Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-13 00:00:00

Позивач звернулася у суд до відповідачів із позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди та вказувала, що 29.09.2012 року на 164 км автошляху Словянськ Донецьк Маріуполь сталося зіткнення автомобілів [NUMBER], що належить позивачці та ВАЗ 217030, д/н [NUMBER], що належить відповідачу [PERSON] На момент ДТП вказаний автомобіль [NUMBER] знаходився у розпорядженні третьої особи [PERSON] [INFO], однак документів, які б підтверджували його право розпоряджуватися або володіти цим автомобілем у останнього нема. Він же є страхувальником згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8180121. Матеріальна шкода згідно висновку спеціаліста товарознавця склала 43882 грн. 32 коп. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідачів 5000 грн. у рахунок відшкодування їй моральної шкоди. Також позивач просить стягнути з відповідачів судові витрати згідно задоволених вимог. У судовому засіданні позивачка пояснила, що 29.09.2012 року на 164 км автошляху Словянськ Донецьк Маріуполь сталося зіткнення автомобілів [NUMBER], що належить їй та ВАЗ 217030, д/н [NUMBER], що належить відповідачу [PERSON] Одразу після зіткнення з вказаного автомобіля [NUMBER], з місця водія вийшов відповідач [PERSON], тому вона вважала його одним із відповідачів по справі, оскільки останній на момент ДТП не досяг шістнадцяти років. Однак не може це стверджувати категорично, оскільки, хто саме керував автомобілем на момент зіткнення вона вказати не може, тому просила визнати винним у ДТП [PERSON] який у судовому засіданні стверджував, що це він керував автомобілем ВАЗ 217030 та скоїв зіткнення з автомобілем позивачки. Крім того позивачка вважає, що діями відповідачів їй спричинена моральна шкода, яка виразилася у душевних стражданнях. Розмір моральних страждань вона оцінює у 5000 грн., які просить стягнути на її користь з відповідачів. Також просила стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивачки її вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] пояснив, що він керував автомобілем ВАЗ на момент ДТП, він же скоїв зіткнення з автомобілем позивачки. Автомобіль йому передав [PERSON] [INFO], щоб він заправив автомобіль бензином на АЗС. Після зіткнення він пішов пішки додому за правами водія, оскільки виїхав з дому без документів. Був відсутній 20 30 хвилин, коли прийшов на місце ДТП то його повідомили, що протокол про ДТП Склали на [PERSON] Він на той час проти цього не заперечував. Просив у позові позивачу відмовити. Відповідач [PERSON] підтвердив пояснення [PERSON] та доповнив, що поклав на себе вину у скоєнні ДТП намагаючись допомогти [PERSON], оскільки на момент ДТП не досяг 16 років та не міг бути притягнений до адміністративної відповідальності. Просив суд у позові до нього відмовити. [PERSON] також просила у позові до неї та до її сина відмовити. Представник відповідачів підтримав їх вимоги. Представник ПАТ СК Іллічівська також проти позову заперечував, та свої заперечення додав до справи. Просив у задоволенні позову відносно ПАТ СК Іллічівська відмовити у повному обсязі. Посилався на те, що у даній справі відсутній страховий випадок не залежно від того, хто з відповідачів знаходився за кермом автомобіля. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заперечень проти позову суду не надіслав, тому суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача, що не зявився. Третя особа [PERSON] вказував, що на момент ДТП вказаний автомобіль [NUMBER] знаходився у його розпорядженні, однак документів, які б підтверджували його право розпоряджуватися або володіти цим автомобілем у останнього нема. Він же є страхувальником згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8180121. Автомобіль він отримав від [PERSON] за що сплатив йому певну суму грошей. Перед ДТП він автомобіль передав [PERSON] , який мав права водія і на момент зіткнення саме він керував автомобілем ВАЗ. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 29.09.2012 року на 164 км автошляху Словянськ Донецьк Маріуполь сталося зіткнення автомобілів [NUMBER], що належить позивачці та ВАЗ 217030, д/н [NUMBER], що належить відповідачу [PERSON] На момент ДТП вказаний автомобіль [NUMBER] знаходився у розпорядженні третьої особи [PERSON] документів, які б підтверджували його право розпоряджуватися або володіти цим автомобілем у останнього нема. Він же є страхувальником. Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8180121 страхувальником є [PERSON] [INFO] Вказаний поліс є договором обовязкового страхування укладеним на користь третіх осіб ( ст..985 ЦК України). Виходячи з наведеного, суд вважає, що третя особа [PERSON] володіє автомобілем [NUMBER] на законних підставах. Суд приймає за основу показання третьої особи [PERSON] [INFO], що він передав автомобіль [NUMBER] [PERSON] бувши впевненим, що той має права на управління автомобілем, а також визнання вини самим [PERSON] в скоєнні зіткнення з автомобілем позивачки та спричинення їй матеріальної та моральної шкоди у наслідок ДТП, оскільки інших обєктивних даних, хто керував автомобілем, крім показань самої позивачки у справі нема. Суд приймає до уваги, що позивачка не може с точністю вказати хто знаходився за кермом автомобіля ВАЗ перед зіткненням. Виходячи з наведеного, суд вважає, що даний факт спричинення шкоди не є страховим випадком, з наступного. Згідно до ст.. 8 Закону Про страхування страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася та з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми ( страхове відшкодування) застрахованому або іншій третій особі. Відповідно до п.4 ч.1 ст.33 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів від 01.07.2004 року зобовязує водія, причасного до ДТП, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, у письмовому вигляді надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразку, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, засобу звязку та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав можливості виконати вказані обовязки , він повинен підтвердити документально. Частиною 5 ст. 991 ЦК України передбачено, що несвоєчасне звернення особи, відповідальність якої застраховано, без поважних причин про настання страхового випадку або створення страховику перешкод у встановленні обставин, характеру та розмірів збитків, однією з причин відмови в здійсненні страхової виплати. Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в цілях забезпечення вірного та однакового застосування законодавства, що регулює відносини по відшкодуванню шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки також передбачає, що у випадку невиконання особою, відповідальність якого застраховано, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір страхування цивільно правової відповідальності (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Частина 2 ст. 17 вказаного вище Пленуму вказує, що якщо факт завдання шкоди відповідно до ст.. 6 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів не є страховим випадком, то потерпілий має право вимагати відшкодування шкоди на підставі загальних правил, встановлених ЦК. Оскільки відповідачами не доведено суду належними доказами про направлення письмового повідомлення страховику, з яким укладено договір страхування цивільно правової відповідальності, про дорожньо транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, то суд вважає, що у даному випадку шкода відшкодовується завдавачем шкоди, а саме особою що визнала себе виною у завдані шкоди [PERSON]. Матеріальна шкода згідно висновку спеціаліста товарознавця склала 43882 грн. 32 коп. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідачів 5000 грн. у рахунок відшкодування їй моральної шкоди. Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 43882 грн. 32 коп. Крім того суд вважає, що діями відповідача позивачу спричинена моральна шкода, яка виразилася у душевних стражданнях, оскільки автомобіль вона використовувала для потреб сімї, дуже злякалися, що спричиняє позивачу моральні страждання. У відповідності до ст.. 1167 моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Виходячи з наведеного суд вважає, що позивачу спричинено моральну шкоду у відшкодування якої з відповідача слід стягнути 3000 грн., що суд вважає за відповідне обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань. При визначенні розміру відшкодування судом враховано вимоги розумності і справедливості. У відповідності до ст.. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст.. 88 ЦК Кураїни стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача вартість експертизи - 500 грн., судовий збір у сумі 17 грн. та 438,82 грн. На основі ст.991,985, 1166,1167, 1188,1192 ГК України, Закону Про страхування, Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів, Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)

Outcome: partial