Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-30 00:00:00

У січні 2012 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 3 702, 03 грн., з яких 2980,21 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 151,52 грн. - заборгованість за відсотками, 570, 30 грн. - заборгованість за комісіями. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 18 лютого 2007 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №002-09038-180207, за яким банк надав останньому грошові кошти в сумі 3 933, 44 грн. на придбання певного майна, на умовах визначених договором, із остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів і комісійних по ньому не пізніше ніж 17.02.2008 року, а відповідач зобов'язався прийняти кредитні кошти, належним чином використати, та повернути позивачу на умовах та порядку, що визначені договором . Але як стверджує в тексті позовної заяви представник позивача, зобовязання за вказаним кредитним договором відповідач систематично порушував, внаслідок чого утворилась заборгованість відповідача перед позивачем розмір якої станом на 20.12.2011 року склав 3 702, 03 грн. В звязку з вищевикладеним представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду надав заяву, в якій просить проводити розгляджу справи без його участі, не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 77 ЦПК України у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони або інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Суд розглядає дану справу на підставі наявних в ній даний з постановления заочного рішення. З матеріалів справи вбачається, що 18.02.2007 року між ТОВ КБ «Дельта» та [PERSON] укладено кредитний договір № 002-09038-180207, відповідно п.1.1. якого, позивач надав відповідачу кредит на споживчі потреби в сумі 3933,44 до 17.02.2008 року, із сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 12 % річних, а позичальник зобовязався прийняти кредитні кошти, належним чином використати, та повернути позивачу на умовах та порядку, що визначені договором. За ведення кредитної справи позичальник сплачує кредитору плату в розмірі 1,45 % в місяць. Відповідно до п. 1.2 Статуту ПАТ «Дельта Банк» (нова редакція) ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником всіх прав та обовязків ТОВ Комерційний банк «Дельта», що існував у формі товариства з обмеженою відповідальністю тип якого у відповідності до Установчих зборів учасників ТОВ Комерційний банк «Дельта» було змінено на публічне акціонерне товариство та який було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк». Згідно п. 3.6. кредитного договору у разі порушення позичальником строків сплати заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом, плати за ведення кредитної справи, позичальник зобовязаний сплатити на користь Банку штрафні санкції на умовах передбачених цим договором. П. 3.7. договору передбачено, що банк у випадку порушення позичальником строків сплати передбачених договором платежів, має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. Як вбачається з матеріалів справи внаслідок неналежного та несвоєчасного виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором станом на 20.12.2011 року утворилась заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 3 702, 03 грн., з яких 2980,21 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 151,52 грн. - заборгованість за відсотками, 570, 30 грн. - заборгованість за комісіями. Відповідно до вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобовязаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Оцінюючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними і такими, що підлягають задоволенню, оскільки судом було достовірно встановлено, що відповідач порушив умови взятого на себе зобовязання щодо своєчасного погашення суми кредиту та відсотків за його користування. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З цих підстав вимоги позивача про стягнення судового збору також підлягають повному задоволенню та стягненню із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved