Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-12 00:00:00

У серпні 2011 року позивачка звернулася до районного суду з названим позовом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 31 грудня 2004 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Спільне життя не склалося, у зв'язку з чим 26 травня 2009 року шлюб між ними було розірвано. Під час сумісного проживання між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір, згідно якого сторони домовились до 05 лютого 2008 року укласти та нотаріально посвідчити основний договір купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с.Віта-Поштова, 6. Загальна сума договору становила 5 403 500 грн. Оскільки у відповідача на той час не було таких грошових коштів, вона змушена була укласти договір позики на суму 5 403 500 грн, з кінцевим терміном повернення коштів - 10 грудня 2009 року. Згодом вони досягай з відповідачем усної домовленості, що будинок та земельна ділянка будуть придбані на її кошти, проте формально покупцем виступить він, при цьому у разі поділу майна претендувати на нього не буде. 13 лютого 2008 року у її присутності та за її згодою було укладено та посвідчено два договори купівлі-продажу. Свої зобов'язання за договором позики вона виконала у повному обсязі. Проте в цей час вони не проживали з відповідачем разом, не вели спільного господарства. Після укладення договорів купівлі-продажу земельної ділянки та купівлі-продажу будинку відповідач, [PERSON] не повідомивши її та не отримавши її згоду, 13 лютого 2008 року уклав кредитний договір № 338/980-ФО з TOB «Партнер-Банк» , згідно якого отримав кредит на придбання нерухомого майна у сумі 3 780 000,00 (три мільйони сімсот вісімдесят тисяч) гривень. Цього ж дня також без її відома [PERSON] уклав з TOB «Партнер-Банк» договір іпотеки № 338/980-ФО/1, згідно якого передав банкові як «іпотекодержателю» в іпотеку щойно придбане нерухоме майно, а саме земельну ділянку та домоволодіння, що розташовані в с. Віта Поштова. Ця угода була також посвідчена нотаріусом [PERSON], та зареєстрована в реєстрі за № 2959. Про укладення кредитного договору та договору іпотеки їй нічого не було відомо майже до цього часу, поки письмові вимоги банку щодо виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань по сплаті кредиту не стали надходити на мою адресую, хоча останній більше двох років не мешкає та не зареєстрований в будинку, що розташований в с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області по вул. Київській, 6. Таким чином, вважає, що договір іпотеки був укладений [PERSON] не в інтересах сімї, та отримані ним по договору кредиту грошові кошти використані не на її потреби. Тому просила суд визнати договір іпотеки № 338/980-ФО/1 від 13 лютого 2008 року укладений між [PERSON] та TOB «Партнер-Банк», який був посвідчений нотаріально [PERSON], приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного Нотаріального округу Київської області, та зареєстрований в реєстрі за № 2959 недійсним; визнати за нею право власності на земельну ділянку, що має площу 1491 та розташована на території с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області по вулиці Київська (без номера), що знаходиться у віданні Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки: 3222481201:01:006:0048; визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області по вул. Київській, 6. В ході розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги. Також просила суд зобов'язати комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради» зареєструвати право власності за нею на домоволодіння: жилий будинок, загальною площею 416,2 кв.м., жилою площею 157,2 кв.м,; альтанка, навіс, огорожа, басейн, свердловина, вигрібна яма, замощення, навіс, басейн-фонтан, будинок охорони, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с.Віта-Поштова, котедж не містечко «Денді», вул. Київська, 6. При розгляді справи представник відповідача ПАТ «Міський комерційний банк» подав зустрічний позов. Свої вимоги обґрунтував тим, що 13 лютого 2008 між TOB «Партнер-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Конверс-Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір , згідно умов якого відповідач отримав кошти у розмірі З 780 000 грн на придбання нерухомого майна. Останній систематично не виконував свої зобов'язання належним чином, в результаті чого виникла заборгованість. На підставі зазначеного вони змушені були звернутися до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості. Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21.06.2011 року позов банку був задоволений в повному об'ємі, та стягнуто з боржника 3 638 889 грн. 31 коп. 13.02.2008 року, для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань перед банком відповідач передав в іпотеку банку земельну ділянку та житловий будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с.Віта-Поштова, 6. Відповідачем всупереч чинному законодавству України та умовам п.п. 2.3.13 та 2.3.14. Договору іпотеки не були виконані зобов'язання, а саме не зареєстроване право власності на житлову будівлю та не отриманий Державний акт права власності на земельну ділянку у тримісячний строк. Тому просили суд відмовити в первинному позові повністю та зобов'язати [PERSON] виконати умови договору іпотеки № 338/980-ФО/І від 13.02.2008 року, а саме п.п. 2.3.13 та п.п. 2.3.14.; зобов'язати [PERSON] зареєструвати право власності на жилий будинок, отримати державний акт на право власності на земельну ділянку, зобов'язати КП «Бюро технічної інвентаризації» зареєструвати право власності на житловий будинок. У судовому засіданні представник позивача вимоги первісного позову підтримала. Просила суд задовольнити основний позов, у задоволенні зустрічного позову відмовити. У судовому засіданні представник ПАТ «Міський комерційний банк» заперечувала проти основного позову, вимоги зустрічного позову підтримала. Просила суд у задоволенні основного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити. Представник [PERSON] у судове засідання з'явилася. Заперечувала проти вимог первісного та зустрічного позовів. Просила суд відмовити у задоволенні основного та зустрічного позовів. У судове засідання приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] та представник комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» не з'явилися. Про час, день та місце розгляд справи повідомлені належним чином. Направили до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що правонаступником TOB «Партнер-Банк» є публічне акціонерне товариство «Конверсбанк». Статутом Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», затвердженого рішенням №33 від 05 липня 2012 року одноосібного акціонера Публічного акціонерного товариства «Конверсбанк», передбачено, що єдиним правонаступником Публічного акціонерного товариства «Конверсбанк» є Публічне акціонерне товариство «Міський комерційний банк». 31 грудня 2004 року було зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія 1-АМ №112717. 26 травня 2009 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-БК №083988. 28 листопада 2007 року було укладено попередній договір між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої, згідно якого сторони домовились до 05 лютого 2008 року укласти та нотаріально посвідчити основний договір купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Київська область Києво-Святошинський район с. Віта Поштова, 6. Загальна сума основного договору становила 5 403 500 10 грудня 2007 року, між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої було укладено договір позики, згідно умов якого [PERSON] передав [PERSON] грошову суму 5 403 500 гривень 00 коп., при цьому остання зобов'язалась повернути таку ж грошову суму не пізніше 10 грудня 2009 року. 13 лютого 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1491 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON]. 13 лютого 2008 року було укладено договір купівлі-продажу жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області по вул. Київській, 6, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON]. Згідно кредитного договору №338/980-ФО від 13.02.2008 року, укладеного між TOB «Партнер-Банк» та [PERSON], Банком було надано [PERSON] кредит в сумі 3 780 000,00 грн гривень терміном з 13.08.2008 року по 12 лютого 2013 року зі сплатою 18,5 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №338/980-ФО між банком та [PERSON] також було укладено договір іпотеки №338/980-ФО/1. Предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною площею 416.2 кв. м.. жилою площею 157,2 юз. м.; альтанка, навіс, огорожа, басейн, свердловина; вигрібна яма; замощення, навіс, басейн-фонтан; будинок охорони, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, вул. Київська, буд. 6, належить на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 13.02.2008 року [PERSON], приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, за реєстровим номером №160, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 13.02.2008 року за № 2691190, та земельна ділянка площею 0,1491 га, що знаходиться адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, вул. Київська, буд. 6, що придбана на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.02.2008 року, посвідченого 13.02.2008 року [PERSON], приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, та зареєстрований в реєстрі за №155. Згідно вимог ч. 2 ст. 65 Сімейного кодекс) України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Відповідно до вимог ч. З ст. 65 Сімейного кодексу України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згідно вимог ч. З ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Із поданих приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] заяв [PERSON] вбачається, що остання дає згоду своєму чоловікові. [PERSON]В, на укладання та підписання договору купівлі-продажу житлового будинку, який розташований у с.Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області по вул.. Київська. 6; на купівлю земельної ділянки яка розташована на території с.Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області по вул. Київська; на укладання та підписання договору іпотеки , предметом якого є земельна ділянка, яка розташована на території с.Віта-Поштова Києво-Святошинського район\ Київської області по вул. Київська. Статтею 547 ЦК України передбачено, що всі правочини щодо забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором повинні здійснюватися виключно у письмовій формі. У відповідності до ст. 207 ЦК України вимога щодо письмової форми правочину вважається дотриманою, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах. Згідно із ст. 577 ЦКУ договір застави нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, що закріплено також в ст. ст. 4 та 18 ЗУ «Про іпотеку». Державна реєстрація в даному випадку здійснюється в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 р. № 410 «Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек». Наслідком недотримання сторонами простої письмової форми правочину щодо забезпечення виконання зобов'язань згідно із ч. 2 ст. 547 ЦКУ є його нікчемність. Якщо законом передбачено обов'язкову письмову нотаріальну форму правочину щодо забезпечення виконання зобов'язань, то її недотримання у відповідності до ст. 220 ЦКУ також призводить до нікчемності правочину. Відповідно, з доказів що містяться в матеріалах справи, а саме копій кредитного договору № 338/980-ФО від 13.02.2008 року, копій Договору іпотеки № 338/980-ФО/І від 13.02.2008 року витікає, що вищезазначені договори укладені з дотриманням вимог перелічених норм законодавства. Кредитний договір укладений із дотриманням, зокрема і Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», це: досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; спосіб забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткова ставка; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; Кредитний договір укладений у письмовій формі. Перелічене скріплене підписом [PERSON] Договір іпотеки укладено у письмовій формі, нотаріально посвідчений 13.02.08 [PERSON], приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 166 та накладено заборону відчуження житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, вул. Київська, буд. 6, що належить [PERSON] 10 грудня 2007 року, між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої було укладено договір позики, згідно умов якого [PERSON] передав [PERSON] грошову суму 5 403 500 гривень 00 коп., при цьому остання зобов'язалась повернути таку ж грошову суму не пізніше 10 грудня 2009 року. При цьому в обґрунтуванні позовних вимог зазначила, що саме ці кошти були використані [PERSON] за попередньою домовленістю на купівлю-продаж нерухомого майна. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 57 цього Кодексу). Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, позичку [PERSON] брала 10.12.2007 року з метою придбання даного предмету спору, проте іпотечне майно було придбане, згідно договорів купівлі-продажу 13.02.2008 року, в день кули було укладено і кредитний договір. В договорах купівлі-продажу предмету іпотеки зазначено, що покупцем є [PERSON]В, а не [PERSON] На підставі цих договорів були укладені кредитний договір та договір іпотеки. Також, [PERSON] приймала участь у цих правочинах та дала згоду на цільове використання кредитних коштів. У відповідності до статті 18 ЗУ « Про іпотеку» та у зв'язку з тим, що іпотекою забезпечується повернення кредиту наданого банком для придбання нерухомого майна, яке передалося в іпотеку, договір іпотеки укладався одночасно з договором купівлі-продажу предмету іпотеки. У п. 1.1. договору іпотеки зазначено, що предмет іпотеки належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 13.02.2008 року [PERSON], приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів від 13.02.2008 року, про що наданий витяг та який буде зареєстрований Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» у порядку статті 657 ЦК України і не має жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів, на підставі яких [PERSON] отримав право власності на предмет іпотеки. Також, згідно п.п.1.4. Договору іпотеки, передана в іпотеку земельна ділянка, площею 0,1491 га належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.02.2008 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених довором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Позивач власні зобов'язання по Кредитному договору щодо відкриття відновлювальної кредитної лінії та надання кредиту виконав, що підтверджується документами, які містяться в матеріалах справи. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). З пояснень сторін встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 21 червня 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь банку суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 638 889,31 грн. При цьому вимоги банку за зустрічним позовом про зобов'язання [PERSON] зареєструвати право власності на домоволодіння, зобов'язання отримати державний акт не передбачені умовами договору іпотеки. При укладанні договору іпотеки №338/980-ФО/1 сторонам було відомо, що предметом іпотеки є майно, право власності на яке виникне у майбутньому. Вказаний договір не визнаний недійсним, нікчемним. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів. Приходячи до такого висновку, суд також керувався приписами ст. 11 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд роз'яснював сторонам їх права та обов'язки, попереджав про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, в результаті чого сторони користувалися своїми правами на власний розсуд. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду справи в їх сукупності та розглядаючи позови в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, як того вимагає ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за первісним та зустрічним позовом..

Outcome: dismissed