Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-23 00:00:00

У січні 2012 року Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в особі Центральної філії (далі ПАТ «УСК «Гарант-Авто») звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 5 вересня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів від нещасних випадків, цивільної відповідальності, оформлений поліс № 19G-0055496. Відповідно до Договору було застраховано автомобіль [PERSON], реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Страхування проводилось відповідно до Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 119, зареєстрованих Міністерством фінансів України. 28.04.2011 року найменування ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» було змінено на Публічне акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», що підтверджується витягом зі статуту ПАТ «УСК «Гарант-Авто», свідоцтвом про державну реєстрацію. 30 серпня 2008 року у місті Києві на проспекті Відрадному, відбулося зіткнення застрахованого автомобіля та автомобіля ВАЗ-111830, реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахований автомобіль був пошкоджений, що підтверджується довідкою ДАІ про пошкодження автомобіля. ДТП сталося в результаті порушення [PERSON] п. 10.1. Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Соломянського районного суду м. Києва від 19 вересня 2008 року та довідкою ВДАІ з обслуговування Соломянського району в м. Києві від 02.09.2008 року. Згідно з висновком № 1/2635 від 17.10.2008 року, складеним незалежним оцінювачем (ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Сандарт»), матеріальний збиток, завданий власнику застрахованого автомобіля в результаті його пошкодження в ДТП складає 5\~932 грн. 66 коп. Відповідно до п. 7.1.4. Правил страхування страховик зобовязаний при настанні страхового випадку виплатити страхове відшкодування страхувальнику у порядку та на умовах, що передбачені цими Правилами та договором страхування. Пункт 2.2.1 Правил страхування передбачає, що страховим випадком визнається пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з п.п. 9.1., 9.14.1, 9.26.2 Правил страхування при пошкодженні транспортного засобу до складу страхового відшкодування (збитків, що компенсуються страхувальнику) входять витрати на проведення експертної оцінки пошкоджень застрахованого транспортного засобу. Відповідно до п. 9.17 Правил страхування страхове відшкодування може здійснюватись шляхом оплати страховиком вартості замінюваних частин, деталей на аналогічні пошкодження (за якістю і вартістю) та відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу постачальнику запчастин/ремонтному підприємству або безпосередньо страхувальнику. Відповідно до п. 1.4. Правил страхування страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити громадян або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування. Вигодо набувачем за Договором було призначено ЗАТ «Альфа-Банк». На виконання наведених вище положень Правил страхування та за погодженням з вигодонабувачем ПАТ «УСК «Гарант-Авто» оплатило (за вирахуванням франшизи у розмірі 139,80 грн.) вартість ремонту Застрахованого автомобіля у розмірі 5854, 28 грн. Крім того, ПАТ «УСК «Гарант-Авто» оплатило вартість авто товарознавчого дослідження у розмірі 370 грн. Сума витрат ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на виплату страхового відшкодування склала 6224,28 грн. (вартість ремонту + вартість автотоварознавчого дослідження = 5\~854, 28+370 =6\~224,28 грн.). До ПАТ «УСК «Гарант-Авто» у порядку регресу перейшло право на отримання від [PERSON] компенсації шкоди, завданої власнику застрахованого автомобіля внаслідок ДТП. Тому Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» 6\~224 грн. 28 коп. та понесені судові витрати в розмірі 188,20 коп. В судовому засіданні представник Позивача підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове зсідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 5 вересня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів від нещасних випадків, цивільної відповідальності, оформлений поліс № 19G-0055496. Відповідно до Договору було застраховано автомобіль «Шевроле Авео», реєстраційний номерний знак [NUMBER]. 30.08.2008 року о 08 год. 30 хв. в м. Києві на пр. Відрадному, водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 10.1 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахований автомобіль був пошкоджений, що підтверджується довідкою ДАІ № 8200993 від 01.09.2008 року. Постановою Соломянського районного суду м. Києва від 19 вересня 2008 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 68 грн. Згідно зі Звітом експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 1/2635 від 17.10.2008 року матеріальний збиток, завданий власнику застрахованого автомобіля в результаті його пошкодження в ДТП складає 5 932 грн. 66 коп. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до ВАТ «УСК»Дженералі Гарант» з відповідною заявою. На виконання умов Договору страхування Страховою компанією «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» було проведено страхове відшкодування потерпілому у звязку з даною дорожньо-транспортною пригодою, що сталася з вини [PERSON], на суму 5\~854 грн. 28 коп., що підтверджується страховим актом № 41926 від 19 листопада 2008 року, а також платіжним дорученням № 14640 від 29 грудня 2008 року. Відповідно до п.7.1.4 Правил страхування страховик зобовязаний при настанні страхового випадку виплатити страхове відшкодування страхувальнику у порядку та на умовах, що передбачені цими правилами та договором страхування. Пункт 2.2.1 Правил страхування передбачає, що страховим випадком визнається пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з п.п.9.1, 9.26.2 Правил страхування до складу страхового відшкодування (збитків, що компенсуються страхувальнику) входять витрати на приведення транспортного засобу у порядок та витрати на проведення експертної оцінки пошкоджень застрахованого транспортного засобу. На виконання наведених вище положень Правил страхування ПАТ «УСК «Гарант-Авто» оплатило (за вирахуванням франшизи у розмірі 139 грн. 80 коп.) вартість ремонту застрахованого автомобіля у розмірі 5 854 грн. 28 коп., а також вартість авто товарознавчого дослідження у розмірі 370 грн. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд покладає на Відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved