Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказала, що вона є двоюрідною племінницею [PERSON], який помер 21 грудня 2012 року. В 2010 році, вона погодилась на пропозицію [PERSON] переїхати до нього жити та об'єднатись в одну родину. Вона зібрала свої речі переїхала в квартиру свого дядька і вони стали постійно проживати однією сімєю. Проживали на почуттях взаємодопомоги, всі питання в сім'ї вирішували сумісно, турбувались та поважали один одного, купували продукти харчування та предмети щоденного вжитку, вели спільне господарство, підтримували один одного в тяжкі часи, мали взаємні права та обов'язки. Мешкаючи разом, у неї з [PERSON] були спільні доходи та витрати, а саме вона отримувала заробітну платню, а дядько неофіційно працював, та вони разом розпоряджалися коштами. Її дядько виявляв бажання зареєструвати її на свою житлову площу за адресою: [ADDRESS], але в 2010 році йому відмовили, так як була велика заборгованість комунальних послуг, та вони вирішили погасити всі борги по квартирі для здійснення реєстрації її. Після його смерті, вона залишилась мешкати в його квартирі за адресою: [ADDRESS] та сплачує квартирні платежі виконуючи тим самим обов'язки наймача. Позивач [PERSON] в судове засіданні надала заяву в якій просить позов розглянути у його відсутність та позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача комунального підприємства Житлово-експлуатаційна організація № 31 до суду не зявився, але ним подано заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи в справі - Жовтневий відділ ДМС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області до суду не зявився, але ним подано заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши представлені суду матеріали на підтвердження заявлених вимог, суд вважає за необхідне позов [PERSON] до комунального підприємства Житлово-експлуатаційна організація № 31, третя особа Жовтневий відділ ДМС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання права користування житловим приміщенням - задовольнити, за наступними підставами. Відповідно до ст. 8 ЦПК України в редакції 2005 року, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 214 ЦПК України, п. 12 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 Про судове рішення у цивільній справі, під час ухвалення рішення суд вирішує ряд питань, в тому числі і питання : які правовідносини сторін випливають із встановлених судом обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є двоюрідною племінницею [PERSON], який помер 21 грудня 2012 року. В 2010 році, [PERSON] погодилась на пропозицію [PERSON] переїхати до нього жити та об'єднатись в одну родину. Вона зібрала свої речі переїхала в квартиру свого дядька і вони стали постійно проживати однією сімєю. Проживали на почуттях взаємодопомоги, всі питання в сім'ї вирішували сумісно, турбувались та поважали один одного, купували продукти харчування та предмети щоденного вжитку, вели спільне господарство, підтримували один одного в тяжкі часи, мали взаємні права та обов'язки. Мешкаючи разом, у [PERSON] з [PERSON] були спільні доходи та витрати, а саме вона отримувала заробітну платню, а дядько неофіційно працював, та вони разом розпоряджалися коштами. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] виявляв бажання зареєструвати [PERSON] на свою житлову площу за адресою: [ADDRESS], але в 2010 році йому відмовили, так як була велика заборгованість комунальних послуг, та вони вирішили погасити всі борги по квартирі для здійснення реєстрації її. Після смерті дядька, вона залишилась мешкати в його квартирі за адресою: [ADDRESS] та сплачує квартирні платежі виконуючи тим самим обов'язки наймача. Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Статтею 64 Житлового кодексу України визначено, що до членів сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення належать чоловік, дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщені, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно ст.65 Житлового кодексу України наймач в праві в установленому порядку за згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, чоловіка, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи вселені в якості членів сім'ї, набувають рівних прав користування житлового приміщення з іншими членами сім'ї, якщо при вселені між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. У статті 106 Житлового кодексу України чітко вказано, що член сім'ї наймача вправі вимагати визнання його наймачем житлового приміщення замість попереднього наймача у разі смерті або втрати ним права на житлове приміщення. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач, знайшли своє підтвердження, а вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] необхідно задовольнити.

Outcome: approved