Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] та в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача ДП «Дніпровський круг» про визнання майнових прав на квартиру та зобов»язання вчинити дію, посилаючись на те, що 24.12.1999 позивачці, як працівнику ВАТ «Декоративні культури», було надано для проживання кімнату в сімейному гуртожитку який знаходився за адресою: м. Боярка, вул. Білогородська, 49. З 09.02.2000 у гуртожитку також був зареєстрований та проживав неповнолітній син позивачки - [PERSON] [INFO]. Родина позивачів фактично проживала за вказаною адресою з 24.12.1999 р. по 02.09.2007 р. З початку червня 2007 року на мешканців гуртожитку чинився тиск з боку працівників відповідача щодо відселення. На території де знаходився гуртожиток відповідачем планувалось будівництво 16-ти поверхового будинку. 12.07.2007 рішенням засідання XVII сесії V скликання Боярської міської ради Києво- Святошинського району Київської області № 17/870 на підставі звернень мешканців гуртожитків, було створено тимчасову комісію щодо відселенню мешканців по вул. Білогородська, 49 в м. Боярка. 04.09.2007 Рішенням Боярської міської ради Києво-Святошинського району № 113/31 відповідачу було надано дозвіл на знесення будівель гуртожитку. 01.09.2007 у зв'язку з майбутнім будівництвом відповідачем на місці розташування гуртожитку 16-ти поверхового будинку, між сторонами був укладений та погоджений представником Виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району [PERSON] договір про передачу майнових прав на квартиру в житловому будинку, що будується, відповідно до п. 2.1., п. 2.2. якого відповідач безоплатно передає позивачу майнові права на квартиру загальною площею 43,20 м2 за умовним номером 312 за адресою: Київська обл., Києво-Свжтошинський р-н, м. Боярка, вул. Білогородська, умовний номер будинку 51, під'їзд 8, поверх 16 і зобов'язується за свій рахунок вчинити дії пов'язані з будівництвом об'єкту і передачею позивачу документи які необхідні для оформлення права власності на відповідну частину будинку, а позивач зобов'язується виселитися не пізніше 20 год. 00 хв. 02.09.2007 з гуртожитку та після введення об'єкту в експлуатацію прийняти вказану квартиру. Вартість квартири була встановлена сторонами та закріплена п. 2.5. договору у розмірі 293 760,00 грн. Згідно з п. 2.4. договору, на момент виселення позивачки з гуртожитку до дня, з якого відповідач передасть їй документи для оформлення права власності на квартиру, відповідач надає для проживання позивачці приміщення (кімната № 19 площею 38,0 м2) в будинку Б по вул. Будьонного, 6 в м. Боярка. Позивач по договору, свої зобов'язання виконали - 02.09.2007 до 20 год. 00 хв. передали ключі від приміщення в якому проживати представнику відповідача та виселились з приміщення гуртожитку в надане відповідачем нежитлове приміщення колишньої бані по вул. Будьонного, 6 в м. Боярка де проживають по цей час. 15.05.2012 до позивачів надійшов лист за підписом директора ДП«Дніпровський круг» [PERSON] в якому повідомлялось про одностороннє припинення зобов'язання відповідачем по безоплатній передачі майнових прав на квартиру . Тому просили визнати за ними майнові права на квартиру загальною площею 43,20 м2 за умовним номером 312 за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Білогородська, умовний номер 51, під'їзд 8, поверх 16. Зобов'язати відповідача передати [PERSON] всі необхідні документи для оформлення права власності на цю квартиру в строк 10 днів з моменту введення будинку в експлуатацію. Стягнути з відповідача судовий збір. В судовому засіданні позивачка та представник її позов підтримали. Представник відповідача позов не визнала та зазначила, що відповідно до ст. 12 закону України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду» від 22.12.2006. №525-У, реалізація інвестиційних проектів комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду здійснюється за умови попереднього і повного відшкодування вартості власникам жилих приміщень втрат шляхом надання за їх згодою іншого житла або грошової компенсації. Позивачі не були власниками будівлі, в якій проживали. Гуртожитки А і Б по вулиці Білогородській, 49 у м. Боярка належали ВАТ «Декоративні культури». Власнику (наймачу) жилого приміщення, який перебуває на день набрання чинності цим Законом на квартирному обліку, надається нове житло з урахуванням норми жилої площі, встановленої законом. У разі надання такого житла: інвестор-забудовник звільняється від сплати частини пайової участі у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту на суму вартості збільшеної загальної площі наданого житла. Проте, відповідач як забудовник, не був звільнений від сплати пайової участі у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Боярка на суму вартості збільшеної загальної площі наданого житла. Тому вважає, що Закон України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду» від 22.12.206р. №525-V не поширюється на будівництво житлового будинку 51 по вулиці Білогородській у м. Боярка, а правовідносини, які виникли між сторонами не підпадають під дію вказаного закону і спір не може бути вирішений на його підставі. 27.07.2007 Солом'янським районним судом міста Києва зобов'язано переселити позивачів у житлову будівлю по вулиці Будьонного, 6 у місті Боярка. Пунктом 2.4 договору між сторонами визначено, що з моменту виселення на період до передання документів позивачам на оформлення права власності, останні укладають з відповідачем договір найму. До цього часу такий договір не укладено, хоча відповідач неодноразово звертався до позивачів з пропозицією укласти договір найму. Позивачі навмисно не реєсруються за адресою по вулиці Будьонного, 6 для того, щоб створити резонанс і приховати фактичні обставини справи. Тому, свідчення позивачів про те, що вони виконали всі умови договору від 01.09.2007 не відповідають дійсності. Умова договору про те, що позивачі переселяються у кімнату в будинку по вулиці Будьонного, бум. Боярка фактично не є умовою договору з вільним волевиявленням, яку позивачі нібито виконали на користь відповідача. Ця умова є рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 27.07.2007 року на підставі якого державна виконавча служба здійснювала переселення позивачів. І в даному випадку позивачі не зробили добровільно жодних дій майнового чи немайнового характеру на користь відповідача, адже житло, в якому вони проживали - їм не належало на праві власності, а було гуртожитком, переобладнаним зі складу, для тимчасового проживання. Прохання про знесення цих гуртожитків було надіслане до відповідача, у зв'язку з неможливістю ВАТ «Декоративні культури» виконати свої зобов'язання за іншим договором з відповідачем. Відповідач придбав за власні кошти житло по вулиці Будьонного, 6, зробив у ньому ремонт і переселив позивачів у вказане приміщення за рішенням суду. Але позивачі, не бажаючи укласти договір найму, не дбали про це житло, довели його до антисанітарного стану, знищили і тепер знову скаржаться про погані умови. Свідчення позивачів про те, що відповідач не забезпечив реєстрацію позивачів по вулиці Будьонного, 6 не відповідає дійсності. Таке право позивачам надано п.2.11 договору від 01.9.2007р., але не реалізовано з їх власної волі, ймовірно з метою ввести в оману третіх осіб, громадськість і суд. Також позивачам, третім особам відомо, що господарським судом міста Києва було порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Дніпровський круг», тому відповідач дійсно не міг і не може виконати свої зобов'язання щодо безоплатної передачі майнових прав, завершити будівництво будинку у зв'язку з відсутністю коштів. Із п.2.5 договору вбачається, що він є безоплатним. Договір про безоплатну передачу майнових прав на квартири у будинку, що будується від 1.09.2007 року, укладений між сторонами, є договором дарування. Житловий будинок номер 51 по вулиці Білогородській у місті Боярка не введений в експлуатацію, отже майнові права вимоги передачі документів на квартиру №312 мали би виникнути в майбутньому, а саме в момент передачі будинку в експлуатацію. Отже, дарунок мав би бути переданий у майбутньому. Тому просила відмовити у позові.. Представник третьої особи позов визнала. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, свідка, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє частково з наступних підстав: Судом встановлено, що 24.12.1999 позивачці, як працівнику ВАТ «Декоративні культури», було надано для проживання кімнату в сімейному гуртожитку який знаходився за адресою: м. Боярка, вул. Білогородська, 49. З 09.02.2000 у гуртожитку також був зареєстрований та проживав неповнолітній син позивачки - [PERSON], [INFO]. Тобто позивачі за вказаною адресою проживали з 24.12.1999 по 02.09.2007, що підтверджується відмітками в паспортах позивачів. 12.07.2007 рішенням засідання XVII сесії V скликання Боярської міської ради Києво- Святошинського району Київської області № 17/870 на підставі звернень мешканців гуртожитків, було створено тимчасову комісію щодо відселення мешканців по вул. Білогородська, 49 в м. Боярка. 04.09.2007 р. рішенням Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 113/31 відповідачу було надано дозвіл на знесення будівель гуртожитку А та гуртожитку Б по вул. Білогородська, 49 в м. Боярка на підставі ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування» в одному з яких проживали позивачі. 01.09.2007 сторонами був укладений та погоджений представником Виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району [PERSON] договір про передачу майнових прав на квартиру в житловому будинку, що будується. Відповідно до п. 2.1., п. 2.2. договору, відповідач безоплатно передає позивачам майнові права на квартиру загальною площею 43,20 м2 за умовним номером 312 за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Білогородська, умовний номер будинку 51, під'їзд 8, поверх 16 і зобов'язується за свій рахунок вчинити дії пов'язані з будівництвом об'єкту і передачею позивачам документів які необхідні для оформлення права власності на спірну квартиру а позивачі зобов'язуються виселитися не пізніше 20 год. 00 хв. 02.09.2007 з гуртожитку по вул. Білогородська, 49 у м. Боярка та після введення об'єкту в експлуатацію прийняти цю квартиру. Згідно з п. 2.4. договору, - на момент виселення позивачів з гуртожитку по вул. Білогородська, 49 у м. Боярка до дня, з якого відповідач передасть позивачам документи для оформлення права власності на квартиру, відповідач надає для проживання позивачам приміщення (кімната № 19 площею 38,0 м2) в будинку Б по вул. Будьонного, 6 в м. Боярка. Позивачка та її неповнолітній син 02.09.2007 виселились з приміщення гуртожитку по вул. Білгородська, 49 у м. Боярка в надане відповідачем нежитлове приміщення по вул. Будьонного, 6 в м. Боярка, про що було позивачами був складений та підписаний Акт. Те, що позивачі виконали свої зобов'язання за договором, підтверджується відповіддю голови тимчасової депутатської комісії по відселенню мешканців по вул. Білогородська, 49 в м. Боярка [PERSON]Г, за погодженням якого був підписаний вказаний акт якій повідомив, що позивачі виселились з гуртожитку по вул. Білогородській, 49 у м. Боярка 02.09.2007 а також що між сторонами підписаний договір про передачу майнових прав на спірну квартиру, , що свідчить про повне виконання позивачами зобов'язань згідно договору . Згідно пояснень представника відповідача та листа відповідача від 15.05.2012 відповідач одностороннє припинив зобов'язання по безоплатній передачі майнових прав на спірну квартиру, тобто відмовився від обов'язку за свій рахунок вчинити дії пов'язані з будівництвом об'єкту та передачею документів необхідних для оформлення права власності на відповідну частину будинку за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Білогородська, умовний номер 51, під'їзд 8, поверх 16, які були встановлені договором про передачу майнових прав на квартиру в житловому будинку, що будується згідно до укладеного між сторонами 01.09.2007 , на підставі ч. 2 ст. 598, ч. 1 ст. 724 ЦК України та п. 7.2. Договору. Посилання відповідача , що укладений договір є договором дарування, не має під собою ніякого правового підґрунтя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду» від 22.12.2006 № 525-V, - реалізація інвестиційних проектів комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду здійснюється за умови попереднього і повного відшкодування вартості власникам жилих приміщень втрат шляхом надання за їх згодою іншого житла або грошової компенсації. Власникам нежилих приміщень надається за їх згодою інше рівноцінне нежиле приміщення або грошова компенсація. Крім того згідно з ст. 19 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008 № 500-VІ, - забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, без попереднього надання їм (їх сім'ям) іншого житла, придатного для постійного проживання людей, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно ж до положень ст. 171 ЖК України, у разі знесення жилих будинків власникам квартир та членам їх сімей, а також наймачам квартир повинні, надаватися інші квартири. Позивачі були відселені до приміщення за адресою:м. Боярка, вул. Будьонного, 6, яке не відповідає санітарним нормам, що було встановлено Державною санітарно- епідеміологічною службою Києво-Святошинського району Київської області та про що було складено акт перевірки санітарного законодавства від 28.03.2012 також підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] Відповідач не забезпечив в порядку встановленому п. 2.11. договору реєстрацію позивачів за місцем проживання по вул, Будьонного, бум. Боярка. Місце реєстрації проживання позивачів і наразі зареєстровано за адресою знесеного гуртожитку. Відповідно до ст. 47 Конституції України, - кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За положеннями ч. 4 ст. 311 ЦК України, - фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За положеннями п. 2.6. договору - заплановане введення об'єкту в експлуатацію - перше півріччя 2009 року. Між тим відповідач не лише порушив строки виконання зобов'язання встановлені договором, а взагалі відмовляється від виконання своїх зобов'язань, що є грубим порушенням прав позивачів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 16 ЦК України, - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед інших, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права особи. Як пояснив свідок [PERSON] в судовому засіданні сторони дійшли згоди щодо підписання договору. Приміщення по вул.. Будьоного, 6 мало стан косметичного ремонту, технічної документації на ці споруди немає до цього часу. ДП Дніпровський круг наполягав на переселенню позивачів, тиску ж з боку міської ради не було. Позивачі виконали умови договору зі свого боку тим, що вони виселились з приміщення. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст. 177 ЦК України до об'єктів цивільних прав відносять речі, майнові права та інше. Згідно ст. 190 ЦК України майном, як особливим об'єктом, вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Згідно п. 1. ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до частини 1 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. В свою чергу відповідач не проводить будівельні роботи та не здійснює все можливе для продовження будівельних робіт. За правилами ст. З ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду саме за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як свідчать матеріали справи, а також твердження позивача та представника її , ними не обґрунтовано та не надано жодних доказів, які б вказували на правові підстави для золбов»!язання відповідача передати докумерти для оформлення права власності за позивачами на спірну квартимру, оскільки на даний час будівництво будинку, в якому розташована спірна квартира не зданий в експлуатацію. Відмовляючи в позові позивачу в цій частині суд враховує вимоги Закону України Про державну реєстрацію речових прав та їх обмежень (п.5 Прикінцевих положень цього Закону).а також Тимчасове положення про порядок Реєстрації прав власності на нерухоме майно затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 року за №7/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (із змінами та доповненнями) Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (затвердженою наказом Держбуду України від 24.05.2001 №127 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. За №582/5773 (зі змінами та доповненнями), згідно з якими реєстрація спірного об»єкту незавершеного будівництва виключається.). Частина 2 ст.331 ЦКУ передбачає, що право власності на новостворене майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. БТІ проводять державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно відповідно до вимог Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. № 7/5, на підставі документів, що визначені цим Тимчасовим положенням. Згідно п. 1.6. Положення, реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об'єкти. Отже для того, щоб БТІ зареєструвало право власності на спірну квартиру житловий будинок , в якому знаходиться квартира , має бути завершений будівництвом та у відповідності до чинного законодавства зданий в експлуатацію згідно порядку який визначає Постанова Кабінету Міністрів від 08.10.2008р. за №923 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчиних будівництвом об'єктів із змінами та доповненнями внесеними 20.05.09 року Частина 3 ст. 331 ЦКУ визначає, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використанні в процесі цього будівництва. У разі необхідності така особа може укласти договір щодо обєкта незавершеного будівництва (далі ОНБ) на право власності на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення обєкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис обєкта незавершеного будівництва. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач та представник її не довели тих обставин на які посилалися як на підставу позовних вимог про зобов»язання відповідача передати документи для оформлення права власності на спріну квартиру, не надали докази в обґрунтування цих вимог , що є їх обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював позивачці та її представнику їх права та обов»язки. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткову обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони частково відповідають вимогам ст. ст.. 57-59 ЦПК України. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України суд, судові витрати покладає на відповідача.

Outcome: partial