Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

24.112010 позивач [PERSON] подав до суду позовну заяву до відповідача у якій вказав, що він є власником житлового будинку ,розташованого за адресою : Донецька обл. Артемівський р-н с. Калініне вул. Широка ,3,який підключений до системи газопостачання. У травні 2003 року у будинку було встановлено газовий лічильник та сторони уклали договір про надання послуг з газопостачання. В період з травня 2003 року по серпень 2010 року він користувався природним газом та сплачував за показами лічильника. У вересні 2010 року позивач виявив, що дві передні цифри на лічильнику перестрибнули та додали 12\~000 куб. м до правильних показань 4582 куб. м..Позивач усно звернувся до начальника Часівоярського відділення Артемівського управління з газопостачання та газифікації з проханням зняти газовий лічильник та провести технічну експертизу відповідно до норм чинного законодавства. 28.09.2010 року до нього прийшли працівники відповідача та склали акт про зняття газового лічильника не для проведення технічної експертизи,а для проведення ремонту лічильника та направлення його на повірку.29.09.2010 року він звернувся із письмовою заявою до Артемівського УГГ з проханням провести технічну експертизу ,але йому відмовили та направили лічильник на ремонт та повірку. 20.10.2010 р. Лічильник спочатку відремонтували ,а потім зробили повірку.21.10.2010 року відповідач склав акт про виявлені порушення ,у якому вказав, що лічильник дійсно показує 16\~554 куб. м, цей акт є підставою для стягнення з позивача збитків. Не погодившись з бездіяльністю відповідача позивач самостійно здав лічильник на експертизу ,де йому повідомили, що лічильник був відремонтований. Під час експертизи були виявлені незначні пошкодження лічильного механізму. Відповідач нарахував йому заборгованість на 12\~000 куб. м природного газу на суму 8\~359 грн.08 коп.і примушує його сплатити цю суму. Просить суд визнати неправомірною відмову відповідача в проведенні експертизи його газовго лічильника та нарахування йому заборгованності за послуги з газопостачання на сумму 8359 грн.08 коп. за період з травня 2003 року по серпень 2010 року. У судовому засіданні представник позивача на заявлених вимогах наполягала за вказаними у позовній заяві мотивами та просила їх задовольнити. Представник відповідача позов не визнала та суду пояснила, що позивач подав заяву про проведення експертизи вже після повірки лічильника,доступу до лічильника контролерам не надавав. Окрім того позивач повідомляв по телефону показання лічильника та сплачував за квитанціями ,де вказував показання ,які почали зменшуватися, але ніяких заходів до перевірки лічильника не робив. Позивач у судове засідання не з*явився і наддав суду заяву у якій просив суд розглянути справу у його відсутності за участі його представника та на заявлених вимогах наполягав. Заслухавши пояснення представників сторін та свідків,вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають за наступними підставами. Статтею 3 ЦПК України передбачено право кожної \~ особа \~ на звернення \~до \~суду \~за \~захистом \~ своїх \~ порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, в \~порядку, \~встановленому \~цим Кодексом. \~ За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У судовому засіданні встановлено і не заперечується сторонами, що позивач є власником житлового будинку ,розташованого за адресою : Донецька обл. Артемівський р-н с. Калініне вул. Широка ,3 згідно договору дарування, оглянутого судом з 28.05.2003 року(а.с.27). Позивач є абонентом відповідача з травня 2003 року ,коли між сторонами було укладено договір про надання послуг з газопостачання та додаткову угоду(а.с.14-19) та було встановлено газовий лічильник Галлус за номером 734378,про що було складено акт (а.с.22). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України \~Про житлово-комунальні послуги, споживач зобовязаний забезпечити доступ до мережі, арматури, засобів обліку, розподільчих систем представників виконавця/виробника за наявності в них відповідних посвідчень для встановлення і заміни санітарно-технічного і інженерного обладнання, проведення технічних та профілактичних оглядів, зняття контрольних показників засобів обліку тощо. Згідно з пунктом 29 Правил споживач, що користується послугами з постачання природного газу зобовязаний безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу, представників газопостачального (газорозподільного) підприємства після предявлення ними відповідних службових посвідчень для перевірки показань лічильників газу. \~ Як встановлено у п. 4 вищевказаного договору споживач має право на отримання послуг з монтажу ,технічного обслуговування і ремонту газових приладів ,пристроїв та лічильників газу за своєю заявкою та за свій рахунок (а.с. 14 зворот). Згідно п. 7 договору про надання послуг з газопостачання споживач зобовязаний невідкладно повідомляти аварійно-диспетчерську службу Газотранспортної організації про всі недоліки в роботі системи газопостачання по тел 04 та безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення ,де розташовані газові прилади та пристрої,лічильники газу ,представників Газотранспортної організації після пред*явлення ними відповідних посвідчень .(а.с.16). Представник позивача не заперечує, що похибки у показах лічильника газу були виявлені споживачем ще у грудні 2008 року коли згідно повідомлення по телефону споживача за листопад 2008 року про покази 3178 куб. м. за грудень 2008 року були вказані покази 2694 куб. м що підтверджується даними автоматизованого обліку та квитанціями про оплату наданими позивачем(а.с.137). Отже порушення у роботі приладу обліку газу були виявлені позивачем ще у грудні 2008 року, але доказів того що він у відповідності з укладеним договором звертався з заявкою про повірку чи ремонт лічильника та йому було у цьому відмовлено позивач суду не надав та користувався вказаним приладом, достовірно знаючи , що його показання є хибними до вересня 2010 року. У своїх письмових запереченнях відповідач вказує, що двічі 16.01.2008 року та 10.06.2009 року позивач відмовився надати допуск до газових приладів його робітникам , цей факт зафіксований у відповідних актах (а.с. 256,257 ) та підтвердили у суді свідки [PERSON] та [PERSON] та є порушенням вищевказаних умов договору. Звертаючись до суду за захистом своїх прав позивач посилається на ту обставину, що йому ,на його погляд незаконно було відмовлено у проведенні експертизи лічильника відповідно його письмової заяви від 29.09.2010 року(а.с.34,163). Разом з тим суд погоджується з доводами відповідача про те, що дата на заяві виправлена , а згідно книги реєстрації ця заява була подана 21.10.2010 року (а.с.162). Отже безспірних доказів того, що позивач до повірки лічильника звертався до відповідача з заявкою про проведення експертизи лічильника суду не надано. Напроти, суд вважає, що надана суду заява з виправленою датою не може бути належним доказом по справі, оскільки вона не зареєстрована у та спростовується реєстраційними даними. За таких обставин судом не встановлено відмови відповідача у проведенні експертизи лічильника згідно умов укладеного договору і в задоволенні вимог у цій частині позову слід відмовити. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~\~\~ Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. \~\~\~ Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. \~\~\~ Крім того, ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~\~\~ Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~\~\~ Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. \~\~\~ Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. \~\~\~ \~\~\~\~Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень ст.16 ЦК України які не передбачають такого способу захисту цивільних прав і інтересів як визнання акту про порушення складеного відповідачем недійсним , не передбачає такого способу захисту укладений сторонами договір і Закон України Про захист прав споживачів ,на який посилається позивач ,звертаючись до суду. Акти ,складені відповідачем при виконанні ними посадових обов*язків, не є документами, які породжують юридичні наслідки у виді обовязку споживача сплачувати здійснені по акту нарахування, не є платіжним документом, а є різновидом претензії, яка в разі її невиконання породжує право вимагати стягнення цієї суми в порядку цивільного судочинства. Таким чином, визнання неправомірними нарахувань за актом, як то просить позивач, знаходиться поза межами можливих способів захисту права і не тягне за собою правових наслідків, оскільки право позивача на даний момент не є порушеним. Отже, складений працівниками ПАТ Донецькоблгазакт є лише фіксацією порушення, яке було виявлено під час проведення постачальником \~газу перевірки дотримання Правил надання населенню послуг з газопостачання, що затверджений постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 475 від 28 травня 2003 року. \~. Згідно зі ст. 57 ЦПК України, такий акт є лише доказом, який у разі виникнення спору повинен оцінюватися судом відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України. Наявності такого спору не встановлено. \~ Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Частина 2 даної статті ЦПК України передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Вважаючи дії відповідача неправомірними позивач просить суд визнати недійсним акт про порушення правил від 21.10.2010 року,який він підписав без зауважень , недійсним (а.с.35). Судом надвалась можливість позивачу уточнити заявлені ним вимоги,але позивач наполягав на заявлених вимогах і в уточненій позовній заяві. Суд, враховуючи, що позивач звертаючись до суду з даними вимогами, обрав саме такий спосіб захисту своїх прав, як споживача який не ґрунтується на нормах закону, приходить до висновку ,що в задоволенні таких вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed