Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-18 00:00:00

Позивач у листопаді 2012 року звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Обгрунтовуючи свої вимоги тим, що з 16 жовтня 1997 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню дочку: [PERSON], [INFO]. [PERSON] наполягає на тому, щ спільне подружнє життя у сторін не склалось, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарства не ведуть, не мають спільних інтересів, не живуть однією сімєю, а тому шлюб не може в подальшому існувати формально. Також просила суд визначити місце проживання дитини разом з матірю. У судове засідання позивач не зявилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її особистої участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач у судове засідання також не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його особистої участі, проти задоволення позову не заперечував. Представник Органу опіки та піклування Дарницької районної у м.Києві державної адміністрації в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про залучення до розгляду справи у якості третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 16 жовтня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району міста Києві (актовий запис №1442). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги, як щодо розірвання шлюбу, так і визначення місця проживання дочки, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у звязку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не просила суд про відновлення їй дошлюбного прізвища. На підставі викладеного,

Outcome: approved