Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ ЄВРАЗ [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявленого позову позивач вказала , що вона тривалий час (понад 26 років) працювала на підприємствах ПАТЄвраз [PERSON] машиністом конвеєра, де забезпечувала роботу конвеєра, прибирання просипів, дроблення негабаритів та інше. Таким чином, понад 26 років вона виконувала роботи в умовах, які характеризуються важкою фізичною працею внаслідок обмеженості робочого простору робочих місць, яка не дозволяла завжди використовувати засоби малої механізації, а також запиленістю повітря робочого простору, що перевищувала ГДК, з причини неефективності провітрювання робочих місць та застосування засобів знесилення повітря, що мали низьку ефективність. Приблизно з 2009 року стан її здоров'я погіршився. Вона стала відчувати задишку при навантаженнях, ходьбі, біль у грудях, попереку, слабкість, головний біль, почала кашляти. Через неефективність лікування вона неодноразово лікувалась як амбулаторно так і на стаціонарі (виписки-епікризи додаються), з 2010 року з цього приводу вона знаходиться на диспансерному обліку у терапевта. У жовтні 2012 року Українським НДІ промислової медицини їй було встановлено професійне захворювання (акт №32 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.10.2012 року), поставлений діагноз: - хронічне обструктивне захворювання легень 1-М ст. (пиловий бронхіт 1-М ст.емфізема легень 1-М ст.), легенева недостатність 1-М ст. - радикулопатія з помірним порушенням біомеханіки хребта на фоні антеспондилолістезу зі стійким больовим та м'язово-тонічним синдромами. 14 січня 2013 року МСЕК їй було встановлено 40% втрати професійної працездатності безстроково. Постановами №0407/29100/29100.1/2 та №0407/29100/29100.1/3 ВВД ФССНВУ в м. Кривому Розі призначило їй одноразову допомогу та щомісячну грошову суму в зв'язку з втратою працездатності. Фактично через травму значно погіршилися умови її життя. На теперішній час вона звільнилась з підприємства, якому віддала фактично все життя, що відобразилось на бюджеті родини. В неї двоє дорослих дітей, яким вона раніше допомагала як за господарством так і фінансово, тепер же вона намагається вижити на пенсію, левова частка якої витрачається на ліки, а через хворобу сама потребує піклування та допомоги, що особливо відчувається у моменти загострення хвороби, коли кашляє безупинно, задихаюсь навіть при ходьбі. Її нічний кашель заважає чоловікові, він не висипається, стає дратівливим, що в свою чергу, призводить до конфліктів у родині. Її психічний стан підірвано, адже їй доводиться звикати до нової для неї ролі - інваліда, що з великою потугою справляється з повсякденними справами, без надії на одужання. Її хвороби хронічні, невиліковні, єдине, що дає лікування це тимчасове поліпшення, яке через деякий час знову змінюється черговим приступом загострення хвороби. Вона відчуває страждання через те, що не може вести нормальний образ життя, вона дуже втомлюється, в неї вже немає жаги до життя, вона дуже втомилась від постійного болю і слабкості в ногах, до того ж останнім часом в неї загострилися супутні хвороби. У звязку з спричиненням відповідачем моральної шкоди просить стягнути моральну шкоду у сумі 100000,00 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, та просила суд у задоволені позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. Допитавши сторони, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, за наступними підставами. [PERSON] встановлено, що позивач [PERSON] працювала на підприємствах ПАТЄвраз [PERSON] машиністом конвеєра, де забезпечувала роботу конвеєра, прибирання просипів, дроблення негабаритів та інше. Таким чином, понад 26 років вона виконувала роботи в умовах, які характеризуються важкою фізичною працею внаслідок обмеженості робочого простору робочих місць, яка не дозволяла завжди використовувати засоби малої механізації, а також запиленістю повітря робочого простору, що перевищувала ГДК, з причини неефективності провітрювання робочих місць та застосування засобів знесилення повітря, що мали низьку ефективність. Приблизно з 2009 року стан її здоров'я погіршився. Вона стала відчувати задишку при навантаженнях, ходьбі, біль у грудях, попереку, слабкість, головний біль, почала кашляти. Через неефективність лікування вона неодноразово лікувалась як амбулаторно так і на стаціонарі (виписки-епікризи додаються), з 2010 року з цього приводу вона знаходиться на диспансерному обліку у терапевта. У жовтні 2012 року Українським НДІ промислової медицини їй було встановлено професійне захворювання (акт №32 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.10.2012 року), поставлений діагноз: - хронічне обструктивне захворювання легень 1-М ст. (пиловий бронхіт 1-М ст.емфізема легень 1-М ст.), легенева недостатність 1-М ст. - радикулопатія з помірним порушенням біомеханіки хребта на фоні антеспондилолістезу зі стійким больовим та м'язово-тонічним синдромами. 14 січня 2013 року МСЕК їй було встановлено 40% втрати професійної працездатності безстроково. Постановами №0407/29100/29100.1/2 та №0407/29100/29100.1/3 ВВД ФССНВУ в м. Кривому Розі призначило їй одноразову допомогу та щомісячну грошову суму в зв'язку з втратою працездатності. Моральна шкода у зв'язку із втратою його здоров'я йому не відшкодовувалась. З вини відповідача, який порушив норми безпеки праці та не забезпечив безпечні умови роботи, він втратив здоров'я та у зв'язку із цим йому спричинено значну моральну шкоду. В зв'язку з отриманими професійними захворюваннями змінилося його життя, погіршилася його якість, що завдає йому моральних страждань. Посилання представника відповідача на те, що позивач при прийомі на роботу був повідомлений про шкідливі умови праці, суд не може прийняти до уваги, оскільки саме підприємство ПАТ Євраз [PERSON] у порушення діючого законодавства не забезпечило безпечну організацію та проведення робіт, не виконало норми та правила охорони праці, які потягли професійне захворювання. Суд вважає, що факт спричинення моральної шкоди позивачу [PERSON] доведено, оскільки після встановлення професійного захворювання, яке потягло втрату працездатності, позивачем понесені моральні страждання, повязані з професійним захворюванням, лікуванням, та неможливістю вести повноцінний спосіб життя. Саме підприємство ПАТ Євраз [PERSON] повинне відшкодувати спричинену моральну шкоду позивачу [PERSON] оскільки згідно із рішенням Конституційного [PERSON] України від 8 жовтня 2008 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту б підпункту 4 пункту 3 статті 7 Закону України Про страхові тарифи на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11 розділу 1 Закону України Про внесення змін до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності статтею 237-1 Кодексу законів про працю відшкодовується за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Однак, суд вважає, що заявлені вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача ПАТ Євраз [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 100000,00 гривень є завищеними, тому, на думку суду, з відповідача ПАТ Євраз [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача суму еквіваленту відсотку втрати працездатності з урахуванням мінімальної заробітної плати, а саме у сумі 25000,00 гривень.

Outcome: partial