Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення суми боргу у розмірі 148 760,78 грн. та стягнення судових витрат, посилаючись на такі обставини. 15.03.2007 року АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки №0660\\027225-PR, за яким АКБ «Укрсоцбанк» відкрило [PERSON] картковий рахунок № 26253660027225 та видало йому банківську платіжну картку. Згідно п. 1.2 Договору, банк зобовязався надавати держателю грошові кошти у тимчасове користування га умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, з терміном повного погашення заборгованості за всіма траншами кредиту щомісячно до 15 числа останнього місяця строку дії картки, тобто до 15 березня 2009 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], 29.07.2010 року між ПАТ «Укрсоцбанк», який є повним правонаступником АКБ БСР «Укрсоцбанк» та ТОВ «Палар ЛТД» був укладений договір поруки № 12.4/21. [PERSON] ухиляється від належного виконання прийнятих на себе зобовязань, в частині своєчасного погашення заборгованості та нарахованих відсотків. У судове засідання представник позивача не зявився, про день та час розгляду справи був належним чином сповіщений, надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить суд слухати справу у його відсутність та у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи сповіщалися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, у звязку з неявкою відповідача, враховуючи відсутність заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу у порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.03.2007 року АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки №0660\\027225-PR, за яким АКБ «Укрсоцбанк» відкрило [PERSON] картковий рахунок № 26253660027225 та видало йому банківську платіжну картку. Згідно п. 1.2 Договору , банк зобовязався надавати держателю грошові кошти у тимчасове користування га умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, з терміном повного погашення заборгованості за всіма траншами кредиту щомісячно до 15 числа останнього місяця строку дії картки, тобто до 15 березня 2009 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], 29.07.2010 року між ПАТ «Укрсоцбанк», який є повним правонаступником АКБ БСР «Укрсоцбанк» та ТОВ «Палар ЛТД» був укладений договір поруки № 12.4/21. Відповідно до п. 2.1. вказаного договору поруки, сторони договору визначають, що у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань по кредитному договору кредитор має право предявити свої позовні вимоги безпосередньо до поручителя, які є обовязковими до виконання на другий день з моменту невиконання своїх зобовязань позичальником по кредитному договору. Кошти були надані [PERSON] банком в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості, таким чином, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору, [PERSON] не здійснював оплату кредиту, відсотків та комісій за його користування у звязку з чим утворилась заборгованість, розмір якої станом на 11.11.2010 року складає 148 760,78 грн. Відповідно до частини 2 ст. 1050 ЦК встановлено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки грошове зобовязання виконано відповідачем не було, він порушив вимоги ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобовязаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з відповідача на користь позивача. Суд, у звязку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Outcome: approved