Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-29 00:00:00

Як зазначає позивач ,22.12.2011 року, між відповідачами [PERSON],як продавцем та [PERSON], як покупцем, був укладений незаконно та без відповідних правових підстав і повноважень договір купівлі- продажу квартири [ADDRESS],зареєстрованого, в той самий день, приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу- Кабісовою Ю.Т. в реєстрі за № 652. Звернувшись 13.06.2012 року до Великоновосілківського району Донецької області з позовом , за місцем проживання відповідача- Міщенко Є.В., позивач просить визнати цей договір недійсним у відповідності до ст.ст.203,215,230,658 ЦК України,оскільки вищезазначена квартира належала і належить йому на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу її від 09.12.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.12.2004 року. Незважаючи на зазначене,22.12.2011 року, перший відповідач-Міщенко Є.В., вважаючи себе власником квартири, але не маючи на це ніяких законних підстав, уклала договір купівлі-продажу її і, в той самий день, другий відповідач -покупець [PERSON] звернувся до БТІ м. Донецька з заявою про державну реєстрацію оскаржуваного договору, де йому було відмовлено на підставі накладеного Першою державною нотаріальною конторою м. Донецька арешту на квартиру. Крім того, позивач звертає увагу,що в договорі продавцем зазначена [PERSON][INFO],її код [NUMBER], але [PERSON] має зовсім інший код, а саме [NUMBER], що підтверджується довідкою державної податкової інспекції.Крім того, [PERSON] не була присутня у нотаріуса в день підписання оскаржуваного договору і не підписувала його. Постановою слідчого Ворошиловського РВ УМВС України м. Донецька від 21.01.2012 року за фактом незаконного заволодіння зазначеною квартирою було порушено кримінальну справу за ст.190 ч.З КК України. В судовому засіданні представник позивача-Гненний Д.А. підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала і підтвердила, що вона не підписувала договір купівлі-продажу квартири з [PERSON], так як не мала на неї ніяких прав. Представник відповідача [PERSON]-[PERSON] позовні вимоги не визнав. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних піддстав. В судовому засіданні знайшли підтвердження ті обставини,на які посилається позивач в своїй позовній заяві і які наведені вище. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], зареєстрованого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] у реєстрі за №8020 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.12.2004 року , власником зазначеної квартири є позивач. Як незаконне-рішення Мар*їнського районного суду Донецької області від 01.12.2011 року, яким визнано право власності за [PERSON] на вищезазначену квартиру, було скасовано ухвалою того самого суду від 11.01.2012 року при перегляді справи за нововиявленими обставинами Відповідач [PERSON],яка зазначена продавцем у договорі купівлі-продажу квартири №4, розташованої по вул.Артема,72-6 м.Донецька від 22.12.2011 року, підтвердила в своєму письмовому зверненні до суду ,що вона ніколи не мала права власності на цю квартиру ,не була присутня у нотаріуса в день підписання зазначеного договору і не підписувала його. Крім того , на підтвердження заяви [PERSON], звертає на себе увагу те , що її ідентифікаційний номер є [NUMBER], а не [NUMBER], який зазначено в оскаржуваному договорі. З копії постанови СВ Ворошиловського РВУМВС України в Донецькій області від 21.01.2012 року про порушення кримінальної справи по факту шахрайства,скоєнного у крупних розмірах вбачається, що в грудні 2011 року невизначені особи, діючи навмисно,шляхом оману та зловживання довірою, незаконно заволоділи квартирою за №4 в будинку 72-6,розташованого по вул.Артема м.Донецька,яка знаходиться на балансу ТОВ підприємства з іноземними інвестиціями «ІТ Інвест». Відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Віповідно до ч.З цієї ж статті волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати йогоВідповідно до ч.З цієї ж статті волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно статті 215 ч.1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою,п*ятою та шостою 203 ЦК України. Відповідно до ч.З ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним(оспорюваний правочин). Відповідно до ч.І статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення,такий праввочин визнається судом недійсним. Відповідно до ст.658 ЦК України , право продажу товару,крім випадків примусового продажу та інших випаідків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення Таким чином ,в судовому засіданні встановлено ,що оскаржуваний договір купівлі -продажу квартири від 22. 12.2011 року, був укладений між [PERSON],зазначеною в ньому продавцем та [PERSON], зазначеним в ньому ,як покупець, був посвідчений з грубими порушеннями вимог чинного законодавства та без відповідних правових підстав і повноважень на укладення такого договору.Тому такий договір повинен бути визнаний недійсним, а відповідача [PERSON]-покупця по цьому договору таким ,що не набув право власності на зазначену квартиру.

Outcome: approved