Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-15 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У серпні 2010 року прокурор Овідіопольського району Одеської області в інтересах ВАТ Державний ощадний банк України в особі філії Одеське обласне управління ВАТ Державний ощадний банк України звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 29 березня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 560, згідно з умовами договору позивач надав відповідачеві [PERSON] кредит в сумі 15 000 гривень, а вона, у свою чергу, зобовязалась до 29 березня 2010 року повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним та у разі невиконання або неналежного виконання умов договору сплатити штрафні санкції, встановлені договором. В забезпечення виконання зобовязань по зазначеному кредитного договору від 29 березня 2007 року між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON], кожним окремо, були укладені договори поруки за № 343 та № 344, згідно з умовами яких відповідачі взяли на себе зобовязання відповідати перед позивачем у разі невиконання або неналежного виконання [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору та разом з нею нести солідарну відповідальність перед позивачем. Обґрунтувавши позовні вимоги тим, що відповідач [PERSON] свої зобовязання по кредитному договору від 29 березня 2007 року належним чином не виконує та за нею виникла заборгованість по поверненню кредиту, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 26349,43 гривень, а також стягнути судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов визнали та проти його задоволення не заперечували, у подальшому звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та проти його задоволення заперечував, посилаючись на те, що її довіритель [PERSON] договір поруки не укладала та не підписувала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 29 березня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 560. Згідно з умовами кредитного договору позивач зобовязався надати відповідачеві [PERSON] кредит в сумі 15 000, 00 гривень, а відповідач, у свою чергу, зобовязалась до 29 березня 2010 року повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним та у разі невиконання або неналежного виконання умов договору сплатити штрафні санкції, встановлені договором. В забезпечення виконання зобовязань по зазначеному кредитного договору від 29 березня 2007 року, між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON], кожним окремо, були укладені договори поруки за № 343 та № 344, згідно з умовами яких відповідачі взяли на себе зобовязання відповідати перед позивачем у разі невиконання або неналежного виконання [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору та разом з нею нести солідарну відповідальність перед позивачем. Позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 15 000 гривень, але через неналежне виконання цим відповідачем взятих на себе зобовязань по кредитному договору у неї виникла заборгованість перед позивачем, яка складається з: - заборгованості за кредитом у розмірі 14695,32 гривень; - заборгованості за відсотками у розмірі 5705,11 гривень; - пені за прострочення по кредиту у розмірі 4161, 84 гривень; - пені за прострочення відсотків по кредиту у розмірі 1787, 17 гривень. Таким чином, загальний розмір заборгованості по кредитному договору складає 26349, 43 гривень. В силу ст.554 ЦК України у зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] зобовязання, забезпеченого порукою, інші відповідачі мають відповідати перед позивачем як солідарні боржники. При цьому суд критично оцінює твердження представника відповідача [PERSON] про те, що її довіритель [PERSON] договір поруки не укладала та не підписувала, оскільки саме за його клопотанням судом була призначена судова почеркознавча експертизи підпису від імені [PERSON] на договорі поруки. Але відповідач [PERSON] ухилилась від оплати вартості проведення експертизи. Відповідно до ч.1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. В силу ч.1 ст.146 ЦПК України суд відмовляє у визнанні факту того, що відповідач [PERSON] не укладала та не підписувала з позивачем договір поруки №344 від 29 березня 2007 року, та відповідні заперечення представника відповідача [PERSON] проти позову вважає безпідставними через їх недоведеність перед судом. В силу ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: approved