Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-28 00:00:00

На підставі пункту 2 статті 45 Цивільного процесуального кодексу України прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадян або держави і здійснює представництво на будь-якій стадії цивільного процесу. Так, 15 серпня 2012 року прокурор Дніпропетровського району в інтересах [PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду з позовом до [PERSON], Новоолександрівської сільської ради, треті особи: відділ держкомзему у [PERSON] районі, садівниче товариство Кронас. Старі Кодаки Дніпропетровського району про скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. В обґрунтування даного позову вказав, що до прокуратури Дніпропетровського району звернувся [PERSON] з проханням захисту та реалізації його порушених прав. [PERSON] є пенсіонером та інших доходів для оплати кваліфікованої юридичної допомоги не має, до того ж він являється інвалідом 2 групи, тобто він позбавлений можливості самостійно звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, що є підставою для представництва прокурором його інтересів та порушення справи в суді. За зверненням [PERSON] прокуратурою Дніпропетровського району Дніпропетровської області проведено перевірку додержання вимог земельного законодавства та встановлено наступне. Позивач, є членом садівничого товариства "Крона" (код 24604317) і користувачем земельної ділянки № 100, за користування якої сплачував усі необхідні платежі, у тому числі й членські внески. Дану земельну ділянку позивач отримав у 1986 році. Так, у 1986 році створено садівниче товариство "Крона" Інститутом технічної механіки НАН і НКА України. На засіданні адміністрації Інституту та профспілкового комітету був розглянутий та затверджений протокол №5 від 10 листопада 1986 року, відповідно до якого [PERSON] прийнятий в члени садівничого товариства Кронапід порядковим номером 73 в списку членів садівничого товариства. Однак, на підставі додатку до протоколу засідання правління кооперативу №5 від 14.05.2006 року та протоколу зборів кооперативу №6 від 01.10.2006 року [PERSON] та [PERSON] було виключено з членів кооперативу за несплату членських внесків. Оскарживши зазначені додатки до протоколу у судовому порядку їх визнано недійсними. При проведенні прокуратурою району перевірки встановлено, що [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку № 100 в СТ "Крона" площею 0,088 га, кадастровий номер 1221486200011370168, на підставі рішення 12 сесії 5 скликання Новоолександрівської сільської ради від 25.09.2007 року "Про передачу у приватну власність земельних ділянок". Однак, відповідно довідки про членство в СТ "Крона" від 15.03.2012 року, відповідач ніколи не був членом садівничого товариства та не користувався жодною з ділянок садівничого товариства. Вищезазначене свідчить, що відповідачем державний акт на право власності на земельну ділянку виданий та отриманий з порушенням чинного законодавства, а саме з порушенням приписів ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України. Так, вищезазначене рішення сесії не відповідає фактичним обставинам та суперечить законодавству України, оскільки, [PERSON] є користувачем земельної ділянки № 100 в СТ "Крона"" з 1986 року, а відповідачка ніколи не була членом СТ "Крона" та спірна земельна ділянка ніколи не знаходилася у неї в користуванні, не мала на ній свого майна, садівництвом та городництвом не займалася. Отже, рішення сесії в частині пункту 89 про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки № 100 у власність, площею 0.088 га, яка знаходиться на території Новоолександрівської сільської ради в СТ "Крона" і рішення щодо оформлення та видачі державного акту на право власності на землю на імя [PERSON] були прийняті з грубим порушенням законодавства. Прокурор Дніпропетровського району Дніпропетровської області просив скасувати рішення 12 сесії 5 скликання Новоолександрівської сільської ради від 25.09.2012 року Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянамв частині п.89 та визнати недійсним державний акт на право власності на землю виданий на імя [PERSON], земельну ділянку № 100 в СТ Кронаплощею 0,088 га, на території Новоолександрівської сільської ради, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221486200011370168.. В судовому засіданні прокурор позов підтримав. Надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представники відповідача в судовому засіданні надали заперечення в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог та закрити провадження у справі. Представник відповідача [PERSON] районної Державної Адміністрації в судове засідання не зявився. Надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та прийняття рішення відповідно діючого законодавства. Представники третьої особи СТ Крона[PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні надали пояснення стосовно даних обставин справи та підтримали позовні вимоги прокурора вказавши на порушення законодавства при оформлені права власності відповідачем на земельну ділянку № 100 в СТ Крона. Суд заслухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до прокуратури Дніпропетровського району Дніпропетровської області за захистом своїх порушених прав. За його зверненням прокуратурою Дніпропетровського району було проведено перевірку додержання вимог земельного законодавства. Під час перевірки встановлено, що [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку № 100 в СТ "Крона" площею 0,088 га, кадастровий номер 1221486200011370168, на підставі рішення 12 сесії 5 скликання Новоолександрівської сільської ради від 25.09.2012 року Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам. Однак, відповідно довідки про членство в СТ "Крона" від 15.03.2012 року, відповідачка ніколи не була членом садівничого товариства та не користувалася жодною з ділянок садівничого товариства. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Вищезазначене свідчить, що відповідачем державний акт на право власності на земельну ділянку виданий та отриманий з порушенням чинного законодавства, а саме з порушенням приписів ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України. На підставі додатку до протоколу засідання правління кооперативу №5 від 14.05.2006 року та протоколу зборів кооперативу №6 від 01.10.2006 року [PERSON] та [PERSON] було виключено з членів кооперативу за несплату членських внесків. Оскарживши зазначені додатки до протоколу у судовому порядку їх визнано недійсними. Так рішення 12 сесії 5 скликання суперечить законодавству України, оскільки, [PERSON] є користувачем земельної ділянки № 100 в СТ "Крона"" з 1986 року; відповідачка ніколи не була членом СТ "Крона" та дана земельна ділянка ніколи не знаходилася у неї в користуванні. Отже, рішення сесії в частині пункту 89 про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки № 100 у власність, площею 0.088 га, яка знаходиться на території Новоолександрівської сільської ради в СТ "Крона" і рішення щодо оформлення та видачі державного акту на право власності на землю на імя [PERSON] незаконні. Відповідно ст. 2 Земельного кодексу України, земельні відносини - це відносини щодо володіння, користування та розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Визнання недійсним державного акту на право власності на землю провадиться за рішенням суду. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 131 Земельного кодексу громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава, крім договору купівлі-продажу, мають право набувати у власність земельні ділянки від інших власників на підставі договорів міни (бартеру), дарування, а також шляхом успадкування за законом або за заповітом та інших цивільно-правових угод. Згідно ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно ч.3 ст.152, ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Суд враховує, що заявлені вимоги про скасування актів індивідуальної дії за формою не узгоджуються із наведеними нормами Земельного кодексу України. За таких обставин, суд частково задовольняє позовні вимоги прокурора Дніпропетровського району Дніпропетровської області, визнаючи недійсним рішення 12 сесії 5 скликання Новоолександрівської сільської ради від 25.09.2012 року Про передачу у приватну власніть земельних ділянок громадянамв частині п.89 та визнаючи недійсним державний акт на право власності на землю виданий на імя [PERSON], земельну ділянку № 100 в СТ Кронаплощею 0,088 га, на території Новоолександрівської сільської ради, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221486200011370168.

Outcome: partial