Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 15.09.2001 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачкою не склалось, в звязку з відсутністю порозуміння та різних поглядів на життя та подружні стосунки. Починаючи з 2009 року вони проживають окремо. Шлюбні стосунки було припинено з 2008 року. Він запропонував відповідачці звернутись до суду з приводу розірвання шлюбу, але остання повідомила, що не має часу для цього. В кінці травня 2012 року надала нотаріально посвідчену заяву, в якій відповідачка надала свою згоду на розірвання шлюбу, з прохання до суду розглядати справу без її участі. В звязку з чим, просив розірвати шлюб з відповідачкою. В наданій до суду заяві позивач просив розглянути справу у його відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідачка в судове засідання не зявилась. В нотаріально посвідченній заяві, адресованій Кіровському районному суду м.Дніпропетровська, зазначила про підтримання позовних вимог [PERSON] та просила розірвати шлюб з останнім. Розгляд справи просила провести без її участі. З урахуванням положень ст.169 ЦПК України та заяв сторін, судом було ухвалено про проведення розгляду справи за відсутності останніх та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.09.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №859 (а.с.11). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.12). Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Як зазначив в позові позивач фактично шлюбні відносини з відповідачкою припинені з 2008 року. З 2009 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що сторони фактично припинили подружні стосунки, тривалий час проживають окремо, спільного господарство не ведуть, з цього часу примирення між ними не відбулось, суд вважає, що подальше життя та збереження шлюбу є неможливим, протирічить інтересам сторін, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй нотаріально посвідченій заяві відповідачка не зазначала про бажання обрати дошлюбне прізвище. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити останній прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 107 грн. 30 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved