Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-29 00:00:00

У листопаді 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Ерсте Банк" про визнання статті кредитного договору недійсною, який в ході судового розгляду справи уточнив та просив суд визнати повністю недійсним кредитний договір укладений між ним та ПАТ "Ерсте Банк". В обґрунтування позову зазначав, що 19.09.2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 014/10614/2/23239, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику у кредит грошові кошти на споживчі цілі на загальну суму 230 000 доларів США строком повернення до 18.09.2033 року включно. Відповідно до п. 9.1 кредитного договору, за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Позивач вважає, що кредитний договір є недійсним, оскільки його зміст є несправедливим і суперечить нормам закону і засадам суспільства та вимогам ст.. 18 Закону України "Про захист прав споживачів". Зокрема несправедливими є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем пропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позичальника в кредитному договорі полягає в наступному. Суть зобов'язання Банку викладено у розділі 4 кредитного договорі і полягає тільки у наданні кредитних коштів, забезпечення консультаційними послугами та збереження інформації. В той же час розділ 5 та 9 Кредитного договору визначає цілу низку зобов'язань позичальника, зокрема і сплату пені у розмірі 1% від суми прострочення. В кредитному договорі не передбачено жодного пункту, який би передбачав відповідальність Банку за порушення взятих на себе зобов'язань. В жодне судове засідання позивач та його представник не з'являлись, перед останнім судовим засіданням, 30.05.2013 року, представник позивача подав суду заяву в якій просив суд справу розглядати у їх відсутність та задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавав суду заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність представника Банку та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 19.09.2008 року між ВАТ "Ерсте Банк", правонаступником якого є ПАТ "Ерсте Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/10614/2//23239, за умовами якого Банк надав позичальнику у кредит грошові кошти в сумі 230 000 доларів США зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 12,50 % річних зі строком користування кредитними коштами до 18 вересня 2033 року. Пунктом 9.1. Кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту (в тому числі частково), сплати нарахованих відсотків, інших платежів, що передбачені цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Укладаючи та підписуючи оспорюваний кредитний договір, сторони договору, зокрема і позивач, засвідчили свою згоду на його укладання на умовах зазначених у кредитному договору, [PERSON], підписавши зазначений договір, надав згоду на укладення договору на умовах, що в них містилися. Відповідно до п. 3 ст. 203 Цивільного кодексу волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Позивач при отриманні кредиту міг звернутись до іншого банку, який пропонував інші умови кредитування, якщо його не влаштовували умови та схеми кредитування, запропоновані ВАТ "Ерсте Банк". Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Цивільний Кодекс України прямо не визначає будь-яких істотних умов кредитного договору. Разом з тим, зі змісту статті 1054 ЦК України можна зробити висновок, що істотними умовами кредитного договору є сума кредиту, проценти за його використання та обов'язок позичальника повернути суму кредиту, що повинен бути виконаний у певний час. Зі змісту положень кредитного договору, укладеного між банком та [PERSON], вбачається, що сторони, підписавши даний договір, досягли згоди щодо всіх істотних умов, необхідних для кредитних договорів. Враховуючи наведені обставини суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, у зв'язку з чим підлягають залишенню без задоволення.

Outcome: dismissed