overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-11 00:00:00

27 листопада 2012 року, [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою, в якій зазначила, що 20.07.2012 року, помер її чоловік [PERSON], з яким вона проживала разом за адресою : смт. Овідіополь, вул. Леніна, 75, Овідіопольського району Одеської області, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно та заведена спадкова справа № 380/2012. Після смерті свого чоловіка, 19.10.2912 р., звернувшись до державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, у видачі свідоцтва про право на спадщину після його смерті, заявниці було відмовлено, у звязку з тим, що в свідоцтві про одруження, ім.`я та по-батькові померлого чоловіка вказане як [PERSON], а в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 312408 від 21.07.2012 р. зазначене як [PERSON], у звязку з чим, встановити родинні відносини неможливо. Вказане різночитання в імені та по-батькові померлого чоловіка, унеможливлює державному нотаріусу видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, у з`язку з чим, заявниця просила суд встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON], який помер 20.07.2012 року, дійсно є чоловіком заявниці. В судовому засіданні заявниця підтримала свою заяву. Представниця заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, під розписку, але надіслала на адресу суду заяву, в якій просила суд розглянути вказану справу без її участі (а.с. 10,11). Заслухавши пояснення заявниці та дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 5 частини 2 статті 234 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ч.1 п.1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON], який помер 20.07.2012 р., був чоловіком заявниці, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії VIII-УР № 349565 від 17.08.1965 р., в якому ім.`я та по-батькові чоловіка заявниці, записано як [PERSON], у звязку з різночитанням в перекладі з польської мови, так як померлий був уродженцем [INFO], Ржеживського воєводства, м. Санок (а.с. 5). Також, суд з`ясував, що у свідоцтві про смерть [PERSON] серії І-ЖД № 312408 від 21.07.2012 р. та у паспорті померлого серії СМ756016 - вказано його ім.`я та по-батькові, як [PERSON] (а.с. 4,11). 24.10.2012 р. Овідіопольською державною нотаріальною конторою Одеської області було відмовлено заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], у звязку з неможливістю встановлення родинних стосунків з померлим, з вищевказаних підстав різночитання імені та по-батькові померлого, що унеможливлює оформлення свідоцтва на право на спадщину. У зв`язку з викладеним, суд вважає доведеним та встановленим судом - факт родинних відносин заявниці та померлого 20.07.2012 р. [PERSON], а саме те, що померлий [PERSON] є чоловіком [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-11 00:00:00

Відповідачка [PERSON], у судові засідання, які призначалися на 05.12.2016 р., 12.12.2016р., будучи належним чином сповіщена, не являлася, про причину неявки суд не сповістила, була попереджена, що на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у її відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Позивач [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи у його відсутності. У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про шлюб; копія паспорту позивача із поміткою про шлюб. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просить розірвати шлюб із відповідачкою [PERSON] зареєстрований 27.10.2011р., зазначивши, що подружнє життя не склалося, виявилася несхожість характерів, поступово перестали розуміти один одного. З приводу постійних непорозумінь, різних сімейно-побутових проблем між сторонами виникали суперечки, сварки, у звязку із чим втратилися почуття любові та поваги. Таким чином, вже тривалий час сторони подружніх відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть, мешкають окремо. Від шлюбу у сторін дітей немає. Від розірвання шлюбу в органі РАЦС в порядку ст. 106 СК України відповідачка відмовляється. У ситуації, що склалася, шлюб із відповідачкою носить суто формальний характер, позивач наполягає на його розірванні. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім'я сторін практично розпалася, її збереження неможливе, шлюб існує формально і підлягає розірванню. Суд також вважає, що застосування заходів щодо примирення подружжя, передбачених ст. 111 СК України, в даній ситуації буде неможливим, оскільки сторони вже досить тривалий час разом не проживають, зацікавленості в збереженні сім'ї не проявляють, між подружжям втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. Згідно із ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу сторін, збереження сімї сторін буде порушувати інтереси кожного з подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-11 00:00:00

Позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами, малолітню доньку - [PERSON], [INFO], залишити при матері. Свої вимоги мотивує тим, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження з ним сімї стали неможливими. В судове засідання сторони не зявились, проте звернулися до суду з заявами, в яких просять справу розглянути без їх участі, позивачка позов підтримує, а відповідач визнає. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 09 березня 2001 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5), від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7), але шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами діють сімейні правовідносини. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність того факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, є підставою для повного задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-11 00:00:00

Позивачі просять суд визнати за кожним із них право власності по 1/3 частині майнових паїв СТОВ «Ліщинське» КСП «Ліщинське» с. Ліщин, Житомирського району, вартістю 6315 грн., 10401 грн. та 3323 грн., як за спадкоємцями після смерті їх батька [PERSON], що помер 08.10.2000 року, та після смерті їх матері [PERSON], що померла 14.12.2006 року, яким за життя належали вказані вище майнові паї, що підтверджується свідоцтвами про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЖИ-6, №344565, серії ЖИ-6, №344149 та ЖИ-6, №344566, виданих 02.10.2012 року та 23.10.2012 року. В судове засідання позивачі не зявилися, однак звернулися до суду з заявами, в яких просять справу розглянути без їх участі, позов підтримують. Представники відповідачів [PERSON] сільської ради і СТОВ «Ліщинське» КСП «Ліщинське» до суду також не з'явилися, але повідомили, що позов визнають, справу просять розглянути без їх участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що померлі батько і матір позивачів [PERSON] та [PERSON] за життя являлися власниками майнових паїв СТОВ «Ліщинське» КСП «Ліщинське» с. Ліщин, Житомирського району, вартістю 6315 грн., 10401 грн. та 3323 грн. Викладені факти підтверджуються наданими позивачами доказами, зокрема, свідоцтвами про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновими сертифікатами) серії ЖИ-6, №344565, серії ЖИ-6, №344149 та ЖИ-6, №344566, виданих 02.10.2012 року і 23.10.2012 року, на ім'я [PERSON] та [PERSON], свідоцтвами про смерть останніх, свідоцтвами про народження позивачів, листом Третьої Житомирської державної нотаріальної контори №1784/01-16 від 29.11.2012 року, згідно якого спадкоємцем майна померлого [PERSON] є [PERSON], а після смерті останньої - позивачі, постановами нотаріуса №№1781/02-31, 1782/02-31, 1783/02- 31 від 29.11.2012 року про відмову позивачам у видачі на їх ім'я свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спірні майнові паї, у звязку тим, що правовстановлюючі документі на дані паї видані після смерті спадкодавців. Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. Таким чином, наявність того факту, що позивачі, як спадкоємці за заповітом після смерті їх батьків, не можуть через нотаріальні органи здійснити своє спадкове право на спірні майнові паї, які за життя належали померлим, є д підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебувал з відповідачем у зареєстрованому шлюбу з 23.11.2004 року по 26.03.2012 року. Від спільного життя у них народився: син [PERSON], [INFO] Поскільки відповідач не надає коштів на утримання сина, позивачка просила в судовому порядку стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1\\4 частини від усіх видів його заробітку . В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд на підставі ст.224 ЦПК України вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2004 року по 26.03.2012 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина : [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що сторони тривалий час не проживають разом, розлучені, дитина перебуває на утримання матері, відповідач добровільно грошових коштів на його утримання не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.183 СК україни частка заробітку \\ доходу\\ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки судом встановлено, що відповідач не надає позивачці грошової допомоги на утримання дитини , суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 28.09.2012 р. і до повноліття дитини. Крім того, з відповідача на користь держави належить стягнути 214 грн 60 коп судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-11 00:00:00

Позивач звернувся із зазначеним позовом, яким просив визнати відповідача такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, будинку № 39 по вулиці Свердлова села Сінгури Житомирського району Житомирської області. В судове засідання позивач не з'явився, але надіслав заяву про проведення судового засідання у його відсутність. Позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання також не з'явилася, хоча належним чином і завчасно була повідомлена про дату, час та місце слухання справи, але не направила на адресу суду жодного клопотання про відкладення слухання справи або клопотання про слухання справи за її відсутності, в зв'язку з чим і на підставі положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалено проводити слухання справи в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. Згідно договору дарування [PERSON] подарований вищезазначений житловий будинок, який належить останньому на праві приватної власності, відповідно до витягу про державну реєстрацію прав. Довідка Сінгурівської сільської ради Житомирського району та області, свідчить про те, що [PERSON] проживає у спірному будинку та в склад його сім'ї входить відповідач по справі. Акт обстеження житла позивача, комісією Сінгурівської сільської ради Житомирського району, підтверджує той факт, що відповідач дійсно не проживає в будинку позивача більше року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зазначені правовідносини врегульовані наступними положеннями. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, яку не суперечать закону. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття(ст. 107 ЖК України). Визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). справа № 2-1050/12\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ -2- За таких підстав суд приходить до переконання про обґрунтованість позову і такий позов підлягає до повного задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-11 00:00:00

Позивач звернулась із зазначеною заявою, якою просила стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти, а також аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивач не з'явилась, а направила заяву, якою просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 300 гривень та аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 200 гривень, а також просила слухання справи проводити у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, також направив заяву, якою визнав змінені позовні вимоги та просив слухання справи проводити у його відсутність. Судом постановлено ухвалу про слухання справи у відсутність сторін. Суд, дослідивши таке безумовне визнання відповідачем позову, яке в свою чергу не суперечить вимогам закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, приходить до переконання про задоволення позову в судовому засіданні без з'ясування і дослідження інших обставин справи з посиланням лише на правове обґрунтування позову. Зазначені правовідносини регулюються наступними положеннями ст. ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей шляхом сплати аліментів, які визначаються в частці від доходу, або в твердій грошовій сумі. Та за ч. 2, ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-11 00:00:00

Позивач звернулася із зазначеною позовною заявою, якою просила стягувати з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дитини аліменти, в звязку з продовженням навчання. В судове засідання позивач не з'явилася, а направила заяву, якою просила слухання справи проводити у її відсутність. Позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином і завчасно був повідомлений про дату, час та місце слухання справи і не направив на адресу суду клопотання про відкладення слухання справи або клопотання про слухання справи у його відсутність, в зв'язку з чим і на підставі положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалено проводити слухання справи в заочному порядку. Судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу 9 вересня 1994 року в них народилася донька [PERSON]. Донька досягла повноліття, але відповідно до довідки, яка міститься в матеріалах справи [PERSON], на даний час є студенткою навчального закладу, та потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно утримувати дитину матеріально не допомагає. Зазначені правовідносини регулюються наступними положеннями ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, відповідно до якої, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-11 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заявниця звернулась із зазначеною заявою, якою просить суд визнати недієздатним [PERSON] та призначити її опікуном, оскільки через психічні розлади він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд проаналізувавши матеріали справи встановив такі факти і відповідно ним правовідносини. Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 527-2011 від 7.11.2011 року [PERSON] [INFO] не може відповідати за свої дії, керувати ними і потребує встановлення над ним опіки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За поданням Виконавчого комітету Баранівської міської ради Баранівського району Житомирської області, остання може бути опікуном над [PERSON] Відповідно до вимог ст. ст. 236, 237, 240, 241 ЦПК України, ст. 39 ЦК України, суд може визнати особу недієздатною за відповідною заявою, а також встановити над ним опіку за відповідними висновками органу опіки та піклування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, проаналізувавши встановлені факти приходить до переконання про ґрунтовність заяви і наявністю підстав для її задоволення. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-11 00:00:00

Позивач звернулась із зазначеною заявою, якою просила стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти. В судове засідання не з'явилась, а направила заяву, якою просила слухання справи проводити у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, також направив заяву, якою просив слухання справи проводити у його відсутність, позов визнає. Судом було постановлено ухвалу про слухання справи у відсутність сторін. Суд, дослідивши таке безумовне визнання відповідачем позову, яке в свою чергу не суперечить вимогам закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, приходить до переконання про задоволення позову в судовому засіданні без з'ясування і дослідження інших обставин справи з посиланням лише на правове обґрунтування позову. Зазначені правовідносини регулюються наступними положеннями ст. ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей шляхом сплати аліментів, які визначаються в частці від доходу, або в твердій грошовій сумі. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі сто пятдесят гривень на правову допомогу суд вирішує відмовити на підставі наступного. За змістом ст. 84 ЦПК України склад та розмір витрат, повязаних із оплатою правової допомоги, належать до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки. При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання грошей). Тобто, оплата повинна підтверджуватися фінансовими документами. Таких фінансових документів, які вимагає закон, позивач суду не надав і їх у справі немає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-11 00:00:00

Позивач звернулась із зазначеною позовною заявою, якою просила стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти, а також аліменти на утримання повнолітньої дитини на період навчання, до досягнення двадцяти трьох років. В судове засідання позивач не з'явилась, а направила заяву, якою просила слухання справи проводити у її відсутність. Позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, також направив заяву, якою просив слухання справи проводити у його відсутність, позов визнає. Судом було постановлено ухвалу про слухання справи у відсутність сторін. Суд, дослідивши таке безумовне визнання відповідачем позову, яке в свою чергу не суперечить вимогам закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину до досягнення ним двадцяти трьох років або до закінчення навчання, та в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття, суд приходить до переконання про задоволення позову в судовому засіданні без з'ясування і дослідження інших обставин справи з посиланням лише на правове обґрунтування позову. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання доньки у разі її навчання після досягнення повноліття в майбутньому, суд відмовляє, так як дана позовна вимога є припущенням позивача, а суд не може ґрунтуватися на припущеннях. Зазначені правовідносини регулюються наступними положеннями ст. ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей шляхом сплати аліментів, які визначаються в частці від доходу, або в твердій грошовій сумі. Якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial