Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю - нежилим приміщенням № 56, літера А-5, що знаходиться за адресою місто Запоріжжя, вулиця Сорок років Радянської України, будинок № 78, а саме просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право володіння, розпорядження та користування нежилим приміщенням №56, літера А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, будинок №78 на підставі пункту 8 частини 1 статті 346 ЦК України; виселити [PERSON], [INFO], з нежилого приміщення № 56 , літера А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Сорок років Радянської України, будинок № 78 та вселити [PERSON] в нежиле приміщення № 56, літера А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Сорок років Радянської України, будинок № 78. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що право власності на нежиле приміщення № 56, літера А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Сорок років Радянської України, будинок № 78 належить їй на підставі свідоцтва № 1480 від 11.10.2012 року, котре у якості правовстановлюючого документу видано приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] відповідно до ст. 47 ЗУ Про Іпотеку, ст. 66 ЗУ „Про виконавче провадження та на підставі Акта держвиконавця Про реалізацію предмета іпотеки - обєкта нерухомості з прилюдних торгів від 08.10.2012 р., №30/9, затвердженного начальником Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ 08.10.2012 р.. Свідоцтво зареєстровано ТОВ ЗМБТІ в єдиному реєстрі прав власності, на підтвердження чого виданий витяг № 36041497 від 30.10.2012 року. Зазначені вище обставини свідчать про набуття нею прав власності на обєкт нерухомості у відповідності до ст. 182, 328, ч. 4 ст. 334, 655, ч. 4 ст.656 ЦКУ; ЗУ „Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно..., № 1952, зі змінами від 20.01.2005 р., № 2375; та у відповідності до Тимчасового положення Про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, від 07.02.2002 р.. На думку позивачці право власності (користування та розпорядження) відповідачки [PERSON] на зазначене нежиле приміщення припинилося у відповідності до пункту 8 частини 1 статті 346 ЦК України внаслідок його продажу з аукціону у порядок та спосіб, встановлені законом. А саме: право власності [PERSON] припинилося внаслідок примусового виконання Орджонікідзевським ВДВС ЗМУЮ зведеного виконавчого провадження №30/9, виконавчого напису від 30.09.2009 року, № 2838, Про звернення стягнення на предмет іпотеки - на нежиле приміщення № 56, літера А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Сорок років Радянської України, будинок № 78 на підставі нотаріально посвідченого свідоцтва № 1480 від 11.10.2012 року, що раніше належало відповідачці [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05.10.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 3942. Пропозиції та вимоги позивача до відповідача щодо позасудового розвязання спору, щодо добровільного виселення, щодо звільнення придбаного нежилого приміщення від своїх речей, спроби знайти шляхи порозуміння - відповідачем залишені поза увагою, внаслідок чого в позивачки виникли та існують певні перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй нерухомим майном. Так, внаслідок неправомірної та безвідповідальної поведінки відповідачки, [PERSON] не має змоги належним чином ставитися до санітарно - технічного обслуговування придбаного нежилого приміщення, не має можливості провести його технічну інвентаризацію, обстежити, замінити, відремонтувати (у разі необхідності) перед або в опалювальний сезон відповідні системи водо- та теплопостачання, після чого укласти відповідні договори з підприємствами, що надають послуги по постачанню електричної енергії, води, тепла, та не має можливості користуватися зазначеними послугами. Діюче законодавство передбачає, що у разі відмови колишніх власників звільнити продане нежиле приміщення у встановлений або в інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Проте, на час звернення до суду відповідач не виконала законні вимоги нового власника нежилого приміщення, у звязку з чим позивач звернулася до суду. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання відповідач не зявилася, причини неявки суду не повідомила, заперечень не надала. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у звязку з наступним. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі акта державного виконавця Про реалізацію предмета іпотеки обєкта нерухомості з прилюдних торгів від 08.10.2012 р., №30/9, затвердженого начальником Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ 08.10.2012 р., у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] відповідно до ст. 47 ЗУ Про Іпотеку, ст. 66 ЗУ „Про виконавче провадження, - 11.10.2012 року отримала свідоцтво № 1480 Про право власності на нежиле приміщення № 56, літера А-5, що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вулиця Сорок років Радянської України, будинок № 78, яке в подальшому зареєструвала у ТОВ ЗМБТІ в єдиному реєстрі прав власності, на підтвердження чого виданий витяг № 36041497 від 30.10.2012 року. Зазначені вище обставини свідчать про набуття [PERSON] права власності на обєкт нерухомості у відповідності до ст. 182, 328, ч. 4 ст. 334, 655, ч. 4 ст.656 ЦК України; Закону України „Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно..., № 1952, зі змінами від 20.01.2005 р., № 2375; та у відповідності до Тимчасового положення Про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, від 07.02.2002 р.. Право власності (користування, розпорядження) [PERSON] на зазначене нежиле приміщення припинилося у відповідності до п.8 ч.1 ст.346 ЦК України внаслідок його продажу з аукціону у порядок та спосіб, встановлені законом. А саме: право власності [PERSON] припинилося внаслідок примусового виконання Орджонікідзевським ВДВС ЗМУЮ зведеного виконавчого провадження №30/9, відкритого на підставі виконавчього напису від 30.09.2009 року, № 2838, Про звернення стягнення на предмет іпотеки - на нежиле приміщення № 56, літера А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Сорок років Радянської України, будинок № 78 та яке належало відповідачці [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05.10.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 3942. Пропозиції та вимоги позивача щодо позасудового розвязання спору, щодо добровільного виселення, щодо звільнення придбаного позивачем нежилого приміщення від своїх речей, спроби позивачки знайти шляхи порозуміння - відповідачем залишені поза увагою, внаслідок чого у [PERSON] виникли та існують певні перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй нерухомим майном. Безпідставне невиконання відповідачем зобов'язань щодо усунення перешкод у користуванні нежилим приміщенням тягне за собою безпідставне нарахування вартості комунальних послуг та інше. За викладених обставин небажання відповідачки, втративший право власності (володіння, користування та розпорядження), виселитися - не може бути поважною причиною для створення новому власнику перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні за власним розсудом нерухомим майном. Діюче законодавство передбачає, що у разі відмови колишніх власників звільнити продане нежиле приміщення у встановлений або в інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Статті 386, 391 ЦК України передбачають засади та підстави захисту права власності. З огляду на викладені вище обставини та докази, надані в їх обґрунтування, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved