Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-11 00:00:00

В жовтні 2005 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовом, який згодом неодноразово уточнювали, до [PERSON], Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи: [PERSON], приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Насобіна Г.О. про визнання договору завдатку недійсним, про анулювання виконавчого напису приватного нотаріуса, про визнання незаконною постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби, про звільнення майна з-під арешту і про відміну оголошення заборони на його відчуження. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2005 року вище вказану цивільну справу було об'єднано в одне провадження із цивільною справою по скарзі [PERSON] на постанову державного виконавця Федун Г.В., зацікавлені особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2008 року виділено в окреме провадження позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до [PERSON], Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи: [PERSON], приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Насобіна Г.О. про анулювання виконавчого напису приватного нотаріуса, про визнання незаконною постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби, про звільнення майна з-під арешту і про відміну оголошення заборони на його відчуження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2013 року до справи у якості співвідповідача залучено [PERSON]. В уточненій позовній заяві позивачі посилаються на те, що 01.09.2000 року [PERSON] та [PERSON] було придбано квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка є їх спільною сумісною власністю. 07.11.2003 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір завдатку, згідно якого [PERSON] було передано [PERSON] завдаток у сумі 16200 грн. в рахунок грошової суми, які [PERSON] мала сплатити при підписанні договору купівлі продажу вище вказаної квартири. В строк, обумовлений сторонами, договору купівлі-продажу укладено не було, оскільки [PERSON] не знайшла необхідних коштів для купівлі квартири. Тому [PERSON] 15.12.2003 року було укладено договір купівлі-продажу квартири з [PERSON] 18.12.2003 року [PERSON] повернула [PERSON] суму завдатку під розписку. За заявою [PERSON] приватним нотаріусом Нособіною Г.О. 17.12.2003 року було видано виконавчий напис, згідно якого було звернено стягнення на грошові вклади та майно [PERSON] в розмірі 32400 грн. Державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу ДВС було прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на майно, що належить [PERSON] Просили визнати договір завдатку від 07.11.2003 року недійсним та виконавчий напис нотаріуса від 17.12.2003 року про стягнення з [PERSON] коштів у сумі 32400 грн., таким що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що оскільки договір між сторонами, який би забезпечувався завдатком, укладено не було, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються у тому розмірі, в якому вони надавалися.. Крім того, оскільки квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], то саме [PERSON] мав надати згоду на укладення [PERSON] договору завдатку, що ним зроблено не було, що є ще однією підставою для визнання цього договору недійсним. Представник за довіреністю [PERSON] у судове засідання з'явився, позовні вимоги [PERSON] підтримав, у задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити. [PERSON] у судове засідання з'явився. Позовні вимоги підтримав, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] просив відмовити у повному обсязі. Суду пояснив, що він письмової згоди на укладення його дружиною договору завдатку від 07.11.2003 року не надавав. Крім того, при укладанні вказаного договору дружина фактично не отримала грошові кошти, вказані в договорі. А 3000 доларів США, які вона отримала від [PERSON] 19.09.2003 року, вона повернула [PERSON] під розписку. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась. Суду надала письмові пояснення, згідно яких просила у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] відмовити, оскільки договір купівлі-продажу квартири, від 15.12.2003 року між нею та її матір'ю [PERSON] було укладено на законних підставах. В грудні 2005 року [PERSON] подала до суду зустрічний позов, який неодноразово уточнювала, до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, зобов'язання вчинити певні дії, про визнання неправомірними дій та стягнення матеріальної та моральної шкоди. Посилалася на те, що 19.09.2003 року між нею та [PERSON] було укладено у письмовій формі договір завдатку у зв'язку з купівлею-продажем квартири [ADDRESS], за яким [PERSON] отримала від [PERSON] завдаток у сумі 3000 доларів США, що еквівалентно 16200 грн. Була домовленість з [PERSON], що договір купівлі-продажу квартири буде укладено 07.11.2003 року, але в день укладення договору [PERSON] пояснила, що вона не сплатила заборгованість за комунальні послуги і не зняла з реєстрації в квартирі її колишню власницю [PERSON] Крім того, вона повідомила, що гроші, які були передані їй під розписку у якості завдатку вона вклала в свій бізнес, тому в неї немає коштів робити ремонт в квартирі, в яку вона мала намір переселитись. Вона запропонувала [PERSON] сплатити їй 16200 грн. в рахунок сплати суми за квартиру, що і було оформлено нотаріально 07.11.2003 року. Згідно цього договору [PERSON] зобов'язалась укласти договір купівлі-продажу квартири 28.11.2003 року, але [PERSON] знову не виконала покладені на неї обов'язки згідно договору завдатку від 07.11.2003 року, а саме: не сплатила борги за електроенергію, не виписала з квартири особу, не підготувалась до виселення. [PERSON] знову була підписана розписка про те, що вона зобов'язується виконати свої зобов'язання згідно договору завдатку від 07.11.2003 року, укласти договір купівлі-продажу квартири та передати [PERSON] ключі від квартири до 25.12.2003 року. Але 15.12.2003 року [PERSON] уклала договір купівлі-продажу квартири зі своєю донькою [PERSON] Тому 17.12.2003 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Насобіної Г.О., якою було зроблено виконавчий напис про звернення стягнення на грошові вклади і майно в розмірі 32400 грн. з [PERSON] та 324 грн. за даний виконавчий напис. 18.12.2003 року [PERSON] повернула завдаток переданий їй 19.09.2003 року в сумі 3000 доларів США, решту суми вона повертати не збиралась, тому [PERSON] подала до виконавчої служби АНД району виконавчий напис нотаріуса для виконання. З квітня 2009 року представництво інтересів [PERSON] в суді здійснює прокуратура Індустріального району м. Дніпропетровська. Згідно заяви про збільшення позовних вимог від 13.08.2012 року, поданій до суду Прокуратурою Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах [PERSON], просила суд визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 15.12.2003 року недійсним, визнати договір від 19.09.2003 року договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та зобов'язати [PERSON] передати [PERSON] у власність квартиру, стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі завдатку з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми - 35685,1 грн., 73007,2 грн. - згідно виконавчого напису нотаріуса з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, а також збитки (упущену вигоду) в розмірі 23814 грн., стягнути з [PERSON] 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Прокурор, який вступив у справу за заявою, захищаючи інтереси [PERSON], у судовому засіданні просив задовольнити зустрічні позовні вимоги [PERSON], у задоволенні позову [PERSON], [PERSON] просила відмовити. Представник за довіреністю третьої особи - приватного нотаріуса Насобіної Г.О. - у судове засідання з'явилась, суду пояснила, що 07.11.2003 року до приватного нотаріуса звернулись [PERSON] та [PERSON] з проханням посвідчити договір завдатку купівлі-продажу квартири [ADDRESS], зареєстрованого за № 6628, із зобов'язанням посвідчити договір купівлі-продажу до 28.11.2003 року. Сторони досягли згоди щодо суттєвих умов, обумовлених у договорі, а саме: у разі відмови від укладення договору купівлі-продажу квартири з вини [PERSON], вона зобов'язана повернути [PERSON] подвійну суму завдатку; у разі відмови від укладання договору купівлі-продажу з вини [PERSON], сума завдатку залишається у [PERSON] 17.12.2003 року до приватного нотаріуса звернулась [PERSON] з проханням вчинити виконавчий напис у зв'язку з невиконанням [PERSON] у зазначений строк своїх зобов'язань за договором завдатку. Виконуючи свої обов'язки, згідно вимог чинного законодавства, нотаріусом було вчинено виконавчий напис з вимогою відшкодування подвійної суми завдатку та коштів, витрачених на вчинення виконавчого напису. Суд заслухавши пояснення сторін, думку прокурора, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги первісного позову [PERSON], [PERSON] задоволенню не підлягають, зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 19.09.2003 року [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі було укладено договір завдатку у зв'язку з купівлею-продажем квартири [ADDRESS] (Т.1 а.с. 69-70), згідно якого [PERSON] під розписку (Т.1 а.с. 71) було отримано від [PERSON] завдаток у сумі 3000 доларів США в рахунок сплати вартості квартири за договором купівлі-продажу, який сторони зобов'язалися укласти до 10.11.2013 року. [PERSON] було під підпис повідомлено [PERSON] про день укладання договору купівлі-продажу вище вказаної квартири - 07.11.2003 року (Т.1 а.с. 72). Але до вказаної дати [PERSON] не підготувала документи для оформлення договору купівлі-продажу. Тому 07.11.2003 року [PERSON] та [PERSON] було укладено договір завдатку (Т.1 а.с.25), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Насобіною Г.О. Згідно даного договору [PERSON] надала [PERSON] завдаток у сумі 16200 гривень, в рахунок вартості квартири, які вона повинна була сплатити при підписанні договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. В свою чергу [PERSON] зобов'язалась надати всі необхідні довідки про відсутність заборгованості по комунальним платежам, а також зняти з реєстрації всіх прописаних в квартирі осіб. У випадку відмови від укладання договору [PERSON] зобов'язалась сплатити [PERSON] подвійну суму завдатку у розмірі 32400 гривень. У випадку невиконання договору з вини [PERSON], сплачена нею сума завдатку залишається у [PERSON] Сторони мали укласти договір купівлі-продажу квартири до 28.11.2003 року. [PERSON] свої зобов'язання згідно договору завдатку від 07.11.2003 року не виконала, про що є розписка [PERSON] (Т.1 а.с. 74) про те, що вона в строк до 25.12.2003 року зобов'язується погасити заборгованість за комунальні послуги та зняти з реєстрації всіх прописаних в квартирі осіб. 15.12.2003 року [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (Т.1 а.с. 21), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шевченко В.В. У зв'язку з порушенням [PERSON] своїх зобов'язань згідно договору завдатку від 07.11.2003 року, [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Насобіної Г.О., якою 17.12.2003 року було виконано виконавчий напис про звернення стягнення на грошові вклади та майно в розмірі 32400 гривень та 324 гривні за вчинення виконавчого напису з [PERSON], які були отримані нею від [PERSON] за договором завдатку від 07.11.2003 року (Т.1 а.с. 25). 18.12.2003 року [PERSON] було повернуто [PERSON] суму завдатку, передану їй останньою 19.09.2003 року у сумі 3000 доларів США, про що [PERSON] було надано розписку (Т.1 а.с. 20). Грошову суму у розмірі 32400 гривень, яку мала сплатити [PERSON] [PERSON], згідно договору завдатку від 07.11.2003 року, сплачено не було. Тому 18.12.2003 року [PERSON] звернулась із заявою до виконавчої служби Амур-Нижньодніпровського району у м. Дніпропетровську про виконання виконавчого напису нотаріуса від 17.12.2003 року (Т.1 а.с. 76). На підставі чого державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.12.2003 року (Т.1 а.с.24), якою було накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст.4 ЦК УРСР 1963 року цивільні права та обов'язки виникають, зокрема, з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Згідно зі ст.151 ЦК УРСР в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.154 ЦК УРСР коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась. Відповідно до ст. ст. 161, 162 ЦК УРСР зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до ст.195 ЦК УРСР 1963 року завдатком визнається грошова сума, що видається однією з договірних сторін в рахунок належних з неї за договором платежів другій стороні в підтвердження укладення договору і в забезпечення його виконання. Якщо за невиконання договору відповідальною є сторона, яка дала завдаток, він залишається у другої сторони. Якщо за невиконання договору відповідальною є сторона, яка одержала завдаток, вона повинна сплатити другій стороні подвійну суму завдатку. Крім того, сторона, відповідальна за невиконання договору, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки з зарахуванням суми завдатку, якщо в договорі не передбачено інше. [PERSON] були порушені умови нотаріально посвідченого договору завдатку від 07.11.2003 року, оскільки саме з її вини не було укладено договір купівлі-продажу квартири з [PERSON] Той факт, що договір купівлі-продажу не було укладено з вини [PERSON] позивачами в процесі судового розгляду доведено не було. Крім того, в порушення умов договору завдатку від 07.11.2003 року, [PERSON] 15.12.2003 року уклала договір-купівлі продажу квартири із своєю донькою [PERSON] Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки [PERSON] подвійної суми завдатку у розмірі 32400 (тридцять дві тисячі чотириста) гривень та грошових коштів, сплачених [PERSON] за вчинення виконавчого напису у сумі 324 (триста двадцять чотири) гривні, а всього - 32724 гривні, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Вище вказаний договір завдатку було укладено сторонами при їх вільному волевиявленні, що було посвідчено нотаріусом та підписами сторін. Тому суд не знаходить законних підстав для визнання договору завдатку, укладеного 07.11.2003 року [PERSON] та [PERSON], недійсним. Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року № 18/5, що була чинною на момент укладення договору завдатку від 07.11.2003 року та здійснення виконавчого напису нотаріуса від 17.12.2003 року, виконавчі написи вчиняються нотаріусами на документах, які встановлюють заборгованість. Нотаріально-посвідчувальні угоди, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса. Відповідно до ст. 23 Кодексу про шлюб та сім'ю (1969 року) майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують обов'язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі. Відповідно до п.35 Інструкції угоди про відчуження або заставу майна подружжя, що належить їм на праві спільної сумісної власності, які потребують обов'язкового нотаріального посвідчення, можуть бути посвідчені нотаріусом при наявності письмової згоди другого із подружжя (стаття 23 Кодексу про шлюб та сім'ю). Засвідчувати справжність підпису не потрібно, якщо чоловік або дружина відчужувача особисто подасть нотаріусу заяву про згоду на відчуження. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, перевіряє справжність його підпису, про що робить відмітку на заяві, і вказує назву документа, який посвідчує особу, номер, дату видачі і назву установи, що його видала. Угода про відчуження або заставу майна, яка потребує обов'язкової нотаріальної форми, може бути посвідчена без згоди другого з подружжя, якщо з правовстановлюючого документа, свідоцтва про шлюб та інших документів видно, що зазначене майно є не спільною, а особистою власністю одного з подружжя (набуте до реєстрації шлюбу, одержане під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, здійснено поділ майна, набутого під час перебування в зареєстрованому шлюбі тощо). Про перевірку цієї обставини нотаріус робить відмітку на примірнику договору (угоди), що залишається в державній нотаріальній конторі чи у приватного нотаріуса, з посиланням на реквізити відповідних документів, якщо ці документи не приєднуються до договору. Відповідно до п.п.164, 165 Інструкції, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, одним з таких документів є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вище викладене суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги позивачів щодо визнання виконавчого напису нотаріуса від 17.12.2003 року таким, що не підлягає виконанню. Оскільки заборгованість за ним була стягнута на законних підставах Крім того, суд не вбачає законних підстав для визнання договору купівлі-продажу від 15.12.2003 року квартири [ADDRESS] (Т.1 а.с. 21), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шевченко В.В., недійсним. Відповідно до ст. 203 ЦК УРСР 1963 року в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання боржником він зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Під збитками розуміються витрати, зроблені кредитором, втрата або пошкодження його майна, а також не одержані кредитором доходи, які він одержав би, якби зобов'язання було виконано боржником. [PERSON], а також прокурором, що виступав на її боці, не були обґрунтовані та документально підтверджені позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів 23814 грн. у якості упущеної вигоди. Тому суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні даної позовної вимоги. Згідно п.10 прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року правила Цивільного кодексу України про відповідальність за порушення договору застосовуються в тих випадках, коли відповідні порушення були допущені після набрання чинності цим Кодексом, крім випадків, коли в договорах, укладених до 1 січня 2004 року, була встановлена інша відповідальність за такі порушення. Договором завдатку сторонами не було передбачено сплату неустойки, а сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції законодавством, яке діяло на час укладення та порушення договору завдатку, передбачено не було. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки [PERSON] 73007, 2 грн. задоволенню не підлягають, оскільки вони не ґрунтуються на законі. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. [PERSON] не наведено у позові та прокурором у судовому засіданні обґрунтування завдання їй відповідачами моральної шкоди. Також не надані суду докази того, що погіршення стану здоров'я позивачки [PERSON] знаходиться у безпосередньому зв'язку із діями відповідачів. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 20000 гривень задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 327 грн. 24 коп.

Outcome: partial