закон України "Про захист прав споживачів" в даному випадку не застосовується. У той же час, в даному випадку застосовується Закон України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг", оскільки відповідач зареєстрований як фінансова установа та надає послуги щодо адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах відповідно до ст.\~11-1 названого Закону. Відповідач також наголосив, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Ухвалі від 28.12.2012 року в справі № 6-38487св11 та Рішенні від 11.05.2012 року по справі № 6-10199св12 встановив, що надання послуг за системою "АвтоТак" не є створенням та експлуатацією пірамідальних схем. А відповідно до ч.\~3 ст.\~61 Цивільного кодексу України "обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини". Тож, на думку відповідача, ця обставина встановлена судом та новому встановленню та доказуванню не підлягає. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд вважає за необхідне задовольнити позов, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.03.2012 р. між позивачем і відповідачем було укладено [PERSON] №\~379154, предметом якої є надання Учаснику (позивачу) послуг системи "АвтоТак", спрямованих на придбання позивачем автомобіля марки ЗАЗ-Ланос за ціною 77 060,00 грн. Згідно умов договору Учасник системи сплачує: плату за послуги, пов'язані зі вступом до Системи; плату за послуги, пов'язані із видачею автомобіля за Системою при наданні такого права; щомісячно повні внески, які складаються з цілих чистих внесків (плата за автомобіль) 0,8333\~% від вартості автомобіля, внесків в оплату страхового платежу 0,065\~% від ціни автомобіля, внесків в оплату послуг 0,5\~% від ціни автомобіля + ПДВ; внески зі страхування автомобіля після його отримання. Виконання послуг системи АвтоТак полягає в тому, що ТОВ "АВТО ПРОСТО" формує групу Учасників, за рахунок чистих внесків яких здійснюється придбання автомобіля (статті 3, 5 [PERSON], Додаток\~№ 2 до [PERSON]). Учасник одержує автомобіль через механізми надання права на отримання ним автомобіля, передбачених Додатком № 2 до [PERSON], і таке надання права здійснює ТОВ "АВТО ПРОСТО" на власний розсуд, причому право на отримання Автомобіля мають не всі учасники системи, а тільки ті, які набрали найбільшу кількість балів через механізм Накопичення внесків (ст.\~5 Додатку №\~2 до [PERSON]), або пропонують найбільшу кількість Авансових внесків за механізмом Пропозиції Авансових внесків. Але й у випадку надання Учаснику права на отримання автомобіля ТОВ "АВТО ПРОСТО" може позбавити його такого права на власний розсуд. Зокрема, у цій справі позивач сплатив протягом березня квітня 2012 року кошти на загальну суму 64 935,31 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.\~14) та не заперечується відповідачем. 27.04.2012 року за результатами 32-го [PERSON] через механізм Накопичення внесків позивачу було надано право на отримання автомобіля, про що його було повідомлено листом, в якому було зазначено, що позивачу для отримання автомобіля необхідно у строк до 03.05.2012 року звернутися до територіального офісу (представництва) ТОВ АВТО [PERSON] м.\~Луганську для отримання додаткової інформації щодо умов реєстрації автомобіля та оформлення гарантій виконання зобов'язань та у строк до 05.05.2012 року сплатити певні платежі отримані від представника ТОВ АВТО ПРОСТО. Указаного листа позивач отримав 04.05.2012\~р., що підтверджується довідкою відділу поштового зв'язку №18 м. Лисичанська (а.с.\~17). Позивач звернувся до територіального офісу (представництва) ТОВ АВТО ПРОСТО у м.\~Луганську 06.05.2012\~р., але в отриманні автомобіля йому було відмовлено оскільки були невиконані умови [PERSON] № 379154, а саме п.4.6, ст.4, п.8.2 ст.8 Правил функціонування системи придбання в групах АВТО ТАК(Додаток №2 до [PERSON] №\~379154), а відтак згідно п.14.8 ст.14 Правил функціонування системи придбання в групах АВТО ТАК, право позивача на отримання автомобіля анульовано, і позивача усунуто від участі у трьох наступних [PERSON] актах (а.с.\~18). Крім того, [PERSON] №\~379154 взагалі не містить конкретних строків отримання Учасником автомобіля, не передбачає будь-якої відповідальності ТОВ "АВТО ПРОСТО" у разі невиконання чи неналежного виконання ним своїх обов'язків за [PERSON] (крім п.\~14.2 ст.\~14 Додатку №\~2 до [PERSON], відповідно до якого якщо [PERSON] не проводить перший [PERSON] акт у групі щонайменше місяці, наступному за місяцем, в якому настав термін сплати першого Повного внеску в даній групі, Учасник не сплачує Внески в оплату послуг у складі перших двох послідовних внесків), натомість [PERSON] передбачено цілу низку випадків (п.п.\~14-3 14.12 ст.\~14 Додатку №\~2 до [PERSON]), за яких настає відповідальність Учасника (зокрема, у формі: не допуску до участі в [PERSON] актах; розірвання [PERSON] відповідачем в односторонньому порядку з поверненням Учаснику лише Чистих внесків; анулювання Права на отримання Автомобіля; передачі Учасником відповідачеві за першою вимогою отриманого автомобіля для його реалізації; сплати штрафу та пені), причому відповідні положення [PERSON] сформульовані таким чином, що дозволяють відповідачеві на власний розсуд і в односторонньому порядку приймати рішення про притягнення Учасника до відповідальності, як, наприклад, у випадку, наведеному вище. Договір не передбачає будь-яких адміністративних процедур оскарження рішення ТОВ "АВТО ПРОСТО" про притягнення Учасника до відповідальності. Слід зазначити, що у випадку розірвання [PERSON] за ініціативою Учасника після закінчення семиденного терміну після підписання [PERSON] Учаснику також повертаються лише Чисті внески, навіть якщо таке рішення Учасника обумовлене неналежним і недобросовісним виконанням ТОВ "АВТО ПРОСТО" свої обов'язків за договором, або істотним підвищенням ціни автомобіля. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе погодитися із твердженням позивача, що умови [PERSON] №\~379154 є несправедливими та непрозорими, унаслідок чого утворюється істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, що є порушенням вимог ст.\~18 Закону України "Про захист прав споживачів". Разом із тим, суд приходить також до висновку, що в даному випадку порушуються вимоги п.\~7 ст.\~19 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно до якого забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Цей висновок суд робить з огляду на те, що позивач сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на отримання товару, ТОВ "АВТО ПРОСТО" без залучення власних коштів формувало групи Учасників, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на отримання товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи АвтоТак. Цей висновок суду повністю узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, зробленим у постанові по справі №\~6-35цс12 від 23.05.2012\~р., яка прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. Відповідно до ч.\~1 ст.\~360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України; суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Суд виходить із того, що система "АвтоТак", яка створена ТОВ "АВТО ПРОСТО" і яка розглядається в цій справі, і система "Кар Кредит", яка створена ПАТ "Філдес Україна" і щодо якої ВСУ зробив свій правовий висновок, діють за аналогічною схемою. Суд не знаходить між ними істотної різниці, яка б дозволила суду зробити інший висновок, ніж Верховний Суд України у справі №\~6-35цс12 від 23.05.2012\~р. При цьому суд не бере до уваги посилання відповідача на ч.\~3 ст.\~61 ЦПК України та рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Ухвала від 28.12.2012 по справі №\~6-38487св11 та Рішення від 11.05.2012\~р. по справі №\~6-10199св12), в яких встановлено, що натання послуг за системою "АвтоТак" не є створенням та експлуатацією пірамідальних схем, оскільки, по-перше, ч.\~3 ст.\~61 ЦПК України стосується встановлених судом фактичних обставин, а не їх правової оцінки, по-друге, ці рішення ВССУ були ухвалені до того, як ВСУ висловив свою правову позицію, переглянувши справу з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. Суд також не бере до уваги посилання відповідача на те, що в даному випадку слід застосовувати Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", який дозволяє надавати фінансові послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (п.\~11-1 ч.\~1 ст.\~4 указаного Закону), адже, по-перше, цей Закон не одночасного виключає застосування Закону України "Про захист прав споживачів" (про що свідчать положення ст.\~12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"); по-друге, хоча відповідач і зареєстрований як фінансова установа, але відповідно до ч.\~2 ст.\~7 і ч.\~2 ст.\~34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", у разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій, а відповідно до ч.\~1 ст.\~34 даного Закону обов'язковому ліцензуванню підлягає діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, втім, відповідач не надав суду відповідної ліцензії, до того ж, за даними Єдиного ліцензійного реєстру (http://irc.gov.ua) відповідач взагалі не має жодної ліцензії (Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, 22.05.2012\~р. схвалила лише проект відповідних Ліцензійних умов). Таким чином, відповідач не міг надавати фінансові послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, оскільки в нього відсутня відповідна ліцензія. Відповідно до ч.\~2 ст.\~215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин); у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Оскільки недійсність правочину, здійсненого з використанням нечесної підприємницької практики (у тому числі шляхом утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем) встановлена п.\~7 ч.\~3, ч.\~6 ст.\~19 Закону України "Про захист прав споживачів", суд приходить до висновку, що правочин, здійснений між позивачем і відповідачем відповідно до [PERSON] №\~379154 від 10.03.2012\~р., є нікчемним, а тому суд відповідно до ст.\~216 ЦК України повинен застосувати наслідки недійсності правочину, стягнувши з відповідача сплачені позивачем кошти. При цьому суд бере до уваги те, що відповідач вже повернув позивачеві 6\~212,55 грн., а позивач у зв'язку із цим зменшив розмір позовних вимог на відповідну суму. Таким чином стягненню підлягають 58\~722,76 грн. Крім того, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч.\~3 ст.\~88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави Таким чином,

Outcome: approved