Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 20.11.2006 року помер її чоловік [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно, яку віна прийняла. Серед спадкової маси є земельна ділянка площею 3,2700га на території [PERSON] сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності спадкодавця на яку посвідчено відповідним державним актом. Коли вона звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, нотаріус звернув увагу, що державний акт виданий після смерті спадкодавця, а тому є недійсним. За таких обставин вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому просила визнати за нею право власності на цю земельну ділянку в порядку спадкування. В судовому засіданні позивачка [PERSON] вищевказані вимоги підтримала і пояснила, що після смерті чоловіка вона звернулася в нотаріальну контору щоб оформити спадщину на земельну дялнку, що належала чоловікові, яку він отримав у спадщину після смерті своєї матері і на яку був оформлений відповідний державний акт. Однак нотаріус вказав їй на помилку в цьому державному акті, де було записано, що ця земельна ділянка знаходиться в с. Возкресенка, тоді як вірно це село називається Воскресенка. Після цього вона звернулася в земельний відділ де виправили помилку, у звязку з чим був виданий новий державний акт датований 25.06.2009 року. Коли вона знову пішла до нотаріуса, той повідомив, що оскільки цей документ виданий після смерті спадкодавця, видати на його підставі свідоцтво про право на спадщину неможливо. Підтвердила, що на день смерті чоловіка з ними також проживав і проживає до теперішнього часу, її син [PERSON], а тому не заперечувала у задовленні його зустрічного позову. Третя особа [PERSON] вимоги позивачки частково не визнав, звернувся до суду із зустрічним позовом, яким зазначив, що після смерті батька він також прийняв спадщину, а тому має право на ? її частину разом з матірю. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримав, просив його позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в задоволенні позовів не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що надав заяву. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20.11.2006 року помер [PERSON], який був батьком [PERSON] та перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на його майно, яку прийняли як [PERSON] так і [PERSON], являючись спадкоємцями за законом першої черги, що вбачається з показів сторін, довідки [PERSON] сільської ради, свідоцтва про одруження серії ІІІ-УР№891142, свідоцтва про народження серії V-УР №0921834. До складу спадщини ввійшла земельна ділянка площею 3,2700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради і право власності на яку за спадкодавцем було посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії СМ №077975, який був виданий 25.06.2009 року, тобто після смерті спадкодавця, що підтверджується копією державного акта. З довідки Буринської районної державної нотаріальної контори №969/01-16 вбачається, що підстав для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину позивачу на вказану земельну ділянку немає, оскільки державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку було видано після смерті [PERSON], тобто після втрати ним цивільної правоздатності. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 1225 ЦК і 131 ЗК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається з матеріалів справи, державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ №077975 був виданий після усунення орфографічних помилок у попередньому державному акті на право власності на цю ж земельну ділянку серії СМ №066199, який в свою чергу був виданий спадкодавцю 31.03.2005 року, що підтверджується показами сторін, копією державного акта СМ №066199. Аналіз змісту вищенаведених норм закону в їх сукупності та фактичних обставин справи дає підстави для висновку суду про те, що [PERSON] мав право власності на земельну ділянку площею 3,2700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради, межі якої визначені державним актом серії СМ №077975 із зазначенням її кадострового номеру, і ці обставини сторонами не оспорюються. Таким чином, приймаючи до уваги, що позивачі прийняли спадщину, але не можуть скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що їх вимоги обґрунтовані, оскільки кожний з них має право на рівну частку в спадщини (ч.1 ст.1267 ЦК України), у звязку з чим позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] має бути задоволений повністю.

Outcome: partial