Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-28 00:00:00

В проваджені суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом заступника прокурора Малиновського району міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до [PERSON] про приведення приміщення в первісний стан, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, КП «ОМБТІ та РОН», [PERSON]. Обґрунтовуючи власну позицію та пояснюючи підстави звернення до суду, сторона посилалась на ті обставини, що прокуратурою Малиновського району міста Одеси проведено перевірку додержання вимог законодавства в сфері земельних відносин та основ містобудування, якою встановлено, що рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 10 липня 2009 року по справі №2-5599/2009 за [PERSON] було визнано право власності на 7/100 частку складського господарства, що знаходиться у [ADDRESS], яке складається з літ. «А»: приміщення №№ 36, 36а, 40, 40а, 61-74, загальною площею 1097,0кв.м., що розташовано на земельній ділянці площею 1700кв.м. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2011 року вказане рішення скасовано та відмовлено в позові [PERSON] Прокурор вважає, що оскільки рішення суду від 10 липня 2009 року скасовано, то і підстава набуття права власності у [PERSON] відсутня. Сторона позивача свідчить, що [PERSON] незаконно реконструював та зробив добудову до складів без затвердженої проектної документації на початок будівних робіт, площею 615,3кв.м., в результаті чого загальна площа складського господарства збільшена до 1097,0кв.м. Реконструйоване та добудоване майно не було прийнято в експлуатацію та на нього відсутні правовстановлюючі документи. У зв'язку з цим заступник прокурора Малиновського району міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд зобов'язати [PERSON] привести у первісний стан спірні приміщення шляхом знесення самочинно збудованих та переобладнаних приміщень. Представник прокуратури Малиновського району міста Одеси у відкрите судове засідання з'явився, заявлені вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі, але приймав участь в судових засіданнях по справі, заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи [PERSON] у відкрите судове засідання з'явилась, від імені та в інтересах особи заявлені вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову. Інші учасники судового процесу у відкрите судове засідання не з'явились, повідомлялись про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення сторін, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заявлених позовних вимог належить відмовити у повному обсязі - виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 20 листопада 2003 року, укладеного між ВАТ «Мікрон» та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №17593, [PERSON] придбав 7/100 частку складського господарства (приміщення літ. «А»: 36 - склад, 40 - склад, загальною площею 481,7кв.м.), що знаходиться у [ADDRESS]. Вказана нерухомість належала ВАТ «Мікрон» на підставі свідоцтва про право власності на складське господарство, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 06 березня 2002 року. Згідно рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 10 липня 2009 року по справі №2-5599/2009 за позовом [PERSON] до [PERSON], за участю третіх осіб: Одеської міської ради, ТОВ «ХК «Мікрон», про визнання права власності, - визнано дійсним договір купівлі-продажу від 30 жовтня 2008 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], щодо 7/100 частки складського господарства, що складається з літ. «А»: приміщення №№ 36, 36а, 40, 40а, 61-74, загальною площею 1097,0кв.м., що розташовано за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці площею 1700кв.м.; визнано за [PERSON] право власності на 7/100 частку складського господарства, що складається з літ. «А»: приміщення №№ 36, 36а, 40, 40а, 61-74, загальною площею 1097,0кв.м., що розташовано за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці площею 1700кв.м. Проте згідно рішення апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2011 року вказане рішення Малиновського районного суду міста Одеси скасовано, ухвалено нове рішення, яким в позові [PERSON] відмовлено. Правова позиція сторони позивача ґрунтується на тому, що у зв'язку із скасуванням наведеного судового рішення відсутня підстава набуття права власності у [PERSON] та що збільшення загальної площі об'єкту нерухомості відбулось внаслідок самочинного будівництва та перепланувань, здійснених [PERSON] Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про право власності від 26 грудня 2011 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК в Одеській області від 25 листопада 2011 року, 7/100 частка об'єкту, який розташований за адресою: [ADDRESS], що складається з приміщень, загальною площею 1097,0кв.м., відображених в технічному паспорті від 15 листопад 2011 року, - належать [PERSON] на праві власності. Майнові права особи за даним правовстановлюючим документом належним чином зареєстровані, про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав №32740230 від 29 грудня 2011 року, виданий КП «ОМБТІ та РОН». Технічна характеристика нерухомості наводиться в Технічному паспорті, складеному інженерами КП «ОМБТІ та РОН» під реєстровим номером 91неж-156-1402 від 15 листопада 2011 року. Згідно документації, відсутні зазначення про самочинне будівництво чи перепланування. Виходячи з викладеного суд встановив, що наразі відповідач [PERSON] не є власником спірного об'єкту. Разом з тим, результати відповідної реконструкції, внаслідок якої було збільшено площу об'єкту, збережено у встановленому законом порядку та прийнято до експлуатації із показником загальної площі в 1097,0кв.м. Дійсно, відповідно до ст. 376 ч.ч.1,2,7 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Тобто, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Однак, як зобов'язує процесуальний закон, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, виключно в межах заявлених вимог та не вправі на власний розсуд виходи за рамки цих вимог чи змінювати осіб, до яких такі вимоги заявлено (ст.ст. 11, 33 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Проте як чітко зобов'язує ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як регламентує ст. 317 ч.ч.1,2 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. При цьому, згідно ст. 319 ч.ч.1,2 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. В силу ст. 321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ураховуючи викладене та з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність заявлених в рамках даної цивільної справи позовних вимог, у зв'язку з чим відмовляє в задоволенні даного позову.

Outcome: dismissed