Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідачів, вказавши в обґрунтування позову наступне. Рішенням суду від 22.08.2012 року за позивачем визнано право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Право власності на квартиру зареєстровано у ТОВ "ЗМБТІ". На даний час у квартирі зареєстровані та мешкають відповідачі, чим порушуються права Позивача, як власника квартири на вільне володіння, користування та розпорядження власністю. На підставі викладеного позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні квартирою шляхом виселення відповідачів. У судове засідання позивач та її представники не з'явились, представник Позивача суду надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі до судового засідання не з'явились, про день та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення телеграми. Від представника [PERSON] надійшло клопотання про відкладення слухання справи у зв'язку з хворобою відповідача, однак документів, що підтверджують стан здоров'я, суду не надано. Причини своєї неявки представник Відповідача не повідомив. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. З цих підстав суд визнає неповажними причини неявки Відповідачів у судове засідання та вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності Відповідачів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх позовних вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22.08.2012 року, яке набрало законної сили, за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON]. Право власності [PERSON] зареєстровано в ТОВ "ЗМБТІ" 30.10.2012 року. Цим же рішенням відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], треті особи, Житлово-будівельний кооператив № 1 "Торговля-горсвязь", Третя Запорізька державна нотаріальна контора Головного управління юстиції у Запорізькій області про визнання права власності на квартиру у порядку набувальної давності. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зазначеним рішенням встановлено, що [PERSON] знала і знає про те, що вона володіє чужим нерухомим майном, право власності на яке, належить спадкоємцю [PERSON] у порядку спадкування за законом. За таких обставин суд вважав за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], треті особи, Житлово-будівельний кооператив № 1 "Торговля-горсвязь" про визнання права власності на квартиру у порядку набувальної давності. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідност.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника будинку (квартири) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником будинку (квартири) і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, право члена сім'ї власника квартири на користування житлом існує лише за умови, що ця особа залишається власником житла, житлові права членів сім'ї власника квартири є похідними від прав власника цієї квартири, тому припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою. Тобто право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися житлом існує лише при наявності у власника права приватної власності на майно. Виникнення прав членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Таким чином, після смерті власниці квартири [PERSON], було припиненої її право власності на вказану квартиру, з моменту переходу права власності на квартиру до Позивача [PERSON], Відповідачі не являються членами сім'ї власника квартири, тому втратили право користування цією квартирою та підлягають виселенню. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Суд приходить до висновку, що створені відповідачами позивачці перешкоди у здійсненні права власності на спірну квартиру можуть бути усунуті шляхом виселення відповідачів із спірної квартири. На підставі викладеного, позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved