Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02 грудня 2002 року помер батько позивача, після смерті якого відкрилася спадщина на жилий будинок №18 по вул. Свердлова в м. Токмак Запорізької області. Спадкоємцем першої черги є позивач та його брати [PERSON] та [PERSON], які на спадщину не претендують. Після смерті батька позивач прийняв спадщину фактично за діючим на той час законодавством, вступивши фактично в володіння і управління будинком, здійснюю догляд за садибою батька, сплачуючи комунальні послуги за будинок. При зверненні до Токмацької державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом постановою нотаріуса від 07.11.2012 року позивачу було відмовлено у зв'язку з пропуском встановленого строку. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, з підстави викладених у позові, просила визнати за [PERSON] право власності на будинок з підстав викладених у позові. Представник відповідача - виконкому Токмацької міської ради, у судове засідання не зявився, відповідно до наданої заяви просив розглянути справу за їх відсутності, у вирішенні позову поклалися на суд. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відповідно до наданої заяви розгляд справи просив провести за його відсутності, позов визнав. Також вказав, що на спадщину не претендує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; причини неявки суду не повідомив; клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] після смерті батька фактично прийняв спадщину, доглядав за будинком, обробляв город, забрав із будинку деякі речі свого батька, сплачував за комунальні послуги. Суд, заслухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, та матеріали надані нотаріальної конторою, дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, 02 грудня 2002 року помер [PERSON], про Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 02.12.2002 р. складено відповідний актовий запис № 595, що підтверджується повторним Свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ЖС № 250165 від 07.11.2012 р.. Після його смерті відкрилася спадщина на жилий будинок №18 по вул. Свердлова в м. Токмак Запорізької області, належний [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.04.1990 р., що підтверджується довідкою КП БТІ «Абрис»№ 1835 від 12.12.2012 р. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] не зробив розпорядження на випадок своєї смерті відносно належного йому жилого будинку. У разі відсутності заповіту право на спадщину одержують спадкоємці за законом почергово. Спадкоємцями першої черги є батьки, дружина та діти померлого. Відповідно до свідоцтва про народження, та свідоцтва про шлюб позивач є сином [PERSON]. Після смерті [PERSON] [PERSON] [PERSON] спадщину прийняла фактично, вступивши в володіння і управління спадковим майном за діючим на той час законодавством, що підтверджується поясненнями представника позивача та свідка. Всі ці роки від дня смерті [PERSON], [PERSON] здійснював догляд за домоволодінням 18 по вул. Свердлова в м. Токмак, сплачував комунальні послуги та земельний податок, щ підтверджується копіями квитанцій . При зверненні до Токмацької державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом постановою нотаріуса від 07.11.2012 року позивачу було відмовлено, у звяжу з пропуском встановленого законом строку. П. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що відносини спадкування регулюються правилами Цивільного Кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і заключних положень вказаний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. На час смерті [PERSON], який помер 02 грудня 2002 року діяв Цивільний кодекс України в редакції 1963 року. Таким чином, вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Частиною 1 ст. 549 цього кодексу визначалось, що спадкоємець фактично прийняв спадщину, якщо вступив в управління і володіння спадковим майном або його частиною. Суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно, а не про продовження строку. Аналогічно це питання вирішено в П.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 року „Про практику розгляду судами справ про спадкування". Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Про застосування позовної давності не заявлено. Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved