Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 лютого 2013 року звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] втратившою право користування належним їй житловим будинком. В позові вказала, що є власницею будинку, розташованого в с.Лисогірка по вул.Ільницького, 53 Кодимського району Одеської області. У 2011 році зареєструвала відповідача у належному їй будинку, проте позивач в ньому з грудня 2011 року і до цього часу не проживає, у звязку з цим у відповідності до ст.71 ЖК втратила право користуванням цим житлом. В судове засідання позивач не зявилась, надавши до суду письмову заяву, в якій свій позов підтримала повністю та просила його задовольнити, розглянувши справу без неї. Погодилась на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не зявилась, будучи належним чином та завчасно повідомленою про виклик до суду. Зокрема, виклик відповідача здійснювався відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про виклик у газеті «Одеські вісті» №26 від 07 березня 2013 року та №30 від 19 березня 2013 року. Відтак, відповідач є належним чином сповіщеною про дату, час та місце розгляду справи. Про причин свого неприбуття відповідач суд не повідомила, заяв про перенесення розгляду справи чи її розгляд без неї не надала, тому суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши надані позивачем письмові докази та матеріали цивільної справи суд вважає необхідним позов задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею житлового будинку, розташованого в с.Лисогірка по вул.Ільницького, 53 Кодимського району Одеської області. Зазначений будинок придбаний нею на підставі договору дарування, укладеного 12 лютого 1998 року. Набуте право власності на нерухоме майно зареєстроване КП «Кодимське РБТІ» (витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно №27162319 від 31 серпня 2010 року) З серпня 2010 року в належному позивачеві будинку зареєстрована відповідач [PERSON] Судом на підставі письмових пояснень позивача та довідки Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області №160 від 14 лютого 2013 року встановив, що відповідач [PERSON] у належному позивачеві будинку не проживає з грудня місяця 2011 року. Відповідно до ст.71 та 163 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї жиле приміщення за ними зберігається протягом шести місяців. Непроживання зазначених осіб без поважних причин понад встановлені строки є підставою для визнання їх втратившими право користування житлом. Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] в належному позивачеві будинку без поважних причин не проживає більше шести місяців, з заявою про продовження цього строку не зверталась, тому після спливу цього строку втратила право користування вказаним жилим приміщенням. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Стаття 7 цього закону встановлює, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду про визнання втратившою право користування житлом, свідоцтва про смерть. Колегія суддів з розгляду цивільних справ Верховного Суду України в ухвалі від 16 січня 2012 року зазначила, що власник може вимагати усунення обмеження у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи втратившою право користування житлом відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. На підставі викладеного,

Outcome: approved