Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-27 00:00:00

У квітні 2012 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 29.05.1973 року по 12.10.2007 року [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з Відповідачем по справі. В 2007 році шлюб між ними було розірвано. В період шлюбу сторонами була побудована за спільні кошти квартира в Житлово-будівельному кооперативі «Восход» (далі ЖБК «Восход») за адресою: м. Боярка, вул. Білогородська, №45. Членом даного ЖБК «Восход» є Відповідач по справі. На підставі рішення виконавчого комітету Києво-Святошинської районної ради від 19.10.1987 року №139/2 за [PERSON] була зареєстрована квартира № 32 в вищевказаному будинку. У травні місяці 2008 року Відповідач звернулася з позовом до Києво- Святошинського районного суду Київської області про визнання паю в ЖБК «Восход» спільним сумісно нажитим майном подружжя та встановлення порядку користування кооперативною квартирою. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.09.2008 року позов було задоволено. Було визнано пай в сумі 19343 грн., в ЖБК «Восход» [ADDRESS] спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON]. Крім того за [PERSON] було визнано право власності на ? частину паю в сумі 9671 грн. та встановлено у вищевказаній квартирі порядок користування житловими кімнатами між сторонами. Позивач звернувся до комунального підприємства «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» для реєстрації права власності даної квартири в установленому законом порядку, так як відповідно до норм чинного законодавства, право власності повинно бути зареєстроване в Реєстрі реєстрації права власності на нерухоме майно КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області». В БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області були розглянуті документи Позивача, в тому числі і вищевказане рішення Києво-Святошинського районного суду та було прийняте рішення про відмову в реєстрації права власності на 1/2 частину вищевказаної квартири за [PERSON]. Відмова була мотивована тим, що Положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», не передбачена реєстрація права власності на майновий пай. Тому, щоб захистити своє порушене право, Позивач змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на ? частину квартири. Дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Паєнакопичення було виплачено сторонами в період шлюбу в 1991 році, що підтверджується довідкою №1905 від 30.03.2012 року ЖБК «Восход». Тому дана квартира є обєктом спільної сумісної власності подружжя. З моменту виплати паєнакопичення дана квартира стала власністю члена кооперативу, тобто Відповідача. Оскільки Позивач був у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем то він має право власності на 1/2 частину цієї квартири. Позивач просив суд визнати за ним право власності на ? частину квартири № 32, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Білогородська, буд. № 45. 29.05.2012 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири. Зустрічні вимоги обґрунтовує тим, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, а саме [PERSON] та [PERSON]. Паєнакопичення було виплачено сторонами в 1991 році в період перебування в шлюбі, що підтверджуються довідкою №1905 від 30 березня 2012 року, виданого правлінням ЖБК «Восход». 30 березня 1992 року квартира [ADDRESS] була зареєстрована в БТІ на праві особистої власності за [PERSON], так як вона являється членом ЖБК «Восход». Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 18 вересня 2008 року було визнано пай в сумі 19343 гривні в ЖБК «Восход» [ADDRESS] - спільним сумісним майном подружжя, за Позивачем за зустрічним позовом було визнано право власності на 1/2 частину виплаченого паю в сумі 9671 гривень та встановлено у вищевказаній квартирі порядок користування житловими кімнатами між сторонами. Позивач за зустрічним позовом просила суд визнати за нею право власності на ? частину № 32, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Білогородська, буд. № 45. В судовому засіданні представник Позивача за первісним позовом просила задовольнити позовні вимоги [PERSON], проти задоволення зустрічної позовної заяви не заперечувала. Представник Позивача за зустрічним позовом просила задовольнити позовні вимоги [PERSON], проти задоволення первісної позовної заяви не заперечувала. Суд, вислухавши правову позицію представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення первісного та зустрічного позовів з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень. Як встановлено в судовому засіданні, 29.05.1973 року по 12.10.2007 року [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з Відповідачем по справі. В 2007 році шлюб між ними було розірвано. В період шлюбу сторонами була побудована за спільні кошти квартира в ЖБК «Восход» за адресою: м. Боярка, вул. Білогородська, №45. Членом даного ЖБК «Восход» є Відповідач по справі. Паєнакопичення було виплачено сторонами в 1991 році в період перебування в шлюбі, що підтверджуються довідкою №1905 від 30 березня 2012 року, виданого правлінням ЖБК «Восход». 30 березня 1992 року квартира [ADDRESS] була зареєстрована в БТІ на праві особистої власності за [PERSON], так як вона являється членом ЖБК «Восход». У травні місяці 2008 року Відповідач за первісним позовом звернулася з позовом до Києво-Святошинського районного суду Київської області про визнання паю в ЖБК «Восход» спільним сумісно нажитим майном подружжя та встановлення порядку користування кооперативною квартирою. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.09.2008 року позов було задоволено. Було визнано пай в сумі 19343 грн., в ЖБК «Восход» [ADDRESS] спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON]. Крім того за [PERSON] було визнано право власності на ? частину паю в сумі 9671 грн. та встановлено у вищевказаній квартирі порядок користування житловими кімнатами між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» (який діяв на час виникнення правовідносин), відповідно до яких член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Паєнакопичення було виплачено сторонами в 1991 році в період перебування в шлюбі, що підтверджуються довідкою №1905 від 30 березня 2012 року, виданого правлінням ЖБК «Восход». 30 березня 1992 року квартира [ADDRESS] була зареєстрована в БТІ на праві особистої власності за [PERSON], так як вона являється членом ЖБК «Восход». Суд вважає, що правовий режим спірного майна має визначатись за нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі КпШС України), оскільки Сімейний кодекс України (далі СК України) не має зворотної сили і поширюється на відносини, що виникли після введення його в дію, а джерело та час придбання спільно нажитого подружжям майна має враховуватись при вирішенні спору про поділ майна подружжя. Відповідно до ст. 22 КпШС України в редакції 1969 року, який діяв на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен із подружжя має рівне право володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ч. 1 ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як вбачається із матеріалів справи (а.с. 12) Позивач за первісним позовом звільнений від сплати судового збору. Згідно ч. 3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У звязку з цим суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 379 (триста сімдесят девять) грн. 26 коп. На підставі ст. 58 Конституції України, ст. 69,70 Сімейного кодексу України, ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» та

Outcome: approved