Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-13 00:00:00

В жовтні 2012 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення середньомісячного заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Посилався на те, що він працював у відповідача на посаді начальника обласного управління Чернівціекоресурси з 21.09.2009 року по 08.08.2012 року. При звільненні з ним не був проведений розрахунок. 03.09.2012 року він звернувся до відповідача із заявою про виплату заборгованості із заробітної плати в сумі 14667,44 грн., а також просив виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 20.09.2012 року відповідачем була виплачена йому заборгованість по заробітній платі, а у виплаті середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні було відмовлено. Просив стягнути з відповідача на його користь середньомісячний заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 10.08.2012 року по 20.09.2012 року в сумі 6045,90 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення, в яких просив в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши всі письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступних підстав. Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст..116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що позивач працював на Державному підприємстві з питань поводження з відходами як вторинною сировиною на посаді начальника обласного управління Чернівціекоресурси з 21.09.2009 року по 08.08.2012 року, що підтверджується копією трудової книжки та наказом про звільнення з роботи. При звільненні з роботи з позивачем не був проведений повний розрахунок і не була виплачена заборгованість по заробітній платі. 03.09.2012 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про виплату заборгованості по заробітній платі та середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку. Даного листа відповідач отримав 05.09.2012 року, що вбачається з поштового повідомлення. Як вбачається з роздруківки виписки по контрактам, що 20.09.2012 року позивачу була перерахована на картковий рахунок заборгованість по заробітній платі в сумі 14\~ 667,44 грн. Оскільки позивачу не була виплачена в день звільнення заборгованість по заробітній платі, то суд вважає, що позивач має право на предявлення позову про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і даний позов є обґрунтованим. Разом з тим, суд приймає до уваги, що позивач в день звільнення не працював, вимогу про розрахунок надіслав відповідачу 03.09.2012 року. Отже, суд вважає, що середній заробіток за час затримки розрахунку повинен бути стягнутий за період з 06.09.2012 року (з наступного дня після отримання відповідачем вимоги про розрахунок) і по 20.09.2012 року (день фактичного розрахунку). Відповідно до абз. 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року (далі Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, якою повязана відповідна виплата. Згідно п. 5 Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку). З врахуванням наведених обставин, середній заробіток позивача за весь час затримки по день фактичного розрахунку, з 06 вересня 2012 року по 20 вересня 2012 року складає 3023,10 грн. (201,54 грн. середньоденний заробіток * 15 днів затримки розрахунку = 3023,10 гривні).

Outcome: partial