Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-18 00:00:00

Начальник Стрижавської виправної колонії УДПтС України у Вінницькій області (№ 81) підполковник внутрішньої служби [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач [PERSON], відбуваючи покарання в Стрижавській ВК № 81 управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (УДПтС), 19.07.2011 року був переведений до дільниці соціальної реабілітації при Стрижавській виправній колонії № 81, звідки 03.08.2011 року скоїв втечу. По даному факту начальником СВК № 81 05.08.2011 року порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України, та оголошено в розшук засудженого [PERSON] Оперативно-пошуковою групою Стрижавської виправної колонії № 81 були проведені відповідні розшукові заходи, за результатами яких [PERSON] було затримано 14.11.2011 року. В зв`язку з тим, що на розшукові заходи, пов`язані із встановленням місця знаходження відповідача по справі, а саме: на відрядні співробітників виправної колонії та паливно-мастильні матеріали, було витрачено 8 146,44 грн., тому начальник Стрижавської виправної колонії УДПтС України у Вінницькій області (№ 81) підполковник внутрішньої служби [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON], який повідомлений про розгляд справи згідно ч. 6 ст. 76 ЦПК України, в судове засідання не зявився, надав письмову заяву, в якій позовні вимоги начальника Стрижавської виправної колонії УДПтС України у Вінницькій області (№ 81) підполковника внутрішньої служби [PERSON] визнає в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, матеріалами справи доведено, що вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 03 липня 2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі п. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та попереднім вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 02.03.2012 року, остаточне покарання визначено [PERSON] у виді позбавлення волі строком на 5 (пять) років 6 (шість) місяців. Вирок набрав законної сили 19.07.2012 року. Цивільний позов в межах розгляду кримінальної справи не заявлявся. Вироком встановлено, що [PERSON], відбуваючи покарання у вигляді позбавлення волі в Стрижавській ВК № 81 за вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 28.11.2008 року за ст. 186 ч. 2 КК України, за яким його було засуджено до 4 років 9 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, та згідно постанови начальника Стрижавської ВК № 81 від 14.07.2011 року, будучи переведеним до дільниці соціальної реабілітації при Стрижавській ВК № 81 для подальшого відбування покарання, перебуваючи 03.08.2011 року у лісовому масиві поблизу села Пултівці Вінницького району Вінницької області, виконуючи з іншими засудженими господарські роботи по заготівлі лісоматеріалів, о 17 год. 00 хв. умисно самовільно залишив територію ведення вказаних робіт, тобто вчинив втечу з місць позбавлення волі. Свою вину в скоєнні даного злочину [PERSON] визнав повністю, що підтверджується вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 03.07.2012 року (а. с. 65 66). В зв`язку із втечею відповідача [PERSON] на розшукові заходи для встановлення місця його знаходження начальником Стрижавської ВК № 81 були надані розпорядження про відрядження співробітників установи, на підставі яких направлялись розшукові групи до Чечельницького та Барського районів Вінницької області, і до м. Львів та м. Турків Львівської області, на які було затрачено витрати на добові, на пальне та витрати на забезпечення пальним службового автотранспорту, що підтверджується відповідними розпорядженнями СВК № 81 Про відрядження співробітників установи, посвідченнями про відрядження, чеками, приймальними актами на товарно-матеріальні цінності, довідкою про використання палива СВК № 81 для розшуку засудженого [PERSON], подорожніми листами (а. с. 4 64). Тому відповідно до розрахунків збитків, витрачених для здійснення розшукових заходів щодо встановлення місць знаходження відповідача по справі, Стрижавською ВК № 81 було витрачено 8 146,44 грн., з яких 3 925,27 грн. забезпечення пальним службового автотранспорту; 4 221,17 грн. витрати по розшуку засудженого згідно з авансовими звітами працівників Стрижавської ВК № 81 (а саме: добові, вартість проживання, вартість бензину та стоянки). Відповідно до ч. 4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Дана норма є підставою для звільнення від доказування в частині встановлення вини відповідача, внаслідок якої заподіяно шкоду охоронюваним законом майновим правам позивача. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За правилами статті 136 КВК України засуджений повинен відшкодувати збитки, заподіяні колонії, і додаткові витрати, повязані з припиненням втечі. Оскільки вина відповідача [PERSON] встановлена вироком суду, що набув чинності у відповідності з законом, а між злочинними діями відповідача та наслідками у вигляді заподіяння шкоди позивачеві наявний причинний звязок, тому суд приходить до висновку, що [PERSON] є належним відповідачем та повинен нести цивільну відповідальність за завдану злочином шкоду. Таким чином, позов законний, підставний, обгрунтований та такий, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в доход держави, від сплати якого звільнено позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved