Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вимогою до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою. В обгрунтування позовних вимог посилається на такі обставини. 15.07.2007 року [PERSON] під розписку позичила у [PERSON] грошові кошти в розмірі 5000 доларів США. Розписка не містить кінцевої дати повернення боргу і є безстрочною, однак при цьому всі вказані кошти відповідач зобовязалась повернути за першою вимогою позивача. Протягом 2012 року позивач неодноразово предявляла відповідачеві усну вимогу щодо повернення заборгованості в розмірі 5000 доларів США , або 40000 грн за діючим курсом НБУ, але остання на вимоги про повернення коштів не реагує, жодних дій щодо повернення боргу не вчиняє, останню письмову вимогу залишила без відповіді. [PERSON] ухиляється від повернення вказаної суми боргу, чим порушила взяті на себе зобовязання. Позивач просила стягнути з відповідача борг в розмірі 40000 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, будучи своєчасно та належним чином повідомлена про дату та час слухання справи. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило, заперечень щодо позовних вимог не подавала. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України , суд здійснює розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку позивача, який не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.10 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 15 липня 2007 року позивач [PERSON] уклала з [PERSON] договір позики, відповідно до якого остання взяла грошову суму у розмірі 5000 доларів США, що підтверджується розпискою. Дана розписка строків повернення не містись. Відповідач свої зобов'язання не виконала, грошові кошти до теперішнього часу не повернула. На неодноразові звернення позивача з вимогою виконати свої зобов'язання, відповідач не реагує, повернути грошову суму у добровільному порядку відмовляється. Таким чином, відповідач суми боргу не повернув, що підтверджується фактом пред'явлення суду позивачем оригіналу розписки від 15 липня 2007 року без відмітки про повернення суми боргу. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документа у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов'язання свідчить про невиконання останнього. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно вимог ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобов'язані визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до інформаційної довідки № 16-30 від 21.03.2013 року виданої ПАТ КБ Надра, станом на 21.03.2012 року курс НБУ складає 7,993 грн за 1 доллар США. За викладених обставин суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим у частині стягнення суми боргу та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором позики в сумі 39965 грн ( 5000 доларів США х 7,993 грн ). Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати , пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права , несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин представником позивача надано суду угоду про надання послуг представника в цивільній справі та посвідчення адвоката ( а.с. 14-15 ) , разом з тим позивачем та її представником не додано документи , що свідчать про оплату гонорару та інших витрат , пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку ( квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Вказані вище обставини свідчать про відсутність правових підстав для задоволення вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. З від ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задовольняться частково, тому судові витрати понесені і документально підтверджені присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог ( а.с. 1). З врахуванням вищевикладених обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 39965 грн та судові витрати: судовий збір в частині задоволених позовних вимог в сумі 399 грн 65 коп. , що разом складає 40364 грн 65 коп.

Outcome: partial