Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що перебував у шлюбі з відповідачем ([PERSON]) з 28 червня 1986 року; подружжя має двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На підставі рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська Дніпропетровської області № 269/28 від 20.05.1994 року «Про виділення земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку» відповідачу [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 0,10 га по провул. Визволення, 71 для будівництва індивідуального житлового будинку (копія рішення додається). На підставі вище вказаного рішення виконкому № 269/28 від 20.05.1994 р. виконкомом Дніпропетровської міської ради було ухвалено рішення № 1339 від 21.08.1997 р. «Про передачу у приватну власність та надання у користування земельних ділянок громадянам в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська», на підставі якого [PERSON] передано безоплатно у приватну власність та надано у користування земельну ділянку за адресою: провул. Визволення, 71 в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська, загальною площею 0,2143 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого підсобного господарства (копія витягу з рішення додається). Згідно вище вказаного рішення [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1 га в межах згідно з планом від 16 вересня 1997 р. Як зазначається позивачем при зверненні до суду в період шлюбу за спільні сімейні кошти подружжя побудувало домоволодіння, за адресою: провул. Визволення, 71 у м. Дніпропетровську, де сімєю постійно проживали; на земельній ділянці розташовані: житловий будинок - літ. «А-2», гараж - літ. «Б», сарай - літ. «В», убиральня - літ. «Г», душ - літ. «Д», інші споруди - № 1, [PERSON] домоволодіння було введено в експлуатацію, право власності було зареєстровано за відповідачем. Домоволодіння є спільним майном подружжя, оскільки був збудований за спільні кошти та спільні зусилля. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2011 р. шлюб розірваний. Предмет позову становить вимога про визнання за [PERSON] право власності на Ѕ частину домоволодіння № 71 по провул. Визволення в м. Дніпропетровську та 1/2 земельної ділянки, на якій воно розташоване, та про поділ домоволодіння №71 по провул. Визволення у м. Дніпропетровську в натурі між власниками та виділення [PERSON] у власність 1/2 частину домоволодіння та 1/2 земельної ділянки, на якій воно розташоване. Підставу позову становлять приписи ст.ст. 60, 61, 66, 69, 70, 71 СК України. У судовому засіданні позивач повністю підтримав вимоги позову, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, та з урахуванням судової експертизи просив суд видіти йому в натурі другий поверх житлового будинку, оскільки він (тобто позивач) є інвалідом, має захворювання на туберкульоз легенів та йому необхідно більш сухе повітря. Відповідач також просила суд виділити їй в натурі другий поверх будинку. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, нажите подружжям в період шлюбу належить чоловіку і дружині на праві спільної сумісної власності; за ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч. 1 ст. 68 СК). Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя; згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя; на виконання ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що 28.06.1986 р. між сторонами у цій справі був укладений шлюб, яки був припинений внаслідок його розірвання на підставі рішення суду від 01 грудня 2011 р.; придбане за час шлюбу домоволодіння №71 по провул. Визволення у м. Дніпропетровську є їх спільною сумісною власністю на підставі ст. 60 СК. Сторони не досягли згоди щодо поділу майна в позасудовому порядку тому для суду вбачаються підстави для задоволення вимоги позову в цій частині та ухвалення про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], визнав за кожним з учасників спільної сумісної власності право власності на Ѕ частину домоволодіння №71 по провул. Визволення у м. Дніпропетровську. Розвязуючи вимогу позову про виділ в натурі частки домоволодіння суд виходить з висновку судової будівельно технічної експертизи від 26.09.2012 р., в якому запропоновані декілька видів варіантів поділу домоволодіння в натурі та визначений порядок користування ним, з того, що для влаштування двох ізольованих квартир необхідно виконати переобладнання згідно проекту, розробленого та затвердженого уповноваженими установами, та з інтересів кожного з подружжя, у тому числі повязаних зі станом здоровя, у здійсненні виділу певного поверху будинку (факт захворювання позивача на туберкульоз легенів був визнаний відповідачем, у звязку з чим є таким, що не потребує доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України), та вважає правомірним в порядку розділу домоволодіння №71 по провул. Визволення у м. Дніпропетровську в натурі виділити [PERSON] у власність квартиру №1 в житловому будинку літ. А-2 з наступними приміщеннями на першому поверсі: прим. 1 - коридор площею 57, 2 мІ, прим. 2 - кухня площею 12,4 мІ, прим. 3 - санвузол площею 10,2 мІ, прим. 4 - житлова кімната площею 25,4 мІ, прим. 5 - сходова клітина площею 2,4 мІ, разом площа по 1 ому поверху складає 56,1 мІ, вартістю 82 290,00 грн., та виділити [PERSON] у власність наступні надвірні будівлі та споруди вартістю 44 667,00 грн.: гараж літ. Б вартістю 28 921,00 грн., сарай літ. В вартістю 14 365,00 грн., зливна яма літ. Е вартістю 361,00 грн., Ѕ частину інших споруд №1,І вартістю 1 020,00 грн. Разом з тим, у звязку із відступом від ідеальних часток (частка [PERSON] складатиме 61/100 частин, а частка [PERSON] - 39/100) підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] 23 100,5 грн. грошової компенсації. Таким чином, в порядку поділу домоволодіння №71 по провул. Визволення у м. Дніпропетровську в натурі виділяється [PERSON] у власність квартиру №2 в житловому будинку літ. А-2 з наступними приміщеннями на другому поверсі: прим. 6 коридор площею 4,1 м І, прим. 7 - житлова кімната площею 13,7 мІ, прим. 8 - житлова кімната площею 11,6 мІ, прим. 9 - житлова кімната площею 4,8 мІ, прим. 10 житлова кімната площею 11,3 мІ, прим. 11 - житлова кімната площею 8,7 мІ, разом площа по другому поверху складає 54,2 мІ, вартістю 80 111,00 грн., а також наступні надвірні будівлі та споруди вартістю 1 275,00 грн.: вбиральня літ. Г вартістю 191,00 грн., душ літ. Д вартістю 64,00 грн., Ѕ частина інших споруд №1, І вартістю 1 020,00 грн. Щодо вимоги позову про визнання за позивачем права власності на Ѕ частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: провул. Визволення, 71 у м. Дніпропетровську, то для суду відсутні підстави для її задоволення з підстав зазначених позивачем (поділ спільної сумісної власності): власником даної земельної ділянки є [PERSON], та право власності остання набула в результаті її приватизації (державний акт на право приватної власності на землю від 16.09.1997 р., земельна ділянка передану у приватну власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), у звязку з чим на підставі п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України є особистою приватною власністю [PERSON] За таких умов до [PERSON] переходить право користування земельною ділянкою, порядок якого визначається насамперед угодою співвласників залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок разом з надвірними будівлями та спорудами, при недосягненні якої спір вирішуватиметься судом. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: partial