Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-17 00:00:00

ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 18 липня 2007 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 001-01082-180707, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, ліміт якої розраховується Банком самостійно. Відповідач порушила вимоги договору щодо погашення кредиту, у звязку з чим станом на 24 липня 2012 року за нею утворилась заборгованість в сумі 2452,58 грн., яку позивач просить стягнути на його користь. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, однак у позовних вимогах просила розглянути справу у її відсутність, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не вказала, клопотання про перенесення розгляду справи не заявляла, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 11.09.2012р. Оскільки наявних у справі доказів достатньо для вирішення справи по суті та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 18 липня 2007 року між ТОВ "Комерційний Банк "Дельта", правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк", та [PERSON] укладено кредитний договір № 001-01082-180707, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії із самостійним лімітом кредитної лінії, що розраховується ПАТ "Дельта Банк". У свою чергу [PERSON] зобов`язалась використати кредит в межах ліміту, здійснити оплату вартості послуг банку та погасити суми заборгованості, процентів, пені за кредитною лінією за тарифами на обслуговування платіжних карток. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У порушення вимог наведених норм Закону та умов кредитного договору, відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань і станом на 24 липня 2012 року за нею утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку, наданого позивачем, становить 2452 грн. 58 коп. (тіло кредиту). Враховуючи вищезазначене, а також те, що станом на дату розгляду справи в суді відповідачем не надано доказів про погашення суми заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved