Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-09 00:00:00

У вересні 2012 року позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом, в якому зазначила, що їй згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку належить земельна ділянка площею 3,15 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Надлиманська сільська рада, масиви 15,4 діл. №249. При цьому позивачка вказує, що на її земельній ділянці знаходиться майно відповідача у вигляді багаторічних насаджень, які вже непригодні для використання. В звязку з тим, що на земельній ділянці розташоване це майно позивачка не може здійснювати свої права власника щодо розпорядження та користування своєю земельною ділянкою. Внаслідок чого земельна ділянка знаходиться в занедбаному стані, не обробляється. Відповідач відмовляється звільнити земельну ділянку від свого майна. З наведених підстав позивачка просить зобовязати ВАТ «Надлиманський»усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення земельної ділянки від майна ВАТ «Надлиманський». Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча ВАТ «Надлиманський»було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ОД №039515, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації дерєаних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №125 від 01.10.2004 р., належить земельна ділянка площею 3,15 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Надлиманська сільська рада, масиви 15,4 діл. №249. На цій земельній ділянці перебуває майно у вигляді багаторічних насаджень виноградників, яке належить ВАТ «Надлиманське», що підтверджується актом від 20.10.2011 р., який складений комісією Овідіопольської РДА. Як вбачається з цього акту та фототаблиці земельна ділянка позивачки не використовується за цільовим призначенням, забруднена, подальша експлуатація багаторічних насаджень виноградників, які розташовані на земельній ділянці, є недоцільною. Будь-яких документів, що підтверджують право користування відповідача земельною ділянкою суду не надано. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: запобіганню вчинення дій, що порушують права і створюють небезпеку порушенню прав. Відповідно до ст. 212 Земельного Кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Відповідач, який використовує земельну ділянку без будь-яких правових підстав, створив позивачці перешкоди у володінні, розпорядженні та користуванні належною їй земельною ділянкою, тобто порушив права позивачки як власника земельної ділянки. А тому права позивачки підлягають захисту шляхом зобовязання відповідача звільнити земельну ділянку від майна у вигляді багаторічних насаджень. З наведених підстав суд приходить до висновку що позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved