Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-13 00:00:00

У вересні 2012 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом від імені [PERSON] до відповідача про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в сумі 5000 грн. В подальшому уточнив позовні вимоги. В обґрунтування вимог зазначив, що позивач працює у відповідача з 1991р. 08.08.2011р. була переведена провідником пасажирського вагону в резерв провідників 2 групи за контрактом. 23.08.2012р. при перевірці робітниками ЦИК-УЗ поїзду №84 сполученням "Маріуполь-Київ"на ділянці Знаменка-Київ виявлено в вагоні який нею обслуговувався 4 пасажирів, які проїжджали від станції Маріуполь до ст. Київ. 07.09.2012р. наказом №949\\ОС за порушення п.18а контракту на підставі п.8 ст.36 КЗпП України вона звільнена з роботи. Вважає своє звільнення незаконним оскільки ніяких порушень не вчиняла. Крім того, зазначив, що позивач належно виконувала трудові обов'язки, до дисциплінарної відповідальності не притягувалася. Позивач і його представник у судове засідання не з'явилися надавши заяву про розгляд справи в їх відсутності. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання по-друге не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, враховуючи його неявку з неповажних причин в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. В силу ст. 9 Конвенції МОП №158 "Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця", ст.10 ЦПК України саме на роботодавцеві лежить обов'язок надати докази обґрунтованості звільнення працівника. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 12.12.2012р. витребувано у відповідача документи, які були підставою для видання відповідачем наказу про звільнення позивача з роботи, а саме: довідку про заробітну плату за останні 2 місяця роботи; копію рейсового журналу поїзду №84 сполученням Маріуполь-Київ з відомостями за 23.08.2012р., і відомості з розкладом руху поїзду вказаного поїзду, копію Акту ревізії поїзду №84 сполученням Маріуполь-Київ з відомостями щодо виявлення 23.08.2012р. безбілетних пасажирів у вагоні №8/16599 поїзду №84 сполученням Маріуполь-Київ, особисті пояснення [PERSON] щодо порушень умов контракту викладені в наказі про звільнення №949/ОС від 07.09.2012р., положення про вагонне депо Маріуполь, копію посадової інструкції провідника пасажирського поїзду, довідку про нормо-працю провідника пасажирського поїзду за 2012-2013 рік, копію наказу про прийняття та звільнення на посаду [PERSON], копію контракту з працівником №328 від 08.08.2011р., та зобов'язано відповідача надати витребувані документи в строк до 10.01.2013р. (а.с.38) Ухвала відповідачем отримана 19.12.2012р. про що свідчить відповідне поштове повідомлення. (а.с.41). У визначений строк відповідач вимоги суду виконав частково, надавши довідку про заробітну плату за останні 2 місяця роботи позивача та довідку про нормо-працю провідника пасажирського поїзду за 2012-2013 рік. В порушення вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України відповідач інші вимоги зазначені в ухвалі не виконав витребувані документи не надав, причин їх ненадання суд не повідомив, в судове засідання повторно не з'явився, повідомлений належним чином (а.с.23, 35, 40-41, 86). З урахуванням ч.4 ст. 169 ЦПК України суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено, що 08.08.2011 року позивач була переведена в Державне підприємство "Донецька залізниця"в Вагонне депо Маріуполь провідником пасажирських вагонів в резерв провідників 2 групи, про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці. 08.08.2011 року відповідачем з нею було укладено контакт №328 строком до 08.08.2016 року.(а.с. 90-94). Пунктом 18а контракту передбачені додаткові підстави припинення та розірвання контракту, а саме встановлення факту перевезення безквиткових пасажирів або надлишкової ручної поклажі. 24.08.2012 року адміністрацією депо [PERSON] було надано повідомлення про майбутнє звільнення.(а.с. 8) Згідно запису №8 в трудовій книжці, позивача звільнено 07.09.2012р. з підстав передбачених контрактом за п.8 ст.36 КЗпП України, про що видано наказ №949/ОС від 07.09.2012р. (а.с.6). З цього наказу вбачається, що позивача звільнено з підстав передбачених контрактом за ст.36 п.8 КЗпП України у зв'язку з встановленням обставин порушення позивачем п.18а контракту. За змістом наказу вбачається, що 23.08.2012 року при перевірці поїзду №84 сполученням "Маріуполь -Київ"під керівництвом начальника поїзда (пасажирського) [PERSON] на дільниці Знаменка -Київ працівниками ЦИК, було виявлено у вагоні №8/16599, який обслуговував провідник пасажирського вагона [PERSON] -провіз чотирьох безквиткових пасажирів, які проїжджали від ст. Маріуполь до ст. Київ у купе відпочинку провідника на місцях №1, 2, 3, 4, про що складений акт №008011. (а.с. 9). Згідно п. 6.8.1. та п. 6.8.2. Інструкції "Про проведення контрольно-ревізійної роботи на залізничному транспорті України"затвердженої наказом Першого заступника Міністра транспорту України -генерального директора Укрзалізниці від 30.06.1999 року за №196-Ц при виявленні у вагонах далекого сполучення та місцевих поїздах пасажирів, які проїжджають без квитків, особи, які виконують контроль, зобов'язані встановити й викласти у акті обставини безквиткового проїзду, прізвища винних провідників, номери документів, що засвідчують їх особистості, а також по можливості, прізвища та адреси безквиткових пасажирів. Акт підписують: особи, які контролювали поїзд, начальник поїзда, провідник вагона. До акту додаються пояснювальні записки винних осіб. Відповідач доказів на підтвердження обставин складання акту, у присутності правомочних осіб суду не надав, так само як і пояснень винних осіб. Крім того згідно вимог п. 7.21 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 27 грудня 2006 року №1196 у виняткових випадках з дозволу начальника поїзду дозволяється посадка пасажирів у поїзд, якщо вони не встигли придбати проїзні документи у касі. При цьому посадка дозволяється тільки у штабний вагон з подальшим оформленням проїзду: протягом 1 години з моменту відправлення поїзду з пункту формування та протягом 30 хвилин -з проміжних станцій. У зв'язку з відсутністю доказів складання акту ревізії у відношенні [PERSON] і її пояснень в якому викладаються обставини безквиткового проїзду, у тому числі час проведення перевірки суд доходить висновку, що без належного встановлення вини позивача в провезенні безквіткових пасажирів у відповідача не було підстав для застосування положень п.18а Контракту та звільнення [PERSON] за п.8 ст.36 КЗпП України. Таким чином, вимоги позивача про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Сума середнього заробітку, яка підлягає стягненню на користь позивачки вирішується на підставі п.п. 2, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженою Постановою КМ України від 08.02.1995 р. №100. Згідно довідки ДП "Донецька залізниця"Вагонного депо Маріуполь №4652 від 18.12.2012р., середньоденна заробітна плата [PERSON] складала 137,02 грн., середньогодинна 20,45 грн. (а.с.89) Згідно довідки №1 від 14.01.2013 року наданої відповідачем кількість нормо годин роботи провідника пасажирського вагону в період з 08.09.2012р. по 14.01.2013р. склала 717. Таким чином сума вимушеного прогулу яка підлягає стягненню на користь позивачки складає 14662,65 грн. (20,45*717).(а.с.88) Щодо вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн. Відповідно до ч.1 ст..2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає що позивачем не доведено обставин моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків які вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тому у стягненні моральної шкоди слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: partial