Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-16 00:00:00

06.12.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною 3-х років. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.11.2011р. вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання доньки. Донька проживає з нею, та знаходиться на її повному утриманні. Вона не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, відповідач також не надає допомоги на її утримання, на підставі чого просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до повноліття дитини, а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, до досягнення донькою 3-ох років. В судове засідання позивачка не зявилася, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином. Адвокат позивачки [PERSON] суду надав письмову заяву від 17.04.2013р., в якій просила розглянути справу за його відсутністю, позов позивачки підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином. Суду надав письмову заяву від 17.04.2013р. в якій просив розглянути справу за його відсутністю. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем по справі не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання позову та задовольняє позов в повному обсязі. Судом встановлено, що 28 грудня 2011 року відділом державної РАЦС Вільно гірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб позивачки з відповідачем, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 171, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серії 1-КИ № 214509, виданим 28.12.2011р. (а.с. 5). Від цього шлюбу народилася дитина донька [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження серії 1-КИ № 365216, видане виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області 27 лютого 2012р. (а.с. 6). Шлюб між позивачкою та відповідачем не розірвано, але вони проживають окремо. Відповідач ухиляється від утримання дитини та дружини, та не надає позивачці матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Малолітня дитина проживає з позивачкою. Позивачка ніде не працює так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку Відповідач добровільно не надає позивачці матеріальної допомоги на її утримання та на утримання дитини. Ці обставини визнані сторонами та не потребують доказуванню в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України. Доказів щодо добровільного надання відповідачем позивачці матеріальної допомоги на її утримання та на утримання дитини суду не надано. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) на утримання доньки до її повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, до досягнення донькою 3-ох років. Статтею 191 СК України, передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За такими обставинами позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття та аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, до досягнення донькою 3-ох років. Згідно зі статтею 5 частини 1 пункта 3 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 81, 88 Цивільно-процесуального кодексу України, позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні з позовом про стягнення аліментів та вони стягуються з відповідача. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 229 гривень 40 копійок.

Outcome: approved