Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-03 00:00:00

У липні 2012р. позивач звернувся до суду з позовом, по якому просить: зобов'язати відповідача виконати вимоги положення п.3 ст.28 Закону 113/98-ВР стосовно повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортуванню та монтажу) квартирних засобів обліку води; на підставі положень абзаців сьомого та восьмого Рішення 1173-V зобов'язати відповідача, як виконавця послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Одеси, негайно виконати повірку квартирного засобу обліку споживання холодного водопостачання позивача; на підставі вимог п. 8 Правил 630-2005-п зобов'язати відповідача,(як виконавця послуг на водопостачання) через його структурний підрозділ в особі абонентського відділу служби "Водозбут" Приморського району м. Одеси (вул. Рішельєвська, 17, м. Одеса, 65026) взяти квартирний засіб обліку води позивача на абонентський облік; на підставі вимог абзацу 3 п. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»редакція від 20.06.2012 р. документ 1875-15 (далі - [PERSON] 1875-15) і п. 8 Правил 630-2005-п зобов'язати відповідача, через його структурний підрозділ в особі абонентського відділу служби "Водозбут" Приморського району м. Одеси (вул. Рішельєвська, 17, м. Одеса, 65026) підготувати та укласти договір з позивачем про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення; на підставі положень п.п. 1, 2 ст. 627 гл. 52 та гл.гл. 53, 63 ЦК України визнати незаконним, як додаткові умови для укладення договору, вимогу повідомлення відповідача, в особі його структурного підрозділу - абонентського відділу служби "Водозбут" Приморського району м. Одеси від 22.05.2012 р. вих. № 249/7-4, щодо необхідності надання перелічених документів для оформлення договору зі споживачами на надання послуг холодного водопостачання та водовідведення; на підставі положень абзацу другого п. 10 Правил 630-2005-п визнати незаконним попередження відповідача, в особі його структурного підрозділу абонентського відділу служби "Водозбут" Приморського району м. Одеси від 01.11.2011 р. № 50000007876; визнати протиправні дії відповідача такими що завдають йому матеріальні та моральні збитки; що у разі визнання судом дій відповідача ТОВ «Інфокс»протиправними щодо невизнаного кола споживачів і припинення цих дій, на підставі положень п.9 ст. 25 ЗУ «Про захист прав споживачів», зобовязати відповідача ТОВ «Інфокс», довести рішення суду у встановлений ним строк через засоби масової інформації або іншим способом до відома споживачів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позов обґрунтований тим, що Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», встановлено імперативну норму якою визначено, за чий рахунок здійснюються видатки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, які належать на праві власності фізичним особам, що не є субєктами підприємницької діяльності. Статтею 28 вищевказаного закону зазначено, що періодичну повірку, обслуговування та ремонт зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій які надаються послуги з електоро-, тепло-, газо- і водопостачання. Тобто, Законом № 113/98-ВР врегульовано, що видатки на періодичну повірку засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, а не за рахунок споживачів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Недотримання відповідачем вимог законодавства завдає [PERSON] матеріальні та моральні збитки повязані з оплатою консультацій у юристів, поштових витрат на звернення в різні інстанції, телефонних розмов, факсів, транспортними витратами, сплати судового збору. В судовому засіданні позивач, представник позивача [PERSON] позов підтримали просили його задовольнити. Позивач пояснив, що він як споживач не зобов'язаний проводити повірку лічильників води. На його думку, повірку повинний ініціювати і проводити за свій рахунок саме відповідач. Вважав незаконною вимогу відповідача у наданні копій відповідних документів для укладення договору на послуги водопостачання, тому як вони можуть бути використані з іншою метою. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, вказавши на неправильне розуміння позивачем його права на використання лічильника, який не пройшов повірку. Повірка є підтвердженням відповідною організацією справності вимірювального приладу. Повірка засобів вимірювальної техніки це встановлення їх придатності. Отже, засіб вимірювальної техніки, який не пройшов повірку у встановленому порядку не може перебувати в експлуатації. Пояснив, що повірку засобів обліку води повинна здійснювати організація, яка безпосередньо надає послуги з утримання будинків та прибудинкових територій або власними силами, або за домовленістю з організацією, яка здійснює зазначені роботи. При цьому оплата за проведення повірки здійснюється житловим підприємством (за умов включення таких витрат в тариф за УБПТ, чи у разі оплати власником засоба обліку відповідного рахунку), чи самим власником засобу обліку). Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є отримувачем послуг з водопостачання та водовідведення, проживаючи в квартирі за адресою : [ADDRESS], встановив лічильники води. З матеріалів справи (а.с.13) вбачається, що позивач з 2008 р. не допускає співробітників комунального підприємства «Сервісний центр»провести повірку приборів обліку води у своїй квартирі. У відповіді в.о. заступника міського голови [PERSON] на звернення позивача щодо повірки квартирних засобів обліку води зазначено, що у разі несвоєчасного проведення повірки водомірів, оплата за водопостачання проводиться у відповідності з встановленими нормами на одного чоловіка. Підтвердження тієї обставини, що відповідач попереджав позивача про те що, у разі неповірки засобів обліку води розрахунок проводиться по нормативним значенням в матеріалах справи - лист начальника Приморського абонвідділу «ІНФОКСВОДОКАНАЛ»(а.с. 39) В своїх вимогах позивач просить визнати незаконним попередження відповідача від 01.11.2011 р. про заборгованість за послуги водопостачання (а.с.29) посилаючись на те, що при наявності квартирних засобів обліку справляння плати за нормами споживання не допускається. Зазначена вимога не підлягає задоволенню оскільки не відповідає положенням ст. 16 ЦК України, щодо способу захисту цивільних прав та інтересів. 08 травня 2012 р. [PERSON] подав заяву у службу «Водозбут» Приморського району м. Одеси (а.с.18) , в якій заявник просить: взяти на абонентський облік квартирний прибор обліку холодної води «КВ- 1.5»№ 340583 за адресою [ADDRESS]; укласти договір на надання послуг по водопостачанню та водовідведенню між [PERSON] володільцем [ADDRESS] та постачальником послуг в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ». У відповіді від 22.12.2012 р. ТОВ «Інфокс»філії « ІНФОКСВОДОКАНАЛ»служба «Водозбут»проінформувала позивача про те, що для оформлення вищезазначеного договору із споживачами на надання послуг з холодного водопостачання та водовідведення, водовідведення гарячої води позивачу необхідно надати певний перелік документів. Саме цей перелік документів позивач зазначає як додаткові умови для укладання договору і просить суд визнати незаконними. Зазначена вимога позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав. Для укладення договору відповідач правомірно включив у перелік необхідної інформації надання копії паспорту, копії ідентифікаційного номеру, копії правовстановлювального документа на квартиру, копії паспорту лічильника, акт про його встановлення, пломбування, акт державної повірки, тому як за наслідком наявності розгляду цих документів визначається питання щодо подальшого прийняття обчислення водоспоживання за даними лічильника, розташування лічильника у певній квартирі відповідною особою. (а.с. 17) Безпечність наданої споживачем інформації та підтверджуючих документів гарантується п.2 ст.5 Закону України «Про захист персональних даних» згідно якого персональні дані, крім знеособлених персональних даних, за режимом доступу є інформацією з обмеженим доступом. Тобто доступ до зазначених документів має лише обмежене коло працівників філії «Інфоксводоканал», які безпосередньо їх обробляють. Доказів зворотного позивачем не надано. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні зазначив: в звязку з тим, що позивач відмовився від надання вказаних документів для укладання вищезазначеного договору, ТОВ «Інфокс»філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ»погодився укласти договір після подання [PERSON] відповідної заяви з зазначенням певної інформації щодо персональних даних без надання копій документів. Таким чином позивачем не надано доказів для підтвердження неправомірності вимоги відповідача по наданню вказаної інформації та її підтвердження копіями документів для укладення договору. Не підлягає задоволенню позовна вимога [PERSON] щодо взяття квартирного засобу обліку води позивача на абонентський облік. В матеріалах справи (а.с.121) довідка ТОВ «Інфокс»філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ»служби «Водозбут». В ній зазначено, що за адресою: [ADDRESS], у якості виключення, квартирний прилад обліку холодної води марки КВ-1,5 № 340585 від 18.01.2002 р. прийнятий Приморським відділом служби «Водозбит»на абонентський облік для розрахунку за послуги холодного водоспоживання в період з 01.07.2008 р. Слід зазначити, що в довідці не вказано хто є абонентом водоспоживання за даною адресою. Законом, який регулює вищезазначені відносини є закон «Про житлво-комунальні послуги». [PERSON] визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначає правові основи забезпечення єдності вимірювань в Україні, регулює відносини у сфері метрологічної діяльності та спрямований на захист громадян і національної економіки від наслідків недостовірних результатів вимірювань. Взаємовідносини у сфері метрологічної діяльності встановлені - Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» з змінами у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»№ 1765-Ш від 15.06.2004 року, яким у ст. 11 встановлено, що засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися, якщо вони відповідають вимогам щодо точності, встановленим для цих засобів, у певних умовах їх експлуатації. Засоби, вимірювальної, техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і надавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію. Статтею 1 даного Закону визначено, що повірка засобів вимірювальної техніки - встановлення придатності засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, до застосування на підставі результатів контролю їх метрологічних характеристик. Частиною 2 ст. 28 вказаного Закону передбачено, що засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ. Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. У частині 3 ст. 28 встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. З матеріалів справи вбачається що саме з вини відповідача не була проведена повірка засобів обліку. Відповідно до вимог законодавства саме на позивача покладається обовязок організовувати цю перевірку. Відповідно до ч.1 статті 19 «Про житлово-комунальні послуги»відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Частиною 2 зазначено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Частиною 4 ст. 26 «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що у разі якщо виконавець не є виробником, відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті. Згідно до ст. 29, договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009р. № 529 "Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" пунктом 24 передбачене, що витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, у розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення їх періодичної повірки, обслуговування і ремонту, у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг. У типовому переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затвердженому вказаною Постановою КМ України від 20.05.2009р. № 529, зазначені серед інших, і періодична повірка, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки. Таким чином, підприємства, які надають послуги населенню з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (виконавці), повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) квартирних засобів обліку води та теплової енергії за рахунок тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до укладених між ними договорів. Тобто виконавець послуг може отримати відшкодування витрат за періодичну повірку, обслуговування і ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) квартирних засобів обліку через виконавця послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на підставі відповідних договорів. Тож, покладання на відповідача витрат на повірку вищевказаних приладів обліку води може бути за наявності сукупності умов: - відповідно до ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»має бути укладений договір між балансоутримувачем і власником (орендарем, квартиронаймачем); - відповідно до ст. 26 «Про житлово-комунальні послуги»у разі, якщо виконавець не є виробником, має бути укладено договір з виробником; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, заявляючи вимогу про не проведення повірки відповідачем, відповідно до ст. 29 «Про житлово-комунальні послуги» позивач має бути власником приміщення, орендарем або квартиронаймачем. В судовому засіданні позивачу було запропоновано надати будь-який документ на підтвердження його статусу щодо квартири, зазначеної у позовній заяві як місце проживання позивача, а також на підтвердження правомірності його вимог до відповідача. Однак [PERSON] зазначив, що всі докази знаходяться в матеріалах справи і інших доказів він не має наміру подавати. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Досліджуючи питання правомірності дій відповідача суд виходить з наступного. Позивачем не доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Так, суду не надано доказів його статусу щодо квартири, зазначеної у позовній заяві підтвердження права власності, чи інших прав на житлове приміщення (оренди, найму); факту придбання лічильника саме позивачем наявність відповідного паспорту на цей лічильник, копії акту про його встановлення. Крім того позивачем не надано договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, не зазначено і не підтверджено доказами хто є дійсним балансоутримувачем будинку де проживає позивач. Також матеріалами справи спростовуються доводи [PERSON] щодо неправомірних дій відповідача Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню за недоведеністю обставин на які він посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно роз'яснень, які викладені у абзаці першому п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. (із послідуючими змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», збитки - є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 23 ч. 1-3 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка їх завдала, за наявності її вини, крім випадків якщо шкоди завдано ушкодженням здоров'я. (ст. 1167 ч.1-2 ЦК України) У п. п. 3, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. (із послідуючими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Позивачем не доведено причинного зв'язку між зазначеними збитками позивача та будь-якими протиправними діями відповідача, а також завдання позивачу моральної шкоди. Тож вимога про визнання неправомірних дій відповідача такими, що завдають позивачу матеріальних та моральних збитків теж не підлягає задоволенню за недоведеністю. В звязку з тим, що позивачем не доведено неправомірність дій відповідача, не підлягає задоволенню позовна вимога щодо доведення рішення суду у встановлений строк через засоби масової інформації або іншим способом для відома споживачів.

Outcome: dismissed