Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-16 00:00:00

16.03.2012 року до Ржищівського міського суду надійшли позовні заяви Ржищівської міської ради до [PERSON] (справа №2-48/12), [PERSON] (справа №2-51/12), [PERSON] (справа №2-53/12), третя особа відділ Держкомзему у м.Ржищів про скасування державних актів на право власності на земельні ділянки. 23.03.2012 року задоволено заяву про самовідвід, яка подана суддею Козіною С.М. 23.03.2012 року відповідно до п.3.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду вказані цивільні справи після перерозподілу були передані для розгляду судді Шумку В.А. Ухвалою Ржищівського міського суду від 3.05.2012 року було об'єднано в одне провадження позовні вимоги Ржищівської міської ради Київської області до [PERSON], третя особа відділ Держкомзему у м.Ржищів про скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, позовні вимоги Ржищівської міської ради Київської області до [PERSON], третя особа відділ Держкомзему у м.Ржищів про скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, позовні вимоги Ржищівської міської ради Київської області до [PERSON], третя особа відділ Держкомзему у м.Ржищів про скасування державних актів на право власності на земельну ділянку. Так, Ржищівська міська рада звертаючись до суду з названим позовом, вказує на те, що відповідачі без будь-яких законних на те підстав отримали державні акти на право власності на земельні ділянки. В обґрунтування своїх позовних вимог, Ржищівська міська рада посилається на ту обставину, що відповідачі виготовили державні акти всупереч діючому на той час рішенню Ржищівської міської ради від 22 грудня 2006 року №240-09-05 «Про відмову громадянам щодо передачі їм у власність земельних ділянок». Також вказує на те, що оскаржувані державні акти були видані на підставі рішення Ржищівського міського суду без затвердження у встановленому законом порядку матеріалів технічної документації по виготовленню державних актів на земельні ділянки відповідачів. В судовому засіданні представник Ржищівської міської ради позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вказує на те, що строк позовної давності не може бути застосований при розгляді даної справи. Представник відповідачів [PERSON] позовні вимоги Ржищівської міської ради не визнав, просить застосувати позовну давність та на підставі спливу строку позовної давності відмовити в задоволенні позову. Представник відділу Держкомзему у м.Ржищів в судове засідання не прибув, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, свідків дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовом не підлягає до задоволення, виходячи наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 27 травня 2004 року Ржищівська міська рада прийняла рішення за № 430-20-24 «Про передачу у власність громадянам земельних ділянок» відповідно до якого [PERSON], було передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,15 га по вул. .Надніпрянській у м.Ржищів, з них 0,10 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та 0,05 га - для ведення особистого селянського господарства, [PERSON], було передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,15 га по вул. .Надніпрянській у м.Ржищів, з них 0,10 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та 0,05 га - для ведення особистого селянського господарства. 21 серпня 2003 року Ржищівська міська рада прийняла рішення №283-13-24 «Про передачу у власність громадянам земельних ділянок» відповідно до якого, [PERSON] було передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,30 га по вул. .Надніпрянській у м.Ржищів, з них 0,10 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та 0,20 га - для ведення особистого селянського господарства. І Вказані рішення в частині передачі відповідачам зазначених земельних ділянок було скасовано рішенням Ржищівської міської ради від 22 грудня 2006 року №240-09-05 «Про відмову громадянам щодо передачі їм у власність земельних ділянок». У 2007 році відповідачі звернулись до Ржищівського міського суду з позовом до Ржищівської міської ради про визнання нечинним та скасування рішення Ржищівської міської ради № 240-09-05 від 22.12.2006 року та зобов'язання Ржищівську міську раду затвердити матеріали технічної документації по виготовленню державного акту на право приватної власності на земельні ділянки. Постановами Ржищівського міського суду від 14.09.2007 року та від 20.12.2007 року позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] задоволено, визнано незаконним рішення сесії Ржищівської міської ради №240-09-05 від 22.12.2006 року «Про відмову громадянам щодо передачі їм у власність земельних ділянок» в частині скасування Рішення Ржищівської міської ради від 27.05.2004 року №430-20-24 про передачу у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] земельні ділянки та затверджено матеріали технічної документації по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю [PERSON], [PERSON], [PERSON] Постановами Київського апеляційного адміністративного суду Київської області від 12.06.2009 року, 14.05.2009 року, 16.07.2009 року вищезазначені постанови Ржищівського міського суду скасовані, а провадження у справах закрито. За час перегляду постанов Ржищівського міського суду в апеляційному порядку, відповідачами було отримано на спірні земельні ділянки державні акти. Так 9.07.2008 року [PERSON] отримав державний акт серії ЯЖ №424017 на право власності на земельну ділянку по вул..Надніпрянській у м.Ржищів Київської області площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства та державний акт серії ЯЖ №424012 на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку. 9.07.2008 року [PERSON] було отримано державний акт серії ЯЖ №424009 на право власності на земельну ділянку по вул..Надніпрянській у м.Ржищів Київської області площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства та державний акт серії ЯЖ №424022 на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку. 9.07.2008 року [PERSON] було отримано державний акт серії ЯЖ №424024 на право власності на земельну ділянку по вул..Надніпрянській у м.Ржищів Київської області, площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства та державний акт серії ЯЖ №424023 на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку. 16 квітня 2004 року Верховний Суд України ухвалив ПОСТАНОВУ № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Супу N 2 від 19.03.2010 року. Вищевказана Постанова чітко роз'яснює яким саме чином орган місцевого самоврядування може скасувати своє рішення про надання земельної ділянки. Зокрема пункт 8 постанови № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачає наступне: вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК ( 2768-14 ). У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю, чи права землекористування, провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. У разі пред'явлення до органу виконавчої влади або місцевого самоврядування позову про незаконність припинення права землекористування через відсутність судового рішення про вилучення земельної ділянки відповідач вправі пред'явити зустрічний позов про таке вилучення, а суд має розглянути його разом із первинним позовом. При вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 p. N 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до пункту 5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Позивач просить визнати недійсним та скасувати Державні акти на право приватної власності на землю видані [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки вважає Рішення Ржищівської міської ради №430-20-24 від 27 травня 2004 року та № 283-13-24 від 21 серпня 2003 року - незаконним. Проте, вищенаведена ПОСТАНОВА № 7 пленуму Верховного Суду України, чітко роз'яснює, що незаконність рішення про надання у власність земельних ділянок повинна бути встановлена судом, так само ж єдиним органом який має право скасувати вищевказане рішення - є суд. Скасування даного рішення - рішенням, самої ж таки, Ржищівської міської ради - є незаконним, ухваленим з порушенням ст, 19 Конституції України, оскільки Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельним кодексом України не передбачено право ради скасовувати рішення про надання земельних ділянок громадянину в приватну власність. Навпаки, ст.143 Земельного кодексу України питання примусового припинення права на земельну ділянку - віднесено до компетенції суду. Окрім того, ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України встановлено: «Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей». Судових рішень про скасування Рішення Ржищівської міської ради №430-20-24 від 27 травня 2004 року та № 283-13-24 від 21 серпня 2003 року - не існує. Станом на день розгляду справи, Рішення Ржищівської міської ради № 430-20-24 від 27 травня 2004 року та № 283-13-24 від 21 серпня 2003 року про передачу у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] є чинним. Окрім вищенаведеного, Позивачем пропущено строки позовної давності для звернення до суду. Державні акти на право приватної власності на землю видані відповідачам 09 липня 2008 року, отже трирічний строк позовної давності сплинув 10 липня 2011 року. Заявляти позов про скасування Державних актів на право приватної власності на землю, позивач повинен 6ув продовж строку встановленого ст. 257 ЦК України, яка передбачає: «Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки». Строк продовж якого позивач мав право звернутись до суду потрібно рахувати від 09 липня 2008 року, тобто від дня видачі Державних актів, оскільки позивачу було відомо про видачу Державних актів на право приватної власності на землю [PERSON], [PERSON], [PERSON], і жодні обставини не заважали позивачу оспорювати в суді видачу Державних актів, продовж встановленого законом строку, в разі якщо позивач вважав що Державні акти видано з порушенням закону. Частина 4 ст. 267 ЦК України передбачає: «Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові».

Outcome: dismissed