Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-29 00:00:00

07.06.2011 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 375 125,11 грн., інфляційні за затримку розрахунку в сумі 19263,93 грн., заборгованість по відсотках в сумі 39 275 грн., неустойка в сумі 4023,63 грн., а всього 187562,55 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.09.2008 р. уклав з відповідачами договір позики, за яким останні зобовязувались в строк до 20.09.2010 р. повернути борг, але досі не повернули. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суд не повідомили. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 20 вересня 2008 р. сторони уклали договір позики грошей, згідно умов якого [PERSON], [PERSON] отримали від [PERSON], [PERSON] 250 000,00 грн. (а.с.9). Згідно договору відповідачі отримали готівкові кошти у національній валюті України гривні, зобовязавшись повернути їх позивачу до 20 вересня 2010 року. Відповідачі не повернули позивачу вказану позику в строк. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) гроші, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Відповідно до ст. 60 СК України сума позики є майном подружжя набутим за час шлюбу, а отже є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто позика в сумі 375 125,11 грн. надана [PERSON], [PERSON] подружжю Симон є обєктом права їх спільної сумісної власності. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Враховуючи те, що позов до суду заявлений [PERSON], він має право на ? частини суми боргу, а також те, що [PERSON], [PERSON] кошти передані їм за договором позики від 20.09.2008 р. у строк вказаний в договорі, не повернуті, суд стягує з відповідачів на користь позивача суму основного боргу 125 000,00 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких встановлюється договором . Якщо договором не встановлений розмір процентів, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За таких обставин, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача індекс інфляції в звязку із простроченням виконання грошового зобовязання в сумі 19 263,93 грн., передбачена договором неустойка в розмірі 0,01% від загальної суми боргу 4023,63 грн., передбачені відсотки в сумі 39 275,00 грн., а всього 62 562,55 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачене державне мито в сумі 1700 грн., витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 120 грн. та витрати, повязані з розміщенням оголошення в газетах в сумі 660 грн.

Outcome: partial