Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-21 00:00:00

Позивачка \\~звернулась \\~до суду з позовом до відповідача про визнання договору розподілу майна між подружжям дійсним. В підтвердження \\~позивних вимог позивачка посилається на те, що 25 листопада 1995 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] , 1999 року народження та [PERSON] , 2006 року народження, які проживають разом з позивачкою. З лютого місяця 2008 року відповідач покинув сім`ю та перейшов жити до іншої жінки. Позивачка з двома неповнолітніми дітьми залишилась проживати у квартирі, яка була придбана під час шлюбу. У тому ж році відповідачем була подана позовна заява про розірвання шлюбу до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Під час розгляду даної справи в суді між сторонами була досягнута домовленість стосовно поділу спільного набутого в шлюбі майна. 10 вересня 2008 року між сторонами був укладений договір про порядок розподілу майна між подружжям та порядок утримання. Однак укладений договір не був нотаріально посвідчений, а був складений у простій письмовій формі. 15 вересня 2008 року шлюб між сторонами був розірваний. На даний час умови, зазначені в договорі, сторонами частково виконані. Позивачка разом з дітьми продовжує проживати в квартирі [ADDRESS] , житловою площею 72.1 кв.м., загальною площею 210,3 кв.м., продовжує користуватись паркінгом №9 на два автомобілі за адресою: [ADDRESS] . Позивачка користується автомобілем марки Фольксваген Гольф, 2005 року випуску. У власність відповідача перейшов автомобіль марки BMW 650, 2007 року випуску. Крім того, відповідач відповідно до умов п.6 договору щомісяця сплачує на утримання кожної дитини по 2000,00 дол.США та 1000 дол.США на утримання позивачки. Але інші умови відповідачем не виконуються. Таким чином, неналежне виконання відповідачем взятих на себе за договором зобов`язань призвело до необхідності звернутись до суду з метою визнання дійсним договору про порядок розподілу майна між подружжям та порядку утримання, що був укладений 10 вересня 2008 року. Просить визнати договір про порядок розподілу майна між подружжям та порядок утримання, що був укладений 10 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] дійсним. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та, посилаючись на ті самі підстави, просив суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання належним чином повідомлений, заява про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходила, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Вислухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 25 листопада 1995 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] , 1999 року народження та [PERSON] , 2006 року народження, які проживають разом з позивачкою. З лютого місяця 2008 року відповідач покинув сім`ю та перейшов жити до іншої жінки. Позивачка з двома неповнолітніми дітьми залишилась проживати у квартирі, яка була придбана під час шлюбу. 10 вересня 2008 року між сторонами був укладений договір про порядок розподілу майна між подружжям та порядок утримання. Укладений договір не був нотаріально посвідчений, а був складений у простій письмовій формі. 15 вересня 2008 року шлюб між сторонами був розірваний. На даний час умови, зазначені в договорі, сторонами частково виконані. Позивачка разом з дітьми продовжує проживати в квартирі [ADDRESS] , житловою площею 72.1 кв.м., загальною площею 210,3 кв.м., продовжує користуватись паркінгом №9 на два автомобілі за адресою: [ADDRESS] . Позивачка користується автомобілем марки Фольксваген Гольф, 2005 року випуску. У власність відповідача перейшов автомобіль марки BMW 650, 2007 року випуску. Крім того, відповідач відповідно до умов п.6 договору щомісяця сплачує на утримання кожної дитини по 2000,00 дол.США та 1000 дол.США на утримання позивачки. Але інші умови відповідачем не виконуються. Відповідно до ст.69 Сімейного кодексу України \\~\\~договір про \\~\\~поділ \\~\\~житлового \\~\\~будинку, \\~квартири, \\~іншого нерухомого майна, \\~а також про \\~виділ \\~нерухомого \\~майна \\~дружині, чоловікові \\~зі \\~складу \\~усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ст.203 ч.4 ЦК України \\~\\~правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. \\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~Відповідно до ст.71 Сімейного кодексу України якщо дружина \\~та \\~чоловік \\~не \\~домовилися \\~про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси \\~дружини, \\~чоловіка, \\~дітей \\~та інші обставини, \\~що мають істотне значення. Cуд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору про порядок розподілу майна між подружжям та порядок утримання дійсним не може бути задоволений, оскільки він не відповідає вимогам закону, а саме зобов`язання відповідача подарувати його частину квартири дітям. (п.3 договору). Законом не передбачено виконання зобов`язань по розподілу спільного майна на майбутнє. Крім того, в зазначеному договорі з`єднані умови не тільки розподілу майна, але і аліментні обов`язки, питання про проживання дітей з матір`ю. Кожна з цих вимог вирішується окремо та відповідно до розділів 8,13,15 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна \\~особа \\~має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Позивачка визнала, що її майнові і аліментні права відповідачем виконуються, вона проживає в квартирі за умовами договору та користується паркінгом, отримує аліменти на дітей та на себе кожний місяць, діти проживають з нею. Отже суд не вбачає порушення прав позивачки, їх невизнання чи оспорювання.

Outcome: dismissed