Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-29 00:00:00

В жовтні 2010 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати договір позики між ним та відповідачем, укладений 16 жовтня 2009 року, недійсним. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач, спонукаючи до укладення договору позики, психічно тиснув на позивача та навмисно ввів його в оману відносно недостачі товарно-матеріальних цінностей в магазині, в якому [PERSON] працював на підставі трудового договору. З викладених підстав просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно. Про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача [PERSON] . в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та вказав, що позивач вимушено написав розписку та фактично ніяких грошей не отримав. Пояснив що сума розписки випливає з суми недостачі в магазині, що утворилась в період часу, коли позивач там фактично не працював, а обов`язки продавця виконувала інша особа. З цих підстав та підстав зазначених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав посилаючись на те, що в жовтні 2009 року при проведенні ревізії у матеріально-відповідальної особи - позивача [PERSON] була виявлена нестача товарно-матеріальних цінностей на суму 7300 гривень, яку позивач визнав та пояснив, що частину товару він дав в борг своїм знайомим-будівельникам, які ще не оплатили отриманий товар, а частину виручки взяв на власні потреби. При цьому позивач обіцяв відшкодувати заподіяну нестачу протягом кількох місяців. Проте його роботодавець - [PERSON] висунув вимогу про погашення боргу протягом 3 днів. Будучі присутнім при вказаних подіях, відповідач запропонував позивачу виконати фінансові зобов`язання перед [PERSON] , з умовою, що позивач поверне вказану суму відповідачу до 2010 року. Позивач погодився та написав відповідну розписку. Свої зобов`язання позивач належним чином не виконав, сплативши лише 3000 гривень. Також вказав, що дійсність угоди між ним та позивачем підтверджує рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24.02.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 16.10.2009 року. З зазначених підстав просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 16 жовтня 2009 року між сторонами було укладено договір грошової позики, відповідно до якого [PERSON] взяв в борг у [PERSON] гроші в сумі 7300 гривень та зобов`язався повернути зазначену суму 27 грудня 2009 року. На виконання цього зобов`язання позивач передав відповідачу 3000 гривень, про що було здійснено відповідний напис у договорі позики. Цей факт підтверджує визнання угоди позивачем та його добровільні дії, спрямовані на виконання взятого на себе зобов`язання. Зазначені обставини об`єктивно підтверджуються рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2011 року та ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 24.05.2011 року. Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, враховуючи встановлення факту укладання договору позики рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2011 року та ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 24.05.2011 року, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed