Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 03 серпня 2012 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, згідно з яким він того ж дня у повному обсязі передав відповідачеві у борг грошові кошти в сумі 5000 грн. 00 коп. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки та підтверджується видатковим касовим ордером. За умовами договору [PERSON] прийняла на себе зобовязання повернути йому отримані в борг грошові кошти в строк до 07.08.2012 року. У визначений договором строк та пізніше відповідач взяте на себе зобовязання належним чином не виконав і борг не повернув. Просив суд: стягнути із відповідача на його користь суму боргу в розмірі 5174,65 грн., що складається з 5000,00 грн. суми основного боргу, 145,55 грн. інфляційні та 29,10 грн. 3% річних і судові витрати по справі. В попередньому судовому засіданні представник позивача просив суд позов задовольнити, в подальшому просив суд розглядати справу його відсутності та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засіданні не зявився. Про час і місце судового засідання був повідомлений відповідно до п.1, п.5 ст.74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача в попередньому судовому засіданні, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 серпня 2012 року між Приватним підприємцем [PERSON] і [PERSON] було укладено договір позики. За договором позики ПП [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000 гривень, а [PERSON] зобовязувалася повернути таку ж суму грошових коштів до 07 серпня 2012 року. На підтвердження отримання коштів відповідачем позивач надав розписку від 03.08.2012 року та видатковий касовий ордер від 03.08.2012 року. У відповідності до ст. 1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення суми боргу, інфляційних та 3% річних обґрунтовані та підлягають задоволенню. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума боргу у розмірі 5000 грн. 00 коп., інфляційні в розмірі 145 грн. 55 коп. та три відсотки річних в розмірі 29 грн.10 коп. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 223 грн. 60 коп.

Outcome: approved