Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-28 00:00:00

30.08.09 ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №240353 cred від 23.07,2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], в ході розгляду справи який уточнило та просило стягнути суму боргу в розмірі 91623,99 грн. [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із зустрічним позовом, в якому просили визнати кредитний договір №240353 cred від 23.07.2008 року нікчемним. Обидва позови було обєднано в одне провадження з первісним позовом, оскільки вони взаємоповязані та виникли з одних правовідносин. У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, вимоги за зустрічним позовом не визнав, просив відмовити в їх задоволені за безпідставністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, для захисту своїх інтересів направила представників за довіреністю. Представники відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнали, просили відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на той факт, що кредитний договір було укладено з порушенням вимоги чинного законодавства в частині недотримання істотних умов, які є обовязковими для договір про надання споживчих кредитів, а тому, кредитний договір має бути визнаним недійсним. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 23.07.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №240353 cred, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000,00 доларів США, із відсотковою ставкою 24 % річних строком до 20.01.2010 року включно. Виходячи з умов п.п.2.2.3. кредитного договору, сплата кредиту та відсотків за його користування здійснюється щомісячно згідно графіку погашення кредиту безготівковими платежами або готівкою в касу кредитора. При виконанні умов кредитного договору [PERSON] зобовязання належним чином не виконувала, чим порушила терміни сплати по кредиту та відсотків за користування кредитом, що привело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 09.12.2010 року становить 11525,03 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 91623,66 грн., яка складається з: сума заборгованості за кредитом - 53069,99 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 38554,00 грн. В забезпечення зобовязань [PERSON] перед банком, 23.07.2008 р. між ЗАТ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір поруки, а також від 23.07.2008 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] договір поруки, відповідно до умов яких [PERSON], [PERSON], як поручителі на добровільних засадах беруть на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням боржника, які виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобов'язань. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення зобовязання, забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідає перед кредитором як солідарні боржники. При цьому поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків. Таким чином, невиконання відповідачем зобовязань по кредитному договору №240353 cred від 23.07.2008 року, привело до виникнення заборгованості в розмірі 91623,99 грн., яка підлягає стягненню в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача. Стосовно зустрічного позову, суд вважає, що заявлені вимоги щодо визнане кредитного договору нікчемним є необґрунтованими та такими, що не підлягаю задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 627 Цивільним Кодексом України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Підписанням кредитного договору, позивач підтвердив те, що усі умови кредитного договору зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до себе підтверджував свою здатність виконувати умови договору. Крім того, для отримання кредитних коштів позивач мав можливість обрати будь-яку іншу з належною діловою репутацією банківську або кредитну установу, але обрав саме ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджує усвідомлення ним своїх дій, при укладенні кредитного договору. Крім того протягом певного часу позивач належним чином виконував свої обовязки по сплаті кредиту. Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочнн є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний сул недійсним. Підставою недійсності правочину відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, і встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчинила правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Не заслуговують на увагу посилання позивача за зустрічним позовом на обман, в якій банк ввів позичальника при укладанні кредитного договору. Згідно зі ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Також п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від Об листопада 2009 року передбачено: «Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману € умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення». Виходячи з наведених норм цивільного права, відсутні передбачені ст. ст. 203, 215 ЦК України підстави для визнання договору нікчемним. Доказів про те, що відповідач по зустрічному позову навмисно ввів позивача по зустрічному позову в оману щодо обставин, які мають істотне значення, та заперечувало наявність або замовчувало існування обставин, які б могли перешкодити вчиненню правочину, суду не надано. Посилання ж позивача, на порушення Закону України «Про захист прав споживачів», є безпідставними, оскільки, застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, можливе лише у тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання такого договору положенням цього закону не можуть застосовуватися, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування. На підставі вищевикладеного суд приходить до переконання, що банк перед укладенням кредитного договору надав клієнтові вичерпну інформацію про умови кредитування, були передбачені усі вимоги чинного законодавства, а тому не вбачається підстав визнання кредитного договору нікчемним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в рівних частках по 305,41 грн. з кожного, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи по 10,00 грн. з кожного.

Outcome: approved