Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

У лютому 2012 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] сільськогосподарського підприємства Агрокомбінат «Бучанський», [PERSON] селищної ради, третя особа Києво-Святошинська районна державна адміністрація про визнання права на земельний пай в порядку спадкування, посилаючись на те, що 4 серпня 2006 року помер їхній батько та чоловік [PERSON], який постійно проживав та був прописаний в Київській області, с. Гостомель, вул. Лєрмонтова, 8. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, в тому числі на земельну частку (пай) розміром 2,41 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала в колективній власності КСП Агрокомбінат «Бучанський», сертифікат на право власності № РНЗ84462, виданий на ставі рішення Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 30 березня 2000 року №144 та зареєстрований у Книзі реєстрації на право на земельну частку (пай) за № 67. Вартість земельної частки (паю) відповідно до сертифікату становила 17003 грн. Вони, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON]. Після його смерті у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк вони прийняли спадщину, звернувшись із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори. При зверненні в Ірпінську міську державну нотаріальну контору Київської області для оформлення права власності на земельну частку (пай) розміром 2,41 в умовних кадастрових гектарах нотаріус своєю постановою № 59/02-31 від 10 січня 2012 року відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), що знаходяться в КСП «Агрокомбінат «Бучанський», яка залишилась після померлого 4 серпня 2006 року [PERSON], обґрунтовуючи це тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу, а саме сертифікату на даний пай. Оригінал даного сертифіката 4 квітня 2008 року в [PERSON] було викрадено. Про крадіжку ним було заявлено до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві та подано оголошення в друковані засоби масової інформації про втрату сертифікату. [PERSON] була подана заява в Києво-Святошинську районну адміністрацію з проханням видати дублікат сертифіката на право власності на земельну частку (пай). Однак Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області повідомила його листом від 1 червня 2011 року №1970 про те, що звернення [PERSON] надіслано на розгляд до Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі. На даний час Управління Держкомзему у Києво-Святошинському району ніяким чином не відреагувало на його заяву. Така ситуація негативно впливає на здійснення їхніх законних прав та обов'язків, як спадкоємців за законом. В п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний дай здійснюється за нормами ЦК України, зокрема й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В абзаці 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року зазначено, що право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, а відповідно до п. 3 ст. 1 цього ж закону, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року, одним з основних документів, що посвідчує право на земельну частку (пай), є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Враховуючи викладене, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] просили визнати за ними право власності на земельну частку (пай) розміром 2,41 в умовних кадастрових гектарах та розподілити її в рівних частках між учасниками спадкування за законом - [PERSON] - 1/3 земельної частки, [PERSON] - 1/3 земельної частки та [PERSON] - 1/3 земельної частки. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник поданий позов підтримали та просили його задовольнити. У судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не з»явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність. У судове засідання представник відповідача [PERSON] селищної ради не з»явився, про день, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача. У судове засідання представники відповідача [PERSON] сільськогосподарського підприємства Агрокомбінат «Бучанський» та третьої особи Києво-Святошинської районної державної адміністрації не з»явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 4 серпня 2006 року помер [PERSON], який доводився чоловіком позивачці [PERSON] і батьком позивачам [PERSON] і [PERSON] 8 вересня 2006 року [PERSON] і [PERSON] звернулись із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Ірпінської міської державної нотаріальної контори. 13 грудня 2006 року [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Ірпінської міської державної нотаріальної контори. З наявної в матеріалах спадкової справи ксерокопії сертифікату на право на земельну частку (пай) даний сертифікат видано [PERSON] на підставі рішення К.-Святошинської районної державної адміністрації від 30 березня 2000 року № 144 в тому, що йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП Агрокомбінат «Бучанський» розміром 2,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно відповіді Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області від 15 березня 2011 року № 2977 Управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі розглянуто запит Ірпінської міської державної нотаріальної контори від 15 лютого 2011 року стосовно надання дублікату сертифікату на земельну частку (пай) в КСП Агрокомбінат «Бучанський» на території Горенської сільської ради, виданого на ім»я [PERSON], і повідомляє, що вказаний в запиті оригінал сертифікату на земельну частку (пай) в КСП Агрокомбінат «Бучанський» на території Горенської сільської ради на ім»я [PERSON] в архіві Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі відсутній. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області від 10 січня 2012 року № 59/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі на його ім»я свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), що знаходиться в КСП «Агрокомбінат «Бучанський», яка залишилась після померлого 4 серпня 2006 року [PERSON] у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу-оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 531 Ірпінської міської державної нотаріальної контори до майна померлого 4 серпня 2006 року [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 11 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] не надано суду доказ - оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім»я [PERSON], на який позивачі посилаються в своїй позовній заяві як на підставу своїх вимог. У заявлених позовних вимогах позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] просили визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 2,41 в умовних кадастрових гектарах та розподілити її в рівних частках між учасниками спадкування за законом - [PERSON] - 1/3 земельної частки, [PERSON] - 1/3 земельної частки та [PERSON] - 1/3 земельної частки. Однак, як встановлено судом, спадкодавцеві [PERSON] не належала вказана земельна ділянка на праві власності, оскільки за життя йому не виділялась така частка (пай) у натурі (на місцевості) земельної ділянки і державний акт на право власності на вказану земельну ділянку не видавався. З урахуванням наведеного, суд вважає недоведеними позовні вимоги позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо визнання права власності на земельну частку (пай), в порядку спадкування, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed