Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та його законного представника [PERSON] про стягнення 39847 грн.11 коп. матеріальної шкоди та 20 000 моральної шкоди, судових витрат в сумі 598, 47 грн., посилаючись на те, що 12 вересня 2011 року [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 21063 державний номерний знак [NUMBER] в с.Клішківці Хотинського району Чернівецької області рухаючись в напрямку с.Зарожани Хотинського району Чернівецької області зі сторони с. Малинці Хотинського району Чернівецької області не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно постанови СВ Хотинського РВ УМВС в Чернівецькій області від 16 вересня 2011 року дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] У результаті цього було пошкоджено її автомобіль [NUMBER] завдано шкоду на суму 39847, 11 грн., а також у неї стався серцевий напад, поскільки вона на час зіткнення знаходилась в салоні автомашини. Вона зазнала душевних страждань внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вимушена була шукати гроші на ремонт автомобіля, у неї у звязку з втратою транспорту зірвалось багато справ, порушився звичайний спосіб життя, тобто її заподіяно моральну шкоду. Отримані моральні страждання оцінює в 20 000 грн. В судовому засіданні, посилаючись на вищевказане, вимоги підтримала, суду пояснила, що її автомашина була застрахована так, як і автомашина, якою керував відповідач, однак до страхової компанії вона не зверталась, поскільки відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована. Вважає , що відповідати перед нею має [PERSON], а не страхова компанія. В процесі розгляду справи до участі в справі було притягнуто як законного представника неповнолітнього відповідача - [PERSON]- матір відповідача, батька [PERSON] як співвідповідача, так як він є особою у якої на законних правах знаходився автомобіль, яким під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував [PERSON], а також Моторне (транспортне) страхове бюро України яке є єдиним обєднанням страховиків, які здійснюють обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Законний представник відповідача, він же співвідповідач [PERSON] позов не визнав. Суду пояснив, що відповідати перед [PERSON] повинна страхова компанія, поскільки обі автомашини були застраховані. Про дорожньо-транспортну пригоду він страхову компанію не повідомляв. 12 вересня 2011 року його син [PERSON] управляв автомашиною з його дозволу. Відповідач [PERSON], співвідповідач [PERSON], страхове бюро Моторне (транспортне) Бюро України просять справу слухати в їх відсутності. Свідок [PERSON] суду ствердив, що 12 вересня 2011 року він був свідком дорожньо- транспортної пригоди, яка сталась з вини [PERSON], який на обочині дороги здійснив наїзд на автомобіль під керуванням [PERSON]. Через деякий час на місце пригоди приїхав батько [PERSON], працівники міліції. Поскільки [PERSON] яка сиділа в автомобілі [PERSON] зпереді скаржилась на забій в грудях, нестерпний біль в серці він завіз її в Чернівці в кардіологічне відділення . Свідок [PERSON] пояснив, що на час дорожньо-транспортної пригоди він управляв автомобілем [NUMBER], їхав із швидкістю 30-40 км. Несподівано біля повороту на великій швидкості на його полосу руху виїхав автомобіль «ВАЗ-21063», що змусило його зїхати вправо на обочину та зупинитись. Однак, водій зустрічної автомашини був без досвіду і вчинив наїзд на його автомобіль. [PERSON], яка була поряд з ним зпереді отримала удар в груди. [PERSON] було погано, розболілось серце і її відправили в Чернівці в лікарню. Автомобіль яким він керував застрахований, але він не звертався в страхову компанію, поскільки винен в дорожньо-транспортній пригоді син [PERSON], якому батько незаконно дозволив керувати автомашиною. Крім того, вони на місці домовились з [PERSON], що він добровільно відшкодує шкоду. Судом досліджено письмові докази в справі: постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, висновок № 1061/12/11 експертного авто товарознавчого дослідження, довідку Державної установи національного інституту серцево- судинної хірургії імені [PERSON] про лікування [PERSON], направлення Хотинської ЦРЛ в інститут імені [PERSON] на лікування та витяг з історії її хвороби, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на імя [PERSON], копію страхового поліса № ВЕ/5996801, яким застраховано цивільно правову відповідальність [PERSON], копію страхового поліса № АА/0992989, яким застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON], копію доручення на розпорядження автомобілем ВАЗ 21063 [PERSON], відмовний матеріал про дану дорожньо-транспортну пригоду в с.Клішківці Хотинського району Чернівецької області 12.09.2011 року, історію хвороби № 4379 [PERSON] в оригіналі Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: 12 вересня 2011 року біля 16:00 в с. Малинці Хотинського району Чернівецької області на вул.Головній неповнолітній [PERSON], 10.09.1995 року керуючи автомобілем [NUMBER] з дозволу батька [PERSON],який на законних підставах має право на володіння вказаним автомобілем, без посвідчення водія, поскільки не досяг відповідного віку, який би давав йому право на керування транспортними засобами, рухаючись в напрямку с.Зарожани із с.Малинці Хотинського району Чернівецької області не впорався із керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Ауді-100». Матеріальна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка сталась з вини [PERSON] складає 39847, 11 грн. У відповідності до ст. 1187 ч.2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Поняття джерела підвищеної небезпеки дано у ч.1 ст. 1187 ЦК України. Як убачається із ч.1 п.1ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Таким чином, відповідач [PERSON] з вини, якого сталась дорожньо-транспортна пригода несе відповідальність перед [PERSON] за спричинену їй шкоду, в порядку ч.1 п.1 ст.1188 ЦК України. Разом з тим, співвідповідач [PERSON] несе відповідальність перед позивачем в порядку ч.2 ст.1187 ЦК України. Потерпіла в справі [PERSON] предявила позов безпосередньо до виних осіб і наполягає на їх відповідальності. Судом установлено, що цивільно- правова відповідальність [PERSON]- позивача не застрахована, цивільно правова відповідальність [PERSON]- володільця джерела підвищеної небезпеки застрахована у ПАТ Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс груп», по 3 типу однак вони з приводу відшкодування до страхової компанії не звертались. Згідно з п.37.4 ст.37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник має право отримати компенсацію його втрати у випадку, коли такі втрати здійснювалися за згодою страховика. В іншому випадку страховик може відмовити у компенсації. Крім того, у відповідності до ч.1 п.5 ст.991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру, розміру збитків. Як вказано вище цивільно правова відповідальність [PERSON] застрахована по 3 типу. Таким чином, у страхової компанії немає права регресу до винного. Як убачається з п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 оскільки особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону предявлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. Судом до участі в справі як співвідповідача було залучено Моторне (транспортне) страхове бюро України, однак такого клопотання позивач суду не подавав, а навпаки наполягає на відповідальності відповідача. Таким чином, МТСБУ не може нести цивільно-правової відповідальності. Як установлено судом, дорожньо-транспортна пригода сталась з вини неповнолітнього відповідача [PERSON] Згідно ч.1 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа ( у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У відповідності до ч.2 ст. 1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала в закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклування, цей заклад зобовязаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі,якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Судом також установлено, що [PERSON] управляв автомашиною [NUMBER] з дозволу співвідповідача [PERSON]- батька, який є володільцем автомобіля яким вчинено дорожньо-транспортну пригоду , а тому вони повинні нести спільно відповідальність перед позивачем на умовах ч.4 ст. 1187 ЦК України. При цьому, суд визнає їх частки у відшкодуванні матеріальної шкоди рівними. Вина співвідповідача [PERSON] у незаконній передачі автомобіля у користування особі, яка немала дозволу на керування транспортними засобами. Позивачу [PERSON] заподіяну моральну шкоду, яка як вважає суд полягає у тому ,що вона зазнала душевних страждань внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вимушена була шукати гроші на ремонт автомобіля, у неї у звязку з витратою транспорту зірвалось багато справ, порушився звичайний спосіб життя. Отримані моральні страждання оцінює в 20 000 грн. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Поскільки судом установлено, що безпосередньо вина у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди лежить на [PERSON], то на нього слід покласти відповідальність за моральну шкоду, яку суд визначає в розмірі 3000 грн., при цьому суд враховує, що позивач ще до дорожньо-транспортної пригоди страждала ішемічною хворобою серця, дифузний кардіосклероз. Постійна фібріліція передсердець тахісистолічна форма з 08.08.11р. СНПА СШ, діастолічний варіант, ФК ІІІ. Систематична гіпертензія. Таким чином, вважає суд оперативне втручання 28.09.2011 року у Державній установі національний інститут серцево судинної хірургії імені [PERSON] зумовлена наявною раніше хворобою. Разом з тим дорожньо-транспортна пригода сприяла загостренню хвороби. Судові витрати слід покласти на відповідача і співвідповідача відповідно до задоволених вимог.

Outcome: partial