Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-27 00:00:00

До суду надійшов вищевказаний позов, обґрунтовуючи який позивач зазначає, що Бориспільською міжрайонною прокуратурою проведено перевірку щодо законності оформлення у власність громадян [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок на території Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області. Вказує, що за наслідками проведеної перевірки встановлені численні порушення норм діючого законодавства України, у звязку з чим просив визнати недійсними договори купівлі-продажу земельної ділянки, державних актів на право власності на земельні ділянки та скасувати їх державну реєстрацію. В судовому засіданні прокурор підтримав позов та просив суд його задовольнити. Представники Відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог, вважали їх необґрунтованими та недоведеними. Представник Відповідача [PERSON] в судовому засіданні також заперечила проти позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позову. Треті особи, будучи належним чином повідомлені, в судове засідання не зявились. Заслухавши учасників цивільного процесу, які зявились у судове засідання, та дослідивши всі докази, суд дійшов до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Конституція України в ст. 14 передбачає, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно вимог ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частина 1 ст. 126 Земельного кодексу України передбачає, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Наказом Державного комітету України по земельним ресурсам № 43 від 04.05.1999 року затверджена Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації та зберігання Державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах) оренди та договорів оренди землі. Відповідно до п.п. 1.2 вказаної Інструкції, форми державного акта на право власності на земельну ділянку та Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 року за № 449. У відповідності до вимог вказаної постанови № 449, Державний акт на право власності на земельну ділянку має, серед іншого, містити відомості, на підставі якого правовстановлюючого документу вказаний акт виданий. Такими підставами, згідно із вказаною постановою КМУ є: - рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, цивільно-правова угода, рішення суду, свідоцтво про право на спадщину. З матеріалів цивільної справи вбачається, що за результатами проведеної Бориспільською міжрайонною прокуратурою перевірки встановлено, що на підставі розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації №1061 від 26.09.2006р. Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, взамін сертифіката на право на земельну частку(пай), гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Великоолександрівської сільської ради [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 3,0392 га, для ведення особистого селянського господарства Серії ЯД №649668, який зареєстровано 29.09.2006р. за №010632600807(а.с.24). В той же день, [PERSON] вказану земельну ділянку відчужила на підставі договору купівлі-продажу ВЕС №309753 на користь [PERSON]. На підставі вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки, [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 3,0392 га, з кадастровим номером 3220880900:08:005:0061, для ведення особистого селянського господарства Серії ЯД №696241, який зареєстровано 23.11.2006р. за №010032300907. В подальшому, [PERSON] на підставі заяви №418 від 22.04.2011р. вказану земельну ділянку(а.с.14) площею 3,0392 га розділила на дві та отримала на них державні акти: - державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 1,5392 га, з кадастровим номером 3220880900:08:005:0128, для ведення особистого селянського господарства Серії ЯЛ №394471, який зареєстровано 19.05.2011р. за №322088091001037(а.с.10); - державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 1,5000 га, з кадастровим номером 3220880900:08:005:0127, для ведення особистого селянського господарства Серії ЯЛ №394472, який зареєстровано 19.05.2011р. за №322088091001036(а.с.12). Перевіркою також установлено, що земельну ділянку, площею 1,5000 га, [PERSON] відчужила на користь [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №1455 від 06.08.2011р. шляхом проставлення відмітки про перехід права власності. Вищевказані договори купівлі-продажу земельної ділянки є незаконними з моменту їх укладення а тому підлягають скасуванню з огляду на наступне. У відповідності до вимог п. б) п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції, чинній станом на 29.09.2006р.), до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель не допускається: купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб. Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель, визначивши особливості обігу земель державної та комунальної власності і земель товарного сільськогосподарського виробництва. Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення). На момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки ВЕС №309753 від 29.09.2006р. між [PERSON] та [PERSON] закони України Про державний земельний кадастр та Про ринок земель чинними не були. Дія вищевказаного мораторію була чинною і при відчуженні [PERSON] на користь [PERSON] вищевказаної земельної ділянки, площею 1,5000 га на території Великоолександрівської сільської ради. Згідно із вимогами ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Статтею 203 ЦК України встановлені вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У ст.216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Цей же Кодекс у п.5 ст.216 ЦК України передбачає, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути предявлена будь-якою заінтересованою особою. Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009р. № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними нікчемними є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження обєктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Зважаючи на те, що правочини щодо відчуження земельних ділянок порушують правовий режим обмежених в обігу обєктів цивільного права, мають бути визнані недійсними в судовому порядку. З наведеного вбачається, що договори купівлі-продажу земельних ділянок, укладені між [PERSON] та [PERSON] та між [PERSON] і [PERSON] відповідно, укладені з порушенням чинного законодавства. Виготовлені на підставі зазначених договорів державні акти є незаконними та підлягають скасуванню. Згідно з вимогами ст.ст. 152, 155, 211 Земельного кодексу України державний акт, який виготовлений, виданий та зареєстрований з порушенням вимог чинного земельного законодавства України визнається недійсним в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved