Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-11 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] в особі ліквідатора арбітражного керуючого [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Запорізькій області про визначення розміру часток у спільній сумісній власності. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Постановою господарського суду Запорізької області від 14.12.2010 року у справі про банкрутство № 26/395/10 фізичну особу підприємця [PERSON] визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.08.2012 року припинено обовязки ліквідатора [PERSON], ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого [PERSON] Підстави для внесення позову обґрунтовані нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Так, у відповідності до статті 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з моменту визнання боржника банкрутом, повноваження його органів управління переходять до ліквідатора. Згідно з абзацом 13 ч. 1 вказаної статті, ліквідатор з дня свого призначення вживає заходів на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб. Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», до складу ліквідаційної маси включається всі види майнових активів (майно та майнові права), які належать банкруту на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлення у процесі самої процедури. Згідно ч. 5 зазначеної статті ліквідатор, виявивши частку, яка належить банкруту в спільному майні, з метою задоволення вимог кредиторів в установленому порядку порушує питання про виділення цієї частки. Під час здійснення ліквідаційної процедури ліквідатором було виявлено у банкрута право спільної сумісної власності на квартиру № 72 в будинку № 1/12, що розташований по вул. Новокузнецькій / вул. Автозаводській в м. Запоріжжя, яка на підставі свідоцтва № 18052 про право власності на житло виданого 17.01.2001 року Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради на праві спільної сумісної власності зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З метою закінчення ліквідаційної процедури та задоволення вимог кредиторів в установленому чинним законодавством порядку ліквідатору необхідно визначити розмір частки ФОП [PERSON] в спільній сумісній власності на квартиру. З огляду на вищевикладене просить суд припинити право спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру 69118, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька/ Автозаводська, 72, кв. 1/12 та встановити розмір часток у праві спільної часткової власності на квартиру № 72, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецькій / вул. Автозаводській, буд. 1/12 по 1/5 частці за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], судові витрати покласти на відповідачів. В судовому засіданні ліквідатор арбітражний керуючий [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання призначене на 26.02.2013 року не зявилися, в судове засідання призначене на 12.03.2013 не зявилися повторно, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили, заперечень до позовної заяви не надали. Представники третьої особи Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. У відповідності до ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних матеріалів. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини Постановою господарського суду Запорізької області від 14.12.2010 року по справі про банкрутство № 26/395/10 фізичну особу підприємця [PERSON] визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.08.2012 року припинено обовязки ліквідатора [PERSON], ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого [PERSON]. Ліквідатором під час здійснення своїх обовязків було виявлено нерухоме майно квартиру № 72 в будинку № 1/12, що розташований по вул. Новокузнецькій / вул. Автозаводській в м. Запоріжжя, яке на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 18052 виданого Комунарською районною радою м. Запоріжжя 17.01.2001 року належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно технічного паспорту виготовленого ОП «ЗМБТІ» квартира, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецькій / [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності громадянам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Квартира приватизована ними згідно ЗУ «Про приватизацію держаного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 67,87 кв. м, житлова 39,0 кв. м. Для здійснення ліквідатором ФОП [PERSON] подальших операцій з нерухомим майном, що перебуває у спільній сумісній власності, з метою задоволення вимог кредиторів, необхідно визначити розмір частки боржника у цьому майні. У відповідності до ч. 1 ст. 52 ЦК України, фізична особа підприємець відповідає за зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Згідно із 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до вказаної статті для права спільної сумісної власності характерно, що розмір частки в праві власності кожного невизначений. Розмір частки права власності на спільне майно встановлюється тільки у випадку поділу спільної сумісної власності чи виділу з неї. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно із ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Порядок звернення стягнення на частку майна, що є у спільній сумісній власності регулюється ст. 371 ЦК України, відповідно до якої кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст. 366 ЦК України, у разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно із ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається належним йому майном на власний розсуд, а в ч. 2 цієї статті також зазначено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з моменту визнання боржника банкрутом, повноваження його органів управління переходять до ліквідатора. Згідно з абз. 13 ч. 1 вказаної статті, ліквідатор з дня свого призначення вживає заходів на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», до складу ліквідаційної маси включається всі види майнових активів (майно та майнові права), які належать банкруту на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлення у процесі самої процедури. Згідно ч. 5 зазначеної статті ліквідатор, виявивши частку, яка належить банкруту в спільному майні, з метою задоволення вимог кредиторів в установленому порядку порушує питання про виділення цієї частки. Отже, окрім невизначеної частки боржника у спільній сумісній власності ліквідатором не виявлено іншого майна, то для здійснення ним подальших операцій з цим майном, яке перебуває у спільній сумісній власності, з метою задоволення вимог кредиторів, необхідно визначити розмір частки боржника у цьому майні. Оскільки у спільній сумісній власності не визначені ідеальні частки кожного із співвласників, то у суду є правові підстави встановити розмір частки у спільній сумісній власності власника банкрута за правилами ч. 2 ст. 370 ЦК України. Згідно із ч. 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи все вищевикладене, встановлення часток у спільній частковій власності, є необхідною умовою для завершення процедури ліквідації банкрута та задоволення вимог кредиторів, а у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За викладених обставин, суд вважає вимоги позивача законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved