Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-02 00:00:00

11липня 2012 року [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначала наступне. 10.09.2010 р. між нею та відповідачем у справі було укладено шлюб, зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 809. Від даного шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалося через несумісність характерів. Шлюбні стосунки фактично припинені з березня 2012 року, спільне господарство не ведеться. З питань щодо поділу майна спору немає. Посилаючись на зазначене, просила суд розірвати шлюб. Позивач підтримала викладене в позовній заяві, наполягала на позовних вимогах, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач у судове засідання 23.07.2012 р, 06.08.2012р., 14.08.2012 року, 03.09.2012 року не зявився, повідомлявся у встановленому законом порядку, заперечення на позов не надав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Частиною другою ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їх дітей. Відповідно до вимог п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб , розірвання шлюбу , визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає , зокрема в тому , що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови , якщо встановлено , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач просить шлюб розірвати, заявивши, що збереження шлюбу не можливе і сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, а відповідач своїх заперечень суду не надав,шлюб слід розірвати. З матеріалів справи вбачається, що 10.09.2010 р. Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану головного управління юстиції у Запорізькій області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] актовий запис № 809 (а.с.5). Судом встановлено, що з березня 2012 року по теперішній час сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, спору про розподіл майна немає, сімя існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечило б інтересам одного з них , що має істотне значення. Примирення та збереження сімї неможливе. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і збереження сім'ї неможливе, суд приходить до висновку про те, що шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved