Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-20 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Вінниці звернулось ПАТ «ПроКредит Банк»з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Позов мотивований тим, що між ПАТ «ПроКредит Банк»та [PERSON] укладено кредитний договір № 29.172 від 23.06.2008 року, згідно якого відповідачу було надано кредит на суму 30 000, 00 грн., процентною ставкою 30 % річних, строком на 36 місяців. Згідно умов кредиту [PERSON] зобовязувалася здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші, передбачені договором платежі у порядку визначеному кредитним договором. Відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору та вимоги законодавства, не забезпечила своєчасне погашення кредиту, внаслідок чого утворився борг з тривалою затримкою у погашенні. На адресу відповідача [PERSON] направлялась вимога про дострокове погашення кредиту, яка залишилась без реагування. В звязку з цим виникла заборгованість по капіталу 11 994, 42 гривень, по процентах 6 292, 58 гривень, по пені 34 559, 22 гривень, всього на суму 52 846, 22 гривень. В забезпечення кредитного договору між ПАТ «ПроКредит Банк»та [PERSON], ПАТ «ПроКредит Банк»та [PERSON] уклали договір поруки № 29.172-ДП від 23.06.2008 року. 09.11.2011 року ПАТ «ПроКредит Банк», у звязку з виникненням заборгованості [PERSON], звернулось до [PERSON] з вимогою № 318 від 09.11.2011 року про виконання зобовязань [PERSON] відповідно до умов договору поруки, однак вимоги не були виконані і погашення на підставі договору поруки не відбулось. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогою про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 29.172 від 23.06.2008 року у розмірі 52 846, 22 гривень, з яких: заборгованість по капіталу 11 994, 42 гривень, по проуентах 6 292,58 гривень, пеня 34 559, 22 гривень. Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 15.10.2012 року справу передано до Вінницького міського суду Вінницької області. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2012 справу прийнято до свого провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, аргументуючи його мотивами викладеними в позовній заяві. Відповідачі повторно не зявились в судове засідання, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Від відповідачів не надійшло заяви про розгляд справи у їх відсутність, не повідомлено причини неявки. Суд, зясувавши думку представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23.06.2008 року між ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 29.172 (а.с. 8-9) Згідно п. 1.1., 1.3 кредитного договору № 29.172 від 23.06.2008 року розмір кредиту складає 30 000, 00 гривень, строком користування 36 місяців від дня видачі кредиту включено, процентною ставкою 30 % річних. Спосіб видачі кредиту - зарахування коштів на рахунок позичальника № 2620401138693. Згідно виписки по рахунку [PERSON] № 2620401138693.980 за період з 23.06.2008 року по 23.06.2008 року, загальна сума операцій по надходженням 29 550, 00 гривень. (а.с. 10) Додатком № 1 до кредитного договору № 29.172 від 23.06.2008 року визначено графік повернення кредиту та сплати відсотків. (а.с. 9) Пунктом 4.1.1 кредитного договору № 29.172 від 23.06.2008 року передбачено, що кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту, в тому числі у випадку прострочення погашення зобовязань за цим договором тривалістю більш ніж три банківські дні Згідно п. 4.3. вище зазначеного договору позичальник зобовязаний достроково погасити кредит протягом 5-ти банківських днів з дня відправлення вимоги. Згідно п. 2.2. кредитного договору № 29.172 від 23.06.2008 року у випадку прострочення встановлених цим договором строків погашення грошових зобовязань позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 %, але не менше подвійної обікової ставки НБУ, яка діє на момент прострочення, від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення. 23.06.2008 року між ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк», та [PERSON] було укладено договір поруки № 29.172-ДП, відповідно до якого остання взяла на себе зобовязання перед банком відповідати за зобовязаннями [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 29.172 від 23.06.2008 року. (а.с. 11) Договором поруки № 29.172-ДП від 23.06.2008 року передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги (п. 2.1.). На адресу [PERSON] неодноразово направлялись вимоги про повне дострокове погашення кредиту. Також, на адресу поручителя [PERSON] неодноразово направлялись вимоги про виконання зобовязань за договором поруки. (а.с. 12-15) Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 29.172 від 23.06.2008 року борг [PERSON] станом на 18.06.2012 року складає: капітал 11 994, 42 гривень, проценти по графіку 1 225, 60 гривень, проценти за фактичне (неправомірне) користування простроченим капіталом 5 066, 98 гривень, пеня 34 559, 22 гривень, всього 52 846, 22 гривень. (а.с.7). Судом перевірено розрахунок заборгованості, здійснений позивачем, і встановленого його відповідність умовам кредитного договору № 29.172 від 23.06.2008 року. Заборгованість перед позивачем не погашена. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ст. 530 ЦК України, зобовязання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.ст. 546, 549, 550 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. В ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] уклала із ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк», кредитний договір № 29.172 від 23.06.2008 року, отримала кошти в кредит, зобовязалась повернути їх, сплатити проценти, на умовах визначених договором, але взяті на себе зобовязання не виконала, що підтверджується відомостями надання та погашення кредиту, письмовими повідомленнями та письмовим розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Договором передбачено право банку вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, пені. Приймаючи до уваги, що зобовязання [PERSON] перед ПАТ «ПроКредит Банк», забезпечене порукою [PERSON], суд вважає, що заборгованість по кредитному договору підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача, оскільки ч. 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК України та договором поруки передбачено, що у випадку невиконанням боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави для захисту прав позивача, шляхом солідарного стягнення з відповідачів заборгованості по кредитному договору № 29.172 від 23.06.2008 року в розмірі 52 846 (пятдесят дві тисячі вісімсот сорок шість) гривень 22 копійки, з яких: борг по капіталу 11 994 (одинадцять тисяч девятсот девяносто чотири) гривні 42 копійки; борг по процентах 6 292 (шість тисяч двісті девяносто дві) гривні 58 копійок; пеня 34 559 (тридцять чотири тисячі пятсот пятдесят девять) гривень 22 копійки. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 528, 47 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved