overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищеназваним позовом, в якому просила визнати квартиру за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, пр-т Леніна, б. 119, кв. 127, та автомобіль [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на Ѕ частину зазначеного майна. Позов мотивовано тим, що відповідач [PERSON], після розірвання шлюбу, не погоджується на добровільний поділ майна, яке було набуте ними під час шлюбу. Позивачка в судове засідання не зявилася, справу просила слухати у її відсутність, позов підтримала у повному обсязі, про що надала суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні досліджені наступні докази: копія заочного рішення Лисичанського міського суду Луганської області про розірвання шлюбу від 27.12.2011 р. у справі № 2-2542/2011р.; копія договору купівлі-продажу квартири від 08.08.2000 р.; довідка [PERSON] м. Лисичанська № 407 від 19.09.2012 р.; копія витягу з домової книги; копія паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру позивачки; довідка адресного столу. В судовому засіданні встановлено, що позивачка перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 09.11.1991 р. Заочним рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 27.12.2011 р. у справі № 2-2542/2011р. шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Під час перебування сторін у шлюбі,08.08.2000 р. сторонами у справі за спільні кошти було придбано двокімнатну квартиру за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, пр-т Леніна, б. 119, кв. 127, покупцем якої виступив відповідно до договору купівлі-продажу від 08.08.2000 р., посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 1735, відповідач у справі, та автомобіль [NUMBER], який також зареєстрований за відповідачем у справі. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності у рівних частках, тобто по /1/2 частині. Оскільки позивачка просить визнати за нею право власності на частку у спільній сумісній власності подружжя, позовні вимоги про одночасне визнання цього майна спільною сумісною власністю задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 591 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-22 00:00:00

В жовтні 2012 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 26 вересня 2009 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану за № 481. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачкою припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сімї неможливо у звязку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Позивач [PERSON] стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній, спору щодо порядку виховання та місця проживання дитини не має. В судове засідання сторони не зявились, надали заяви в яких просили суд сулухати справу у їх відсутність та розірвати зазначений шлюб. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до вимог ст.ст. 110-112,114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їхньої дитини. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Відповідачем надано заяву про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до ст. 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище - [PERSON]. Оскільки, позивачем не ставилось питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-22 00:00:00

24.10.2012р. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11.12.2007 року у розмірі 8746,88 гривень, та стягнення сплаченої суми судового збору у розмірі 214,60 грн. У судове засідання позивач -ПАТ «Дельта Банк» не з'явився. Надали суду заяву з проханням розглянути справу у відсутності представника ПАТ «Дельта Банк», позовні вимоги підтримують у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про день слухання справи був повідомлен належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ГПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 11.12.2007р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»та [PERSON] було укладено договір №004-14000-111207 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. Відповідно до п.1.2. договору, позивач відкриває відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України -гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в тарифному пакеті Uisa класичний. Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, що передбачена п.1.3. кредитного договору. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. Відповідач станом на 09.07.2012р. порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість у розмірі 8746,88 грн., яка складається з: тіло кредиту 4371,88 грн., заборгованість за комісіями 4375,00 грн., пеня 328,12 грн. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.. Також, відповідно до ст.ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 214,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-22 00:00:00

26.09.2012р. Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго" (далі - ПАТ "Миколаївобленерго") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї боргу за недовраховану електроенергію у сумі 468,68грн. У судове засідання представник позивача не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути позов за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надсилав. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні відповідачка [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ Миколаївобленерго. Також встановлено, що 30.03.2012р. контролерами ПАТ "Миколаївобленерго" при перевірці дотримання вимог діючих Правил користування електроенергією для населення (затверджених постановою КМУ України від 26.07.1999 року, далі ПКЕЕН) за адресою: [ADDRESS] у споживача було встановлено порушення вищевказаних Правил, а саме: «Самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі ЖЕКу прихованою електропроводкою з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити при контрольному огляді приладу обліку. Порушення п.42 ПКЕЕН». За вказаним правопорушенням було складено Акт № С-4258. 23.04.2012р. вищезазначений акт був розглянутий комісією, яка була проведена без участі споживача. Комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення Правил відповідачем було нанесено збитки позивачу в розмірі 468,68грн., розрахунок боргу проведений за період -з дня здійснення останнього контрольного огляду приладу обліку -14.02.12р. Сума збитків була нарахована відповідно до норм ПКЕЕН та п.3.3 Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006р. № 562. В результаті було встановлено безоплатне споживання електроенергії, шляхом порушення умов ПКЕЕН. Тобто, відповідач порушив зобов'язання та норми ПКЕЕН, внаслідок чого завдано постачальнику збитки. Ці дії ставлять під загрозу порушення економічних інтересів держави, оскільки ПАТ "Миколаївобленерго" є державною власністю. Таким чином, враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.525, 526 ЦК України, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-22 00:00:00

26.09.2012р. Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго" (далі - ПАТ "Миколаївобленерго") звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за недовраховану електроенергію у сумі 1955,56грн. У судове засідання представник позивача не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути позов за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили, про день слухання справи були повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надсилали. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS], є споживачами електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївобленерго», за даною адресою відкрито особовий рахунок № 844080. Також встановлено, що 08.06.2012р. контролерами ПАТ "Миколаївобленерго" при перевірці дотримання вимог діючих Правил користування електроенергією для населення (затверджених постановою КМУ України від 26.07.1999 року, далі ПКЕЕН) за адресою: [ADDRESS] у споживача було встановлено порушення вищевказаних Правил, а саме: «Самовільне підключення електроустановки, струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі ЖЕКу відкритою електропроводкою з порушенням схеми обліку, що можливо виявити при контрольному огляді приладу обліку. Порушення п.42 ПКЕЕн». За вказаним правопорушенням було складено Акт № С-5113. 16.07.2012р. вищезазначений акт був розглянутий комісією, яка була проведена без участі споживачів. Комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення Правил відповідачами було нанесено збитки позивачу в розмірі 1955,56грн. Розрахунок боргу проведено за період -за півроку. Сума збитків була нарахована відповідно до норм ПКЕЕН та п.3.3 Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006р. № 562. Тобто, відповідачі порушили свої зобов'язання як споживача електричної енергії та положення ПКЕЕН, внаслідок чого завдано постачальнику збитки. Дії відповідачів, а саме безоплатне споживання електроенергії, шляхом порушення умов ПКЕЕН, порушують економічні інтереси держави, оскільки ПАТ "Миколаївобленерго" є державною власністю. Таким чином, враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.525, 526 ЦК України, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-22 00:00:00

У березні 2012р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS], посилаючись на те, що за адресою зазначеного будинку (раніше - [ADDRESS]), належного позивачу на праві власності, зареєстрований відповідач - колишній чоловік доньки, але з 1996р. він у будинку не проживає, в добровільному порядку знятися з реєстрації за вказаною адресою відмовляється. У судовому засіданні позивач була відсутня, її представник надала заяву про підтримку позову і розгляд справи без її участі. Відповідач у встановленому порядку повідомлявся про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач [PERSON], уклавши 29 жовтня 1991р. договір купівлі-продажу, стала власником житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS] З тверджень позивача та акту від 14.03.2012р. №55, виданого комітетом самоорганізації робітничого селища Ялти, вбачається, що за вказаною адресою [ADDRESS], а після надання нової адреси - [ADDRESS], проживав та є зареєстрованим відповідач [PERSON], але з 1996р. він в будинку не проживає без поважних причин. Відповідно до ст.156ЖК України, ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом, та втрачають таке право у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Обставин, які б свідчили про поважність відсутності відповідача понад встановлені строки у жилому приміщенні позивача, судом не встановлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що підстав для збереження за відповідачем права користування житлом, яке є власністю позивача, не має, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути 107,30грн судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-22 00:00:00

03.09.2012р. Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго" (далі - ПАТ "Миколаївобленерго") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї боргу за недовраховану електроенергію у сумі 2327,34грн. У судове засідання представник позивача не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути позов за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надсилав. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні відповідачка [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ Миколаївобленерго. Також встановлено, що 20.05.2012р. контролерами ПАТ "Миколаївобленерго" при перевірці дотримання вимог діючих Правил користування електроенергією для населення (затверджених постановою КМУ України від 26.07.1999 року, далі ПКЕЕН) за адресою: [ADDRESS] у споживача було встановлено порушення вищевказаних Правил, а саме: «Самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника відкритою електропроводкою поза приладом обліку, що можливо виявити при контрольному огляді приладу обліку. Порушення п.42 ПКЕЕН». За вказаним правопорушенням було складено Акт № С-4770. 19.06.2012р. вищезазначений акт був розглянутий комісією, яка була проведена без участі споживача. Комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення Правил відповідачем було нанесено збитки позивачу в розмірі 2327,34грн., розрахунок боргу проведений за період -з дня попереднього акту про порушення ПКЕЕн- 08.02.2012р. Сума збитків була нарахована відповідно до норм ПКЕЕН та п.3.3 Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006р. № 562. В результаті було встановлено безоплатне споживання електроенергії, шляхом порушення умов ПКЕЕН. Тобто, відповідач порушив зобов'язання та норми ПКЕЕН, внаслідок чого завдано постачальнику збитки. Ці дії ставлять під загрозу порушення економічних інтересів держави, оскільки ПАТ "Миколаївобленерго" є державною власністю. Таким чином, враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.525, 526 ЦК України, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-22 00:00:00

12 листопада 2012 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, вказавши, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 29.09.2001 р. зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міського управління юстиції, актовий запис № 422, від шлюбу мають неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною [PERSON], [INFO] до досягнення трьохрічного віку. Відповідач працює на ПАТ ШУ Покровське, має постійний прибуток, але відмовляється в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Позивач просить стягнути з відповідача на утримання дружини аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, позовні вимоги визнав в повному обсязі . Вислухавши пояснення позивача, відповідача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років .Право на утримання дружина , з якою проживає дитина , має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища , за умови , що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходяться у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міського управління юстиції, актовий запис № 422 з 29.09.2001 р. (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7 ). Позивач [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною [PERSON], [INFO] до досягнення трьохрічного віку (а.с. 10). З урахуванням вимог ст. ст. 82-84 Сімейного Кодексу України, а також того, що відповідачем до суду не надано доказів неможливості виплати аліментів на утримання дружини, ураховуючи стан здоровя відповідача не є інвалідом, працює на ПАТ ШУ Покровське, має постійний прибуток, ураховуючи матеріальне становище позивачки, суд вважає, що відповідач може виплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьохрічного віку. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України суд ухвалює рішення на попередньому судовому засіданні в разі визнання позову відповідачем

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора, Колективне підприємство «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації», про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якій просив суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON], яка померла 07 серпня 2011 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 07 серпня 2011 року померла його мати [PERSON] та після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: частина житлового будинку № 19, що розташований по вулиці Боженко в м. Павлограді Дніпропетровської області. Він є спадкоємцем першої черги, інших спадкоємців, крім нього, немає. 24 жовтня 2012 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропуском строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Він з поважних причин пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, так як мав скрутне матеріальне становище. Таким чином, вважає, що він з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх в повному обсязі, в своїх поясненнях спирався на доводи, викладені в позові. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, не повідомив суд про причини не явки, хоча були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. \~ Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Згідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Так, судом встановлено, що позивач перебував в родинних відносинах з [PERSON], яка померла 07 серпня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 18). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді частини житлового будинку № 19, що розташований по вулиці Боженко в м. Павлограді Дніпропетровської області. Позивач не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті його матері у звязку з тим, що він мав скрутне матеріальне становище. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе визначити позивачу трьохмісячний строк для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved