Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ КБ " ПриватБанк" і просить суд визнати недійсною умову договору про іпотечний кредит №VIBOG40000007028 (п.8.8) щодо права банку змінювати відсоткову ставку у випадку, якщо права Кредитора за цим договором не будуть відступлені на користь будь-якої третьої особи. Визнати дії ПАТ КБ "ПриватБанк"щодо зміни відсоткової ставки у 2008 році по договорах №VIBOG40000007028 та №VIBOG50000007028 від 22.04.2008 року на підставі пункту 8.8 договору про іпотечний кредит незаконними. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 22.04.2008 року між ним та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено договір про іпотечний кредит та кредитний договір. На момент укладення договорів відсоткова ставка за користування кредитами складала 15% згідно пункту 1.1 договору про іпотечний кредит та пункту 7.1 кредитного договору (1.25% в місяць). У вересні 2008 року позивач одержав листа з Банку № Э.37.0.0.2/369 від 28.08.2008 року про намір змінити відсоткову ставку до розміру звичайної ставки, що встановлена у Кредитора для таких видів кредитів згідно п.8.8 договору про іпотечний кредит, при цьому застосовується механізм зміни ставки, що передбачений наступним пунктом договору. Банк обґрунтовує зміну відсоткової ставки тим, що якщо права Кредитора за цим договором не будуть відступлені на користь будь-якої третьої особи (в даному випадку ДІУ -Державна Іпотечна Установа), то Кредитор згідно п.8.8 договору має право змінити розмір відсоткової ставки. Вважає, що формальна підстава для зміни відсоткової ставки Банком мала місце, але набуття Банком права застосовувати нову ставку можливо лише за умови належного дотримання процедури повідомлення Позичальника про новий розмір ставки згідно п.8.9 договору про іпотечний кредит, п.2.3.1 кредитного договору та дотримання інших обов'язкових вимог законодавства. Відповідно до кредитного договору №VIBOG50000007028 від 22.04.2008р., в т.ч. пунктом 2.3.1 не передбачено зміни відсоткової ставки за вище зазначеною підставою. За усною інформацією працівників банку відсоткова ставка за користування кредитами зросла. На його неодноразові звернення до банку з приводу видачі йому довідки щодо поточної заборгованості за кредитом та розрахунок платежів за цим договором, що передбачено пунктами 5.1.5 та 5.4.1 договору про іпотечний кредит - банк жодного разу не надав належної відповіді, що підтверджує порушення банком умов договору. Дана обставина вказує на те, що він був позбавлений можливості, передбаченої договором, знати новий розмір відсоткової ставки, у разі її зміни та дату, з якої розпочато його застосування, а як наслідок не міг перевірити правильність розрахунків банком заборгованості, в тому числі відсотків за користування кредитом, для подальшого належного виконання свого зобов'язання по погашення кредиту. У повідомленні банку №Э.37.0.0.2/369 від 28.08.2008 р. не зазначено конкретного нового розміру відсоткової ставки та не вказано дати, з якої розпочнеться його застосування. Окрім цього, згідно процедури, передбаченої останнім абзацом п.8.9 договору про іпотечний кредит та п.2.3.1 кредитного договору, банк також зобов'язаний після застосування нового розміру відсоткової ставки надіслати Позичальнику письмове повідомлення із зазначенням у ньому нового розміру відсоткової ставки та дати, з якої розпочато його застосування. Такого повідомлення він не одержував, що підтверджує невиконання банком; своїх зобов'язань по договору. При укладенні договору про іпотечний кредит було включено умову (п.8.8) щодо зміни відсоткової ставки, якщо права Кредитора за цим договором не будуть відступлені на користь будь-якої третьої особи. Дана умова договору вказує на можливість зміни прав та обов'язків (застосування нового розміру відсоткової ставки) в залежності від конкретної обставини, щодо якої невідомо, настане вона чи ні , що передбачено ст.212 ЦК України. Але не визначено через який строк можна застосовувати дану підставу для збільшення розміру відсоткової ставки після підписання договору та не наведено перелік заходів кредитора, які необхідно провести з метою відчуження права вимоги за договором про іпотечний кредит. Адже відчуження по суті своїй являється дією не менше двох осіб (Продавець, Покупець), що направлена на виникнення цивільних прав та обов'язків, тобто Кредитор мав би вчиняти відповідні дії щодо відчуження - висувати пропозиції. Тому умова договору передбачена п.8.8 без зазначення строку на вчинення Кредитором відповідних заходів по відчуженню права вимоги - є автоматичним набуттям Кредитором після підписання договору права на підвищення розміру відсоткової ставки, а це всупереч принципу добросовісності породжує істотний дисбаланс прав та обов'язків на шкоду споживачеві і є несправедливою умовою договору згідно ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» та порушує загальні засади справедливості, добросовісності та розумності згідно ст.ст.3, 627 ЦК України. Як видно з повідомлення банку №Э.37.0.0.2/369 від 28.08.2008р., інша сторона станом на 22.04.2008р. знала про те, що на користь будь-якої третьої особи права Кредитора не будуть відступлені, оскільки як зазначено - ще 30 березня 2008 року ПриватБанком було надано в ДІУ пропозицію щодо відступлення прав вимоги за іпотечним кредитом, відповідь на яку в десятиденний термін не було одержано, що кваліфікується банком як відмова. Даний факт вказує на те, що невідступлення права вимоги ДІУ було відомою обставиною для банка при укладенні договору, який передбачав, що вона не настане, адже пройшли всі строки для одержання офіційної відповіді. В переговорному процесі між банком і ДІУ мова йшла не про якийсь конкретний договір, а про їх множинність згідно Генерального договору про рефінансування і обслуговування іпотечних кредитів №8 від 23.03.2006р. Інших пропозицій, що підтверджують вчинення банком заходів по відчуженню права вимоги в даному повідомленні не зазначено. Тому при укладенні договору про іпотечний кредит дана обставина не могла визнаватись відкладальною, оскільки була відома відповідачу. Позивач зазначає, що при укладенні договору він зупинив свій вибір на відповідачу, оскільки договір про іпотечний кредит укладався під 15 % річних, що його влаштовувало. Позивач допускав, що при настанні певної обставини, передбаченої договором можлива зміна розміру відсоткової ставки, але щодо цієї обставини невідомо, настане вона чи ні. Тобто, чи не відступить банк прав Кредитора за договором про іпотечний кредит на користь будь-якої третьої особи йому не було відомо, на відміну від банка, який знав що цього не відбудеться, оскільки офіційної відповіді від ДІУ у встановлені терміни не було і банк не висунув пропозицію будь-яким іншим третім особам, що підтверджується повідомленням №Э.37.0.0.2/369 від 28.08.2008р. Банк своєю бездіяльністю після 22.04.2008р. недобросовісно перешкоджав настанню обставини - відчуження прав Кредитора будь-якій третій особі, в результаті чого одержав вигоду у збільшенні грошових надходжень за користування кредитом шляхом збільшення розміру відсоткової ставки, що підтверджується повідомленням №Э.37.0.0.2/369 від 28.08.2008р. А тому, відповідно до ч.3 ст. 212 ЦКУ відступлення прав Кредитора по договору про іпотечний кредит №VIBOG40000007028 від 22.04.2008р. має визнаватися таким, що настало.В іншому разі, враховуючи вище наведені факти, договір мав би підписуватись за ставкою не 15 % річних за користування іпотечним кредитом, а за звичайною відсотковою ставкою для таких видів кредитів, що встановлені у Кредитора. Знаючи всі істотні умови договору, відповідно кредит більше ніж під 15 % річних він не брав би і договір не укладав. Фактично це підтверджує відсутність згоди щодо всіх істотних умов договору, що вимагає ст.638 ЦКУкраїни. Дії банку при укладенні договору підтверджують те, що кредитор свідомо включив пункт 8.8. до договору про іпотечний кредит з метою приховати реальну ставку по кредиту, знаючи про те, що відступлення права вимоги не відбудеться, а як наслідок - банк отримує вигоду шляхом збільшення розміру відсоткової ставки по кредиту і відповідно збільшення грошових надходжень, а позичальник - понесе додаткові витрати, що згідно ст.509 ЦК України порушує засади добросовісності, розумності, та справедливості і підтверджує те, що інша сторона під час укладення договору ввела в оману позичальника шляхом ненадання повної інформації щодо істотних умов договору для здійснення свідомого вибору. Дані факти підтверджують застосування іншою стороною договору нечесної підприємницької практики, що забороняється згідно ч.2ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» і відповідно пункт 8.8 договору про іпотечний кредит має визнаватись недійсним згідно ст.ст. 215, 217 ЦК України в зв'язку з невідповідністю волевиявлення внутрішній волі позичальника через введення його в оману, а тому на підставі вище наведеного вважає, що дії банку у 2008 році щодо зміни відсоткової ставки по договорах №VIBOG40000007028 та №VIBOG50000007028 від 22.04.2008р. такими, які не відповідають умовам договору та порушують вимоги чинного законодавства. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав повністю та присив його задоволити. Представник відповідача Рой В.Л. позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити та суду пояснив, що починаючи з третього кварталу 2008 р. внаслідок зменшення фінансування з державного бюджету Державна іпотечна установа перестала викупати право вимоги за іпотечними кредитами, наданими в рамках співпраці з нею, відповідно до наказу № РR-2008-228 від 25.06.2008 р. ПриватБанк вимушений був ініціювати зміну відсоткової ставки. Відповідно до п. 8.8. Кредитного договору № VІВОО50000007028 від 22.04.2008 року, якщо права кредитора за цим договором не будуть відступлені на користь будь-якої третьої особи, Кредитор має право змінити розмір відсоткової ставки до розміру звичайної ставки, що встановлена у Кредитора для таких видів кредитів. При цьому застосовується механізм зміни, що вказаний в наступному пункті (8.9). Відповідно до п. 8.9 кредитного договору, сторони погодили, що Кредитор може збільшити розмір відсоткової ставки за договором у наступному порядку, а саме: - кредитор не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру відсоткової ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової відсоткової ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою Позичальника; - такий новий розмір відсоткової ставки за цим договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні Кредитора до Позичальника, без укладення Сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього Договору. На виконання наведених положень договору про іпотечний кредит, 06.07.2008 р. та 07.07.2008 р. позичальнику були направлені повідомлення про підняття відсоткової ставки за вих. № 20.1.3.2/6-6597 від 26.06.2008 р. та за вих. 20.1.3.2/6-8383 від 26.06.2008 р. відповідно. В даних повідомленнях зазначено розмір відсоткової ставки та дата початку її дії. Таким чином, посилання позивача на лист вих. № Э.37.0.0.2/369 від 28.08.2008 р., як на підставу підняття відсоткової ставки, не відповідають обставинам справи. На момент укладення спірних кредитних договорів ПриватБанку не було відомо, що ДІУ не буде викупати право вимоги. Дана обставина підтверджується наказом № РК-2008-228 від 25.06.2008 р. в якому зазначено, що внаслідок того, що реальний ліміт рефінансування не перевищить 358 млн. грн., всупереч раніше доведених з боку ДІУ 975 млн. грн. (з них вже рефінансовано 288 млн. грн.), а сума виданих і не рефінансованих кредитів становить 489 млн. грн., ПриватБанк вимушений ініціювати зміну відсоткової ставки за такими кредитними договорами. Пунктом 3 даного наказу, з посиланням на додаток 3, встановлені умови переведення кредитів ДІУ, тобто новий розмір відсоткової ставки. Крім того, що особливо важливо з огляду на посилання позивача на введення його в оману і застосування нечесної підприємницької практики, пунктом 8 наказу встановлена заборона видачі кредитів по програмі взаємодії з ДІУ. Таким чином, твердження позивача, що ПриватБанк станом на 22.04.2008 р. знав, що права кредитора (позивача) не будуть відступлені на користь ДІУ, або будь-якої іншої третьої особи, не відповідають дійсності. Відповідно до ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» в редакції, що діяла на момент зміни відсоткової ставки, у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Зі змісту викладеної норми вбачається, що кредитор повинен повідомити позичальника до або не пізніше 7 календарних днів з моменту зміни відсоткової ставки. Таким чином, умови договору (про надсилання повідомлення не пізніше 14 днів до дня зміни відсоткової ставки) та дії Банку (надсилання повідомлення за 16 днів до дня зміни) повністю відповідають чинному на момент зміни законодавству. Повторне повідомлення, передбачене кредитним договором, носить суто "інформаційний" характер, оскільки ні законом, ні договором з ним не пов'язані будь-які наслідки (як з направленням, так і з ненаправленням). Правилами надання банками України інформації позичальнику щодо умов кредитування та сукупної вартості кредиту на банки покладено відповідний обов'язок під час укладнання кредитного договору. Ні ч. 4 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" ні п. 8.9, 2.3.1 кредитного договору, які регулюють підстави і порядок зміни умов кредитного договору, такого обов'язку банка не містять. Так, ч. 4 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" встановлює лише обов'язок банку письмово повідомити позичальника до або не пізніше 7 днів після зміни відсоткової ставки за кредитним договором, а п. 8.9 додатково встановлюють вимоги щодо змісту такого повідомлення-в ньому мають зазначатися новий розмір відсоткової ставки та дата початку її дії. Наведеним вимогам повідомлення кредитора повністю відповідають. Відповідно до ч.1 ст. 652 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України згода на зміну умов договору може виражатися в вчиненні дій, які свідчать про прийняття пропозиції. Відповідно до ч. 3 ст. 205 ЦК України у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відповідно до п. 8.9 кредитного договору, у разі незгоди із новим розміром відсоткової ставки, позичальник у строк не пізніше ніж за сім календарних днів до дати початку дії нової ставки, вказаної у повідомленні кредитора, зобов'язується надати письмову відповідь про незгоду із такою новою відсотковою ставкою. Сторони погодили, що факт неподання позичальником письмового повідомлення (відповіді) про його незгоду із такою новою ставкою, вважається згодою позичальника на встановлення кредитором такого нового розміру відсоткової ставки з дати, що зазначена у повідомленні кредитора. Позивач про свою незгоду з зміненою відсотковою ставкою ПриватБанк не повідомив. Позивач почав достроково виконувати зобов'язання за новою відсотковою ставкою, 26.08.2008 р., 22.10.2008 р., 22.12.2008 р., 22.01.2009 р., 23.02.2009 р. та 02.04.2009 р. ним вносились суми, що кратно перевищують щомісячний платіж за договором про іпотечний кредит №VІВG40000007028, навіть з урахуванням збільшеної відсоткової ставки. Заборгованість за кредитним договором № VІВОG50000007028 була повністю погашена, з урахуванням збільшеної відсоткової ставки, достроково. Таким чином, згода позичальника на зміну умов кредитного договору була висловлена, як відповідно до умов договору, мовчанням, так і відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України-діями, що свідчать про прийняття збільшення відсоткової ставки. Вислухавши пояснення та доводи сторін, а також дослідивши матеріали справи,суд встановив наступне: Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення,зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Відповідно до вимог ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту,вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обв"язковим для виконання сторонами. 22.04.2008 року між [PERSON] та ЗАТ КБ "ПриватБанк" було укладено договір за №VIBOG40000007028 про іпотечний кредит,за умовами якого Банк надав позивачеві кредит в сумі 100 000 гривень під 15 % річних строком на двадцять років та кредитний договір №VIBOG50000007028. 06.07.2008 та 07.07.2008 року віповідач направив позивачу повідомлення за вих. № 20.1.3.2/6-6597 від 26.06.2008 р. та за вих. № 20.1.3.2./6-8383 від 26.06.2008 р. про підняття відсоткової ставки за договором про іпотечний кредит до 2,09% у місяць. При цьому підставою такого підвищення зазначив відсутність можливості у Державної Іпотечної Установи (ДІУ) викупити у відповідача кредит позивача.Розмір відсотків за користівання кредитом було змінено ПАТ КБ "ПриватБанк" в односторонньому порядку з 22.07.2008 року. Як вбачається з укладеного договору про іпотечний кредит№VIBOG40000007028 від 22.04.2008 року,а саме п.8.8, сторони при укладенні договору домовилися,що у випадку, якщо права кредитора за цим договором не будуть відступлені на користь будь-якої третьої особи, Кредитор має право змінити розмір відсоткової ставки до розміру звичайної процентної ставки, що встановлена у Кредитора для таких видів кредитів. При цьому застосовуються механізми зміни, що вказані в наступному пункті. Пунктом 8.9 Договору закріплений механізм зміни відсоткової ставки Кредитором в сторону збільшення, та механізм прийняття чи не прийняття тиких змін Позичальником, а саме: - кредитор не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни відсоткової ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової відсоткової ставки,із зазначеннямїї розміру та дати початку дії такої ставки,шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника. - новий розмір відсоткової ставки за цим договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні кредитора до позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору. - уразі незгоди з новим розміром відсоткової ставки позичальник у строк не пізніше 7 календарних днів до дати початку дії нової ставки, вказаної у повідомленні, зобовязується надати кредитору письмове повідомлення (відповідь) про свою незгоду із новою ставкою. - сторони погодили, що факт неподання Позичальником у строк не пізніше 7 днів до дати початку нової відсоткової ставки письмового повідомлення про його незгоду з такою новою ставкою, вважається згодою позичальника на встановлення Кредитором такого нового розміру відсоткової ставки з дати, що зазначена у повідомлені. Твердження позивача про його необізнаність про збільшення відсоткової ставки з 22.07.2008 року спростовується матеріалами справи,а саме як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було направлено позивачу 06.07.2008 року та 07.07.2008 року на дві адреси м. Берщадь вул.Шевченко 33 та [ADDRESS] , листи про збільшення відсоткової ставки (а.с. 96-99, 101-102, тобто в строк, зазначений в договорі. Про обізнанність позивача про зміну відсоткової ставки свідчать квитанції про сплату ним кредиту 01.08.2008р. в сумі 33800грн., 22.09.2008р.в сумі 5000 грн.,22.10.2008р. в сумі 10000грн.,22.11.2008р. в сумі 6000грн., 22.12.2008р. в сумі 10000грн.(а.с. 43), тобто сплачені суми перевищували встановлений договором щомісячний платіж, а також заява на ім"я голови правління ЗАТ КБ "ПриватБанк" датована 04.08.2008р., згідно якої позивач вказує, що - " за інформацією працівників ЗАТ КБ "ПриватБанк" з Дніпропетровська,Вінниці,Бершаді відповідно до Договору про іпотечний кредит №VIBOG40000007028, що укладений 22.04.2008 р.,мені було повідомлено про збільшення відсоткової ставки за користування кредитом з 15 на 25% річних в гривнях або переукласти договір на валюту в доларах США із відсотковою ставкою 14% річних". Із даної заяви вбачається,що такий договір мав бути переукладений на останній неділі липня, крім того з заяви вбачається, що позивач офіційно одержав повідомлення з Дніпропетровська під розписку про підвищення відсоткової ставки за користування кредитом (а.с.120).Крім того заборгованість за кредитним договором № VІВОG50000007028 [PERSON] повністю погасив, з урахуванням збільшеної відсоткової ставки, достроково. Підстави недійсності договору (його частини) зазначені в ст.ст. 203, 215 ЦК України. Згідно з п.7 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, а в абзаці 4 цього пункту чітко зазначено, що "виконання чи невиконання сторонами зобовязань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним". Такої підстави недійсності правочину (його частини) не існує, а тому позивачу [PERSON] в позовній вимозі про визнання недійсною умови договору про іпотечний кредит №VIBOG40000007028 (п.8.8) щодо права банку змінювати відсоткові ставку у випадку,якщо права Кредитора за цим договором не будуть відступлені на користь будь-якої третьої особи слід відмовити. Як вбачається з матеріалів спраиви та встановлено в ході судового розгляду відповідач діяв відповідно до умов договору,а тому суд рахує, що позивачу слід відмовити у задоволені вимоги про визнання дій ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо зміни відсоткової ставки у 2008 році по договорах №VIBOG40000007028 та №VIBOG50000007028 від 22.04.2008 року на підставі пункту 8.8 договору про іпотечний кредит незаконними, оскільки відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"яна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивач не надав суду доказів того, що дії відповідача щодо зміни відсоткової ставки є незаконними.

Outcome: dismissed