Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-10 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], хворого на заразну форму туберкульозу. В обґрунтування заяви зазначає, що [PERSON] з 2008 року хворіє на заразну хворобу туберкульозу та з 25 жовтня 2012 року знаходився на стаціонарному лікуванні в обласному протуберкульозному диспансері, згодом самостійно залишивши його. Не зважаючи на усні прохання повторної госпіталізації, хворий не зявився на санітарний транспорт для подальшої госпіталізації. Посилаючись на те, що поведінка [PERSON] становить загрозу розповсюдження зазначеної хвороби серед населення, він є джерелом інфекції для осіб, що з ним контактують, лікар-фтизіатр вбачає підстави для примусової госпіталізації даної особи до протитуберкульозного закладу та просить заяву задовольнити. В судовому засіданні заявник надала суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві, свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснивши, що за висновком лікувально-консультативної комісії термін знаходження [PERSON] у протитуберкульозномй закладі повинен становити три місяці. Представник Новоград-Волинського міськрай ТМО у судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON], відповідно до ст. 285 ЦПК України, був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, однак в судове засідання не викликався, оскільки згідно даних протитуберкульозного закладу Новоград-Волинського міськрай ТМО становить загрозу розповсюдження хвороби. Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти задоволення заяви. Заслухавши у судовому засіданні пояснення присутніх у судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. Згідно із ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" №2586-III від 05.07.2001 року, у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно хворіє на заразну форму туберкульозу, потребує регоспіталізації, що підтверджується випискою № 890603 протитуберкульозного диспансеру Новоград-Волинського міськрай ТМО (а.с.2). У зв'язку із захворюванням [PERSON] є джерелом інфекції для інших осіб, що з ним контактують. Однак, хворий [PERSON] ухиляється від добровільного проходження лікування. Від лікування категорично відмовився, що пітверджується заявою від 18.10.2012 року (а.с.4). Спеціалізованим протитуберкульозним закладом є Житомирський обласний протитуберкульозний диспансер. Строк лікування в стаціонарі при вказаному діагнозі складає до трьох місяців. Відповідно до висновку лікарської комісії протитуберкульозного диспансеру Новоград-Волинського міськрай ТМО від 21.12.2012 року було прийнято рішення про лікування хворого [PERSON] терміном 3 місяці (а.с.3). Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що заява про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], хворого на заразну форму туберкульозу є обґрунтованою, підтверджується належними доказами, а тому підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 286 ЦПК України рішення про задоволення заяви підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк.

Outcome: approved