Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що у 2006 році між ними був укладений договір позики, за яким він позичив відповідачу кошти в сумі 2000 доларів США, що підтверджується розпискою, яка знаходиться у неї. Відповідач зобовязався повернути борг у строк до 15 жовтня 2006 року, однак у вказаний термін грошей не повернув та ухиляється від виконання зобовязання по поверненню боргу. У звязку з цим просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 16000 грн., що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США еквівалентно 2000 доларів США. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову та доказів про причини відсутності суду не подав. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки проти заочного рішення справи не заперечує позивач. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Відповідно до розписки, написаної [PERSON], останній позичив у [PERSON] кошти в сумі 2000 доларів США, які зобовязався повернути їй до 15 жовтня 2006 року. Дана розписка засвідчена підписом [PERSON] Згідно ст. 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або рівну кількість речей того ж роду і якості. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, на момент звернення позивача [PERSON] до суду, відповідач [PERSON] не повернув позичені у [PERSON] кошти в сумі 2000 доларів США, тобто не виконав зобовязання, передбачені умовами договору позики, що підтверджено наявністю у позивача боргової розписки. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом на 28.02.2013 року офіційний курс НБУ долара США до гривні становить 100 доларів США еквівалентно 799,30 гривень. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, суд вважає, що в даному випадку порушені права позивача відповідачем, тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача боргу згідно договору позики в сумі в сумі 15986 грн., що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США станом на 28.02.2013 року еквівалентно 2000 доларів США, відмовивши в задоволенні решти позовних вимог.

Outcome: partial