Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 03.06.2006 р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №\~ 265, дочку [PERSON], яка народилась 30.12.2006\~ р., на подальше проживання залишити при ній, стягувати з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 500,00\~ грн. щомісячно на утримання дочки [PERSON], починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що між нею та [PERSON] 03.06.2006\~ р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб, актовий запис №\~ 265, вони є батьками дитини дочки [PERSON], яка народилась 30.12.2006\~ р. Через їхні різні погляди на життя та погане ставлення [PERSON] до неї спільні відносини розладнались, на зауваження змінити поведінку на краще [PERSON] не реагував, у зв'язку з чим останні чотири місяці він став проживати окремо від неї та дочки. Проживання дочки з нею відповідатиме інтересам дитини. Питання щодо утримання дочки у позасудовому порядку вирішити не вдалось. [PERSON] працює без оформлення трудових відносин у відповідності до норм законодавства України. [PERSON] у судове засідання не з'явилась, проте від неї надійшла заява, у якій вона просить розглянути справу за її відсутності та зазначає, що не заперечує проти заочного розгляду справи. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючим викладене, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів (ухвалити заочне рішення). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу. Між [PERSON] та [PERSON] 03.06.2006\~ р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб, актовий запис №\~ 265 (а.\~ с.\~ 4). Вони є батьками дитини дочки [PERSON], яка народилась 30.12.2006\~ р. (а.\~ с.\~ 5). Як зазначено у позовній заяві [PERSON], через їхні різні погляди на життя та погане ставлення [PERSON] до неї спільні відносини розладнались, на зауваження змінити поведінку на краще [PERSON] не реагував, у зв'язку з чим останні чотири місяці він став проживати окремо від неї та дочки. Доказів на спростування обставин, наведених у попередньому абзаці, [PERSON] не надав. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Наведені вище обставини вказують на те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження їхнього шлюбу суперечило б інтересам [PERSON] та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовної вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], а відтак задовольняє цю вимогу. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів. Як вказано у позовній заяві [PERSON], [PERSON] останні чотири місяці проживає окремо від неї та дочки, питання щодо утримання останньої у позасудовому порядку вирішити не вдалось. [PERSON] працює без оформлення трудових відносин у відповідності до норм законодавства України. Доказів, які б спростовували обставини, зазначені у попередньому абзаці, [PERSON] не надав. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, [PERSON] зобов'язаний утримувати свою дочку [PERSON] до досягненням нею повноліття. Відповідно до частин першої третьої статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~ стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)\~ стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)\~ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)\~ інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Про обставини, які мають бути враховані при визначенні розміру аліментів, [PERSON] суд не повідомив. Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що є законні підстави для задоволення позовної вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі 500,00\~ грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини, а тому задовольняє цю вимогу. Щодо позовної вимоги про залишення дочки на подальше проживання. Частиною першою статті 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. З вказаної норми Сімейного кодексу України випливає, що питання щодо місця проживання малолітньої дитини може вирішуватись судом лише у випадку, якщо мати і батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. При цьому до участі у справі має залучатись орган опіки та піклування (частина четверта статті 19 Сімейного кодексу України). Однак, у позовній заяві не наведено жодної обставини, які б вказували, що між [PERSON] та [PERSON] існує спір щодо місця проживання їхньої дочки [PERSON]. Таким чином, позовна вимога [PERSON] про залишення дочки [PERSON] на подальше проживанню з нею заявлена передчасно, а відтак у її задоволенні слід відмовити. При цьому суд вважає за необхідне роз'яснити, що у випадку виникнення між [PERSON] та [PERSON] спору щодо місця проживання їхньої дочки [PERSON] вони не позбавленні права звернутись для його вирішення до органу опіки та піклування або суду. Частиною першою, пунктом 2 частини третьої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до частин першої та третьої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Зважаючи на наведені норми Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування документально підтверджених судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 178,65\~ грн., а в дохід держави судовий збір у розмірі 214,60\~ грн. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 367 Цивільного кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд, враховуючи інтереси неповнолітньої [PERSON], вважає за необхідне допустити негайне виконання даного рішення у частині стягнення аліментів межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial