Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-09 00:00:00

29 жовтня 2012 року [PERSON] звернувся в Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 6000,00 гривень, завданої внаслідок невиконання умов договору підряду від 28 червня 2012 року. Позивач мотивував свої вимоги тим, що уклавши вказаний договір, за його умовами передав відповідачу 5000,00 гривень як аванс, про що [PERSON] написав розписку. Однак, до робіт за договором відповідач не приступив, свої зобовязання не виконав, отримані та використані на власні потреби кошти не повертає, зустрічей уникає, що спонукало позивача звернутися в суд з даною вимогою. Позивач в судове засідання не зявився, натомість представник позивача подала заяву, де просить справу вирішити по суті у її відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в суд повторно не зявився, хоча повідомлявся судом про день, час і місце розгляду справи в установленому порядку, завчасно (а. с. 9, 16). На підставі норм глави 8 ЦПК України суд приходить до висновку про можливість та доцільність ухвалення у даній справі заочного рішення. Дослідивши матеріали цієї цивільної справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 213 ЦПКУ рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено наступні фактичні обставини у справі. 28 червня 2012 року сторони у справі уклали договір підряду на виконання відповідачем робіт з капітального облаштування балкону у квартирі позивача (а.с.3-5 ). Закінчення робіт було визначено 07 липня 2012 року. На виконання умов договору підряду [PERSON] отримав аванс в сумі 5000,00 гривень, про що власноручно написав розписку (а.с.3 ). Однак, умов договору [PERSON] не виконав, до робіт взагалі не приступив, отримані кошти не повертає. Постановою слідчого 2-го відділу міліції Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області від 19 вересня 2012 року за заявою позивача [PERSON] відносно [PERSON] порушена кримінальна справа по факту вчинення ним шахрайства відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (а. с.12 ). Розділом 6 договору підряду від 28.06.2012 року передбачена відповідальність у випадку невиконання або неналежного виконання однією із сторін (підрядника в даному випадку) зобовязань за цим договором. Зокрема, підрядник несе відповідальність у розмірі 10 відсотків від загальної вартості робіт, яка відповідно підпункту 2.1. договору складає 10 тисяч гривень. З огляду на загальну вартість робіт в сумі 10 тисяч гривень, відповідальність відповідача - [PERSON] становить 1000,00 гривень. Фактичним обставинам даної справи відповідають правовідносини, врегульовані чинним цивільним законодавством України щодо загальних положень про підряд, строків виконання робіт, відповідальності підрядника. Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Позивачу дійсно завдано збитків на заявлену суму позову, оскільки передані в аванс кошти не використані відповідачем за їх призначенням згідно умов укладеного договору, а привласнені, роботи з реконструкції балкону квартири не виконані, а такі роботи позивачу необхідно виконати та оплатити їх вартість реальному виконавцю. Можливість використати відшкодування збитків як спосіб захисту порушених прав виникає у фізичних та юридичних осіб з самого факту невиконання обовязку, порушення цивільних прав, тобто незалежно від того, чи міститься в тій чи іншій нормі згадування про таке право. Майнова шкода, яка завдана особі, як правило, відшкодовується грішми, що має місце в даній справі. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають кошти в сумі 5000,00 гривень, які були передані згідно розписки від 02 липня 2012 року та не використані відповідачем на користь позивача за домовленістю, а також 1000,00 гривень, що складають 10 відсотків від загальної вартості робіт, передбачених договірними умовами, як відповідальність за невиконання [PERSON] взятих на себе зобовязань. Отже, загальна сума реального матеріального збитку, завданого відповідачем позивачеві складає 6000,00 гривень. Частиною третьою статті 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що пунктом 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»на час подання позовної заяви позивач звільнений від сплати судового збору як особа, якій завдано матеріального збитку внаслідок вчинення злочину, з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, виззначеному Законом України «Про судовий збір».

Outcome: approved