Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього боргу за договором позики. У підтвердження своїх позовних вимог зазначає, що 03 червня 2009 року до голови правління садового товариства «Черешня» звернувся відповідач [PERSON] з проханням видати йому з каси товариства в борг 23000 грн. строком на один рік. За розпорядженням голови товариства [PERSON] позивач видала відповідачу з каси товариства по видатковому касовому ордеру від 03 червня 2009 року зазначену суму, про що надав відповідну розписку у підтвердження виконання своїх обовязків. В якості забезпечення виконання зобов'язання відповідач передав в якості застави земельну ділянку № 44 по вул. Вишневій в Садівничому товаристві «Черешня» та будівлі та споруди, які на ній розташовані. 22 березня 2011 року між позивачем та третьою особою було підписано договір про відступлення права вимоги від відповідача належного виконання своїх боргових зобовязань. Того ж дня після підписання договору позивачем було внесено в касу садівничого товариства «Черешня» по прибутковому касовому ордеру № 41 особисті кошти в сумі 23000 грн. в рахунок погашення боргу відповідача. На неодноразові прохання позивача про добровільну сплату заборгованості відповідач ніяким чином не відреагував. У звязку з чим позивач просить стягнути основний борг з урахуванням індексу інфляції в розмірі 28148 грн., 3% річних в розмірі 2533,32 грн., проценти за користування позикою в розмірі 6825,94 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує Вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 червня 2009 між відповідачем та третьою особою було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач взяв у борг в третьої особи 23000 грн., що підтверджується розпискою відповідача. Відповідач зобовязувався повернути суму позики протягом 1 року, тобто до 03 червня 2010 року, по 2000 грн. кожного місяця, але своє зобовязання не виконав до теперішнього часу. 22 березня 2011 року між позивачем та третьою особою було укладено договір про відступлення права вимоги. Відповідно до п.2 вказаного договору до позивача перейшло право вимагати від відповідача повернення позичених грошових коштів в розмірі 23000 грн. Того ж дня після підписання договору позивачем було внесено в касу третьої особи по прибутковому касовому ордеру № 41 особисті кошти в сумі 23000 грн. в рахунок погашення боргу відповідача. Згідно ст.ст. 512, 516 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з тим, що відповідач до тепер не повернув позивачу грошові кошти, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 28148 грн. основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних в розмірі 2533,32 грн., проценти за користування позикою в розмірі 6825,94 грн., а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 375,07 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved