Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-23 00:00:00

В жовтні 2012 року представник позивача [PERSON] він імені та в інтересах позивача [PERSON] звернулася в Миколаївський районний суд Миколаївської області до [PERSON] про визнання договору купівлі- продажу будинку дійсним та визнання права власності на житловий будинок і земельну ділянку, розташовані за адресою: с. Трихати, вул. Т.Мандри, 31, Миколаївського району Миколаївської області. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтувала тим, що 19 липня 2010 року позивач в простій письмовій формі уклав договір купівлі-продажу, за яким придбав у відповідачки вищезазначені будинок та земельну ділянку за 5\~000 грн. Даний договір був укладений шляхом видачі відповідачкою розписки про отримання вказаної суми і повністю виконаний сторонами. Вважаючи, що відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, представник позивача просила визнати дійсним вищезазначений договір купівлі продажу на підставі ст. 220 ЦК України, а також визнати за позивачем право власності на спірний жилий будинок і земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, підтвердивши викладені в ньому обставини. Відповідачка [PERSON] в судове засіданні не з`явилася. Про час і місце розгляду справі була повідомлена належним чином. Суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши в судовому засіданні представника позивача, та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що відповідно до довідки Трихатської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 17.04.2012 року будинок №31 по вул. Т.Мандри, в с. Трихати , Миколаївського району Миколаївської області, згідно з погосподарським обліком числиться за [PERSON] Представником позивача суду також надано розписку, з якої вбачається, що 19 липня 2010 року відповідачка [PERSON] отримала від позивача [PERSON] 5\~000 грн. за продаж будинку №31 по вул. Т.Мандри в с. Трихати Миколаївського району Миколаївської області та земельної ділянки розташованої за вказаною адресою. Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд приходить до такого. У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна має укладатися у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Аналогічна норма закріплена у ст.128 ч.7 ЗК України, згідно якої договір купівлі-продажу земельної ділянки також підлягає нотаріальному посвідченню, а державний акт на право власності на земельну ділянку державній реєстрації. Частиною 1 ст. 210 та частиною 3 ст. 649 ЦК України прямо встановлено, що правочин, який підлягає державний реєстрації є вчиненим з моменту такої реєстрації. Як вбачається з обставин справи сторонами не додержано вимоги закону в частині нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна. Отже, виходячи з вище наведених положень закону правочин про який йдеться у позові не є вчиненим. З огляду на таке у суду відсутні правові підстави для визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання за позивачем права власності на спірний житловий будинок і земельну ділянку. Судові витрати по справі належить залишити за позивачем.

Outcome: dismissed