Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів по справі солідарно на його користь суму боргу за договором позики, що складається з: суми боргу в розмірі 345600 гривень, 3% річних в розмірі 31160 гривень; суму інфляційних збитків в розмірі 69465,6 гривень; суму процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 116029,28 гривень, моральну шкоду в сумі 100000 гривень; понесені позивачем витрати на правову допомогу в сумі 1000 гривень; судовий збір в сумі 3282 гривні. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 17.12.2008 року він уклав з [PERSON] та [PERSON] договір позики, за яким він передав відповідачам грошові кошти в розмірі 27000 євро, що на день передання грошей в гривневому еквіваленті (1 євро -12.8 гривень) складає 345600 гривень, а відповідачі зобов'язалися повернути йому вказані грошові кошти до 17.05.2009 року. В підтвердження укладеного між сторонами договору та фактичної передачі грошей, позичальниками була видана розписка. Але ні 17.05.2009 року ні до моменту подачі позову в суд відповідачами не був виконаний договір позики і йому не були повернені грошові кошти в розмірі 345600 гривень. Також, зазначає, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що через те, що відповідачі не повертали йому гроші, в нього почалися постійні сварки з дружиною з цього приводу, він перестав нормально спати, довелося брати гроші в борг у своїх друзів, щоб хоч як-то підтримати нормальний рівень існування його та його родини, його бізнесу. На даний час він навіть пересварився з декількома друзями через це. Тобто діями відповідачаів порушений його звичайний уклад життя, що викликало застосування додаткових зусиль для організації його життя. Крім того, зазначає, що він, майже на протязі трьох років, звертався до відповідачів з проханням віддати йому його гроші, на що відповідачі кожного разу відповідали відмовою, відкладали дату розрахунку, чим дуже пригнічував його та його почуття гідності. І зараз, він, кидаючи свою роботу повинен відвідувати різні інстанції, витрачати додаткові кошти та час на те, щоб повернути його кошти. Завдану йому моральну шкоду він оцінює в 100000 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу за його відсутності та за участі його адвоката, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися та про причини неявки суду не повідомили, хоча про місце і час слухання справи були повідомлені належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що 17.12.2008 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідачі отримали від позивача в борг суму грошових коштів в розмірі 27000 євро з визначенням курсу євро на день передачі грошей в сумі 1 євро -12,80 гривень, що в гривневому еквіваленті складає 345600 гривень, що підтверджується розпискою відповідачів від 17.12.2008 року. Відповідачі не виконують свої обов'язки за вказаним договором, через що, станом на 18.05.2012 року сума процентів за користування чужими грошовими коштами за договором позики від 17.12.2008 року склала 116029,28 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики, та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідачів на користь позивача суми 3% річних з простроченої суми боргу за договором позики в розмірі 31160 гривень, та суми інфляційних збитків за договором позики в розмірі 69465,6 гривень, суд вважає необхідним відмовити, оскільки вказані наслідки за прострочення відповідачами повернення суми боргу згідно цивільного законодавства України стягуються виключно у випадку якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. З приводу позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд приходить до висновку, про необхідність відмовити позивачеві в їх задоволенні, оскільки виниклі між сторонами правовідносини є договірними, і відповідальність за їх порушення позичальником встановлена статтями 625,1048,1050 ЦК України. Крім того, стаття 23 ЦК України, містить вичерпний перелік випадків, коли відшкодовується моральна шкода і дані спірні правовідносини не охоплює. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, які підтверджені письмовими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову, в зв'язку з тим, що дійсно між сторонами був укладений договір позики, і зобов'язання по договору відповідачами у встановлений строк не виконані, відтак сума заборгованості підлягає стягненню на користь позивача з відповідачів по справі солідарно. При подачі позовної заяви позивачем було витрачено 1000 гривень на правову допомогу, що підтверджується квитанцією ПАТ КБ «Приватбанк»про перерахунок 1000 гривень на рахунок адвоката [PERSON] 18.05.2012 року та копією свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю [PERSON], і ця сума відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial