Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-10 00:00:00

У жовтні 2012 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 700, 00 грн. боргe за договором позики та договору про поступку права на вимогу ( відступлення права вимоги) від 10 серпня 2012 року, а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 16 червня 2012 року [PERSON] отримав від [PERSON] 700, 00 грн. і зобовязався повернути вказану суму грошей до 14 липня 2012 року. 10 серпня 2012 року між [PERSON]А та [PERSON] було укладено угоду про відступлення права вимоги до боржника [PERSON] за довго ром позики від 16 червня 2012 року. На даний час відповідач не повернув позичену суму, на неодноразові прохання позивача відповідач не реагує, тому позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі просив його задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, та надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що надана до суду позивачем письмова розписка від 16 червня 2012 року про одержання останнім 700 грн. 00 коп., у [PERSON]А із зобовязанням повернути цю грошову суму до 14 липня 2012 року складена саме ним. Відповідно копії угоди укладеної між [PERSON] та [PERSON] про відступлення права вимоги до боржника [PERSON] щодо повернення ним 700 грн. 00 коп. за договором позики від 16 червня 2012 року Правилами ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно ч. 1, 2 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Оцінюючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними і такими, що підлягають задоволенню, оскільки судом було достовірно встановлено, що відповідач не виконав умови взятого на себе зобовязання щодо своєчасного повернення позичених коштів. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З цих підстав вимоги позивача про стягнення судового збору також підлягають повному задоволенню та стягненню із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved