Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-21 00:00:00

В грудня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.04.2008 між ТОВ «Комерційний Банк «Дельта» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та відповідачем було укладено Кредитний Договір № 003-14974-210408, відповідно до умов [PERSON] відкрив відповідачу картковий рахунок, а також надав йому відновлювальну кредитну лінію, ліміт якої розраховується банком самостійно. Відповідно до [PERSON] відповідач був зобовязаний щомісячно у встановлені строки здійснювати погашення заборгованості за кредитом та сплачувати проценти за користування кредитним коштами. Оскільки, відповідач, не виконує належним чином взяті на себе кредитні зобовязання, позивач просив суд стягнути з неї суму заборгованості у розмірі 6\~300,00 грн. Позивач в судове засідання свого представника не направив, в пункті четвертому своїх позовних вимог просить розглядати справу без присутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про місце й час розгляду справи 23.01.2013, 20.02.2013 та 22.03.2013 повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. 21.04.2008 між ТОВ «Комерційний Банк «Дельта» та відповідачем було укладено Кредитний Договір № 003-14974-210408, відповідно до умов [PERSON] відкрив відповідачу картковий рахунок, а також надав йому відновлювальну кредитну лінію, ліміт якої розраховується банком самостійно. Відповідно до [PERSON] відповідач був зобовязаний щомісячно у встановлені строки здійснювати погашення заборгованості за кредитом та сплачувати проценти за користування кредитним коштами. З умовами договору [PERSON] була ознайомлена, нею він підписаний. Відповідно до п. 1.2 Статуту Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» воно є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта». Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 07.07.2012, сума заборгованості відповідача складає 6\~300,00 грн., а саме: 2\~625,00 грн. тіло кредиту; 3\~675,00 грн. заборгованість за комісіями; 350,00 грн. пеня. Строк і умови повернення кредиту та сплати відсотків визначені п. 3.1 3.17 [PERSON]. Статтями 525, 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до розрахунку, доданого до позовної заяви, тіло кредиту станом на 01.04.2009 становило 1\~995 грн. Доказів додаткового отримання коштів (зняття) відповідачем [PERSON] суду не надано. Позивачем тіло кредиту у серпні 2008 року збільшено на 630 грн. в порядку договірного списання відповідно до п. п. 3.4, 3.5 [PERSON]. Суд вважає таке збільшення безпідставним, оскільки п. 3.5 передбачено можливість договірного списання виключно з інших рахунків та можна списати тільки наявні кошти, що належать відповідачу. Списання шляхом підвищення кредитного ліміту або отриманих кредитних коштів в договірному порядку не допускається. Відповідно до тарифів, підписаних відповідачем, встановлено плату за обслуговування кредитного ліміту (комісія) в розмірі 3,5% на місяць. В період з 01.04.2009 до 27.06.2012 (тобто 38 повних місяців) відповідач користувався залишком тіла кредиту, а тому з нього підлягає стягненню комісія в розмірі (38 місяців х 1\~995 грн. х 3,5%) 2\~653,54 грн. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пунктом 3.7 [PERSON] встановлено, що у разі порушення Держателем строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом, Держатель сплачує Банку пеню в розмірі, в строки та порядку, які визначені Правилами та Тарифами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) застосовується позовна давність в один рік. З розрахунку заборгованості вбачається, що пеня у сумі 350 грн. нарахована за період з 01.12.2009 по 31.12.2009, а з позовом банк звернувся до суду в грудні 2012 року, тобто по закінченню строку для захисту порушеного права. Доказів поважності причин пропуску позивачем цього строку матеріали справи не містять і позов в частині стягнення з боржника пені в сумі 350 грн. не підлягає задоволенню. Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 214,60 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені. На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 549 ЦК України,

Outcome: partial