Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-28 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та суду пояснив, що 05.10.2011 року він уклав з відповідачем [PERSON] договір позики, позичивши йому гроші в сумі 5800,00 грн. строком до 01.06.2012 року. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався в разі несвоєчасного погашення боргу сплачувати йому по 5000,00 грн. щомісяця. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав. За рішенням суду від 18.10.2012 року з відповідача на його користь було стягнуто борг за зазначеним договором в сумі 25800,00 грн. (з яких сума основного боргу - 5800,00 грн., та 20000,00 грн. - неустойка за договором за чотири місяці). На сьогоднішній день відповідач продовжує ухилятись від виконання рішення суду, взагалі не повернув ані суму боргу, ані суму неустойки. Просить стягнути з відповідача на свою користь суму неустойки за три місяці - з 02.10.2012 року по 01.01.2013 року в розмірі 15000,00 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що взагалі не брав ніяких коштів у позивача, а договір позики між ним та відповідачем складено на всяк випадок, оскільки він заборгував позивачу, в якого працював, за ремонт автомобіля. На сьогоднішній день він не працює, не має коштів на погашення боргу. Просив в позові відмовити. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 21.02.2013 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, в судовому засіданні суду пояснила, що вважає вимоги позивача щодо стягнення неустойки надто великими відносно суми основного боргу, а умови договору несправедливими. Вислухавши позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до рішення Костянтинівського суду Донецької області від 18.10.2012 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] борг за договором позики від 05.10.2011 року у сумі 25800,00 грн. (5800,00 грн. основний борг +5000,00 грн. за період з 02.06.2012 року по 01.07.2012 року + 5000,00 грн. за період з 02.07.2012 року по 01.08.2012 року + 5000,00 грн. за період з 02.08.2012 року по 01.09.2012 року + 5000,00 грн. за період з 02.09.2012 року по 01.10.2012 року). Зазначене рішення ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28.12.2012 року залишено без змін. Відповідно до ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено існування правовідносин між сторонами - позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] з приводу виконання договору позики від 05.10.2011 року, умови договору не визнані судом такими, що суперечать нормам діючого законодавства та вільній волі сторін, суд не приймає до уваги посилання відповідача [PERSON] на те, що при укладанні цього договору він не отримував грошей, а також ствердження представника відповідача [PERSON] про те, що умови договору є несправедливими. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки до сьогоднішнього дня зобов`язання відповідачем [PERSON] за договором позики від 05.10.2011 року не виконано, договір не розірвано, не визнано судом недійсним, його дію не припинено, правовідносини між сторонами договору продовжують існувати. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, суд вважає доведеним право позивача на отримання від відповідача неустойки за порушення умов договору, але визнає за можливе зменшити розмір неустойки до 8000,00 грн., оскільки сума основного боргу в розмірі 5800,00 грн. є значно (майже втричі) меншою від суми неустойки за три місяці в розмірі 15000,00 грн., яку просить стягнути позивач. Крім того, в зв`язку з тим, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 229,40 грн.

Outcome: partial