Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 20.12.2006 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2961,19 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.12.2007 року. У звязку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 30.11.2011 року утворилась заборгованість в сумі 29388,36 грн., з них: заборгованість за кредитом в сумі 1811,02 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 9716,15 грн., заборгованість по комісії в розмірі 359,82 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань 15625,73 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1375,64 грн., а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за даним кредитним договором, несплачених відсотків та штрафних санкцій. Сторони в судове засідання не з'явились. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.12.2006 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2961,19 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.12.2007 року. У звязку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 30.11.2012 року утворилась заборгованість в сумі 29388,36 грн., з них: заборгованість за кредитом в сумі 1811,02 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 9716,15 грн., заборгованість по комісії в розмірі 359,82 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань 15625,73 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1375,64 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). \~ В порушення умов договору відповідач не виконав свої зобов`язання. У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Згідно п.7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Як роз»яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 30 березня 2012 року \~№5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Як вбачається з умов договору, позичальник був зобов»язаний повернути кредит 20.12.2007 року. Позивач звернувся до суду 16.01.2012 року, тобто із пропущенням встановленого трирічного строку. Будь-які обставини, що підтверджують поважність причин пропуску визначеного законом строку, позивачем не надано. З урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed