Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-12 00:00:00

10.02.2012р. позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 39672,65грн. за договором споживчого кредиту (а.с.2). В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 03.04.2007р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого зі всіма правами та обовязками є позивач, та [PERSON] був укладений договір №ODXRRX11000002, за яким відповідачка отримала строковий кредит у сумі 1989,60грн. на строк 9 місяців з 03.04.2007р. по 03.01.2008р. на придбання товару зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії, що зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам. Свої зобовязання за договором відповідачка не виконала, внаслідок чого станом на 22.11.2011р. виникла прострочена заборгованість в сумі 39672,65грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 1989,60грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 15628,14грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 438,75грн., а також за несвоєчасне виконання зобовязань за цим договором нарахована пеня в сумі 19250,80грн. та штраф у вигляді фіксованої частини в сумі 500,00грн. та процентної складової в сумі 1865,36грн., у звязку з чим позивач просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, згоден на ухвалення заочного рішення, а справу просив розглянути за його відсутності (а.с.13). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася повторно, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с.24, 27), про причини своєї неявки суд не повідомила, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за її відсутністю не надала. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Також ч.1 ст.224 цього кодексу встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, враховуючи повторну неявку відповідачки, повідомленої належним чином, згоду позивача на ухвалення заочного рішення та вищенаведені положення закону, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути кредитору кредит (у сумі рівної сумі кредиту) у строк та в порядку, встановленим договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Встановлено, що 03.04.2007р. між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений договір №ODXRRX11000002, який складається із заяви позичальника (а.с.4) та умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с.5-7). Згідно вказаного договору позивач (за договором банк) надав відповідачці (за договором позичальник) строковий кредит у сумі 1989,60грн. на строк з 03.04.2007р. по 03.01.2008р. на придбання товару зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії, що зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період з « 22» по « 27» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 281,17грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами (а.с.4-зворот). Судом також встановлено, що згідно рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ КБ «ПриватБанк» від 30.04.2009р. тип банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У звязку із зміною типу банку змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК». ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а.с.12). Отже, зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є належним позивачем у даній справі. Свої зобовязання відповідачка у встановлений договором строк не виконала, внаслідок чого станом на 22.11.2011р. виникла заборгованість в сумі 39672,65грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 1989,60грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 15628,14грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 438,75грн., а також за несвоєчасне виконання зобовязань за договором нарахована пеня в сумі 19250,80грн. та штраф у вигляді фіксованої частини в сумі 500,00грн. та процентної складової в сумі 1865,36грн.. Зазначені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за договором №ODXRRX11000002 від 03.04.2007р., укладеним між ПриватБанком та відповідачкою, станом на 22.11.2011р. (а.с.3). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, та в строк встановлений договором. Згідно зі ст.610 цього кодексу, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені) (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідальність у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту встановлена у п.5.1 умов надання споживчого кредиту фізичним особам у вигляді сплати пені у розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, а також у п.5.3 цих умов, згідно якого при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00гн. + 5% від суми заборгованості (а.с.7), при цьому згідно п.5.4 цих умов нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань, передбаченої п.п.5.1, 5.2, 5.3 здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобовязання повинне бути виконане позичальником (а.с.7). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідачки заборгованості по кредиту в сумі 1989,60грн., процентам за його користування в сумі 15628,14грн. та комісії в сумі 438,75грн.. Щодо сплати пені, яка складає 19250,80грн., та значно перевищує загальну суму заборгованості по кредиту з урахуванням процентів і комісії за його користування, а також штрафу у вигляді фіксованої частини в сумі 500,00грн. та процентної складової в сумі 1865,36грн., то суд, враховуючи положення п.6 ч.1 ст.3 та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно яких загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобовязання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість, на підставі ч.3 ст.551 ЦК України вважає, що позовні вимоги щодо стягнення неустойки підлягають частковому задоволенню, а саме: пені в сумі 1000,00грн. та штрафу в сумі 500,00грн.. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 19556,49грн., у тому числі: 1989,60грн. заборгованість по кредиту, 15628,14грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 438,75грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, пеня в сумі 1000,00грн. та штраф в сумі 500,00грн.. Пунктом 6 ч.1 ст.214, ч.1 ст.79 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, які складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. (ч.1 ст.88 цього кодексу). Так, за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 396,73грн. (а.с.1), витрати, повязані з розглядом справи, відсутні. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню (49,3% від суми позову), а згідно підпункту 1) п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» мінімальна ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру у 2012 році складає 214,60грн., то відшкодуванню підлягає судовий збір в сумі 214,60грн., який в силу ч.1 ст.88 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial