Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-28 00:00:00

07.05.2013 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? від доходу відповідача, а також на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/3 від усіх доходів відповідача. Позовні вимоги мотивовано тим, що від шлюбу з відповідачем позивачка має неповнолітніх дітей, які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній і просить суд позов задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За даними Управління державної міграційної служби України у Львівській області відповідач [PERSON] зареєстрований у [INFO]. В матеріалах справи міститься поштовий конверт з відміткою поштового відділення про те, що відповідач за зазначеною адресою не проживає. Враховуючи викладені обставини та вказані норми чинного законодавства України суд визнає повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи належним. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 31.10.2012 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Малютинською сільською радою Пирятинського району Полтавської області 24.12.2010 року, серія 1-КЕ №124158; - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим виконавчим комітетом Малютинської сільської ради Пирятинського району Полтавської області 10.12.2009 року, серія 1-КЕ №104461. Діти проживають з матірю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Малютинської сільської ради Пирятинського району Полтавської області №51 від 12.03.2013 року (а.с. 7). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачка просила стягнути аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини від заробітку відповідача та на своє утримання у розмірі 1/3 частини доходу відповідача. На думку суду, такий розмір аліментів є не відповідним, оскільки стан здоровя дітей задовільний і позивачка не надала суду жодного доказу розміру витрат, які здійснюються нею на щомісячне утримання дітей. Згідно положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дітей підлягають аліменти у розмірі 1/3 від його заробітку, а на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 від доходу відповідача. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial