Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-22 00:00:00

11.04.2012 року позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив (т.1, а.с. 23; т.2, а.с.151) та відповідно до останньої редакції просив суд постановити рішення, згідно якого визнати його право власності на 1/2 частину спірного, спільного майна в натурі, яке складається з двох гаражів під літерами Е, Л, літньої кухні літ. З, сараїв під літерами В, Д, Ж, К, дворової вбиральні під літ. У, огородження, мощіння, щляхом визнання його права власності на половину вищезазначеного спільного майна, а саме: двух металевих гаражів під літ. Е, Л, літньої кухні під літ. З, єдиної дворової вбиральні під літ. У, яке знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Недєліна, 83, а також вирішити питання розподілу судових витрат. Свої вимоги мотивував тим, що розпорядженням адміністації Київського району № 434 від 23.03.01 року самочинно побудовані власниками-попередниками надвірні споруди були прийняті в експлуатацію та в подальшому було зобов'язано співвласників, брата та сестру [PERSON] та [PERSON] оформити належні документи на землекористування та право власності. Згодом [PERSON] свою частку подарувала [PERSON] За витягом МБТІ з державного реєстру права власності на нерухоме майно від 02.02.2009 року зазначено, що дарувальник [PERSON] є власником 1/3 частки домоволодіння з усіма переліченими будівлями та зазначено, що самовільно прибудована площа складає 0 кв.м., форма власності «приватна, спільна, часткова власність». В 2009 році [PERSON] звертався до КП «ОМБТІ та РОН»з проханням про проведення розрахунку ідеальних часток домоволодіння, але співвласниця [PERSON] не дала змоги це зробити, посилаючись на те, що на її переконання, все спірне майно належить виключно їй особисто. У зв'язку з чим, 10.05.2009 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном надвірними спорудами, що знаходяться на земельній ділянці, на якій розташована належна йому частина домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Недєліна, 83. В ході розгляду зазначеної справи [PERSON] звернулась з зустрічним позовом до [PERSON], в якому просила суд визнати договір дарування, на підставі якого [PERSON] став співвласником домоволодіння, - недійсним, посилаючись на те, що це домоволодіння на час укладання правочину знаходилось під арештом. 02.11.2011 року Київський районний суд м. Одеси ухвалив рішення, яким в позовних вимогах [PERSON] відмовлено, а зустрічний позов [PERSON] задоволено в повному обсязі. За скаргою позивача апеляційний суд виніс рішення, яким відмовив [PERSON] в задоволені позову стосовно визнання договору дарування недійсним та скасував рішення Київського районного суду м. Одеси, однак позов, щодо усунення перешкод в користуванні спільним майном, апеляційний суд залишив без задоволення з посиланням на те, що апелянт вибрав неправильний спосіб захисту належних йому прав, окільки, на думку суду, позивачу потрібно було звернутись до суду з проханням визначити належну йому частку у спірному майні, а відтак надати йому у володіння ту частину майна в натурі, яка відповідає його частці. Зважаючи на зауваження та рекомендації апеляційного суду, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 25 травня 2012 року цивільну справу було прийнято до провадження та призначено до судового засідання. В ході судового засідання, яке відбулось 04.10.2012 року, позивач [PERSON] надав до суду заяву, в якій просив суд обєднати в одне провадження дану цивільну справу та справу №1512/10818/2012 року за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Одеської міської ради, за участю третіх осіб Комунального підприємства ОМБТІ та РОН, [PERSON] про визнання права власності на обєкти нерухомого майна. Пояснив, що 03 серпня 2012 року [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, в якому просила суд: визнати за [PERSON] право власності на об'єкти нерухомості, що позначені в технічному паспорті на житловий будинок, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Недєліна, 83, від 27.10.2002 року, а саме: літ. «Б» - сарай 3,8 кв.м.; літ «Д»- сарай 16, 1 кв.м.; літ. «Ж»- сарай 4,0 кв.м.; літ «К»- сарай 6,4 кв.м.; літ «Е»гараж 19, 6 кв.м.; літ «Л»- гараж 14,4 кв.м.; літ «З»- літня кухня 6,4 кв.м.; літ «У»- вбиральня 1,0 кв.м.; 1-3, 5-7 огородження 87,6 кв.м.; 1 мостіння 244,2 кв.м. Встановити порядок виконання рішення, згідно з яким, воно після набрання ним законної сили є підставою для реєстрації за [PERSON] права власності в комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості»на об'єкти нерухомості, що позначені в технічному паспорті на житловий будинок, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Недєліна, 83, від 27.10.2002 року, а саме: літ. «Б» - сарай 3,8 кв.м.; літ «Д»- сарай 16, 1 кв.м.; літ. «Ж»- сарай 4,0 кв.м.; літ «К»- сарай 6,4 кв.м.; літ «Е»гараж 19, 6 кв.м.; літ «Л»- гараж 14,4 кв.м.; літ «З» - літня кухня 6,4 кв.м.; літ «У»- вбиральня 1,0 кв.м.; 1-3, 5-7 огородження 87,6 кв.м.; 1 мощіння 244,2 кв.м [PERSON] свої вимоги мотивувала тим, що громадянину [PERSON] належала 1/3 частина домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Недєліна, 83 на підставі Свідоцтва про право на 45, 9 кв.м. та надвірних споруд: «В», «Д», «Ж», «К»- сараї, літ. «Е», «Л»- гаражі, «З»- літня кухня, «У»- вбиральня, № 1-3, 5-7 огорожа, 1- мощіння, розташованих на земельній ділянці розміром 985 кв.м., які в подальшому той подарував [PERSON] Таким чином [PERSON] вважає, що набувши право власності на домоволодіння на підставі договору дарування, вона набула майнові та немайнові права попереднього власника, тобто, право на оформлення права власності на спірні споруди. Як стверджує позивач, прагнучи оформити відповідні документи на спірні об'єкти нерухомості у позасудовому порядку, [PERSON] зверталась до Інспекції ДАБК в Одеській області, КП «ОМБТІ та РОН», Одеського міського голови, як голови Виконавчого комітету Одеської міської ради з проханням посприяти у вирішенні даного питання, проте позитивного результату зазначене не дало. Навпаки, їй було роз'яснено, що вона отримати свідоцтво про право власності на введені в експлуатацію Розпорядженням Київської районної адміністрації № 434 від 23.03.2001 року будівлі не зможе у зв'язку з тим, що воно приймалось у відношені інших осіб, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.10.2012 року вказані позови були обєднані в одне провадження для подальшого спільного розгляду. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], діючий на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, відповідно до уточненого позову, зустрічний позов [PERSON] визнали частково, а саме в частині визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частку спільного, спірного майна в натурі, яке складається з літ «В»- сарай 14,3 кв.м., літ «Д»- сарай 16, 1 кв.м.; літ. «Ж»- сарай 4,0 кв.м.; літ «К»- сарай 6,4 кв.м, убиральню під літ «У»- 1,0 кв.м. просили залишити в спільному користуваннні. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні первісний позов не визнала, зустрічний позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, стверджуючи, що усі спірні будівлі були побудовані [PERSON] особисто, у зв`язку з чим [PERSON] не може на них претендувати. Представник відповідача за зустрічним позовом ВК ОМР у судове засідання не зявився, про час дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Клопотань та заяв про відкладання розгляду справи до суду не надходило, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи КП «ОМБТІ та РОН»у судове засідання не зявився, про час дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Клопотань та заяв про відкладання розгляду справи до суду не надходило, причини не явки суду не повідомив. Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд доходить до висновку про те, що заявлені позови [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані чинним Цивільним Кодексом України. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Договору дарування від 5 березня 1960 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар 1/3 частину цілого домоволодіння, що знаходиться в м. Одесі, на Чубаївці, по вул. Червоної Армії під № 87 (по старій нумерації вул. Конної дивізії № 83, теперішня адреса Недєліна 83) та складається з одного одноповерхового камяного житлового будинку та сараю. Це домоволодіння, яке розташовано на земельній ділянці мірою 22 996 кв.м., належало дарителю [PERSON] на підставі Договору дарування, посвідченого 28 листопада 1956 року по реєстру № 2-11243 Другою Одеською Держнотконторою та свідоцтва про право власності на будівлю, виданого 9 жовтня 1956 року від № 824 Одеським міськжитлоуправлянням, зареєстрованих в Одеськім міжміським бюро технічної інвентаризації під № 13 а (т. 1, а.с. 5 ). Відповідно до Заповіту від 09 червня 1992 року, складеного [PERSON], остання на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в місті Одесі, по вулиці Недєліна будинок № 83, заповіла синові [PERSON] (т. 1, а.с. 40). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 грудня 1998 року [PERSON] отримав спадкове майно, що складається з 1/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в місті Одесі, вулиця Недєліна, будинок під №83 (колиш. [PERSON] № 13 № 87), який складається з одного камяного будинку, загальна житлова площа якого становить 29,3 кв.м. та надвірних споруд: «Г»сарай; «У»вбиральня ; № 1-3, 5,6 огородження; І - мостіння; розташованих на земельній ділянці розміром 985 кв.м., що належить померлій на підставі Свідоцтва про право на будівлю, виданого міськжилуправлінням виконкому Одеської міської [PERSON] депутатів трудящих 09.10.1956 року, зареєстрованого у Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості книга № 7. Крім того у вказаному Свідоцтві вказано, що на самовільно збудовані споруди: «Б», «В», «Д», «Ж», «В», «К» - сараї; «Е»гараж; «З»- літня кухня; «а1»веранда збільшена свідоцтво про право на спадщину не видавалось (т.1 , а.с. 6 ). Як вбачається з технічного паспорту на будинок від 20.02.2009 року, спірні гаражі, сараї та літня кухня були побудовані у період з 1969 по 1983 рік (т.1, а.с.10-12). Таким чином, ні [PERSON] ні [PERSON] не оформляли і не мали права власності на самовільні споруди, а саме гаражі літ «Л, Е», літню кухню літ «З», сараї літ. «В,Д,Ж,К», що знаходяться в користуванні для обслуговування частини житлового будинку № 83 по вул. Недєліна, в м. Одесі. У звязку з чим в 2001 році [PERSON] та [PERSON] звернулись до КРА ОМР з заявою про прийняття в експлуатацію вказаних будівель. Розпорядженням виконавчого комітету Одеської міської ради Київської районної адміністрації № 434 від 23.03.2001 року було затверджено акт прийняття в експлуатацію зведених будівель, які складаються з: гаражів літ «Л.Е»літньої кухні літ «З», сараїв літ «В,Д,Ж,К», що знаходяться в користуванні для обслуговування частини житлового будинку № 83 по вул. Недєліна, в м. Одесі, який належали [PERSON], згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 09.12.1993 року та [PERSON] на підставі договору дарування від 05.03.1960 року (т. 1, а.с. 8). В звязку з прийняттям в експлуатацію зазначених будівель та споруд ідеальні частки у праві власності підлягали перерахунку, проте його здійснено не було і відповідні свідоцтва про право власності отримані не були. 27.11.2002 року [PERSON] подарував [PERSON] належну йому 1/3 частку житлового будинку, розташованого в м. Одесі по вул. Недєліна № 83, що складається з одного камяного будинку, загальною площею 45,9 кв.м. та надвірних споруд «В, Д, Ж, К»- сараї , «Е, Л»гаражі, «З»- літня кухня, «У»- вбиральня, 1-3, 5-7 огородження, І- мощіння, що підтверджується Договором дарування посвідченим приватними нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] (Т. 1 а.с. 7). При вирішенні спору суд бере до уваги той факт, що [PERSON] стала власником вказаної частини будинку лише у 2002 році і ніяким чином не могла будувати спірні будівлі в період з 1969 по 1983 рік особисто. Доказів іншого у судовому засіданні надано не було. На підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] від 05.02.2009 року, [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частку житлового будинку, розташованого в м.Одесі, по вул. Недєліна, 83, що складається з одного камяного будинку, загальною площею 45, 9 кв.м. та надвірних споруд «В, Д, Ж»- сараї, «Е,Л»- гаражі, «З»- літня кухня, 1-3, 5-7 огородження, І мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 687 кв.м., яка знаходиться у фактичному користуванні власників будинку (т. 1, а.с. 68 ). Таким чином, [PERSON] і [PERSON] належить по 1/3 частині спірного домоволодіння. Також в судовому засіданні встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2007 року (т. 2, а.с. 100) за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0, 0123 га по вул. Недєліна 83 у м.Одесі, загальною площею 101,6 кв.м., житлова 39,2 кв.м., тобто 1/3 частка домоволодіння №83 по вул. Недєліна у м. Одесі фактично була виділена в окреме домоволодіння. Згодом між [PERSON] та [PERSON] 16.07.2008 року було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку № 83, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Недєліна. Будинок розташований на земельній ділянці, площею 123 кв.м. по фактичному використанню, а саме житловий будинок літ. «А», повністю, житловою площею 39, 3 кв.м., 1-3 огорожа; І вимощення, що складає будинковолодіння, загальною площею 101, 6 кв.м. (Т. 1, а.с. 155). З технічного паспорту від 15.08.2007 року, виготовленого КП «ОМБТІ та РОН»на імя [PERSON], вбачається, що останній був власником виділеного в самостійну одиницю житлового будинку, у звязку з чим на думку суду, притягнення до участі у справі теперішнього власника будинку - [PERSON] не є необхідним, так як на його права та обовязки дане рішення суду не вплине. Відповідно до розрахунку часток в будинку №83 по вул.. Недєліна у м. Одесі, виконаного КП «ОМБТІ та РОН» 11.09.2012 року, у фактичному користуванні [PERSON] знаходиться в житловому будинку літ. «А»: 2-1 житлова 6,6 кв.м., 2-2- житлова 8,2 кв.м., 11-веранда 8,1 кв.м., Ѕ сараїв «Ж,В,Д,К», Ѕ гаражів «Е,Л», Ѕ літньої кухні «З», Ѕ частина туалету «У», 1/52 огорожі №1,4-6, Ѕ мостіння 1, що складає Ѕ частину домоволодіння (т.2, а.с. 229). Відповідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.357 цього Кодексу частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Сторони є власниками спільної часткової власності, оскільки їх частки у спільному майні визначені. Згідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Правовідносини між співвласниками регулюються ст.361 ЦК України, тобто співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 367 ЦК України, майно, що є в спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, при цьому право спільної часткової власності припиняється. Частиною 2 ст. 370 ЦК України встановлено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи дозволяють задовольнити позов [PERSON] частково, а саме: визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного, спільного майна, яке складається з двох гаражів під літерами Е, Л, літньої кухні літ. З, сараїв під літерами В, Д, Ж, К, огородження, мостіння, щляхом визнання його права власності на половину вищезазначеного спільного майна, а саме: двух металевих гаражів під літ. Е, Л, літньої кухні під літ. З, яке знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Недєліна, 83. Крім того, у відповідності зі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з чим з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] документально підтверджені судові витрати, а саме: 3218, 40 гривень судовий збір, 771 гривню за перерахунок часток на двох співвласників, які були сплачені останнім на рахунок КП «ОМБТІ та РОН» відповідно до квитанцій, що містяться у т.2, а.с. 154, а також 158 гривень за отримання відповіді з КП «ОМБТІ та РОН»(т.2, а.с. 155), що разом становить 4147, 4 гривень. Приймаючи дане рішення, суд виходить з того, що саме відмова [PERSON] провести розрахунок ідеальних часток домоволодіння та отримати правовстановчі документи на домоволодіння у встановленому законом порядку стала підставою для звернення до суду з даним позовом (т.2, а.с. 270, 271). Разом з тим, на думку суду, у задоволенні позову в частині стягнення 436 грн. слід відмовити, так як не можливо стягувати у даному процесі судові витрати, понесені в іншому. Також, на думку суду, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме необхідно визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного, спільного майна в натурі, яке складається з літ «В»- сарай 14,3 кв.м., літ «Д»- сарай 16, 1 кв.м.; літ. «Ж»- сарай 4,0 кв.м.; літ «К»- сарай 6,4 кв.м, єдиної дворової вбиральні під літ. У, яке знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Недєліна, 83. Разом з тим, вимога [PERSON] відносно встановлення порядку виконання рішення задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що 1 січня 2013-го року набрав чинності Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до якого функції реєстрації нерухомого майна тепер виконуватимуть державна реєстраційна служба та нотаріуси.

Outcome: partial