Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-07 00:00:00

Позивачка в своїй позовній заяві просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в с. Вороньки, Бобровицького району Чернігівської області, вул. Молодіжна, 68, в порядку спадкування за законом, після померлої 06.02.1993 року [PERSON] Г, посилаючись на слідучючі обставини: 06 лютого 1993 року померла [PERSON] Г, яка постійно проживала та була прописана за вищевказаною адресою. Після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Відповідно до заповіту, складеного нею 21 січня 1993 року. зареєстрованого за № 1 та посвідченого секретарем виконкому Вороньківської сільської ради, все своє майно вона заповідала своєму сину [PERSON]Г, який номер 10 липня 2000 року, не прийнявши спадщину. Спадщину після смерті матері [PERSON], вона фактично прийняла, що виразилось в догляді та управлінні спадковим майном, обробітком земельної ділянки, тощо. З метою оформити спадщину, що перейшла до неї по праву спадкування за законом після смерті матері, позивачка звернулась з заявою до Бобровицької нотаріальної контори, однак отримала відмову в звязку з тим, що дане домоволодіння не зареєстроване в Ніжинському МБТІ, тому вона була вимушена звернутись до суду з позовною заявою про визнання права власності на вищезгадане майно. Позивачка в заяві до суду просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає та просить задовольнити. Відповідач до суду не зявився, надав суду листа в якому просить справу розглянути за відсутності його представника, вказав, що позовні вимоги позивачки визнає і не заперечує проти їх задоволення. Враховуючи заяви сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог СТ.197 Ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що при таких обставинах позов підлягає задоволенню, так як викладені в позовній заяві доводи знайшли своє підтвердження дослідженими в суді доказами, а саме; [PERSON], померла 06.02.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с.5/; відповідно до повіту, складеного 21 січня 1993 року, [PERSON] все своє майно заповідала своєму сину [PERSON]І./а.с.8/, 10 липня 2000 року [PERSON] М.1. помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с.6/, не прийнявши спадщину; згідно довідки Ніжинського МБТІ, право власності на житловий будинок не зареєстрований у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів а.с.14-15/; як вбачається із довідок Воронькіріської сільської ради, спадкодавець постійно проживала та була прописана в с. Вороньки, по вулиці Молодіжна, 68, Бобровицькоіо району. Чернігівської області /а.с.11-12/, спадщину [PERSON] після смерті матері [PERSON] фактично прийняла, відповідно до вимоги ст. 529, 549 ЦК УРСР, який був чинний на чає відкриття спадщини, це виразилось в обробці земельної ділянки, сплаті всіх платежів, догляді за спадковим майном, що підтверджується довідкою з Вороньківської сільської ради /а.с.13/; із довідки Державного нотаріального архіву вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 06 лютого 1993 року, Бобровицькою районною державною нотаріальною конторою не заводилась /а.с.ЗО-'. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням ( перехід прав та обовязків ( спадщини ) від фізичної особи , яка померла ( спадкодавця ) до інших осіб ( спадкоємців) . Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем 1 черги за законом, як дочка спадкодавця. За таких обставин, суд вважає, що позов ґрунтується на законі, а тому вимоги позивача про визнання права власності на нерухоме майно підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved