Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-20 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 18.05.2012 звернулися до суду з позовною заявою до ПАТ «Полтава-Банк»(до перейменування Полтавський акціонерний банк «Полтава-банк»(далі ПАБ «Полтава-банк») про визнання договорів поруки недійсними та їх розірвання, просили визнати договори поруки №997 від 22 листопада 2007 року, укладений між ПАБ «Полтава-банк»та [PERSON] та №997/1 від 22 листопада 2007 року, укладений між ПАБ «Полтава-банк»та [PERSON], недійсними, а також розірвати вказані договори. Свій позов обґрунтовують тим, що 22.10.2007 гр. [PERSON] уклав кредитний договір №997 з ПАБ «Полтава-банк»на отримання спождивчого кредиту у сумі 15000 грн. У забезпечення своєчасного та повного повернення кредиту згідно укладеного з [PERSON] кредитного договору, з [PERSON] та [PERSON] нібито було укладено договори поруки № 997 та № 997/1. Так як [PERSON] кредит не повернув, то відповідач ПАТ «Полтава-Банк»звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON], та поручителів позивачів у справі. У договорах поруки стоять підписи, які не належать позивачам [PERSON] та [PERSON] і вони вважають, що зазначені договори не відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають визнанню недійсними, оскільки дані договори поруки укладені без взаємної згоди, чим істотно порушено їх законні права та інтереси, цей правочин суперечить цивільному законодавству, що є підставою визнання його недійсним у відповідності до ч. 1 т. 215 ЦК України. Позивачі просять також указані вище договори поруки розірвати. У судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві, просять визнати договори поруки № 997 та № 997/1, укладені від їх імені з відповідачем, недійсними та розірвати їх, стягнувши з відповідача на користь позивачів судові витрати. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: 22.11.2007 укладений кредитний договір № 997 між ПАБ «Полтава-банк»та [PERSON] Данієловичом (а.с.8-9). З метою забезпечення виконання вказаного договору того ж дня відповідачем був підписаний договір поруки № 997, де вказано, що зобовязання по виконанню [PERSON] кредитного договору № 997 бере на себе позивач у справі [PERSON] (а.с. 20-21), а також договір поруки № 997/1 у відношенні позивача у справі [PERSON] (а.с. 18-19). Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, ч. 3 вказаної статті передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як слідує з приписів ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Позивачі у справ [PERSON] та [PERSON] заперечують укладення договорів поруки №№ 997 та 997/1 від 22.11.2007 з відповідачем, стверджуючи, що вказані договори вони не підписували. Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи (а.с. 51) підпис від імені [PERSON] у договорі поруки № 997/1 від 22.11.2007 у рядку «[PERSON]В.»виконаний не [PERSON], а іншою особою, підпис від імені [PERSON] в договорі поруки №997 від 22.11.2007 у рядку «[PERSON]І.» виконаний не [PERSON], а іншою особою. При таких обставинах суд приходить до висновку, що оскільки оспорювані договори поруки №№ 997 та 997/1 від 22.11.2007 не відповідають волевиявленню позивачів, ними не підписувались, ці договори підлягають визнанню недійсними. Разом з тим, суд уважає, що недійсний договір не потребує розірвання, а тому позовні вимоги в частині розірвання вказаних вище договорів поруки не підлягають задоволенню З відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню понесені позивачами судові витрати: по 430 грн за надану правову допомогу, по 107 грн 30 коп у повернення сплаченого судового збору та витрати на проведення експертизи в сумі 5011 грн 60 коп (по 2505 грн 80 коп).

Outcome: partial