Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-13 00:00:00

В січні 2012 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування своїх вимог зазначала, що 22.01.2003 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка постійно проживає з нею. 08.09.2008 року шлюб з відповідачем розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрії Олександрійського міськрайонного управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 275, видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 16.07.2008 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.07.2008 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 12.10.2022 року. Відповідачем в порушення ухваленого судом рішення та норм чинного законодавства аліменти на утримання дочки з липня 2008 року сплачуються несвоєчасно та не у повному розмірі, внаслідок чого станом на 20.01.2012 року заборгованість [PERSON] по аліментам становить 3264 грн. 50 коп., що підтверджується довідкою відділу ДВС Олександрійського МРУЮ. В судовому засіданні позивачка та її представник уточнили позовні вимоги, збільшивши розмір відшкодування до 23619 грн. 89 коп. Відповідач та його представник позов не визнали. [PERSON], не заперечуючи розмір заборгованості по аліментам, не визнав свою вину у простроченні сплати аліментів, оскільки тривалий час не міг знайти роботу, щоб мати можливість своєчасно сплачувати аліменти і не допускати заборгованості. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково на підставі наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду від 16.07.2008 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.07.2008 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 12.10.2022 року. Із довідки відділу Державної виконавчої служби Олександрійського МРУЮ убачається, що заборгованість відповідача по аліментам за період з липня 2008 року по 20.01.2012 року становить 3297 грн. 75 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, якою встановлена відповідальність за прострочення сплати аліментів, неустойка може бути стягнута з того, хто винен у простроченні сплати. В ході судового засідання ні відповідач, ні його представник не надали суду доказів про незалежні від відповідача обставини, які б виключали його вину в несплаті аліментів. Посилання відповідача на неможливість працевлаштуватися без звернення до Олександрійського міськрайонного центру зайнятості в Кіровоградській області не може бути прийнято як доказ відсутності вини відповідача. Згідно ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Частиною 1 статті 20 СК України встановлено, що до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу. З наведених підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивачки про її право, як одержувача аліментів, на стягнення неустойки. Вирішуючи спір, суд враховує, що пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не проведено стягнення. Із матеріалів справи убачається, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась з липня 2008 року і за період по 20.01.2012 року з вини відповідача не ліквідована. Суд погоджується з розрахунком неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, наданих суду позивачкою та її представником, такого змісту: На підставі ч. 2 ст. 196 СК України суд вбачає підстави для зменшення розміру неустойки до 0,5 % від суми несплачених аліментів, враховуючи матеріальний та сімейний стан відповідача, який працює по усним договорам без оформлення на роботу і отримує незначні кошти. Зменшений розмір неустойки становить 11809,95 грн. (23619,89 х 0,5 %). Таким чином, на користь позивачки підлягає стягненню неустойка за прострочення сплати аліментів в розмірі 11809,95 грн.

Outcome: partial