Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частину земельної ділянки та будівельних матеріалів в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 13.03.2013 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача залучено [PERSON]. У позовній заяві [PERSON] вказує наступне. 23.07.2009 року помер його батько [PERSON]. Заповіт [PERSON] визнаний недійсним за рішенням суду. Спадкування майна [PERSON] відбувається за законом. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До складу спадкового майна входить: земельна ділянка №33 в садівничому товаристві „Запоріжсталь-1 м. Запоріжжя; будівельні матеріали, з яких збудовано житловий будинок на земельній ділянці №33 в садівничому товаристві „Запоріжсталь-1 м. Запоріжжя. Відповідно до приписів ст.1268 ч.1 ЦК України він, як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини. Із заявою про прийняття спадщини також звернулась [PERSON] дружина [PERSON], теж спадкоємець першої черги. Оформлення спадщини здійснюється у третій Запорізькій державній нотаріальній конторі. Після спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він звернувся до третьої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на належні йому частки у спадковому майні. Постановою від 02.04.2012 року державний нотаріус третьої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належно йому спадкове майно через відсутність правовстановлюваних документів на майно, належне спадкодавцю. Спадкодавець [PERSON]Є під час шлюбу з [PERSON] вступив до садівничого товариства „Запоріжсталь-1 м. Запоріжжя, був його членом. У садівничому товаристві „Запоріжсталь-1 м. Запоріжжя [PERSON] була виділена в користування земельна ділянка №33. На вказаній земельній ділянці [PERSON] разом з дружиною [PERSON] збудував житловий будинок, яким вони постійно користувались. Він припускає, що вказаний житловий будинок є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], в якому спадкодавцю [PERSON] належить 1/2 частина житлового будинку. Якщо на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи і він є самочинним будівництвом, то спадковим майном є будівельні матеріали, з яких збудовано житловий будинок. Зважаючи на те, що житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], де частка [PERSON] та спадкова частка складає 1/2 частину житлового будинку, належна йому частка у спадщині дорівнює 1/4 частину житлового будинку. З довідки садівничого товариства „Запоріжсталь-1 м. Запоріжжя від 11.02.2012 року вбачається, що з 2001 року в члени садівничого товариства „Запоріжсталь-1 м. Запоріжжя прийнята [PERSON] і за нею закріплена земельна ділянка №33. Також йому відомо, що вказана земельна ділянка приватизована і видано державний акта на право власності на земельну ділянку на імя [PERSON]. Зважаючи на те, що земельна ділянка отримана шляхом приватизації на імя [PERSON], вона є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], де частка [PERSON] та спадкового майна складає 1/2 частину земельної ділянки, а належна йому частка у спадщині складає 1/4 частини земельної ділянки. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 61,70 СК України, ст.ст. 1258,1261, 1268 ЦК України, позивач просить: визнати за ним, [PERSON] право особистої приватної власності на наступне майно: 1/4 частину будівельних матеріалів, з яких збудовано житловий будинок, який знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Перемоги, садівниче товариство „Запоріжсталь-1, земельна ділянка №33; 1/4 частину земельної ділянки №33, яка знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Перемоги, садівниче товариство „Запоріжсталь-1. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] [PERSON], [PERSON], позов підтримали, наполягаючи на обставинах та підставах викладених у позовній заяві. Просять позовні задовольнити в повному обсязі. Відповідача [PERSON] позов не визнала. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Просить в задоволені позову відмовити повністю. Письмові заперечення залучені до матеріалів справи (а.с. 23). Представник третьої особи третьої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник третьої особи садівничого товариства „Запоріжсталь-1 та третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилися. Причину не явку суду не повідомили. Про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. У відповідності до ст.169 ЦПК України. з урахуванням думки сторін по справі, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність третіх осіб. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІV-ЯР №133660 (а.с.63) Відповідач [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладенні шлюбу серії ІІ-ЖС №266220 виданого 22.04.1983 року (а.с.59). 23.07.2009 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС №151239 (а.с.56). За життя, 22.08.2006 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим №2-4205, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів дружині [PERSON]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2011 року, вищезазначений заповіт визнано недійсним (а.с.68). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №479-2009 заведеної після смерті [PERSON], з заявами про прийняття спадщини після його смерті звернулися [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями першої черги. Постановою від 02.04.2012 року державний нотаріус третьої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки №33, розташованої на території с/т „Запоріжсталь в м. Запоріжжі та частину садового будинку розташованого на земельній ділянці №33 на території с/т „Запоріжсталь в м. Запоріжжі, у звязку з тим, що нотаріусу не було надано правовстановлюючи документи на вищевказане майно для вчинення нотаріальної дії. Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що членом садівничого товариства „Запоріжсталь -1 у м. Запоріжжі з 22.04.2001 року була [PERSON], що підтверджується членською книжкою члена садівничого товариства і їй в у користування передано земельну ділянку №33 (а.с.34). Судом також встановлено, що померлий [PERSON] за життя не був членом вищевказаного садівничого товариства. На підставі рішення сорокової сесії пятого скликання Запорізької міської ради від 19.05.2010 року №94 , 04.07.2011 року [PERSON] отримано державний акт на право власності на земельну ділянку розташованої за адресою м. Запоріжжя, вул. Перемоги, СТ „Запоріжсталь-1, земельна ділянка №33, для ведення садівництва (а.с.40). Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Враховуючи, що [PERSON] набула право власності на спірну земельну ділянку 04.07.2011 року, тобто після смерті її чоловіка [PERSON], ця земельна ділянка, у відповідності до ст.61 СК України та ст. 368 ЦК України не є спільною сумісною власністю подружжя і не може входити до складу спадщини померлого [PERSON]. Також судом встановлено, що згідно технічного паспорту виготовленого 14.05.2012 року на земельній ділянці за адресою м. Запоріжжя, вул. Перемоги, СТ „Запоріжсталь-1, земельна ділянка №33, розташований садовий будинок, користувачем якого, станом на 01.01.2013 року є [PERSON] (а.с.123). Згідно частин 1 та 2 ст.182 ЦК України, право власності на інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно ст. 376 ЦК України, регулюючої\~ \~ самочинне будівництво, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи\~ \~ належно затвердженого проекту, або\~ \~ з істотними порушеннями\~ \~ будівельних\~ \~ норм і правил.\~ \~ Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Суд вважає, що позивачем не доведено факт того, що спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та померлого [PERSON], оскільки з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що будинок будувався іншою особою, що підтверджується зокрема копіями квитанцій на придбання будівельних матеріалів (а.с.39). Доказів того, що [PERSON] під час шлюбу з [PERSON] збудував спірний житловий будинок, позивачем не надано. Враховуючи викладене, суд не вбачає законний підстав для визнання за позивачем права особистої приватної власності на 1/4 частину будівельних матеріалів, з яких збудовано житловий будинок, який знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Перемоги, садівниче товариство „Запоріжсталь-1, земельна ділянка №33. Відповідно до ст.10 ч.2 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ч.1 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших особі, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ч.ч.1, 3, 4 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В звязку з викладеним, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed