Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-03 00:00:00

У червні 2011 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої розголошенням конфіденційної інформації, що не відповідає дійсності. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач, з урахуванням уточнень, посилався на те, що 15.11.2010 року між ним та відповідачкою було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та договір про конфіденційність та нерозголошення інформації. На підставі заяви від 18.11.2010 року, відповідачка була прийнята на роботу з іспитовим терміном один місяць. Проте, відповідачкою не було дотримано умов договору про конфіденційність та нерозголошення інформації від 15.11.2010 року та після звільнення вона розповсюдила конфіденційну інформацію щодо технології виробництва, про персонал та керівництво. Дана інформація вплинула на діловий авторитет закладу позивача. З урахуванням викиданого, просив суд стягнути з відповідачки на його користь матеріальну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. У судовому засіданні позивач не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила у задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об'ємі особою, яка її заподіяла. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав. На підставі ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступені вини особи, що заподіяла моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а так само з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром і не пов'язаний з розміром цього відшкодування. Як встановлено в судовому засіданні, що 15 листопада 2010 року між позивачем та відповідачкою був підписаний договір про матеріальну відповідальність. Цей договір був підписаний тільки позивачем, екземпляр на руки відповідачці не був переданий. 15 листопада 20120 року відповідачкою був підписаний договір про конфіденційність і нерозголошення інформації. Однак у цьому договорі відсутні реквізити позивача та його підпис з печаткою. Проте пункті 6 договору про конфіденційність і нерозголошення інформації зазначено, що договір вступає в силу з моменту підписання обома сторонами та діє на протязі трудової діяльності отримуючий стороні в піцерії. Екземпляр цього договору на руки відповідачкою не отриманий. В судовому засіданні встановлено, що трудового договору відповідачка з позивачем не підписувала. Заяву від 18 листопада 2010 року про прийняття на роботу з іспитовим терміном в один місяць не писала, також вказана заява відсутня в матеріалах справи. Відповідачка безоплатно виконувала обов'язки пекаря у період з 01.11.2010 по 13.01.2011.Однак, за вказаний період відповідачка не отримувала заробітну плату у період іспитового терміну. В своєму позові позивач посилається на норми Закону України Про інформацію, проте жодних доказів та фактів того, що відповідачка розповсюдила конфіденційну інформацію щодо приготування піци конкурентам закладу, що значно вплинуло на діяльність його закладу та понесення матеріальної шкоди, суду не надав. Також не доведено, що дії відповідачки призвели при погіршені ділової репутації закладу та його керівника. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: dismissed