Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 01.06.2007 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачкою не склалось через відсутність порозуміння, в звязку з чим між ними постійно виникали скандали та сварки. Подружні стосунки між ними припинено в грудні 2008 року, а з січня 2009 року вони проживають окремо ніяких стосунків не підтримують. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спорів про поділ майна не мають. В звязку з викладеним просив розірвати шлюб з відповідачкою. В наданій заяві позивач просив провести розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідачка в наданій заяві просила провести розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що визнає позов в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 червня 2007 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №156 (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Відповідно до вимог ст.31, ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши заяву. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідачка згідно її заяви визнала позов в повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, той факт, що з грудня 2008 року подружні стосунки між сторонами припинено та з січня 2009 року, тобто тривалий час, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спорів про поділ спільного майна не має, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй заяві відповідачка зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України Про судовий збір, ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 107 грн. 30 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved