Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

Позивач надав до суду позовну заяву про стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] невиплаченої заробітної плати у розмірі 43687 грн. 70 коп., моральної шкоди у розмірі 10000 грн. 00 коп., посилаючись на те, що трудовий договір з відповідачем було розірвано на підставі ст. 38 КЗпП України 15.12.2011 року. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані докази, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 23 квітня 2003 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено трудовий договір на невизначений строк, за яким працівник прийнятий на посаду пекаря. Відповідно до трудової книжки серії АТ-V за № 2659821, 15 грудня 2011 року позивач була звільнена за власним бажанням, згідно зі ст. 38 КЗпП України. Відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Згідно зі ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. На день звільнення 15 грудня 2011 року ФОП [PERSON] мала виплатити позивачеві заробітну плату за період з грудня 2004 року по лютий 2011 року, за 8 років та 6 місяців 43687 грн. 70 коп. Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених цим Кодексом, \~працівникові виплачується вихідна допомога, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку (3 місяці *1218 грн. = 3654 грн.). Відповідачем суми розрахунку визнані вірними. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені цим Кодексом, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» за № 13 від 24 грудня 1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд, на підставі ст. 117 КЗпП України, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідач порушив умови, передбачені ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. З урахуванням характеру моральної шкоди, суд дійшов висновку, що у відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь позивача стягненню грошові кошти у розмірі 10000 грн. 00 коп.

Outcome: approved