Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-04 00:00:00

18 липня 2012 року ПАТ „ДТЕК Донецькобленерго" в особі ВП МОРЕМ звернулось до суду, позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, нарахованого до сплати розміру відшкодування збитків та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі внаслідок порушення правил використання електричної енергії завдали своїми протиправними діями підприємству матеріальну шкоду. У судовому засіданні представник позивача - юрисконсульт Шульга Ю.В. підтримала заявлені вимоги, на обґрунтування яких послалась на обставини, викладені у позовній заяві, та зазначила, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] є споживачами електричної енергії відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 серпня 1994 року у квартирі [ADDRESS] та мають заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01 січня 1998 року по 08 вересня 2011 року в сумі 4214,78 гривень. Крім того, під час технічної перевірки 08 вересня 2011 року представниками ВП МОРЕМ у відповідачів були виявлені порушення Правил користування електроенергією - самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника: самовільне підключення після відключення без порушення схеми обліку, про що складений акт № 158021. На підставі акту, згідно чинної Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електроенергією для населення, відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] нарахована до сплати сума матеріальних збитків у загальному розмірі 64,72 гривень. Відповідач, у присутності якого здійснена перевірка, попереджений про наявність акту та визначеного на його підставі збитків, має примірник акту та розрахунку, однак ці платежі у добровільному порядку на теперішній час не сплатили. Посилаючись на наведені обставини і їх правові обґрунтування, представник позивача просить суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01 січня 1998 року по 08 вересня 2011 року у розмірі 4214,78 гривень, нарахований в установленому порядку розмір відшкодування збитків у розмірі 64,72 гривень і понесені судові витрати в сумі 214,60 гривень. Представник відповідачів [PERSON] і [PERSON] - [PERSON], діюча на підставі довіреностей (а.с.37, 38) позов про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію, нарахованого до сплати розміру відшкодування збитків та судових витрат не визнала та пояснила, що споживачем електричної енергії за вказаною вище адресою є [PERSON], оскільки 18 квітня 2003 року з нею був укладений договір про постачання електричної енергії в квартиру [ADDRESS], а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не є споживачами електричної енергії за вказаною адресою. Відповідач [PERSON] участі в судовому засіданні не приймав, про дату і час був повідомлений належним чином, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні. В матеріалах справи мається заява, в якій заявлені вимоги не визнає в повному об'ємі, оскільки хоча він є співвласником, але він не є споживачем електричної енергії за вказаною адресою та просив справу розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON] участі в судовому засіданні не приймала, про дату і час була повідомлена належним чином, не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні. В матеріалах справи мається заява, в якій заявлені вимоги визнає частково, в межах строку позовної давності і не визнає вимоги позивача про стягнення з неї боргу за невраховану електричну енергію, оскільки акт про самовільне підключення до електричної мережі складений на її прізвище та підписаний не відомою особою, а саме - [PERSON], якому вона ніяких повноважень не надавала. Просила справу розглянути у її відсутність. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) установив наступне. [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. На об'єкт споживачів електроенергії ВП МОРЕМ відкрито особовий рахунок [NUMBER], відповідачами з енергопостачальною організацією не укладено письмового договору на використання електричної енергії, але споживач зобов'язаний сплачувати отриману електричну енергією по встановленим тарифам в передбачені договором або законом строки. За таких обставин суд дійшов висновку, що виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України від 16 жовтня 1997 р. № 575/97-ВР „Про електроенергетику" та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357 (далі - Правила). Відповідно до статей 25 і 26 Закону № 575/97-ВР та пунктів 48 і 53 Правил споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку. У випадку виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, зокрема фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника і споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається в енергопостачальника. Споживач має право внести до акту свої зауваження. У випадку відмови споживача від підпису, в акті робиться примітка про відмову. Акт вважається дійсним у разі якщо його підписали три представники енергопостачальника. З акту перевірки від 08 вересня 2011 року № 158021 убачається, що споживачем [PERSON] допущено порушення Правил користування електричною енергією для населення. Таким чином, суд не визнає доведеною винність відповідачів щодо порушення правил користування електричною енергією, оскільки акт від 08 вересня 2011 року № 158021 складений в присутності [PERSON], який не є власником, членом сім'ї власника, тобто не є споживачем електричної енергії. З інформації ВП МОРЕМ убачається, що оплата витрат за спожиту електричну енергію по зазначеній квартирі відповідачами не провадиться з 01 січня 1998 року, і на 08 вересня 2011 року борг становить 4214,78 гривень. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок суми заборгованості по оплаті наданих послуг з електропостачання по спірній квартирі, який відповідає встановленим законодавством порядку і тарифам. Разом з тим, згідно ст. 71 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. У відповідності до ст. 75 того ж Кодексу, позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторони. Таким чином, враховуючи те, що поважних причин пропуску позивачем строків позовної давності за період до 01 січня 2004 року не встановлено, суд вважає необхідним застосувати строк позовної давності за період виникнення у відповідача заборгованості за послуги з електропостачання з 01 січня 1998 року по 01 січня 2004 року. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач [PERSON] надала заяву до винесення рішення та просить застосувати позовну давність. Представником позивача суду не надано доказів, поважності причин пропуску позовної давності, а тому позов про стягнення суми заборгованості, що утворилася за період з 01 січня 2004 року по 01 грудня 2008 року задоволенню не підлягає. На підставі складеного акту від 08 вересня 2011 року № 158021, відповідно з Методикою обчислення розміру відшкодування збитків, завданих єлектропостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення (затверджені постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22 листопада 1999 р. № 1416 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29 грудня 1999 р. № 919/4212), споживачу не обґрунтовано нараховані до сплати збитки, в сумі 64,72 гривень, оскільки вказаний акт складений в присутності не відомої особи, а саме [PERSON], який не є власником, членом сім'ї, тобто не є споживачем електричної енергії за вказаною адресою. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з приписом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши встановлені по справі конкретні обставини, оцінивши надані сторонами в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог ПАТ „ДТЕК Донецькобленерго" в особі ВП МОРЕМ до [PERSON] та необхідність їх задоволення, оскільки саме відповідачка [PERSON], проживає за вказаною адресою, що підтверджується довідкою АВСБ «Вікторія» від 05.03 2012 року про склад сім'ї і є споживачем електричної енергії за вказаною адресою, не виконала умов використання електричної енергії. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати, які підтверджені документально у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 107,30 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial