Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Малого підприємства «Альтаір» у вигляді Товаритсва з обмеженою відповідальністю про визнання недійсним договору поруки, посилаючись на те, що 02 червня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Укрбудмаш»як «Продавцем», з однієї сторони, та Малим підприємством «Альтаір»у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю як «Покупцем», з іншої сторони, укладено Договір № 235, за умовами якого Продавець зобов'язаний виготовити, комплектно поставити Установку бітумну мари УВБ-1, а Покупець прийняти та оплатити її вартість в порядку та в строки визначені договором. П. 1.2. Договору поставки визначено, що загальна вартість договору складає 350 000 грн. 00 коп. (триста п'ятдесят тисяч грн. 00 коп.), в тому числі ПДВ в сумі 58 333 грн. 00 коп. (п'ятдесят вісім тисяч триста тридцять три грн. 00 коп.). За умовами п. 4 Договору поставки Покупець повинен внести на розрахунковий рахунок Продавця суму в розмірі 175 000 грн. 00 коп. (сто сімдесят п'ять тисяч грн. 00 коп.) в якості предоплати, відразу після підписання договору, але не пізніше 7-ми банківських днів з моменту підписання цього договору. Після отримання предоплати Продавець повинен виготовити товар вказаний в п. 1.1. цього договору та повідомити Покупця про його готовність. Після отримання повідомлення Продавця про готовність товару до відвантажування, Покупець зобов'язаний сплатити залишкову вартість товару в розмірі 175 000 грн. 00 коп. (сто сімдесят п'ять тисяч грн. 00 коп.) в строк не пізніше 7-ми календарних днів з моменту отримання повідомлення про готовність товару. Продавець на виконання умов Договору поставки 03 червня 2010 року виставив Покупцеві рахунок-фактуру № 258 на оплату 50 % Установки бітумної УВБ-1. МП «Альтаір»у вигляді ТОВ 07 червня 2010 року було перераховано на рахунок ТОВ «Завод Укрбудмаш»суму предоплати в розмірі 175 000 грн. 00 коп. за рахунком-фактурою № 258, що підтверджується платіжним дорученням № 70 від 07 червня 2010 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод Укрбудмаш», після отримання предоплати виготовило товар та повідомило про це Покупця. Мале підприємство «Альтаір»у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю не оплатило залишкову вартість товару в розмірі 175 000 грн. 00 коп., на виконання п. 4.1.2. Договору поставки, чим грубо порушило свої зобов'язання за Договором поставки. 08 червня 2010 року між Малим підприємством «Альтаір»у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю, з однієї сторони, та [PERSON] з іншої сторони, уклали договір поруки (в подальшому - «Договір поруки»), згідно пункту 1.1. якого Поручитель - [PERSON] поручився перед Кредитором - Малим підприємством «Альтаір»у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю, за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Укрбудмаш»(Боржник) обов'язку поставки Установки бітумної марки УВБ-1 в строк та на умовах, визначених в рахунку № 258 від 3 червня 2010 року, включаючи оплату Поручителем суми основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Оскільки, правочин укладений між МП «Альтаір»у вигляді TOB та [PERSON] у вигляді Договору поруки від 08 червня 2010 року не спрямований на настання жодних реальних правових наслідків для сторін, не тягне за собою жодних юридичних наслідків, є фіктивним, позивач вимушений звернутися до суду. Позивач просив визнати недійсним Договір поруки від 08 червня 2010 року укладений між Малим підприємством «Альтаір»у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю та [PERSON]. 11.01.2012 року представник позивача подала до суду заяву про зміну предмету та підстав позову, відповідно до якої просила визнати недійсним Договір поруки від 08 червня 2010 року укладений між Малим підприємством «Альтаір»у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю та [PERSON]; стягнути судові витрати в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], Малого підприємства «Альтаір»у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю на користь ТОВ «Завод Укрбудмаш». У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову. Відповідачі у судове засідання не з»явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце слухання справи, не повідомили про причини своєї неявки. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та інші зібрані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про е задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, 02 червня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Укрбудмаш»як «Продавцем», з однієї сторони, та Малим підприємством «Альтаір»у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю як «Покупцем», з іншої сторони, укладено Договір № 235, за умовами якого Продавець зобов'язаний виготовити, комплектно поставити Установку бітумну мари УВБ-1, а Покупець прийняти та оплатити її вартість в порядку та в строки визначені договором. П. 1.2. Договору поставки визначено, що загальна вартість договору складає 350 000 грн. 00 коп. (триста п'ятдесят тисяч грн. 00 коп.), в тому числі ПДВ в сумі 58 333 грн. 00 коп. (п'ятдесят вісім тисяч триста тридцять три грн. 00 коп.). За умовами п. 4 Договору поставки Покупець повинен внести на розрахунковий рахунок Продавця суму в розмірі 175 000 грн. 00 коп. (сто сімдесят п'ять тисяч грн. 00 коп.) в якості предоплати, відразу після підписання договору, але не пізніше 7-ми банківських днів з моменту підписання цього договору. Після отримання предоплати Продавець повинен виготовити товар вказаний в п. 1.1. цього договору та повідомити Покупця про його готовність. Після отримання повідомлення Продавця про готовність товару до відвантажування, Покупець зобов'язаний сплатити залишкову вартість товару в розмірі 175 000 грн. 00 коп. (сто сімдесят п'ять тисяч грн. 00 коп.) в строк не пізніше 7-ми календарних днів з моменту отримання повідомлення про готовність товару. Продавець на виконання умов Договору поставки 03 червня 2010 року виставив Покупцеві рахунок-фактуру № 258 на оплату 50 % Установки бітумної УВБ-1. МП «Альтаір»у вигляді ТОВ 07 червня 2010 року було перераховано на рахунок ТОВ «Завод Укрбудмаш»суму предоплати в розмірі 175 000 грн. 00 коп. за рахунком-фактурою № 258, що підтверджується платіжним дорученням № 70 від 07 червня 2010 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод Укрбудмаш», після отримання предоплати виготовило товар та повідомило про це Покупця. Ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу. Мале підприємство «Альтаір»у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю не оплатило залишкову вартість товару в розмірі 175 000 грн. 00 коп., на виконання п. 4.1.2. Договору поставки, чим грубо порушило свої зобов'язання за Договором поставки. 08 червня 2010 року між Малим підприємством «Альтаір»у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю, з однієї сторони, та [PERSON] з іншої сторони, уклали договір поруки (в подальшому - «Договір поруки»), згідно пункту 1.1. якого Поручитель - [PERSON] поручився перед Кредитором - Малим підприємством «Альтаір»у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю, за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Укрбудмаш»(Боржник) обов'язку поставки Установки бітумної марки УВБ-1 в строк та на умовах, визначених в рахунку № 258 від 3 червня 2010 року, включаючи оплату Поручителем суми основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. У відповідності до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Стаття 553 Цивільного кодексу України визначає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручителем по вищевказаному Договору поруки виступила фізична особа [PERSON], який поручився за виконання юридичною особою - Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Укрбудмаш», зобов'язань по поставці промислового обладнання - Установки бітумної марки УВБ-1, вартістю 350 000,00 грн. (триста п'ятдесят тисяч гривень 00 копійок). При цьому [PERSON] не являється виробником промислового обладнання, в тому числі Установок бітумної марки УВБ-1, не має технічних умов щодо виготовлення даного обладнання та власних промислових потужностей, а також не ознайомлений з умовами поставки, які визначаються в Договорі поставки, за виконання якого Позивачем він фактично поручився. А також відсутні будь-які відомості можливості платоспроможності [PERSON] по виконанню зобов'язання, що свідчить про відсутність достовірної інформації про його належний фінансово-майновий стан на день укладення Договору поруки. Слід зазначити, що у Договорі поруки відсутнє посилання на основний Договір поставки, згідно якого повинна здійснюватися поставка установки. TOB «Завод Укрбудмаш»звернулося до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз»з позовом про стягнення з МП «Альтаір»у вигляді TOB заборгованості за вищезазначеним Договором поставки. Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз»позовні вимоги TOB «Завод Укрбудмаш»було задоволено повністю та стягнуто з МП «Альтаір»у вигляді TOB заборгованість у розмірі 215 827 грн. 14 коп. (двісті п'ятнадцять тисяч вісімсот двадцять сім грн. 14 коп.), яка складається з: 175 000 грн. 00 коп. (сто сімдесят п'ять тисяч грн. 00 коп.) —сума основного боргу, 15 960 грн. 04 коп. (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот шістдесят грн. 04 коп.) —збитки від інфляції, 3 983 грн. 18 коп. (три тисячі дев'ятсот вісімдесят три грн. 18 коп.) —3% річних, 20 883 грн. 92 коп. (двадцять тисяч вісімсот вісімдесят три грн. 92 коп.) —пеня. МП «Альтаір»у вигляді TOB звернулося до Господарського суду Полтавської області із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз»у справі № 2/402 від 18 травня 2011 року. Ухвалою Господарського суду Полтавської області у справі № 18/1547/11 від 29 червня 2011 року у задоволенні заяви МП «Альтаір»у вигляді TOB про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз»у справі № 2/402 від 18 травня 2011 року було відмовлено. Дане рішення третейського суду не скасоване, а також на виконання даного рішення третейського суду Господарським судом Полтавської області 01 червня 2011 року було видано наказ у справі № 18/1439/11. Отже, в даному випадку МП «Альтаір»у вигляді TOB по даному зобов'язанні являється «Боржником», що визначено судовим рішенням, що набрало законної сили та в порядку ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України не підлягає доказуванню. Ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу визначає, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, а також має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Правочин укладений між МП «Альтаір»у вигляді TOB та [PERSON] у вигляді Договору поруки від 08 червня 2010 року не спрямований на настання жодних реальних правових наслідків для сторін, не тягне за собою жодних юридичних наслідків, є фіктивним та таким, що підлягає визнанню недійсним. П. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України вказано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені зокрема в ч. 5 ст. 203 цього Кодексу. Отже, в даному випадку укладення Договору поруки від 08 червня 2010 року між Малим підприємством «Альтаір»у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю та [PERSON] є незаконним та підлягає визнанню недійсним. У відповідності до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивач TOB «Укрбудмаш»за Договором № 235 від 02 червня 2010 року стягнуло в судовому порядку суму заборгованості з МП «Альтаір»у вигляді TOB як «Боржника», що підтверджується Рішенням Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз»у справі №2/402 від 18 травня 2011 року, а також Наказом Господарського суду Полтавської області у справі № 18/1439/11 від 01 червня 2011 року. Оскільки, МП «Альтаір»у вигляді TOB порушило умови договору та не виконало свої зобов'язання за Договором поставки, в даному зобов'язанні воно являється «Боржником», а отже визначення TOB «Завод Укрбудмаш»в Договорі поруки як «Боржника»є неправомірним та таким, що не підлягає дійсності. Стаття 509 ЦК України визначає поняття зобов'язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст. 527 ЦК України кінцевою метою виконання зобов'язання є виконання його належному кредитору належним боржником. Отже, в даному зобов'язанні саме МП «Альтаір»у вигляді TOB являється Боржником, а не TOB «Укрбудмаш», як визначено в Договорі поруки від 08 червня 2010 року. Законодавством України не передбачено такого виду забезпечення зобов'язань як порука за виконання кредитором своїх зобов'язань перед боржником. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Глава 24 Господарського кодексу України визначає загальні засади відповідальності учасників господарських відносин Відповідно до ч.3 ст. 216 ГК України господарсько-правова відповідальність базується на принципі, згідно з якими саме потерпіла сторона має право на відшкодування збитків. Відповідно до ст. 15 ч. 1 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 107 Цивільного процесуального кодексу України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами. Крім того, 01.07.2011 року між TOB «Завод Укрбудмаш», як Кредитором, та [PERSON], як Поручителем, було укладено договір поруки та додаткові угоди до нього, за умовами яких Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов'язків [PERSON] (місце проживання: [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER]) за цивільно-правовими та господарсько- правовими договорами, що укладені останнім із Малим підприємством «Альтаір»починаючи з 01.01.2008 року по 01.07.2011 року, в т.ч. за договорами поруки, але не виключно, а також за сплату судового збору, та інших платежів, пов'язаних із судовим розглядом справ, в яких відповідачем є [PERSON], в т.ч. витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved