Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-17 00:00:00

У липні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до колишньої дружини [PERSON], третя особа Чугуївський СГРІФО Чугуївського РВ УМВС України в Харківській області про усунення перешкод в користуванні належній йому на праві приватної власності 1\\2 частині жилого будинку № 48 по вулиці Харківській в місті Чугуєві Харківської області шляхом виселення відповідача з цього будинку. Просив зобовязати Чугуївський СГРІФО Чугуївського РВ УМВС України в Харківській області зняти [PERSON] з реєстрації за вказаною адресою. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що колишня дружина [PERSON] не бажає покинути у добровільному порядку вказаний жилий будинок, користується належною йому власністю без його згоди, що позбавляє його можливості як власника розпорядитися своїм майном, у тому числі продати будинок. Вважає, що відповідно до вимог ст.ст. 98,157, ч.1 ст.116 ЖК України [PERSON] підлягає виселенню з належного йому будинку, а він, як власник цього майна має право згідно ст.ст. 15,391 ЦК України на захист своїх прав шляхом усунення перешкод в користуванні належного йому майна. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що вона після реєстрації шлюбу з позивачем вселилася в спірний будинок зі згоди попереднього власника будинку батька позивача [PERSON], була зареєстрована постійно в цьому будинку як член його сім»ї. В цьому будинку також був зареєстрований й син [PERSON] [INFO], який у зв'язку з навчанням в м. Харкові був виписаний, однак після закінчення навчання позивач не дав згоди на його реєстрацію в спірному будинку. Сам позивач не проживає в спірному будинку біля 10 років. Вона не ставила йому перепон у проживанні та володінні будинком, за яким доглядає, оплачує всі комунальні та інші платежі, іншого місця проживання не має. Представник третьої особи до суду не з'явився, пояснень на позов не надіслав. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 15.10.1983 р. по 25.11.2003 р., мають сина [PERSON] [INFO].(а.с. 27,29,30). 1\\2 частина жилого будинку № 48 по вулиці Харківській в місті Чугуєві Харківської області належала [PERSON] (батькові позивача) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Чугуївською держнотконторою 06.12.1985 року та зареєстрованого в Чугуївському МБТІ. Зазначений жилий будинок належить позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], посвідченого Чугуївською держнотконторою 06.05.2005 року та зареєстрований в Чугуївському МБТІ 28.05.2005 року(а.с. 9). Згідно записів будинкової книги для прописки громадян, що проживають в [INFO] по справі проживали і були постійно зареєстровані в спірному будинку з 11.07.1987 р. як члени сім»ї [PERSON], який на той час був власником спірного будинку.(а.с. 32-33,27). Тому посилання позивача на те, що відповідач без належних правових підстав проживає в спірному будинку та згідно ст.. 98 ЖК України є тимчасовим мешканцем і не набула права користуванням цим жилим будинком є безпідставними. Крім того, вказана норма права не застосовується до спірних правовідносин, оскільки регулює відносини користування жилими приміщеннями у будинках державного і громадського житлового фонду, а не в будинках приватного житлового фонду. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України члени сім»ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням ( ч.3). Будь-яких доказів щодо встановлення між колишнім власником будинку [PERSON] та сторонами по справі іншої домовленості про порядок користування жилим будинком позивачем [PERSON] не надано. Підстави виселення членів сім»ї ( у тому числі колишніх членів сім»ї )власника жилого будинку передбачені ст.. 157 ЖК України. Однак [PERSON] не надано відповідно до вимог ст.ст. 10, 58-60 ЦПК України доказів щодо наявності передбачених ч.1 ст. 116 ЖК України підстав виселення відповідача [PERSON] з спірного жилого будинку без надання іншого жилого приміщення. Оскільки [PERSON] став власником спірного будинку з травня 2005 року, між ним та відповідачем [PERSON] виникли правовідношення, які регулюються ч.1 ст. 402 та ст.. 405 ЦК України. Однак підстав для виселення відповідача, зазначених [PERSON] в позові ці норми права не передбачають. За таких обставин суд вважає, що перешкод в користуванні власністю спірним жилим будинком [PERSON] не доведено і у задоволенні його позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed