Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-09 00:00:00

У листопаді 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про виселення [PERSON] з жилого будинку в с. Завадка, вул. Молодіжна, 14, Воловецького району Закарпатської області та зняття його з реєстраційного обліку. Позов мотивувала тим, що вона є власником зазначеного жилого будинку, який зареєстровано Воловецьким ДВПТІ на підставі рішення Воловецького районного суду від 06.07.2011 р. В цьому будинку з нею проживає також відповідач [PERSON], який постійно з нею свариться, вчиняє бійки, своєю поведінкою робить неможливим спільне проживання в будинку. В судовому засіданні позивач позов підтримала покликаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті пред'явив зустрічний позов до [PERSON], Вербязької сільської ради Воловецького району та Воловецького ДВПТІ, в якому просив: встановити факт його проживання однією сім'єю без шлюбу з [PERSON] з 1993 року; визнати жилий будинок в с. Завадка, вул. Молодіжна, 14, Воловецького району з господарськими спорудами, який належить [PERSON] об'єктом права спільної сумісної власності. Крім того [PERSON] просив визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію жилого будинку в органах БТІ. [PERSON] свої вимоги мотивував тим, що з 1993 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] За період спільного проживання жилий будинок, що належить позивачу істотно збільшився у своїй вартості внаслідок його грошових затрат, а тому просив визнати зазначений жилий будинок з господарськими спорудами об'єктом права спільної сумісної власності. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що в позові [PERSON] слід відмовити повністю, а зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що рішенням Воловецького районного суду від 06.07.2011 р. за [PERSON] визнано право власності на жилий будинок з господарськими спорудами в с. Завадка, вул. Молодіжна, 14, Воловецького району Закарпатської області в порядку спадкування. З витягу про державну реєстрацію прав №30740721 від 26.07.2011 р. видно, що право власності на жилий будинок в с. Завадка, вул. Молодіжна, 14, Воловецького району зареєстровано за [PERSON] Обґрунтовуючи свою позовну вимогу про виселення з жилого будинку [PERSON] покликається на неможливість спільного проживання з відповідачем [PERSON] через систематичне порушення ним правил співжиття. Оцінюючи надані позивачем копій листів-повідомлень: №383 від 26.02.2011 р., №4806 від 17.10.2011 р., №5437 від 17.11.2011 р. суд констатує, що зазначені документи свідчать про те, що вона зверталася до Воловецького РВ УМВС із заявами про порушення проти відповідача [PERSON] кримінальної справи, та з інших підстав, проте за наслідками проведених перевірок її заяви залишалися без задоволення через відсутність підстав для порушення справи. Суд вважає, що зазначені листи-повідомлення з Воловецького РВ УМВС не є доказом того, що відповідач [PERSON] систематично порушував правила співжиття, а свідчать лише про те, що позивач намагалася ініціювати притягнення його до відповідальності. Інших доказів на підтвердження своїх вимог про неможливість спільного проживання позивач не надала. Відповідно до п.5 ч.1 статті 156 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. З довідки Вербязької сільської ради № 1614 від 24.11.2011 р. встановлено, що відповідач [PERSON] проживає і зареєстрований за адресою [INFO] з 1993 року (а.с.104). Ця обставина підтверджена також довідкою Вербязької сільської ради № 105 від 24.01.2012 р., з якої видно, що за адресою с. Завадка, 14 (старий номер 161), зареєстровано шість осіб, в тому числі і відповідач [PERSON]М.(а.с.55). З паспорта відповідача видно, що він зареєстрований за адресою с. Завадка, 161, (новий номер 14) з 04.02.1987 р. (а.с.30) Факт спільного проживання не заперечувала і позивач [PERSON], однак вона вважає, що не проживала з відповідачем однією сім'єю. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт проживання відповідача [PERSON] однією сім'єю з позивачем [PERSON] з 1993 року. У відповідності з ч.1 статті 62 Сімейного кодексу України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок грошових затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч.1 статті 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 Сімейного кодексу України (ч.2 статті 74 Сімейного кодексу України). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом сторін з 1997 року. За цей період [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, відповідач привів до у господарство корову, викопав колодязь, провів повністю ремонти, перебудував хату. Свідок пояснив, що він працював дільничним інспектором Воловецького РВ УМВС і ствердив, що [PERSON] не є дебоширом. Жодного разу за 15 років не було щодо нього звернень у міліцію. Протягом останнього року позивач [PERSON] навмисне хоче вижити відповідача з будинку, якому він проживав тривалий час. Він матеріально утримував сім'ю, оскільки [PERSON] ніде не працювала. Свідок [PERSON] показав, що проживає по сусідству зі сторонами, яким на прохання [PERSON] привозив трактором цеглу, дерево, дошки для будівництва. [PERSON] збудував нову стайню, перебудував будинок. Відповідач їздив на заробітки, справив весілля дочці позивача. Вони жили як сім'я, відповідач виконував роботи по господарству. Свідок [PERSON] в суді показав, що з кінця 1993 року відповідач проживав з позивачем. Без [PERSON] нічого по дому не робилося, вони тримали корову, поросята, обробляли землю спільно, відповідач приобрів косарку. Свідок [PERSON] показав, що сторони проживають з спільно з 1993 року. Сторони вели спільне господарство, мати відповідача дала йому корову, порося, що вони могли мати своє господарство. Відповідач купив трактора. До того позивач не тримала худоби. Як прийшов відповідач сусіди стали допомагати, він заробляв гроші, перебудував жилий будинок, повністю замінив вікна, двері, поштукатурив будинок всередині і ззовні, перекрив хату, збудував стайню, поклав велику літню кухню, добудував коридор, викопав колодязь, закупив нові меблі, холодильник, провів опалення, купив станок, бензопилу. Свідок [PERSON] підтвердив факт проживання сторін в с. Завадка, вул. Молодіжна, 14 однією сім'єю, а також те, що за час спільного проживання відповідач за власні кошти значно збільшив вартість жилого будинку позивача. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] також підтвердили факт спільного проживання сторін однією сім'єю та збільшення вартості майна позивача внаслідок грошових затрат відповідача. За рішенням Вербязької сільської ради від 08 квітня 2005 року [PERSON] за згодою [PERSON] надано дозвіл на перебудову сараю для худоби у господарському дворі [PERSON] У цьому рішенні зазначено, [PERSON] є співмешканцем [PERSON] На підтвердження факту збільшення вартості майна за його кошти [PERSON] пояснив, що за свої кошти купував будівельні матеріали для перебудови жилого будинку та господарських споруд, і як доказ надав накладну на придбання будівельного лісу, яка збереглася.(а.с.106). Враховуючи викладене, з урахуванням сукупності досліджених судом доказів суд дійшов висновку, що факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1993 року слід визнати встановленим, а жилий будинок з господарськими спорудами внаслідок грошових затрат [PERSON], значно збільшилися у своїй вартості, а тому є фактичні і правові підстави для визнання цього майна спільною сумісною власністю сторін. Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога зустрічного позову щодо визнання незаконною і скасування державної реєстрації жилого будинку, оскільки підстав для такого висновку немає. Встановлено, що жилий будинок зареєстровано Воловецьким ДВПТІ на підставі рішення Воловецького районного суду від 06.07.2011 року, яке набрало законної сили.

Outcome: partial