Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-12 00:00:00

Прокурор Кривоозерського району Миколавїської області звернувся в суд в інтересах спеціалізованої кредитно-фінансової господарської організації «Миколаївський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» до [PERSON], [PERSON] із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 березня 2011 року між спеціалізованою кредитно-фінансовою господарською організацією Миколаївського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] було укладено договір №14 про надання кредиту для купівлі житлового будинку у сільській місцевості, за умовами якого фонд надав позичальниці кредит для купівлі житлового будинку за адресою: Миколаївська області, Кривоозерський район, с. Багачівка вул. Шкілька, будинок №6 в сумі 50 000 (пятдесят тисяч) гривень терміном на 14 років з виплатою 3% річних. У якості забезпечення за даним кредитним договором був укладений з фізичною особою [PERSON] договір поруки №14/1 від 28 березня 2011 року. Посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] порушила зобовязання по кредитному договору, в результаті чого виникла заборгованість по кредиту в сумі 63 657 грн. 31 коп., прокурор просить стягнути з відповідачів суму боргу в розмірі 63 657 грн. 31 коп.. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судовому засіданні визнали позовні вимоги. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачами, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Згідно до положень ст.526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положення ч.1 ст.530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст.1054 ЦК України, встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець), зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що 28 березня 2011 року між фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (Фонд) в особі голови Фонду та [PERSON] укладено договір №14 про надання кредиту для купівлі житлового будинку у сільській місцевості. Відповідно до умов п. 1.1. вказаного договору Фонд надав [PERSON] кредит для купівлі житлового будинку за адресою: с. Багачівка, вул. Шкілька, будинок №6, Кривоозерського району Миколаївської області в сумі 50 000 (пятдесят тисяч) гривень терміном на 14 років з виплатою 3% річних. Згідно умов п 5.2 договору за порушення строків повернення кредиту і відсотків за користування ним Позичальник сплачує Фонду пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від несплаченої в строк суми за кожний день прострочення платежу. З метою забезпечення виконання зобовязання по кредитному договору №14 від 28 березня 2011 року було додатково укладено договір поруки №14/1 28 березня 2011 року між Миколаївським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (кредитором) та [PERSON]. Відповідно до умов п.1.1. вищевказаного договору поруки Поручитель зобовязувався солідарно відповідати перед Кредитором за виконання зобовязань за Договором про видачу кредиту для купівлі житлового будинку в сільській місцевості №14 від 28 березня 2011 року, який був укладений між Кредитором та [PERSON]. Згідно умов п. 2.1. договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Боржником усіх зобовязань у сумі, що дорівнює 50000 (пятдесят тисяч) гривень, виплати по відсотках, пені, штрафних санкцій за договором, вказаним у п.1.1 цього Договору та відшкодовує судові витрати із стягування боргу та інші збитки Кредитора, зумовлені невиконанням чи неналежним виконання зобовязань Боржником. Станом на 01 лютого 2013 року у відповідачки [PERSON] у звязку з невиконанням нею своїх зобовязань та порушенням умов кредитного договору виникла кредитна заборгованість в сумі 63 657 грн. 31 коп., а саме: - заборгованість по кредиту: 50 000 грн.; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~інфляційний борг: - 18, 26 грн.; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~заборгованість за відсотками :2 761, 61 грн.; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~нарахована пеня за несвоєчасну сплату кредиту: 913,90 грн.; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ штрафні санкції: 10 000 грн. Суд критично ставиться до вимог прокурора про стягнення з відповідачів штрафних санкцій в сумі 10 000 грн., оскільки відповідно до умов п. 5.4. кредитного договору №14 від 28 березня 2011 року передбачено, що у випадку нецільового використання кредиту і/або отримання його за недостовірними документами, що підтверджують право на отримання кредиту, Позичальник повертає кредити і сплачує штраф у розмір 20 % від суми отриманого кредиту. Прокурор у своєму позові не посилається та в ході розгляду справи не надав будь-яких доказів, що відповідачка витратила кошти не за цільовим призначенням, чи отримала кредити за недостовірними документами. Тому позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій в сумі 10 000 грн. є безпідставними та не підлягають задоволенню. Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 53 657 грн. 31 коп.. Згідно до положень ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: partial