Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-11 00:00:00

28.11.2012 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області /далі Фонд/, яким просить стягнути з Фонду моральну шкоду в сумі 120 000 грн. В обґрунтування вказує, що з 22.06.1970 р. по 01.10.1991 р., працював на ПАТ «ПівнГЗК», на дробильній фабриці приймальником руди 5-го розряду, машиністом дробарок 6-го розряду, старшим машиністом дробарок 7-го розряду, дробильником 6-го розряду, машиністом бульдозера, слюсарем ремонтником 6-го розряду, дробарем 6-го розряду на дробильно-збагачувальній фабриці, З 01.10.1991р. по 04.05.1998р., на ПАТ «Кривбасзалізрудком» бригадиром машиністів конвеєрів, машиністом конвеєра. Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 20.12.2001 р., йому встановлені хронічні професійні захворювання - пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст., ЛН першого-другого ст. Згідно висновку МСЕК від 28.01.2002 року, йому встановлено сукупний відсоток втрати професійної працездатності 55%, у тому числі первинно по пиловому бронхіту 10%; повторно по вібраційній хворобі -20%; повторно по кохлеарному невриту -15%; безстроково у звязку з трудовою травмою -10%. Датою переогляду призначено 01.04.2003 року На цих підставах Фонд призначив йому щомісячні страхові виплати, одноразову допомогу, але моральна шкода відповідно з п. 3 ст. 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійному захворюванні, які спричинили втрату працездатності» відшкодована не була. Внаслідок професійного захворювання, йому заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, погіршення відносин з оточуючими людьми й інші негативні наслідки морального характеру. Порушені його відносини у сімї, він не має можливості жити як раніше. Все це визиває у позивача сильну психологічну травму. Він відчуває приниження честі та гідності. Пошкодження здоровя, і всі повязані з цим фактом труднощі, спричинили йому моральні страждання, що потребує від нього додаткових зусиль для організації життя. Позивач в судове засідання не зявився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] позов не визнала, надала письмові заперечення, які в судовому засіданні підтримала. Посилаєтся на те, що 1 січня 2008 року набрав чинності Закон України Про Державний бюджет України на 2008 рік якому на підставі п.44 розділу 2 - відшкодування Фондом моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку, припиняється з 1 січня 2008 року». Тобто з 01.01.2008 року у Фонду відсутній обовязок по відшкодуванню моральної шкоди. Крім того обов'язковим є встановлення факту моральної шкоди за висновком МСЕК. Позивачем не надано доказів про порушення нормальних життєвих звязків та позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності. Крім того, при влаштуванні на роботу, позивач був попереджений про шкідливі та небезпечні умови праці, наслідком якого може бути професійне захворювання, він добровільно обрав саме цю роботу, тому просить відмовити в задоволенні позову. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що позивач з 22.06.1970 р. по 01.10.1991 р., працював на ПАТ «ПівнГЗК», на дробильній фабриці приймальником руди 5-го розряду, машиністом дробарок 6-го розряду, старшим машиністом дробарок 7-го розряду, дробильником 6-го розряду, машиністом бульдозера, слюсарем ремонтником 6-го розряду, дробарем 6-го розряду на дробильно-збагачувальній фабриці, з 01.10.1991р. по 04.05.1998р., на ПАТ «Кривбасзалізрудком» бригадиром машиністів конвеєрів, машиністом конвеєра,а.с.6-9. Згідно висновку МСЕК від 01.10.2002 р.,а.с.12, позивачу встановлено сукупний відсоток втрати професійної працездатності 55%, у тому числі первинно по пиловому бронхіту 10%. Дата переогляду 01.04.2003 року. Згідно висновку МСЕК від 15.04.2003 року позивачу встановлено безстроково сукупний відсоток втрати професійної працездатності 55%, у тому числі повторно по пиловому бронхіту 10%; повторно по вібраційній хворобі -20%; повторно по кохлеарному невриту -15%; безстроково у звязку з трудовою травмою -10%. Також, безстроково встановлена 3-тя група інвалідності в звязку з професійним захворюванням,а.с.13. Згідно висновку МСЕК від 03.03.2005 року позивачу встановлено сукупний відсоток втрати професійної працездатності 65%, у тому числі безстроково по пиловому бронхіту 30%; безстроково по вібраційній хворобі -20%; безстроково по кохлеарному невриту -5%; безстроково у звязку з трудовою травмою -10%. Також, безстроково встановлена 3-тя група інвалідності в звязку з професійним захворюванням,а.с.14. Згідно акту розслідування професійного захворювання від 20.12.2001 року, а.с.10, позивачу [PERSON] встановлені хронічні професійні захворювання - пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст., ЛН першого-другого ст. Професійне захворювання виникло в результаті експлуатації дробарок, вентиляторна установка не забезпечувала необхідне провітрювання робочої зони. Відповідно до п.10 [PERSON] розслідування професійного захворювання від 20.12.2001р. стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів (наявність на робочому місці шкідливі факторів: пил, шум, несприятливий мікроклімат), що спричинило професійне захворювання - пиловий бронхіт, емфізема легень першої ст., ЛН першого-другого ст., становить 26 років 8 місяців. Як видно з виписок з амбулаторної карти а.с.15-23, позивач відчуває приступи задухи, сухий кашель, важкість та біль у грудній клітці, головний біль, потребує постійного лікування в санаторіях-профілакторіях. Згідно ст.21,28,34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві, та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» - в разі настання страхового випадку Фонд повинен своєчасно, та в повному обсязі відшкодувати працівнику шкоду, яку він отримав внаслідок пошкодження здоровя, сплативши грошову суму за моральну шкоду, при наявності факту заподіяння моральної шкоди. Відшкодування провадиться у вигляді одноразової страхової виплати, незалежно від інших видів страхових виплат. Сума встановлюється в судовому порядку, та не може перевищувати 200 розмірів мінімальної заробітної плати на день виплати. Судом встановлено настання страхового випадку, встановлений факт заподіяння позивачу моральної шкоди, та моральних страждань. В звязку з профзахворюванням позивачу встановлено як вказувалося, сукупний відсоток втрати професійної працездатності 55%, у тому числі первинно по пиловому бронхіту 10%. Профзахворювання призвело до моральних страждань позивача, позивач відчуває приступи задухи, кашель, важкість та біль у грудній клітці, головний біль, обмежений в спілкуванні з оточуючими. Ці обставини позбавляють його нормальних життєвих зв'язків, та потребують додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, згідно рішення Конституційного суду від 27.01.2004 р. № 1-рп/2004 р. громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоровя, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні і фізичні страждання. Посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом свого права суд вважає безпідставним, так як відносини між позивачем і відповідачем в частині відшкодування моральної шкоди, спричиненою ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків з 01 квітня 2001 року регулюються спеціальним ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Крім того відповідно до ст.268 ч.1 п.3 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд не приймає доводів представника відповідача стосовно відсутності права позивача на відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. П.27 ч.1 ст.77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" зупинив на 2006 рік дію Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди. Оскільки вказаний Закон України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" набрав чинності з 01 січня 2006 року, а право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з 30 вересня 2002 року, коли йому вперше була встановлена стійка втрата професійної працездатності згідно висновку МСЕК. Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача ще до набрання чинності Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» та Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», які призупинили дію абзацу 4 ст.1 в частині відшкодування моральної шкоди. Позивач має право на відшкодування моральної шкоди, тому що акт цивільного законодавства не має зворотньої дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Виходячи з того, що право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло з 28 січня 2002 року, Закон України «Про державний бюджет на 2008 рік», яким внесені зміни в Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», щодо припинення відшкодування Фондом моральної (немайнової) шкоди, діє з 01 січня 2008 року, то на правовідносини сторін не поширюється. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та ступінь фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного на виробництві професійного захворювання, тривалість лікування, втрату можливості повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін його життєвих звязків, що потребує від позивача додаткових зусиль для організації свого життя та відсоток втрати позивачем професійної працездатності. Суд вважає, що в відшкодування моральної шкоди позивачу, слід стягнути з відповідача 10 000 гривень, задовольнивши позов частково. Оскільки сторони звільнені від сплати судового збору, згідно Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним, судовий збір компенсувати за рахунок держави. На підставі ст.ст.21,28,34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві, та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»,

Outcome: partial