Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] підприємства Комплекс безпеки Лідер про стягнення заробітної плати та виплати компенсації. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 01.08.2011 року він був прийнятий на роботу у ПП Комплекс безпеки Лідерна посаду охоронника підприємства, а 23.08.2011 року припинив трудові відносини за власним бажанням. При звільненні з ним не було проведено повного розрахунку, тобто не виплачена заробітна плата за період з 01.08.2011 року по 23.08.2011 року. На його неодноразові звернення про виплату заробітної плати, відповідач не реагував та в добровільному порядку виплачувати кошти не бажає. Крім того йому не видано копію наказу про звільнення. Оскільки заробітна плата не виплачена, то вважає, що відповідач має сплатити грошову компенсацію за весь період затримки до моменту фактичного розрахунку. Відповідачем завдані йому як моральні так і матеріальні страждання, оскільки в результаті невиплати заробітної плати, він був змушений продавати особисті речі для придбання ліків. Так як відповідач в добровільному порядку відмовляється виплачувати заробітну плату, то він змушений звертатися до суду з позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що він з ПП Комплекс безпеки Лідерперебував у трудових відносинах з 01.08.2011 року по 23.08.2011 року. Звільнився він за власним бажанням. Оскільки до цього часу йому не виплачена заробітна плата, він просить стягнути з ПП Комплекс безпеки Лідерна його користь заробітну плату а період з 01.08.2011 року по 23.08.2012 року з урахуванням компенсації за період затримки до моменту фактичного розрахунку, та 3000 грн. як компенсацію за завдану моральну шкоду. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] позов не визнав та пояснив, що заробітна плата позивачу була виплачена в розмірі 846,06 грн., за відпрацьовані дні. Крім того пояснив, що позивачем не наданий розрахунок, і не вказано чіткої суму, яку він просить стягнути з відповідача, а також позивачем не обґрунтована моральна шкода. В судове засідання на 16.07.2012 року та 27.07.2012 року не зявився з невідомих причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений судом належним чином, про що в матеріалах справи мається поштове повідомлення. За згодою позивача рішення ухвалюється при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 94 КЗпПУ, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Вона, згідно ст. 115 КЗпПУ, виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Судом встановлено, що [PERSON] 01 серпня 2011 року прийнятий на роботу в ПП Комплекс Безпеки Лідер на посаду охоронника з посадовим окладом відповідно до штатного розкладу, що підтверджується наказом № 21-к від 01.08.2011 року директора ПП Комплекс Безпеки Лідер[PERSON] та трудовою книжкою [PERSON] Із наказу № 23-к від 23.08.2011 року директора ПП Комплекс Безпеки Лідер[PERSON] Про звільнення з роботивбачається, що [PERSON] 23 серпня 2011 року звільнено з посади охоронника за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, що також підтверджується записами в трудовій книзі. Відповідно до копії відомості на виплату грошей № 59 ПП Комплекс безпеки Лідер[PERSON], яка була надана в судовому засіданні представником відповідача, вбачається, що [PERSON] було виплачено заробітну плату в сумі 846,06 грн. Але позивачем факт отримання грошей та підписання відомості про отримання коштів категорично заперечувався. Крім того, оскільки позивач вважав, що підпис на відомості підроблений, просив призначити судово-почеркознавчу експертизу. Оскільки відомість на виплату грошей № 59 була надана в судовому засіданні без оригіналу, а також відомість не завірена належним чином, в її підтвердження не надано квитанцій або інших документів що підтверджують видачу позивачу коштів, то судом було винесено ухвалу від 30.05.2012 року про витребування у відповідача оригіналів документів, які б підтверджували отримання [PERSON] повного розрахунку при звільненні. Дана ухвала суду відповідачем не виконана, тому суд не бере до уваги надану відомість в якості належного доказу і вважає, що позовні вимоги щодо стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в сумі 846,06 грн. позивачем обґрунтовані та підлягають до задоволення, оскільки із довідки ПП КБ Лідер вбачається, що сума нарахованої [PERSON] заробітної плати за період з 01.08.2011 року по 23.08.2011 року складає 846,06 грн. Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягає до негайного виконання. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди та компенсації за період затримки до моменту фактичного розрахунку, то суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Крім того відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а згідно ст. 237-1 КЗпПУ, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як було достовірно встановлено в судовому засіданні та підтверджено позивачем, [PERSON] було звільнено з посади охоронника ПП КБ Лідерза власним бажанням 23.08.2011 року. Таким чином, суд вважає, що позивачем пропущені строки звернення до суду з даними вимогами. Дана правова позиція викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 року, де вказується, що взаємозвязок статей 116, 117, 233, 237-1 КЗпПУ слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримки виплати всіх належних при звільненні сум,ж фактично з ним розрахувався. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підприємства Комплекс Безпеки Лідер необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 214 гривень 60 копійок, від сплати яких звільнений позивач.

Outcome: approved