Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-25 00:00:00

Позивачі [PERSON] (далі - Позивач-1) та [PERSON] (далі - Позивач-2) звернулися до Відповідача [PERSON] з позовом про скасування усиновлення [PERSON] [INFO] Відповідачем [PERSON] та визнання батьківства [PERSON] стосовно [PERSON] Позивачі обґрунтували своїми вимоги стосовно скасування усиновлення наступним. Позивач-2 [PERSON] є біологічним батьком Позивача-1 [PERSON], який народився [INFO] р. у с. Новогергіївка , Жовтневого району Приморського краю. При народженні Позивачу-2 було надано прізвище та по -батькові його справжнього батька -[PERSON] про що були внесені відомості в актовий запис про народження Позивача-1 під №47 від 12.07.1988 р. 19.08.1994 року Позивача-1 було усиновлено Відповідачем [PERSON], в зв'язку із чим його призвище та по -батькові було змінено з «[PERSON]»на «[PERSON]»та видано свідоцтво про усиновлення серії [NUMBER] від 19.08.1994 року. В подальшому, будучи повнолітньою особою та бажаючи мати прізвище свого справжнього батька, Позивач 1 звернувся до Першого відділу РАГС Приморського районного управління юстиції в Одеській області. На підставі акту про зміну імені №19 від 02.10.2008 р. , складеного Першим відділом РАГС Приморського районного управління юстиції в Одеській області, 05.12.2008 року фамілія Позивача-1 у запису акта про народження «[PERSON]»була змінена на «[PERSON]». На даний час Позивач-1 [PERSON] зі своїм усиновителем, Відповідачем [PERSON] сімейних відносин не підтримує , Позивач 1 та Відповідач проживають вже тривалий час окремою. Крім того, Позивач-1 [PERSON] має бажання відновити сімейні стосунку зі своїм справжнім батьком (за походженням) Позивачем-2 [PERSON], в зв'язку із чим просив суд скасувати усиновлення себе Відповідачем по справі [PERSON]. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак в судове засідання не з'явився, до суду надіслав нотаріально посвідчене клопотання про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги визнає. Вислухавши пояснення Позивачів, дослідивши матеріали справи, наявні докази та заслухавши представника Позивача-2, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що Позивач-2 [PERSON] є біологічним батьком Позивача-1 [PERSON], який народився [INFO] р. у с. Новогергіївка , Жовтневого району Приморського краю. При народженні призвище ім'я, по-батькову було «[PERSON]». 19.08.1994 року Позивача-1 було усиновлено Відповідачем [PERSON], в зв'язку із чим його призвище та по -батькові було змінено з «[PERSON]»на «[PERSON]»та видано свідоцтво про усиновлення серії [NUMBER] від 19.08.1994 року. На підставі акту про зміну імені №19 від 02.10.2008 р. , складеного Першим відділом РАГС Приморського районного управління юстиції в Одеській області, 05.12.2008 року фамілія Позивача-1 у запису акта про народження «[PERSON]»була змінена на «[PERSON]». Позивачем-1 було надано до суду повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05.12.2008 року, відповідно до якого прізвище останнього було змінено з «[PERSON]»на «[PERSON]», при цьому власне ім'я та по-батькові не змінилось. Для підтвердження відомостей наданих Позивачами до суду, в порядку передбаченому Конвенцією «Про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам»від 22.03.1993 р. (м. Мінськ), 23.03.2012 року Приморським районним судом м. Одеси було направлено до Головного управління юстиції в Одеській області доручення про надання правової допомоги, для пересилання в компетентний орган РАГС Російської Федерації. Листом від 18.07.2012 р. вих. №03-ін-90/12 Головного управління юстиції в Одеській області вказане вище судове доручення було виконано та надіслано до суду належним чином засвідчену копію актового запису про народження [PERSON] №47 від 12.07.1988 р. та відповідний супровідний лист Відділу РАГС адміністрації Жовтневого муніципального району Приморського краю РФ. Зазначеною копією актового запису про народження [PERSON] дійсно підтверджується, що останній народився [INFO] року у с. Новогергіївка , Жовтневого району Приморського краю. При народженні прізвище ім'я, по-батькові Позивача-1 було «[PERSON]», батьком зазначено -[PERSON]. 18.08.1994 р. в актову запис про народження [PERSON] було внесено зміни на підставі запису акту про усиновлення, складеного Жовтневим відділом РАГС м. Новосибірська та відповідно змінена фамілія дитини ([PERSON]) після усиновлення на «[PERSON]», по батькові -на «[PERSON]», батьком після усиновлення вказано [PERSON], [INFO] (Відповідач по справі) та змінена фамілія матері на «Арнаполіна». На підставі запису акту про зміну імені №19 від 02.10.2008 р. , складеного Першим відділом РАГС Приморського районного управління юстиції в Одеській області, 05.12.2008 року фамілія Позивача-1 у запису акта про народження «[PERSON]»була змінена на «[PERSON]». Відповідно до наданого до суду паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Приморським РВУ МВС України в Одеській області 03.11.2008 року, дійсне ім'я Позивача-1 є «[PERSON]». Як вбачається з пояснень Позивача-1, останній зі своїм усиновлювачем (Відповідачем) сімейних відносин не підтримують, проживають кожен окремо, Позивач-1 проживає зі своїм батьком за походженням -Позивачем -2 та бажає відновити сімейні права та обов'язки як рідного батька за походженням та сина , в зв'язку з чим просив суд задовольнити його вимогу та скасувати усиновлення його Відповідачем по справі. Відповідач по справі надіслав до суду нотаріально посвідчене клопотання, яким позовні вимоги визнав. Постановою Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007, № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено що, : «Скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття, крім випадків, передбачених ч. 2, 3 ст. 238 Сімейного кодексу України». Проте, частиною 3. ст. 238 Сімейного кодексу України встановлено, що : «Усиновлення повнолітньої особи може бути скасовано судом за взаємною згодою усиновлювача і усиновленого або на вимогу одного з них, якщо сімейні відносини між ними не склалися.» Відповідно до ст. 240 Сімейного кодексу України :«Право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років. На думку суду, враховуючи визнання позову Відповідачем, вимога Позивачів щодо скасування усиновлення, про що видане свідоцтво про усиновлення серії [NUMBER] від 19.08.1994 року, підлягає задоволенню. Крім того , в судовому засіданні, посилаючись на ч.5 ст. 237 та ч.5 ст. 239 Сімейного кодексу України, Позивач-1 наполягав на тому, що у разі задоволення позову стосовно скасування усиновлення, є необхідність у зміні його по -батькові з «[PERSON]»на «[PERSON]», яке було надано йому в зв'язку із народженням. Відповідно до ч.5 ст. 237 Сімейного кодексу України: «У разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по батькові, які вона одержала у зв'язку з усиновленням. За бажанням дитини їй присвоюється прізвище, ім'я, по батькові, які вона мала до усиновлення.» Постановою Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007, № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" також передбачено, що: «З огляду на те, що ч. 5 ст. 237, ч. 5 ст. 239 СК передбачено можливість альтернативного вирішення дитиною питання щодо збереження прізвища, імені та по батькові, які вона одержала у зв'язку з усиновленням, у разі визнання його недійсним або скасування, необхідно з'ясувати її бажання і відобразити його в судовому рішенні.» Таким чином суд вважає, що в зв'язку із скасування усиновлення Позивача -1 Відповідачем, про що було видане свідоцтво про усиновлення серії [NUMBER] від 19.08.1994 року, за бажанням Позивача -1, підлягає зміні його по -батькові з «[PERSON]»на «[PERSON]». Проте, не підлягає задоволенню вимога Позивачів щодо визнання батьківства [PERSON] стосовно [PERSON], з огляду на наступне. Згідно до ч.4 ст. 128 Сімейного кодексу України: «Позов про визнання батьківства може бути прийнятий судом за умови, що запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Кодексу.» Це означає, що в порядку позовного провадження спір про визнання батьківства може бути розглянуто, якщо: 1. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. 2. У разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання запис про матір та батька дитини провадиться відповідно до цієї статті, за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилася дитина. В судовому засіданні, на підставі пояснень сторін та наданих доказів, було встановлено, що відповідно до актового запису про народження Позивача-1, в графі «відомості про батька»було записано [PERSON], [INFO] (Позивача-2). Тобто батьківство, Позивача-2 щодо Позивача -1 вже було встановлено при народженні, про свідчать вказані вище докази. Таким чином, на підставі вказаного, суд не вбачає, що для захисту сімейного права та інтересу є необхідність визнання батьківства [PERSON] стосовно [PERSON], тому в частині позовних вимог щодо визнання батьківства відмовляє.

Outcome: partial