Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-29 00:00:00

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех»звернулось до суду з даним позовом в якому просило стягнути з відповідача суму заборгованості по платі за утримання житла та платі за користування комунальними послугами в розмірі 21352,72 гривень, яка складається із заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 12702,90 гривень, інфляційних нарахувань в розмірі 7506,56 гривень та трьох відсотків річних в розмірі 1143,26 гривень. В обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], проте плату за утримання житла та за користування комунальними послугами не здійснює, у звязку з чим утворилась вказана заборгованість. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач проти позовних вимог заперечував, надав письмові заперечення (а.с. 28 - 28), в яких зазначив, що відповідно до частин 1 та 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, в той час як жодних угод між ним та позивачем з приводу надання житлово-комунальних послуг не укладалось, хоча відповідачем в період з 2007 року по 2011 рік були здійснені неодноразові звернення до Голови правління ОСББ «Політех»[PERSON], щодо укладання договору на обслугову вання квартири [ADDRESS]. Також вказав, що позивачем не подано жодних доказів на підтвердження підстав нарахування боргу та його складових, факту надання та отримання відповідачем житлово-комунальних послуг та підстав для підтвердження права позивача на звернення до суду з таким позовом, а отже позовні вимоги є необґрунтованими і в задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджено відповідачем [PERSON], що він є власником квартири [ADDRESS]. Згідно п. 1 Прикінцевих положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який остаточно набрав чинності з 1 січня 2005 року, договори про надання житлово-комунальних послуг, укладені до набрання чинності цим Законом, мають бути приведені у відповідність із ним до 1 січня 2006 року. Договори, що не приведені у відповідність із цим Законом у зазначений строк, втрачають чинність. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 19 вказаного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Частинами першою та другою статті 29 вказаного Закону визначено, що договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем. Згідно постанови Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2008 року у справі №31/433 15.08.2005 року Науково-виробничим колективним підприємством «МІТІС», на балансі якого знаходився будинок №145 по вулиці Борщагівській в місті Києві, передано, а Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Політех»прийнято на свій баланс житловий будинок №145 по вулиці Борщагівській, в місті Києві відповідно до Порядку передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України «Про реалізацію Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З вказаного вбачається, що після набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги», між [PERSON] як власником квартири, та позивачем як балансоутримувачем мали бути укладені відповідні договори в порядку встановленому вказаним законом. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Таким чином Законом України «Про житлово-комунальні послуги»встановлений прямий обовязок виконавця та споживача житлово-комунальних послуг укласти відповідні договори про надання таких послуг згідно з типовим договором. Форми таких типових договорів встановлені постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення»та постановою Кабінету міністрів України від 20.05.2009 року №529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Проте, як встановлено в судовому засіданні та визнано сторонами, такі договори між [PERSON] та ОСББ «Політех»не укладались. В судовому засіданні представник ОСББ «Політех»пояснила, що такі договори не були укладені з відповідачем, оскільки останній відмовляється укласти договір та чинить такому перешкоди, а тому вина ОСББ «Політех»в неукладенні таких договорів відсутня. Проте суд не може погодитись з таким твердженням, оскільки відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, а саме копії опису вкладення в цінний лист (а. с. 11) ОСББ «Політех»було направлено на адресу відповідача [PERSON] договір відносин власника житлового приміщення та ОСББ «Політех»лише 29.08.2011 року, в той час як заборгованість по оплаті комунальних послуг нарахована з грудня 2008 року. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Представником позивача не подано жодних належних доказів на підтвердження обґрунтованості нарахованого відповідачу боргу, розміру тарифів, з яких виходив позивач при наданні послуг та обрахунку заборгованості за ЖКП, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Згідно ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed