Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] державної адміністрації, [PERSON] сільської ради, відділу Держземагенства у [PERSON] районі про визнання власником в порядку спадкування земельної ділянки (паю) та зобовязання видати державний акт. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що їїмати [PERSON] за життя постійно працювала в колгоспі «Правда» та вийшла на пенсію у 1969 році, вона залишилась членом даного колгоспу і після виходу на пенсію. 01.08.1995 року сільгосппідприємству «Степове», членом якого була [PERSON], був виданий державний акт на право колективної власності на землю на території [PERSON] сільської ради, однак на момент паювання землі [PERSON] не була внесена до списку, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю з невідомих причин. У звязку з тим, що вона не була включена у списки, вона не отримала сертифіката на земельну частку (пай), хоча мала таке право як член сільськогосподарського підприємства. Позивач як єдиний спадкоємець має право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] та просить визнати її власником земельної ділянки (паю) в умовних кадастрових одиницях з земель [PERSON] сільської ради та зобовязати [PERSON] РДА видати позивачу державний акт. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві та суду пояснила, що вона прийняла спадщину після смерті матері, подавши заяву до Першої тернопільської державної нотаріальної контори та отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку в м. Тернополі по вул. Зелена, 10. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, пояснивши суду, що померла [PERSON] мала право на земельну частку (пай) в сільгосппідприємстві «Степове» на підставі Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», тому вважає, що необхідність доводити її членство у с/с «Степівське», яке є правонаступником колгоспу «Правда», немає необхідності. Представник відповідача [PERSON] РДА в судовому засіданні позов не визнав, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та суду пояснив, що померла [PERSON] не була внесена у списки, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю, виданого с/с «Степівське» та їй не був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай), тому підстави для визнання за позивачем [PERSON] права на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті [PERSON] немає та для видачі державного акту відсутні. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судовому засіданні позов визнала, пояснивши суду, що у випадку задоволення позову сільською радою буде виділено земельну ділянку із земель запасу чи резервного фонду. Представник залученого до участі у справі у якості співвідповідача відділу Держземагенства у [PERSON] районі в судовому засіданні позов не визнав, подавши суду письмові заперечення. Крім того, суду пояснив, що позивачем не подано документів на підтвердження факту членства померлої [PERSON] у селянській спілці «Степівська», тому просить суд відмовити задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав: [PERSON] померла 09.06.1995 року в м. Тернополі, про що видане свідоцтво про смерть серії І-ИД № 267244. Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ИД № 322149, та відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року є спадкоємцем першої черги за законом. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] перебувала членом колгоспу «Правда» Бережанського району Тернопільської області та працювала в колгоспі з 15 квітня 1949 року по 31 грудня 1968 року, що підтверджено довідкою від 29.07.1999року № 11. У листі [PERSON] районної державної адміністрації від 06.07.2012 року № с-13/39-02-021, вказано, що селянській спілці «Степівська» розташованій на території [PERSON] сільської ради 01 серпня 1995 року, було видано державний акт на право колективної власності на землю серії ТР № 1. В список працівників селянської спілки «Степівська», який додається до згаданого вище державного акта на право колективної власності на землю, прізвище [PERSON] не було внесене і їй не видавався сертифікат направо на земельну частку (пай), оскільки у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються [PERSON] районною державною адміністрацією у селянської спілки «Степівська» відсутній запис про видачу вказаній громадянці сертифіката на право на земельну частку (пай). У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивач та її представник обґрунтовують свої вимоги, тим, що [PERSON] була членом колгоспу «Правда», який пізніше був реорганізований у сільськогосподарське підприємство «Степівське», правонаступником якого є селянська спілка «Степівська». Однак, доказів, які підтверджують те, що колгосп «Правда» був реорганізований у селянську спілку «Степівська» подано не було. Також, позивачем не було доведено, що померла [PERSON] залишалась членом зазначеної селянської спілки «Степівська» та у звязку з цим мала право на внесення її у списки працівників даної селянської спілки, які подавались для видачі державного акта на право колективної власності на землю. На підставі ч. 1 ст. 1 Закону України від 05.06.2003, № 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Оскільки судом не було подано доказів про те, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай) у вищевказаних сільськогосподарських товариствах, та її право не було посвідчене сертифікатом, тому суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець не набула права на земельну частку (пай) після смерті своєї матері [PERSON] Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] державної адміністрації, [PERSON] сільської ради, відділу Держземагенства у [PERSON] районі про визнання власником в порядку спадкування земельної ділянки (паю) та зобовязання видати державний акт слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed