Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-29 00:00:00

У жовтні 2012 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 травня 2003 року з Відповідача утримувалися аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку [PERSON]. На даний час старша донька [PERSON] досягла повноліття і Відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання 14-річної доньки [PERSON] в розмірі ? його заробітку. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 жовтня 2012 року встановлено у розмірі 1161 грн. Як зазначає Позивач, мінімальний розмір аліментів на 14-річну дитину на дату подання даного позову не може бути меншим, ніж 348,3 грн. Як видно з довідки про доходи Відповідача, місячний дохід [PERSON] складає 1063,75 грн. На даний час він повинен сплачувати на утримання доньки [PERSON] ? частину його заробітку. Виходячи із розміру його місячного заробітку,Позивач зазначає, що ця сума становить лише 265,94 гри., що є значно менше, ніж мінімальний розмір аліментів, установлений законодавством, зокрема ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи те, що на даний момент, розмір аліментів, які повинен сплачувати Відповідач є суттєво меншим, ніж встановлений законодавством мінімум, то [PERSON] просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], на підставі рішення києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 травня 2003 року з ? частини заробітку [PERSON] до 1/3 частини його заробітку. В судовому засіданні представник Позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши при цьому, що у Відповідача є ще одна дитини [PERSON], яка народилась 21 листопада 2008 року, у звязку з чим він не має можливості платити Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали по справі, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як встановлено в судовому засіданні, за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 травня 2003 року з Відповідача утримувалися аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ. У яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На даний час [PERSON] досягла повноліття і Відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання 14-річної доньки [PERSON] в розмірі ? його заробітку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що домовленості між сторонами про збільшення розміру аліментів не було, не знайшло відображення зміна матеріального або сімейного стану Позивача, не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про стану здоров'я її чи дитини. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі ст. 192 Сімейного кодексу України та

Outcome: dismissed