Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-14 00:00:00

В березні 2012 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних позовних вимог: відділ державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами (а.с.2-3). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2012 року було відкрито провадження у справі за зазначеним позовом (а.с.26). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2012 року вказану справу було передано за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська (а.с.72). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2010 року з нього стягнені аліменти на користь відповідачки на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 400 грн. на місяць, починаючи з 08 вересня 2008 року до досягнення сином повноліття. В звязку з тим, що відповідачка без поважної причини предявила виконавчий лист до виконання лише 07 липня 2011 року, утворилась заборгованість в сумі 15\~893,48 грн., частина якої в сумі 13\~493,48 грн. утворилась за період з 08 вересня 2008 року по 07 липня 2011 року, тобто до подачі виконавчого листа до виконання. Просить звільнити його від сплати заборгованості за аліментами за період з 08 вересня 2008 року по 07 липня 2011 року у сумі 13\~493,48 грн. на підставі ч. 3 ст. 197 СК України в звязку з тим, що заборгованість виникла внаслідок непредявлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти, та відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України. В письмових поясненнях від 18 червня 2012 року представник позивача в якості додаткової підстави для звільнення [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами просив визнати істотною ту обставину, що до 18 лютого 2012 року позивач не мав роботи та самостійного заробітку, тому не мав змогу сплачувати аліменти, та просив звільнити позивача від сплати заборгованості також з врахуванням положень ч. 2 ст. 197 СК України (а.с.85). Відповідач [PERSON] заявлений позов не визнала та 18 червня 2012 року звернулась до [PERSON], третя особа без самостійних позовних вимог: відділ державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області з зустрічним позовом про визначення розміру заборгованості по аліментам із врахуванням індексації, про стягнення заборгованості та пені за прострочення сплати аліментів (а.с.89-95). В обґрунтування зустрічного позову вказала, що не згодна з розміром заборгованості зі сплати аліментів в сумі 15\~893, 48 грн., визначеною станом на 01.03.2012 року відділом державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, оскільки на порушення ч. 2 ст. 184 СК України визначення розміру заборгованості проведено без індексації стягненої суми аліментів, яка рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2010 року визначена в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно. Просила визначити розмір заборгованості за період з 08 вересня 2008 року станом на 01 липня 2012 року з проведенням індексації розміру аліментів в сумі 19\~406,80 коп. на підставі Закону України Про індексацію грошових доходів населеннята Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, згідно наданого розрахунку індексації аліментів та стягнути заборгованість з [PERSON] на її користь. Крім того, на підставі ст. 196 СК України просила стягнути з [PERSON] пеню за прострочення в сплаті аліментів в сумі 8\~336,35 грн. згідно наданого розрахунку з 08 липня 2012 року, тобто з часу відкриття виконавчого провадження, оскільки він, знаючи про стягнення з нього аліментів, до 05 березня 2012 року аліментів не сплачував, а з 05 березня 2012 року сплачує частково лише щомісячні платежі, суму заборгованості не сплачує. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та письмових поясненнях, просив їх задовольнити, зустрічний позов не визнав та просив в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Пояснив, що [PERSON] про стягнення з нього рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2010 року аліментів на користь відповідачки на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 400 грн. на місяць з 08 вересня 2008 року дізнався в квітні 2011 року під час розгляду Самарським районним судом м. Дніпропетровська цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав та про збільшення розміру аліментів. До січня 2012 року аліментів не сплачував, а з березня 2012 року сплачує в розмірі 400 грн. щомісячно. Про існування заборгованості по сплаті аліментів йому стало відомо в січні 2012 року, але він заборгованість не сплачував до серпня 2012 року, а 10 серпня 2012 року в рахунок погашення заборгованості за липень, серпень, вересень та частково в розмірі 300 грн. за жовтень 2011 року сплатив 1\~500 грн. Матеріальну допомогу на утримання сина позивач після припинення спільного проживання надавав добровільно, що встановлено рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровські від 20 червня 2011 року, але вказати конкретно, коли та в якій сумі така допомога надавалась, він не може. [PERSON] до лютого 2012 року ніде не працював, бо в м. Олександрія, де він проживає, важко знайти роботу, хоча він працездатний, не хворий, на обліку в центрі зайнятості не знаходиться. Зустрічний позов не визнає з тих підстав, що Законом України Про індексацію грошових доходів населеннята Порядку проведення індексації грошових доходів населення не передбачена індексація аліментів, а також з врахуванням того, що [PERSON] протягом тривалого часу не мала наміру отримувати стягнені на її користь аліменти. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) лише при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду. Вини позивача в виникненні заборгованості немає, заборгованість штучно створена позивачкою не своєчасним поданням виконавчого листа до виконання, до квітня 2011 року йому не було відомо про стягнення аліментів, а до серпня 2012 року він не мав можливості сплачувати заборгованість в звязку з відсутністю коштів. [PERSON] та її представник в судовому засіданні вимоги зустрічного позову підтримали з підстав, викладених в зустрічній позовній заяві. Первісний позов не визнали, [PERSON] пояснила, що затримка в предявленні виконавчого листа до стягнення була викликана тим, що їй не було відоме місце проживання боржника, оскільки під час розгляду справи про стягнення аліментів на протязі двох років суд не міг визначити місце проживання [PERSON], а їй було відомо, що він в цей період виїздив в Росію на заробітки, тому вона не знала, куди направляти виконавчий лист. Матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] після припинення спільного проживання не надавав, один раз надавали його батьки. Вперше вона отримала аліменти 03 березня 2012 року і лише щомісячні платежі, заборгованість до цього часу не сплачена, хоча виконавче провадження про стягнення аліментів було відкрите 08 липня 2011 року. Вона зверталася до відділу виконавчої служби з проханням про індексувати аліменти, стягнені в твердій грошовій сумі, але відповіді не отримала, а розмір щомісячних платежів свідчить, що розмір аліментів не був проіндексований. Після надання представником відповідача квитанції про часткове погашення заборгованості по сплаті аліментів зменшила розмір заборгованості та пені і просила стягнути заборгованість в сумі 18\~579,78 грн. та пені в сумі 6 001,54 грн. Представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини відсутності суд не повідомив, тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності третьої особи. Вислухавши представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] за основним позовом та позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2010 року у цивільній справі № 2-92/10 з [PERSON], [INFO], стягнені аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] в розмірі 400 грн., починаючи з вересня 2008 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.97). На підставі вказаного рішення для його примусового виконання Самарським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист № 2-92/10 від 16.09.2010 року (а.с.10). 08.07.2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-92/10 від 16.09.2010 року, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження та в якій боржнику встановлено термін добровільного виконання 15 липня 2011 року (а.с.11). 23.02.2012 року боржнику [PERSON] за підписом начальника ВДВС [PERSON] видано довідку № 6714 про суму заборгованості по аліментам, в якій вказано, що борг по аліментам на 01.03.2012 року становить 15\~893 грн. 48 коп., яка надана ним Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська у даній справі (а.с.15-16). Як видно з вказаної довідки розрахунок розміру заборгованості проводився, виходячи з щомісячної твердої грошової суми 400 грн., стягненої рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2010 року на час винесення рішення, з врахуванням частково сплачених сум аліментів - 400 грн. в січні 2012 року та 400 грн. в лютому 2012 року. Відповідно до частини 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Порядок індексації аліментів, стягнених в твердій грошовій сумі законодавством не врегульований. Відповідно до положень частини 8 ст. 8 ЦПК України якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутністю такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Індексація доходів населення та порядок її проведення визначені Законом України Про індексацію грошових доходів населення№ 1282-ХІІ від 03.07.1991 року з наступними змінами та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 з наступними змінами, тому суд приходить до висновку про необхідність застосування аналогії закону та проведення індексацію аліментів, стягнених в твердій грошовій сумі, на підставі норм Закону України Про індексацію грошових доходів населення№ 1282-ХІІ від 03.07.1991 року з наступними змінами та положень Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 . Відповідно до ст.ст. 2, 3, 4 Закону України Про індексацію грошових доходів населеннята п.п.1, 4, 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення індексації підлягають грошові доходи населення в межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділеному на 100. Для індексації грошових доходів населення використовується індекс, який обчислюється наростаючим підсумком шляхом множення індексів споживчих цін за даними Держкомстату, які не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікуються в офіційних періодичних виданнях. Підставою для проведення індексації є перевищення величини індексу споживчих цін (розрахованого наростаючим підсумком) порогу індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Підвищення грошового доходу в звязку з індексацією здійснюється з 1-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Для проведення подальшої індексації грошових доходів громадян обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив встановлений поріг індексації. За рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2010 року аліменти з позивача в розмірі 400 грн. стягнені з 08 вересня 2008 року. Отже, вересень 2008 року є базовим місяцем і індексація в цьому місяці не проводиться. Починаючи з жовтня 2008 року (наступного за базовим місяцем) наростаючим підсумком здійснюється обчислення індексу споживчих цін, а індексація починається з грудня 2008 року в місяці, наступному за місяцем в якому опублікований індекс споживчих цін за жовтень 2008 року (опублікований в газеті Урядовий курєр08 листопада 2008 року). Індекс споживчих цін в жовтні 2008 року 101,7%, отже величина приросту індексу споживчих цін для проведення грошової індексації за жовтень, який застосовується в грудні 2008 року 1,7 %. Сума індексації за жовтень 2008 року, яка нараховується в грудні 2008 року складає 6,80 грн. (400 грн. х 1,7%), отже проіндексована сума аліментів, яка підлягає стягненню в грудні 2008 року, становить 406,80 грн. (400 грн. + 6,80 грн.). Обчислені таким же чином величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації та сума індексації, згідно розрахунку, наданому позивачем за зустрічним позовом [PERSON], який відповідає індексам споживчих цін, опублікованих в газеті Урядовий курєр, в січні 2009 року складають: величина приросту індексу споживчих цін 3,3%, сума індексації - 12,80 грн., а проіндексована сума аліментів 412,80 грн.; в лютому 2009 року - величина приросту індексу споживчих цін 5,4%, сума індексації 21,60 грн., проіндексований розмір аліментів - 421,60 грн.; в березні 2009 року - величина приросту індексу споживчих цін 8,5%, сума індексації 34,00 грн., проіндексований розмір аліментів - 434,00 грн.; в квітні 2009 року - величина приросту індексу споживчих цін 10,1%, сума індексації 40,40 грн., проіндексований розмір аліментів - 440,40 грн.; в травні та червні 2009 року - величина приросту індексу споживчих цін 11,6%, сума індексації 46,40 грн., проіндексований розмір аліментів - 446,40 грн.; в липні 2009 року - величина приросту індексу споживчих цін 13,1%, сума індексації 52,40 грн., проіндексований розмір аліментів - 452,40 грн.; з серпня по листопад 2009 року - величина приросту індексу споживчих цін 14,3%, сума індексації 57,20 грн., проіндексований розмір аліментів - 457,20 грн.; в грудні 2009 року - величина приросту індексу споживчих цін 15,9%, сума індексації 63,60 грн., проіндексований розмір аліментів - 463,60 грн.; в січні та лютому грудні 2010 року - величина приросту індексу споживчих цін 17,1%, сума індексації 68,40 грн., проіндексований розмір аліментів - 468,40 грн.; в березні 2010 року - величина приросту індексу споживчих цін 19,2%, сума індексації 76,80 грн., проіндексований розмір аліментів - 476,80 грн.; з квітня по вересень 2010 року - величина приросту індексу споживчих цін 21,5%, сума індексації 86,00 грн., проіндексований розмір аліментів - 486,00 грн.; в жовтні 2010 року - величина приросту індексу споживчих цін 23,0%, сума індексації 92,00 грн., проіндексований розмір аліментів - 492,00 грн.; з листопада 2010 року по січень 2011 року - величина приросту індексу споживчих цін 26,6%, сума індексації 106,40 грн., проіндексований розмір аліментів - 506,40 грн.; в лютому, березні 2011 року - величина приросту індексу споживчих цін 28,6%, сума індексації 114,40 грн., проіндексований розмір аліментів - 514,40 грн.; в квітні 2011 року - величина приросту індексу споживчих цін 31,0%, сума індексації 124,00 грн., проіндексований розмір аліментів - 524,00 грн.; в травні 2011 року - величина приросту індексу споживчих цін 32,8%, сума індексації 131,30 грн., проіндексований розмір аліментів - 531,20 грн.; в червні, липні 2011 року - величина приросту індексу споживчих цін 34,5%, сума індексації 138,00 грн., проіндексований розмір аліментів - 538,00 грн.; з серпня 2011 року по липень 2012 року - величина приросту індексу споживчих цін 36,1%, сума індексації 144,40 грн., проіндексований розмір аліментів - 544,40 грн. Шляхом додавання щомісячних проіндексованих сум аліментів за період з 08 вересня 2008 року по 31 липня 2012 року суд встановлює, що загальна сума аліментів, яка підлягала сплаті позивачем [PERSON] за вказаний період, становить 22\~879,78 грн. В січні 2012 року позивачем сплачені аліменти в розмірі 400 грн. по квитанції від 26 січня 2012 року, в лютому 2012 року аліменти 400 грн. по квитанції від 17 лютого 2012 року (а.с.111). Під час розгляду справи в суді позивачем сплачені аліменти в розмірі по 400 грн. щомісячно з березня по липень 2012 року по квитанціям від 23 березня 2012 року, від 25 квітня 2012 року, від 28 травня 2012 року, від 26 червня 2012 року, від 23 липня 2012 року (а.с.112-116) та в рахунок часткового погашення заборгованості за аліментами за липень, серпень, вересень та частково за жовтень 2011 року 1\~500 грн. по квитанції від 10 серпня 2012 року (а.с.120). Всього позивачем сплачено 4\~300 грн. На підставі викладеного суд встановлює, що сума заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] на користь [PERSON] з врахуванням індексації за період з 08 вересня 2008 року станом на 11 серпня 2012 року складає 18\~579,78 грн. (22\~879,78 грн. 4\~300 грн.). Відповідно до частини 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, а згідно частини 3 вказаної статті суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непредявлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Суд не знаходить підстав для застосування положень ч. 2 ст. 197 СК України та повного або часткового звільнення [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами у звязку з іншою обставиною, що має істотне значення, якою позивач вважає відсутність коштів для сплати аліментів, оскільки до лютого 2012 року він не мав постійного місця роботи. Позивач молодий, здоровий, працездатний чоловік, ніяких перепон для працевлаштування не навів, до державної служби зайнятості для допомоги в працевлаштуванні не звертався, на обліку в Центрі зайнятості не стоїть. Крім того, його пояснення, що до лютого 2012 року він не мав постійного місця роботи, спростовується наданою ж ним копією довідки ТОВ ФОЗЗІ ФУД № 140/10/11 від 24.10.2011 року, в якій вказано, що до 30 червня 2011 року [PERSON] працював у цьому підприємстві (а.с.13). Вирішуючи питання про можливість звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами з підстав ч. 3 ст. 197 СК України - у звязку з тим, що заборгованість виникла внаслідок непредявлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти, суд враховує, що [PERSON] звернулася з заявою про відкриття виконавчого провадження про примусове стягнення аліментів на підставі виконавчого листа № 2-92/10 від 16.09.2010 року лише 07 липня 2011 року, ту обставину, що позивачу [PERSON] про стягнення з нього рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2010 року аліментів на користь відповідачки на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 400 грн. на місяць з 08 вересня 2008 року стало відомо в квітні 2011 року, що визнано стороною позивача в судовому засіданні, та в позовній заяві, отже відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України вказана обставина не підлягає доказуванню, а також те, що конкретних даних про добровільне надання позивачем матеріальної допомоги на утримання сина в період з 2008 року по січень 2012 року в судовому засіданні не встановлено, та вважає можливим частково звільнити його від сплати визначеної судом заборгованості зі сплати аліментів за період з 08 вересня 2008 року по 31 березня 2011 року в сумі 14\~215 грн. 78 коп., а решту несплаченої суми заборгованості зі сплати аліментів за період з 01 квітня 2011 року станом на 11 серпня 2012 року в сумі 4\~364 грн. стягнути з позивача на користь [PERSON] Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості по сплаті аліментів з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Розглядаючи позов [PERSON] в частині стягнення пені, суд враховує, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення пені нараховані на суму заборгованості, яка утворилась за період з 01 серпня 2011 року в сумі 4\~149,32 грн., тобто після відкриття виконавчого провадження про примусове стягнення аліментів, що про постановлення рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2010 року про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] з 08 вересня 2008 року на користь [PERSON] в розмірі 400 грн. [PERSON] було відомо з квітня 2011 року, тобто він був обізнаний про свій обовязок сплачувати аліменти, що постанові державного виконавця відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного від 08.07.2011 року про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-92/10 від 16.09.2010 року, вказано, що копії постанови направлені сторонам виконавчого провадження та боржнику встановлено термін добровільного виконання до 15 липня 2011 року (а.с.11), що 26.12.2011 року державним виконавцем направлено [PERSON] виклик для оплати боргу за виконавчим листом № 2-92/10 (а.с.7), що часткове погашення заборгованості, існуючої з серпня 2011 року проведене [PERSON] лише 10 серпня 2012 року, що право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не може пов'язуватися з дотриманням державним виконавцем норм закону України Про виконавче провадження, та приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення пені підлягають задоволенню. Суму заборгованості за аліментами, на яку нараховується пеня, суд визначає з врахуванням часткової сплати заборгованості розмірі 4\~149, 32 грн. Розмір пені за прострочення сплати аліментів за липень 2011 року складає 60,00 грн., виходячи з наступного розрахунку,: 16,52 грн. (сума заборгованості за липень 2011 року) х 345 днів (період прострочення з 01 серпня 2011 року по 10.08. 2012 року) х 1%; за серпень 2011 року - 151, 36 грн. : 44,40 грн. х 345 днів (за період з 01.09.2011 року по 10.08.2012 року) х 1%; за вересень 2011 року 1394,16 грн. : 444,40 грн. х 314 днів (за період з 01.10.2011 року по 10.08.2012 року) х 1%; за жовтень 2011 року 690,52 грн. : 244,40 грн. х 289 днів (за період з 01.11.2011 року по 10.08.2012 року) х 1%; за листопад 2011 року 1 403,52 грн. : 544,40 грн. х 258 днів (за період з 01.12.2011 року по 15.08.2012 року) х 1%; за грудень 2011 року 1 234,88 грн. : 544,40 грн. х 227 днів (за період з 01.01.2012 року по 15.08.2012 року) х 1%; за січень 2012 року 282,24 грн. : 144,40 грн. х 196 днів (за період з 01.02.2012 року по 15.08.2012 року) х 1%; за лютий 2012 року 240,48 грн. : 144,40 грн. х 167 днів (за період з 01.03.2012 року по 15.08.2012 року) х 1%; за березень 2012 року 195,84 грн. : 144,40 грн. х 136 днів (за період з 01.04.2012 року по 15.08.2012 року) х 1%; за квітень 2012 року 152,64 грн. : 144,40 грн. х 166 днів (за період з 01.05.2012 року по 15.08.2012 року) х 1%; за травень 2012 року 108,00 грн. : 144,40 грн. х 75 днів (за період з 01.06.2012 року по 15.08.2012 року) х 1%; за червень 2012 року 66,24 грн. : 144,40 грн. х 46 днів (за період з 01.07.2012 року по 15.08.2012 року) х 1%; за липень 2012 року 21,66 грн. : 144,40 грн. х 15 днів (за період з 01 по 15.08.2012 року) х 1%. Шляхом додавання вирахуваних помісячних сум пені суд встановлює розмір пені, який підлягає стягненню за період з 01 серпня 2011 року по 15 серпня 2012 року в сумі 6\~001, 54 грн. Відповідно до положень статей 10 та 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Згідно розяснень Верховного Суду України, які містяться в пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі№ 14 від 18.12.2009 року відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК України та з урахуванням положень частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі позовних вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Outcome: partial