Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, обґрунтовуючи вимоги тим, що 26.02.2009 року на підйомі з пл. [PERSON] на пр. Перемоги в м. Києві з вини [PERSON], який керував автомобілем «Міцубіші», державний номер [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хонда», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті якої автомобілю «Хонда» заподіяна шкода, яка згідно калькуляції вартості ремотно-відновлювальних робіт та запчастин від 04.03.2009 року складає 14255 грн. 40 коп., 142 грн. 25 коп. за складання вказаної калькуляції. Також, зазначає що [PERSON] після скоєння ДТП намагався зникнути з місця пригоди та здійснив на нього наїзд автомобілем, що підтверджується відповідними постановами суду та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи. Вказаними діями відповідача, йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 5000 грн. та просить також стягнути разом із понесеними судовими витратами. В процесі розгляду справи, позивач з представником уточнили позовні вимоги, згідно яких просили стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 16524 грн., моральну шкоду у розмірі 16524 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн., сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 214,60 грн. та 142 грн. 25 коп. за складання калькуляції вартості ремотно-відновлювальних робіт. У судовому засіданні пояснювали, що факт ДТП та вина відповідача [PERSON] у його вчиненні є встановленими, як і пошкодження, які отримав автомобіль позивача, внаслідок зазначеної пригоди. Автомобіль «Хонда» відремонтовано, кольорові фотографії з пошкодженнями автомобіля відсутні, у зв»язку з чим проведення експертизи щодо визначення вартість матеріального збитку виявилось не можливим, проте фактична сума відновлювального ремонту складає 16524 грн., що підтверджується рахунком-фактури від 17.11.2010р., Актом здачі-прийняття робіт від 17.11.2010р, товарним чеком щодо оплати вказаної суми від 10.11.2010р., яку і просять стягнути саме з [PERSON], а не страхової компанії, вказуючи на своє право пред»явлення вимог до винної в ДТП особи. Моральну шкоду у розмірі 16524 грн. обґрунтовують тим, що в результаті вказаного ДТП, наїзду на нього автомобілем відповідача, пошкодженням його майна, [PERSON] зазнав фізичних та моральних страждань: нервовий стрес, хвилювання, пригнічений стан, занепокоєння від неможливості користуватись пошкодженим автомобілем, вплив на його звичний спосіб життя. Витрати на правову допомогу складають 5000 грн. та включають в себе: складання позову та інших процесуальних документів, надання позивачу консультацій, безпосередня участь у судових засідання представника. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити. Суду пояснив, що [PERSON] взагалі не може бути позивачем, оскільки в момент ДТП автомобіль «Хонда» не був у його власності, він керував ним згідно довіреності, тільки 01.09.2009 року відбулась перереєстрація власності на [PERSON] Матеріальна шкода у розмірі 16524 грн. не доведена, оскільки відсутній висновок експерта. На момент вчинення ДТП у [PERSON] був чинний поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/3492141, а тому вимоги мають бути до страхової компанії, а не до [PERSON] Завдання моральної шкоди позивачу та її розмір не обґрунтовані та не доведені. Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн., то не було надано калькуляції чи іншого документу, де було б погодинно розписано із переліком наданих послуг і зазначення їх вартості. До участі у справі, попереднім складом суду з власної ініціативи було залучено в якості співвідповідача ЗАТ СК «Українська страхова група», яка у судове засідання свого представника не направила, просила розглядати справу без їх участі, з урахуванням наданих ними письмових пояснень, згідно яких страхова компанія проти позову заперечує, оскільки позивач із відповідною заявою про настання страхового випадку і виплату страхової суми, у визначений законом строк до страхової компанії не звертався, визначена ним реальна вартість втраченого майна не відповідає нормам її оцінювання. З огляду на викладене, суд вважає можливим розглядати справу без участі представника СК «Українська страхова група» за наявними документами у справі. Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 26.02.2009 року, керуючи автомобілем «Міцубіші», державний номер [NUMBER] на підйомі з пл. [PERSON] на пр. Перемогив м. Києві, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу до автомобіля «Хонда», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого сталося зіткнення, яке призвело до механічних пошкоджень вказаних автомобілів. Крім того, [PERSON], будучи причетним до ДТП з місця пригоди поїхав. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10.04.2009 року винними у даній ДТП та в порушенні п.п. 2.10, 13.1 Правил дорожнього руху визнано відповідача [PERSON] Також, постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10.04.2009 року встановлено та постановою Святошинського РУ ГУМВС країни в м.Києві про відмову в порушенні кримінальної справи від 05.03.2009 року підтверджується, що [PERSON], керуючи автомобілем «Міцубіші», державний номер [NUMBER] того ж 26.02.2009 року на пл. Г.Бресту в м. Києві, перед початком руху не переконався в безпеці даного маневру, внаслідок чого здійснив наїзд на гр. [PERSON], від чого останній отримав легкі тілесні ушкодження. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у скоєній ДТП та у наїзді на [PERSON] є доведеною. Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 цього Кодексу, в тому числі на відшкодування завданої майнової та моральної шкоди (ст. 386 ЦК України). Судом встановлено, що 26.02.2009 року в момент ДТП, автомобілем «Хонда» керував [PERSON] згідно довіреності його власника від 15.11.2008 року, тобто здійснював фактичну його експлуатацію на законних підставах, а в подальшому проводив ремонт вказаного автомобіля, що вказує на право позивача на захист свого речового права. Крім того, з 01.09.2009 року право власності на автомобіль було перереєстровано на [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом, яке міститься в матеріалах справи та дає всі підстави вважати, що майнові та моральні права порушені внаслідок вказаної ДТП саме позивача, а не титульного, в момент ДТП, володільця автомобіля. З огляду на вказаний висновок, суд оцінює критично посилання представника відповідача щодо неналежного позивача у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно вимог ст. 1192 ЦК України суд за вибором потерпілого, з урахуванням обставин справи може зобов»язати особу, яка завдала шкоду, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»ясніє особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Так, позивач в підтвердження своїх вимог про заподіяння йому матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на суму 16524 грн. надав суду рахунок-фактури від 17.11.2010р. із зазначенням обсягу необхідних робіт по ремонту автомобіля «Хонда», Акт здачі-прийняття робіт від 17.11.2010р., товарний чек від 10.11.2010р. про оплату вказаної суми, свідоцтво про сплату єдиного податку СПД [PERSON] від 01.01.2010р., який на замовлення позивача проводив ремонт автомобіля «Хонда». У зв»язку з тим, що представник відповідача [PERSON] заперечував зазначену суму матеріальної шкоди, стороною позивач, двічі заявлялись клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи для її визначення експертом. Проте, її проведення виявилось не можливим, оскільки автомобіль відремонтовано, кольорові фотографії автомобіля «Хонда» з пошкодженнями відсутні. Проте, необхідно звернути увагу і на те, що після виконання судом вимог ч.4 ст. 10ЦПК України, відповідач в порушення вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України не надав ніяких доказів, не заявив жодного клопотання про їх забезпечення, на підтвердження своїх заперечень щодо реальної чи правильної, на його думку, суми заподіяної позивачу шкоди, внаслідок ДТП, яке сталося з вини [PERSON] З огляду на що суд, згідно вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України, змушений постановляти рішення на підставі наявних у справі доказах, які підтверджують заявлену стороною позивачу суму матеріальної шкоди у розмірі 16524 грн. заподіяної [PERSON] внаслідок ДТП та яку суд вважає за необхідне стягнути саме з [PERSON], оскільки, не дивлячись на залучення попереднім складом суду, з власної ініціативи в якості співвідповідача страхової компанії «Українська страхова група», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON], вимоги позивачем до неї не ставились. Навпаки, позивач із представником наполягали на стягненні сум матеріальної та моральної шкоди саме з [PERSON], що по законодавчій суті є правом потерпілої сторони. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 9 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної( немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. У судовому засіданні встановлено, що позивачу завдана моральна шкода, оскільки сам факт ДТП, яке відбувалось у середовищі підвищеної небезпеки - на дорозі, під час руху автомобілів, само по собі викликає стрес і відповідно психологічні страждання. Крім того, на [PERSON] було вчинено наїзд автомобілем відповідача, внаслідок чого позивач отримав легкі тілесні ушкодження. Також пошкоджено майно, внаслідок чого настали вимушені зміни у життєвих стосунках [PERSON] Виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним стягнути моральну шкоду у розмірі 2000 грн. та також лише з [PERSON], з підстав зазначених вище, задовольнивши частково вказані позовні вимоги та відмовивши також у їх задоволенні до відповідача ЗАТ СК «Українська страхова група». Стосовно витрат на правову допомогу в судовому засіданні встановлено наступне. Позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] суму витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн., яка полягала у складанні його представником позову та інших процесуальних документів, надання консультацій, безпосередня участь у судових засідання представника. При прийнятті рішення щодо цієї позовної вимоги, суд керується положеннями ст.84 ЦПК України, відповідно до вимог якої витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвокат або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Тоді як, розрахунку надання такої допомоги, відповідної угоди та доказів її оплати, суду надано не було. З огляду на вказане, у задоволенні позову в цій частині, в рамках розгляду цієї справи, суд відмовляє, що не позбавляє право сторони на звернення з відповідним позовом після здійснення відповідного розрахунку та надання необхідних доказів цьому. Суд також відмовляє і у стягненні на користь позивача суми 142 грн. 25 коп. за складання калькуляції вартості ремотно-відновлювальних робіт, оскільки заявлені витрати не відносяться до судових в розумінні статті 79 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору, відповідно до суми задоволених вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З огляду на що, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача, понесених останнім судових витрат на оплату судового збору та ІТЗ розгляду справи у розмірі 214 грн. 60 коп. та на користь держави у розмірі 127 грн. 90 коп., що відповідає задоволеній частині позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: partial