Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-23 00:00:00

У квітні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила збільшити розмір аліментів, стягнутих на її користь з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], до розміру 605 грн., починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду. В обґрунтування позову зазначала, що рішенням Першотравневого районного суду від 4 липня 2011 року шлюбу, укладений між нею та відповідачем [PERSON] розірвано та призначено стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання їхнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. Проте, на сьогоднішній день значно виросли витрати на утримання сина та в свою чергу зріс розмір прожиткового мінімуму, який згідно із ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2013 рік на дітей віком від 6 до 18 років з 1 березня 2013 року становить 1210 грн. Крім того, зазначала що відповідач з власної ініціативи не проводить збільшення виплат розміру аліментів на сина, а також не несе ніяких додаткових витрат на утримання дитини, у звязку з чим їй приходиться нести більше ніж 80% витрат на дитину, а розмір аліментів які він сплачує в сумі 400 гривень, не покривають мінімальних затрат необхідних для забезпечення повноцінного утримання та забезпечення усім необхідним їхнього сина. На підставі вищевикладеного, а також зазначаючи про те, що відповідач має стабільний, мінливий заробіток, інших дітей не має, з нього не проводяться стягнення за виконавчими документами, просила збільшити розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] на свою користь, на утримання сина [PERSON], [INFO], до розміру 605 гривень, що становить 50 % від прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, визначеного станом на 1 березня 2013 року, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду. В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зокрема, суду пояснила, що коштів, які сплачує відповідач на утримання дитини не вистачає. Вона працює викладачем та додаткових доходів не має. Дитина росте та їй необхідно купувати одяг, їжу тощо, а ціни постійно підвищуються, тому сплачуваних аліментів не вистачає на утримання дитини.\~ Також зазначила, що мінімальний розмір аліментів не може бути менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а станом на 1 березня 2013 року прожитковий мінімум на дітей від 6 до 18 років становить 1210,00 грн., у звязку з чим сплачуваний відповідачем розмір аліментів підлягає збільшенню до 605 грн. щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. Представник позивачки [PERSON], підтримав поданий позов та просив про його задоволення. В обґрунтування позову зазначив, що дійсно сплачуваних відповідачем аліментів на утримання дитини в розмірі 400 грн. щомісяця не вистачає для її належного забезпечення. Крім того, Законом України Про Державний бюджет України на 2013 рік змінено розмір прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, тому посилаючись на ст. 192 СК України,наполягав на збільшені розміру аліментів рішенням суду, оскільки на час розгляду справи змінилося правове регулювання відносин по визначенню розміру аліментів. Відповідач [PERSON] заперечував проти позову. Вказував на те, що аліменти у визначеному судовим рішення розмірі сплачує щомісяця, заборгованості не має. Щодо отримуваних доходів пояснив, що працює викладачем, отримує заробітну плату щомісяця приблизно в розмірі 1200 грн. та його матеріальне становище не змінилось, у звязку з чим не має можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, тому законні підстави для зміни розміру аліментів у позивачки відсутні. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 60, 10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.60 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстровану шлюбі та від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою (а.с. 6,7), що також не заперечується сторонами у справі. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 4 липня 2011 року з [PERSON] на користь позивачки, починаючи з 31 травня 2011 року, стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 400 грн. щомісячно та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4,5). Відповідач визначений судом розмір аліментів на утримання дитини сплачує та заборгованості не має, що також визнається сторонами і відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Крім аліментів, відповідач\~ іншої допомоги на утримання сина не надає. \~ Так, відповідно до ст. 180 СК Українибатьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини (стаття 141 СК України). Згідно із положеннями ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших, передбачених Сімейним кодексом України випадках. \~ \~ \~ \~ При цьому перелік обставин, які можуть бути підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів є вичерпним. \~ Крім того, згідно із розясненнями, викладеними у п. 23. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментіввідповідно до ст. 192 СКрозмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Разом з тим, в ході судового засідання позивачкою не надано суду відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що матеріальний стан або стан здоровя як платника аліментів, так і одержувача аліментів з часу постановлення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 400 грн. на утримання дитини змінився, у звязку з чим є законні підстави для збільшення розміру аліментів на утримання дитини до 605 грн. щомісячно. Щодо доводів позивачки про те, що доходи відповідача постійно збільшуються, оскільки він має також неофіційні джерела доходів, а саме отримує додатковий дохід від продажу вирощуваних ним овочів, суд не може прийняти до уваги, оскільки вони не доведені належними доказами. При цьому, визнання відповідачем факту продажу вирощуваних ним овочів, не свідчить про те, що здійснення ним такої діяльності суттєво вплинуло на його фінансове становище та його доходи у звязку з цим збільшились. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Крім того, позивачці судом були розяснені її права і обовязки, однак [PERSON] своїм правом щодо заявлення клопотань про витребування (забезпечення) доказів не скористалась. \~ \~ Інших підстав для збільшення розміру аліментів, встановлених ст.192 СК України, в ході розгляду справи судом не встановлено та позивачкою не надано. Також суд вважає безпідставними і доводи позивачки щодо підстав збільшення розміру аліментів у звязку з тим, що дитині необхідно купувати одяг, їжу, тощо, а ціни постійно підвищуються та сплачуваних аліментів не вистачає на утримання дитини, до того ж з 1 березня 2013 року збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і становить 1210 грн., у звязку з чим мінімальний розмір аліментів не може бути менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому на підставі ст. ст. 180, 181, 182, 192 СК Українирозмір сплачуваних відповідачем аліментів підлягає збільшенню. Так, згідно із ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також наявністю інших обставин, що мають істотне значення, суд, за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч. 2 ст.182 СК України, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.184 СК України). Крім того, згідно із ч. 4 ст. 183 СК України якщо після збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину розмір аліментів, визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, буде меншим ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений частиною другою ст. 182 цього Кодексу, одержувач аліментів має право звернутися до суду з позовом про відповідне збільшення розміру аліментів до платника аліментів. Однак, вказані норми Сімейного кодексу України регулюють загальний порядок призначення аліментів, а не порядок збільшення призначеного судом розміру аліментів. До того ж, положення ч.4 ст. 183 СК Українирегулюють підстави для збільшення розміру аліментів стягнутих у частковому відношенні від заробітку (доходу) матері, батька дитини, в той час, як рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 4 липня 2011 року аліменти з відповідача були стягнуті не в частковому відношенні від заробітку (доходу), а в твердій грошовій сумі. Таким чином, суд оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність обставин, передбачених ст. 192 СК України, для зміни розміру аліментів, а саме: не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів, а збільшення цін, здороження життя та підвищення мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в розумінні ст. 192 СК України не є підставою для збільшення розміру аліментів, визначених раніше судовим рішенням, у звязку з чим в задоволенні позову про збільшення розміру аліментів слід відмовити. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 СК України та

Outcome: dismissed