Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-05 00:00:00

06 серпня 2012 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Просив визнати за ним право власності на гараж, що знаходиться в [ADDRESS], за набувальною давністю. Мотивує свої вимоги тим, що 25 червня 1997 року між мною та ТОВ «Скіф ЛТД»в особі засновника [PERSON] укладено договір купівлі-продажу гаражу для легкового автомобіля, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Після підписання договору він сплатив в касу ТОВ «Скіф ЛТД»кошти в сумі 208,80 грн. та ними були оформлені всі необхідні документи (накладна № 32 від 25 червня 1997 року, приходний касовий ордер). Укладений договір купівлі-продажу відповідав вимогам глави 20 Цивільного кодексу України (в редакції 1961 року) та обов'язкового нотаріального посвідчення не вимагав. Разом з цим, з 1997 року він не зареєстрував договір купівлі-продажу в БТІ, а безперешкодно користувався гаражем, вважаючи себе власником. В 2012 році він вирішив продати належний йому гараж, але нотаріуси в оформленні договору купівлі-продажу йому відмовили, вказуючи на те, що договір купівлі-продажу гаража нотаріально не посвідчений та не містить дати укладання. Позивач зазначає, що не маю можливості звернутися до суду з заявою про визнання договору дійсним оскільки, по-перше, в 1997 році нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу не вимагалося, а, по-друге, він не знає, де в даний час знаходиться ТОВ «Скіф ЛТД»та його керівництво. Не дивлячись на те, що гараж не зареєстрований на нього в БТІ він з червня 1997 року по теперішній час, тобто більше 15 років, добросовісно володів вказаним гаражем продовжую відкрито, безперервно володіти ним. 07 жовтня 1997 року на підставі рішення Фастівської міської ради № 178/17 позивачу передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування гаража площею 0,003 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. На підставі рішення Фастівської міської ради він отримав Державний акт на право приватної власності на землю (акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 15.10.1997 року за № 000432). Таким чином, з 15 жовтня 1997 року він став власником земельної ділянки площею 0,003 га за адресою: [ADDRESS], на якій розташований спірний гараж. Враховуючи те, що починаючи з 1997 року він добросовісно володіє гаражем і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом п'ятнадцяти років, він набув право власності (набувальна давність) на гараж, який рахується за ТОВ «Скіф ЛТД», але скористатися своїм правом може лише за рішенням суду. Зазначає, що вказані ним обставини підтверджуються: добросовісним володінням гаражем, договором купівлі-продажу, державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 070304, накладною, показами свідків. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1.1. Договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ «Скіф ЛТД»та [PERSON], ТОВ «Скіф ЛТД»продало позивачу кирпічний гараж для легкового автомобіля, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 070304, [PERSON] на підставі рішення Фастівської міської Ради народних депутатів від 07 жовтня 1997 року № 178/17 позивачу передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,003 га для обслуговування гаража. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №000432 (а.с. 9). Таким чином, як вбачається із матеріалів справи та пояснень позивача, останній не заволодівав чужим майном, володів гаражем на підставі договору купівлі-продажу, отримав на підставі рішення Фастівської міської Ради народних депутатів у приватну власність земельну ділянку для обслуговування вказаного гаража, а тому позов [PERSON] про визнання права власності на гараж за набувальною давністю та посилання на частину першу статті 344 Цивільного кодексу України відповідно до положень якої особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом, є безпідставними. Крім того, відповідач -Фастівська міська рада не є власником вказаного гаража, ніяким чином не порушує права позивача, а тому позовні вимоги заявлено до органу місцевого самоврядування необґрунтовано. Враховуючи викладене, позов [PERSON] про визнання права власності на гараж за набувальною давністю підлягає залишенню без задоволення.

Outcome: dismissed