Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-18 00:00:00

В березні 2011 р. [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 16 березня 1988 року після смерті батька [PERSON] , виданого державним нотаріусом Березанської держнотконтори , на спадкове майно житловий будинок № 76 по вул. Ключовій в м. Миколаєві , успадкувала цей будинок в цілому його мати [PERSON] Але він на час смерті батька проживав в цьому будинку , фактично прийняв спадщину у вигляді 12 частини будинку і про те, що свідоцтво неправомірно видано лише на імя дружини померлого, дізнався лише після смерті останньої , коли почав оформлюватися в правах спадкоємця і після смерті матері. У судове засідання позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність , вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив про його задоволення. Відповідачка та третя особа в судове засідання не зявилися, повідомлялися судом неодноразово належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заперечення проти позову не надали. Ухвалою суду постановлено розглядати справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду. Вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. 13 липня 1987 року помер [PERSON], який є батьком позивача. На підставі Договору забудови індивідуального житлового будинку від 15.08.1958 року та Акту від 27.10.1960 року приймання до експлуатації(а.с. 113-115) йому належав на праві власності житловий будинок по вул. Садова, 68 у с. Варварівка. 11 березня 2007 року померла [PERSON], яка є матір'ю позивача. 04 грудня 2008 року помер [PERSON], який є братом позивача та сином [PERSON] та [PERSON] Після його смерті у встановлений законом строк спадщину прийняв позивач (а.с. 11). 21 жовтня 2009 року померла [PERSON], яка є сестрою позивача та донькою [PERSON]Ф, та [PERSON] Після її смерті спадщину прийняла Сун Чен [PERSON] , але до складу спадкового майна спірний будинок не входив. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Березанською державною нотаріальною конторою 16 березня 1988 року за № 10487, [PERSON], проживає [INFO], є спадкоємцем усього майна після смерті чоловіка [PERSON] , а саме житлового будинку № 76 по вул. Ключовій у м. Миколаєві. З копії спадкової справи № 10488, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що в ній містяться тільки копії право встановлювальних документів спадкодавця на житловий будинок, а також вищевказане Свідоцтво про право на спадщину на імя дружини померлого. Ніяких заяв про прийняття спадщини чи повідомлень про відкриття спадщини іншим спадкоємцям матеріали спадкової справи не містять (а.с. 30- 41). З копії спадкової справи № 1837, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті матері в установлений строк звернулися тільки [PERSON] (позивач) та [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. З копії будинкової книги на вказаний житловий будинок вбачається, що на день смерті спадкодавців як [PERSON] так і [PERSON] в будинку був зареєстрований і постійно проживав позивач. Отже, суд доходить до висновку, що позивач є таким, що фактично прийняв спадщину після смерті батька в 1987 році. Згідно рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2006 , визнано договір дарування будинку № 76 по вул. Ключовій в м. Миколаєві від 11.12.2000 року від імені [PERSON]С, на користь [PERSON] недійсним з приведенням сторін до первісного стану. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР , який діяв на час виникнення спірних правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст.ст. 548, 549 цього Кодексу, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ст.392 ЦК України, власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач мав право на спадкування за законом як спадкоємець першої черги після смерті батька [PERSON] Також суд приходить до висновку, що Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Березанською державною нотаріальною конторою 16 березня 1988 року за № 10487 на імя [PERSON] на усе спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON], а саме житлового будинку № 76 по вул. Ключовій у м. Миколаєві, є частково недійсним , оскільки на час смерті спадкодавця спадкоємці першої черги, які прийняли спадщину –його дружина та син (зареєстровані та проживали за зазначеною адресою), повинні успадковувати майно в рівних частках. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 392, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст..ст. 529,548-549 ЦК УРСР. На підставі викладеного,

Outcome: approved