Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-27 00:00:00

[PERSON]М звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до повноліття дитини. В обгрунтування позову посилається на те, що перебував з відповідачкою у шлюбі від якого мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON] 19.09.2002 року. Рішенням Нетішинського міського суду від 18.01.2013 року шлюб між ними розірвано. [PERSON] з старшим сином, з 2009 року проживає та офіційно працює в США перекладачем у фірмі Russ Tech, а малолітній син [PERSON] проживає з ним і повністю знаходиться на його утриманні, а відповідачка ухиляється від утримання дитини. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обємі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, її інтереси в судовому засіданні представляла [PERSON], яка проти задоволення позову заперечувала. В обґрунтування заперечень вказала, що її довірителька тривалий період перераховувала кошти на утримання сина в розмірі 400 доларів США. Однак, після того як їй стало відомо про даний позов та те, що перераховані нею кошти, після січня 2013 року [PERSON] не може отримати, вона стала перераховувати для позивача по 200 дол. США, а ще 200 дол. США класти на особистий рахунок сина [PERSON]. Вважає, що даних коштів достатньо для утримання дитини такого віку, крім того, старший син [PERSON] проживає з матірю, яка змушена його утримувати також. Заявлений позивачем розмір аліментів є занадто великим, тому що рівень зарплат в Україні та США різний. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з батьком в [ADDRESS], який піклується про його життя, здоровя, навчання та матеріально утримує його. Питання про участь матері в утриманні неповнолітнього [PERSON] сторонами не обговорювалось. Відповідачка, [PERSON] проживає та офіційно працює перекладачем у фірмі Russ Tech Сполучені Штати Америка. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно до ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.17 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Так, судом встановлено, що у позивача була пластикова картка Capital City Bank на яку відповідачка добровільно перераховувала кошти, термін дії картки закінчився в січні 2013 року, а тому зняти кошти, які знаходились на картковому рахунку він не має змоги. Поновити дану картку він теж не може, так як її перевипуск можливий лише банком власником, який знаходиться в США. Відповідач, дійсно здійснила перерахування грошових коштів на рахунок позивача після подання позову до суду, 05.04.2013 року, про що свідчить виписка з банківського рахунку в розмірі 200 доларів США та 08.04.2013 року поклала на ощадний рахунок неповнолітнього [PERSON] 200 доларів США. Разом з тим, ні позивач ні представник відповідача не заперечували той факт, що сторони не домовлялись між собою про порядок сплати аліментів в усній або письмовій формі. Так, до січня 2013 року позивач отримував від відповідачки гроші у різних сумах, однак з січня місяця гроші не зміг це робити, що й стало підставою [PERSON] для звернення до суду з означеним позовом. Тому, той факт, що відповідачка здійснила перерахування коштів на рахунок позивача після звернення з позовом до суду не може бути достатнім доказом того, що остання надає кошти на утримання сина [PERSON], тобто добровільно сплачує позивачу аліменти на його утримання. Посилання представника [PERSON], на значну суму аліментів, судом не беруться до уваги, так як максимального розміру аліментів закон не встановлює. Крім того, відповідач не вказала який розмір аліментів був би достатній, так як і не вказала розмір свого доходу, який міг би бути врахований при визначенні розміру стягуваних аліментів. Той факт, що відповідачка матеріально допомагає старшому сину [PERSON], який проживає з нею в США, також не є підставою для відмови у позові чи для зменшення розміру аліментів, оскільки останній є повнолітнім та відповідачка добровільно матеріально допомагає йому. На підставі викладеного,\~позовні вимоги підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі, оскільки є мотивованими і ґрунтуються на законі. Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved