Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-25 00:00:00

12 листопада 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна №3113 від 14.04.1998 року дійсним та визнання за ним права власності на нерухоме майно, а саме на будинок з надвірними спорудами №228 по вул. Леніна в с. Кислиці Ізмаїльського району Одеської області загальною площею 166,4 кв.м., вказуючи, що між ним та відповідачем 14.04.1998 року на Одеській товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна у відповідності до Закону України «Про товарну біржу», який відповідав на той час діючому законодавству. Сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, таким чином, відбулося повне виконання його умов. Тому позивач просить визнати за ним право власності на зазначений будинок. В судовому засіданні \~позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі та наполягав на його задоволенні, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Вислухавши позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставою їх виникнення, поряд з іншими, \~є договори та інші правочини. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 року передбачено, що положення зазначеного Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. \~ Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. \~ Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений до вступу в законну силу Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року, і не мають подовжувального характеру, тому суд при розгляді справи керується положеннями ЦК 1963 року. \~ Відповідно до роз'яснень, даних в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.78 р., із змінами від 25.05.98 р. «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» угоди купівлі-продажу (зокрема при придбанні на біржових торгах) \~житлового будинку (квартири) або його (її) частини підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. \~ \~ При цьому, якщо така угода виконана повністю або частково однією із сторін, а інша сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК на вимогу сторони, що виконала угоду має право визнати її дійсною. На час укладення зазначеного договору діяла ст. 15 Закону України «Про товарну, біржу», згідно якої не вимагалось подальше нотаріальне посвідчення угоди, укладеної на біржі. Відповідно до п.49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року і чинної на момент укладення договору між сторонами (31.07.1996), - договір купівлі - продажу, зареєстрований на біржі є документом, що підтверджує право власності на жилий будинок, що відчужується. Згідно ксерокопії паспорту [PERSON] встановлено, що він зареєстрований в [INFO]. У судовому засіданні встановлено, що всі зобовязання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі, тому договір купівлі-продажу повинен бути визнаний дійсним. На теперішній час вказаний договір не оскаржений та не скасований. Суд вважає, що 14.04.1998 року сторони уклали договір, який не порушує нічиїх прав та інтересів. Позивач, як покупець, свої обовязки за договором виконав, і за його вимогою, суд має право визнати таку угоду дійсною. Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що всі зобовязання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі, тому договір купівлі-продажу повинен бути визнаний дійсним, що передбачено ст. 47 ЦК України, за якою якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» № 5912 від 26.12.2012 року будинок №228 по вул. Леніна в с.Кислиці Ізмаїльського району Одеської області зареєстрований за [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу Одеської товарної біржі від 14.04.1998 року, у зв`язку з чим, враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна №3113 від 14.04.1998 року дійсним та визнати за [PERSON] право власності на будинок №228 по вул. Леніна в с. Кислиці Ізмаїльського району Одеської області. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Outcome: approved