Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-18 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, покликаючись на те, що між АКБ «Форум», правонаступником якого є позивач, та відповідачем укладено кредитний договір №0034/08/10-КЕе від 17.04.2008 року, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит для споживчих цілей на суму 35 000 гривень строком до 07.04.2009 року зі сплатою 26% річних за користування кредитом. Проте, стверджує, що відповідач належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 02.11.2012 року становить 35 029 грн. та включає в себе 15 377,43 грн. непогашеного кредиту, 15 293,32 грн. несплачених відсотків, 4 359,24 грн. несплаченої пені за прострочення строків виконання зобовязання. Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надавши пояснення, аналогічні викладеним у фабулі позовної заяви. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Заслухавши пояснення представника позивача, думку адвоката про наявність підстав для відмови у задоволенні позову у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності як щодо основної вимоги про повернення споживчого кредиту, так і щодо додаткових вимог, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 17.04.2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є позивач, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, укладено кредитний договір №0034/08/10-КЕе (а.с.9-13), згідно з яким АКБ «Форум» надав відповідачеві кредит для споживчих цілей в сумі 35 000 гривень строком по 07.04.2009 року зі сплатою 26% річних. Пунктом 2.3 договору передбачено, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється позичальником згідно з Додатком №1 (Графік повернення кредиту та сплати процентів) до цього Договору. Порушення позичальником Графіку повернення кредиту та сплати процентів є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки. У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зіст.526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Разом з тим, статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Крім того, у мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року №15-рп/2011 надано розяснення про те, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцеві забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності такої минув. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові №5 від 30.03.2011 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснив, що, враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Аналогічні рекомендації надані у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 року «Про окремі питання застосування строків позовної давності». В судовому засіданні встановлено, що строк дії кредитного договору від 17.04.2008 року, що є предметом позову та яким надано споживчий кредит відповідачеві, минув 07.04.2009 року. Позивач звернувся в суд з позовом про повернення споживчого кредиту 15.01.2013 року, тобто по спливу трьох років з моменту закінчення строку, на який споживчий кредит надано. Представник позивача не надав суду доказів поважності причин пропуску строку позовної давності та не просить такий поновити. Таким чином, оскільки позов про повернення споживачого кредиту подано зі спливом строків позовної давності, які застосовуються як до основної, так і до додаткової вимоги, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed