Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-22 00:00:00

10 травня 2012 року, позивачка звернулася до суду з названим позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 26.02.1983 року, Миколаївською сільрадою Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 8), посилаючись на те, що між подружжям, спільне життя не склалося у звязку з виявленням несумісності характерів, різних поглядів на життя і моральних цінностей з відповідачем, з яким вони втратили почуття любові, поваги один до одного, взаємодопомоги, порозуміння, внаслідок чого, сторони не проживають разом більше 1 року і їхній шлюб носить формальний характер, а також враховуючи, що спільне проживання з відповідачем неможливе і буде суперечити її правам, позивачка просила суд не надавати їм строку на примирення і розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка в судовому засіданні свій позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується особистою розпискою про вручення судової повістки з викликом до суду, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій повністю визнав позов і просив суд, слухати справу за його відсутності (а.с. 9,10). Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, сторони зареєстрували свій шлюб 26.02.1983 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ЖД № 323590 від 26.02.1983 р., виданого Миколаївською сільською радою Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 8) (а.с. 5). Суд з`ясував, що сторони не мають неповнолітніх дітей. В судовому засіданні, при дослідженні матеріалів справи та особистих пояснень позивачки, було з`ясовано, що між нею та відповідачем, спільне життя не склалося у звязку з виявленням несумісності характерів, різних поглядів на життя і моральних цінностей з відповідачем, до якого позивачка втратила почуття любові, поваги, взаємодопомоги, порозуміння, у звязку з чим сторони припинили спільне проживання більше 1 року назад, і позивачка вважає, що їхній шлюб носить формальний характер, подальше спільне проживання з відповідачем неможливе і буде суперечити її правам і на сьогодні, сторони припинили будь-які шлюбні відносини. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, враховуючи категоричну позицію позивачки, стосовно її бажання на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам позивачки та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved