Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-27 00:00:00

31.07.2012 року Публічне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», далі /ПАТ/ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування вказує, що [PERSON] працює на ПАТ слюсарем відповідно до наказу №295 від 29.08.1995 року, з 22.04.1999 року переведений на посаду водія наказом №128. 26.07.2000 року приблизно о 18.00 год. [PERSON] виконуючи свої трудові обовязки, керував автомобілем МАЗ-533406, державний реєстраційний номер 85-11 ДНР, який належить ПАТ. Прямуючи господарською дорогою «Ганівського карєру», розташованому в Тернівському районі м.Кривого Рогу, з боку автозаправної станції внутрішньокарєрного транспорту у напрямку гірничої диспетчерської, наблизився до авторемонтного кооперативу «Ганівка». В той же час у зустрічному напрямку рухався легковий автомобіль «Москвич-2140», державний реєстраційний номер К68-70ДП, під керуванням водія [PERSON] В порушення вимог п.п.1.4, 10.1,11.2 ПДД, водій [PERSON] перед зміною напрямку руху автомобіля, яким він керував, виїхав на сторону дороги зустрічного транспорту, не впевнившись в безпечності виконуваного маневру та здійснив зустрічне зіткнення з легковим автомобілем «Москвич-2140», під керуванням [PERSON], в результаті ДТП [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер. Відносно [PERSON] була порушена кримінальна справа за його звинуваченням в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. [PERSON] свою провину визнав повністю, але в звязку з тим, що з моменту скоєння злочину пройшло понад 10 років, постановою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 17.12.2010 року, провадження по кримінальній справі закрито. Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 13.12.2011 року, яке набрало законної сили 24.12.2011 року, з ПАТ стягнуто на користь потерпілої [PERSON] моральну шкоду в сумі 80 000 грн. та матеріальну шкоду в сумі 1820 грн., а всього 81820 грн. Свої зобовязання щодо виконання рішення суду від 13.12.2011 року, ПАТ виконало у повному обсязі, виплатило потерпілій [PERSON] 81820 грн., з них: 68434,60 грн. перераховано [PERSON] та 13385,40 грн. перераховано податку. Просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ матеріальну шкоду, завдану злочинними діями при виконанні трудових обовязків в сумі 81820 грн. та 818,20 грн. сплачених судових витрат. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що оскільки позивачем понесені матеріальні збитки, за відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілій [PERSON], які були завдані з вини водія [PERSON], просить стягнути з відповідача 81820 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечує, вказує, що у нього на утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей [INFO] та [INFO], інших доходів крім заробітної плати він не має, просить зменшити розмір шкоди до 20 000 грн. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечує, вказує, що діями [PERSON] завдано шкоду з необережності. Оскільки відповідач має щомісячний дохід в сумі 3000 грн., а також має на утриманні двох малолітніх дітей, просить зменшити розмір завданої шкоди до 20 000 грн. Крім того зазначив, що представником відповідача не надано доказів щодо виплати потерпілій [PERSON] збитків, стягнутих за рішенням суду від 13.12.2011 року. Вислухавши відповідача, представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає необхідним, позов задовольнити частково. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває з позивачем в трудових відносинах, з 1999 року працює водієм. 26.07.2000 року [PERSON] керуючи автомобілем «МАЗ-533406», реєстраційний номер [NUMBER] скоїв ДТП, в результаті якого, водій автомобіля «Москвич-2140» [PERSON] отримав тілесні ушкодження, в наслідок яких помер, зазначені обставини визнаються сторонами та не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Згідно постанови Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 17.12.2010 року, а.с.8, кримінальну справу у відношенні [PERSON] за ст.286 ч.2 КК України, провадженням закрито у звязку зі спливом строків позовної давності, крім того в постанові суду зазначено, що [PERSON] визнав себе винним. Згідно рішення Тернівського районного суду від 13.12.2011 року, а.с.9,39, з ПАТ «ПівнГЗК» стягнуто на користь [PERSON] 1820 грн. матеріальної шкоди та 80 000 грн. моральної шкоди, а разом 81820 грн. Згідно постанови державного виконавця від 20.02.2012 року, а.с.11, закінчено виконавче провадження за виконавчим листом №2-262/2011 про стягнення з ПАТ на користь [PERSON] 81820 грн. Згідно видаткового касового ордеру від 10.02.2012 року, та згідно довідки про виплату шкоди, а.с.49,73 , [PERSON] перераховано 68434,60 грн., а також перераховано 13385,40 грн. податку. Згідно заяви [PERSON] від 10.02.2012 року, а.с.50, [PERSON] не має претензій до ПАТ та просить закінчити виконавче провадження. Правовідносини між сторонами регулюються ст.130,ч.3 ст. 134 КЗпП України, - згідно яких, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. Працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадку, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Згідно ст.ст.1166, 1172, 1187 ч.2 ,1191 ЦК України, матеріальна шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Оскільки винні дії [PERSON] встановлені постановою суду від 17.12.2010 року, позивачем повністю відшкодовані потерпілій [PERSON] завдані збитки, які ПАТ понесло у звязку з порушенням працівником [PERSON] ПДР України, в наслідок чого сталося ДТП, а також від отриманих травм помер потерплій [PERSON], суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути завдану шкоду. Згідно ч.2 ст.137 КЗпП України, суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником , залежно від його майнового стану, за винятком, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою. Згідно п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації їх працівниками», зазначено, що передбачена ст.137 КЗпП України можливість зменшення розміру шкоди, що підлягає покриттю, з урахуванням ступеня вини, конкретних обставин і майнового стану працівника, стосується всіх видів матеріальної відповідальності працівників. Враховуючи вищевказані норми права, суд приймає до уваги, що відповідачем скоєний не корисний злочин, на утриманні відповідача знаходиться двоє малолітніх дітей [INFO] та [INFO], інших доходів, крім заробітної плати він не має, тому вважає можливим зменшити розмір шкоди до 68500 грн. Заперечення представника відповідача [PERSON] щодо не виконання рішення суду від 13.12.2011 року, тобто щодо не виплати [PERSON] грошових коштів в сумі 81820 грн., суд не може прийняти до уваги, оскільки вони спростовуються вищезазначеними доказами, а.с.49,50,59,73. Оскільки позов задоволено частково, відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України підлягають стягненню з [PERSON] на користь ПАТ понесені позивачем судові витрати 685 грн. судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.130,134,137 КЗпП України, ст.ст. 1166, 1172, 1187 ч.2 ,1191 ЦК України,

Outcome: partial