Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві власності належало косметичне обладнання, яке він використовував для заняття підприємницькою діяльністю, в орендованому приміщенні. Оскільки вказане майно зникло з орендованого приміщення, з вини [PERSON] та як відомо позивачу було продане [PERSON] просив стягнути з вказаних осіб завдану йому шкоду та упущену вигоду за наслідком протиправних дій відповідачів. Ухвалою суду в якості співвідповідача залучено , [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити з наведених в позові підставах, вказали що все майно згідно переліку, окрім салярію, який було повернуто позивачу було продане третім особам. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, зазначили, що вказане майно відповідачем було придбане у [PERSON] надали суду договір купівлі-продажу та розписку, зазначили що наразі вказане майно продане третім особам. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не взнали, відповідач пояснила, що вона дійсно укладала вказаний договір, однак вважала, що він не має жодного юридичного значення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що за договором оренди від 05.08.2009р. позивач, як приватний підприємець орендував приміщення у ТОВ «Ампір», що знаходиться по вул. Будьонного 5а в м.Херсоні. Від імені ТОВ «Ампір» договір підписано його директором [PERSON] вказаний обєкт нерухомості використовувався як перукарня та салон краси, відповідно до акту прийому-передачі та що не заперечувалося сторонами. В судовому засіданні встановлено, що косметичне обладнання та інше майно було придбане позивачем відповідно до товарних чеків що містяться в матеріалах справи. Вартість не повернутого майна позивачу складає 146238грн. Відповідно до заяви [PERSON], долученої до матеріалів справи, колишньої дружини позивача, вказане майно було особистою власністю позивача, оскільки куплене за кошти його матері. Також відповідачка зазначила що залишила всі речі в салоні та не має матеріальних претензій до позивача. Відповідно до договору купівлі-продажу від 23 липня 2010року [PERSON] продала а [PERSON] купив майно згідно переліку, що за характеристиками зокрема є косметичним обладнанням. За вказане майно [PERSON] отримала 281600грн., відповідно до розписки від 23.07.2010р. Позивач не заперечував в судовому засіданні що йому було повернуто солярій, вартість якого в договорі визначена в розмірі 171000грн. Після розлучення з позивачем [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], що не заперечувалося сторонами. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Відповідно до ст. 1212 ЦК України Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до 1213. ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. На думку суду [PERSON], безпідставно розпорядилась майном, що належало позивачу на праві особистої власності, та оскільки повернення вказаного майна є неможливим, завдана шкода в сумі146238грн., підлягає стягненню саме з [PERSON] Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: зокрема: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Позивач вказує, що за наслідком використання вказаного обладнання міг отримати 272004грн. прибутку, однак в судовому засіданні не встановлено, та не надано відповідних доказів що позивач реально отримав би вказану суму прибутку, в той час як податкова декларація, що подана за минулий час не є на думку суду підтвердженням вказаних обставин. Таким чином, суд приходить до висновку, що завдана позивачу шкода в розмірі 146238,00грн підлягає стягненню саме з [PERSON], винних дій щодо завдання шкоди позивачу з боку інших відповідачів не доведено, а тому до вказаних осіб в позові має бути відмовлено. Також з відповідача, пропорційно від задоволеної частини позовних вимог, підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial