Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-24 00:00:00

В вересні 2011 року [PERSON]І та [PERSON] звернулися до суду із даним позовом до ПАТ «Миколаївобленерго», в обґрунтування якого вказали наступне. [PERSON] є споживачем електроенергії, яку постачає відповідач, і 04.02.2011 року представниками ВАТ ЕК «Миколаївобленерго», правонаступником якого є відповідач, був складений акт № Ю 9577 про порушення ним Правил користування електроенергією для населення, а саме - за «самовільне підключення електропроводки до мережі споживача прихованою електропроводкою з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити під час проведення контрольного огляду лічильника, порушення п. 42 ПКЕЕН». При цьому представники відповідача здійснили відключення квартири позивачів від електропостачання. 11.02.2011 р. на засіданні комісії відповідача був розглянутий вищевказаний акт, та прийнято рішення про зобовязання [PERSON] сплатити ПАТ «Миколаївобленерго» 7 197,93 гривні у відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення ним ПКЕЕН.Через тривалу відсутність електропостачання в квартирі, позивач [PERSON] погодився на укладення договору про реструктуризацію заборгованості із кінцевим строком погашення до 20.12.2011 року. Позивачі вказують на те, що вони не порушували ПКЕЕН, а складений акт про порушення ПКЕЕН не відповідає встановленій формі, при його складенні не визначили місце підключення, та не навели доказів вчинення порушення ПКЕЕН, крім цього, представниками відповідача були неправильно проведені розрахунки збитків. Позивачі є пенсіонерами, а позивач [PERSON] перед складенням акту перенесла операцію і потребувала спеціального догляду, тому позивачі були змушені укласти договір реструктуризації під впливом тяжких для них обставин і на вкрай невигідних умовах. Також позивачам була завдана моральна шкода, яка виразилась у їх моральних стражданнях через складний фінансовий стан та неможливість придбати необхідні ліки, а також побутові незручності через відсутність електроенергії в квартирі. Посилаючись на викладене, позивачі просять: визнати недійсним та скасувати протокол засідання комісії ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» від 11.02.2011 р.за наслідками розгляду акту про порушення ПКЕЕН №Ю 9577 від 04.02.2011 р.; визнати недійсним договір про реструктуризацію заборгованості від 11.02.2011 р. та стягнути з відповідача грошові кошти, які були сплачені за цим договором; стягнути з відповідача на користь позивачів моральну шкоду по 1 500 гривень кожному. -стягнути понесені судові витрати у виді 51 грн. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 2 400 грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні позивач - [PERSON] та його представники позов підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач - [PERSON] в судові засідання по справі неодноразово не зявлялася, а 25.10.2012 року від неї надійшла заява, в якій вона відмовляється від своїх позовних вимог в повному обсязі та повідомлена про правові наслідки такої відмови.її представник за дорученням [PERSON] підтримав заяву та не заперечував проти закриття провадження по справі через відмову від позову. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.10.2012 р. провадження по справі в цій частині було закрито. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення через те, що акт про порушення ПКЕЕН був складений в присутності позивача [PERSON], який погодився із виявленим у нього порушенням і підписав акт без застережень, а в подальшому він був присутній на засіданні комісії з розгляду цього акту, де мав можливість спростувати викладені в акті обставини. Розмір збитків був правомірно розрахований відповідно до діючої [PERSON] визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] проживає за адресою: [INFO] А, кв. 21, та є споживачем електроенергії, яку постачає відповідач по справі, на нього відкритий особовий рахунок № 0972021. 04.02.2011 р. за вищевказаною адресою та в присутності позивача, під час проведення у нього технічної перевірки, представниками відповідача, контролерами - [PERSON] та [PERSON]був складений акт про порушення ПКЕЕН за № Ю 9577 від 04.02.2011 р. за те, що позивач здійснив «самовільне підключення електропроводки до мережі споживача схованою електропроводкою з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити під час проведення контрольного огляду лічильника.Порушення п. 42 ПКЕЕН». Відносини між громадянами (споживачами електроенергії) та енергопостачальниками регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 р. № 1357 (далі - ПКЕЕН), які є обовязковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до п. 53 ПКЕЕН у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживача про час і дату засідання комісії. Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України N 1338 від 14.10.2010 р. були внесені зміни до [PERSON] визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією», яка затверджена Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 р. № 562, та затверджена нова форма акту про порушення ПКЕЕН (додаток 3 до [PERSON]). Крім цього, [PERSON] була доповнена новою главою 4, що регламентувала процедуру складення акта про порушення. Між тим, із копії акту № Ю 9577 від 04.02.2011 р., наявного в справі, вбачається, щоцей акт не відповідає новій формі, яка має застосовуватись представниками відповідача при виявлення порушень ПКЕЕН, і в ньому не відображена схема підключення електроустановки споживача та її графічне зображення, із зазначенням меж балансової належності, перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), задіяних у схемі підключення (п. 4.6 [PERSON]). Крім цього, до акту не додані пояснення, зауваження та відповідні докази як це передбачає п. 4.5 [PERSON]. Крім цього, в акті відсутнє повідомлення позивача про дату засідання комісії з розгляду даного акту. За таких обставин акт про порушення ПКЕЕН № Ю 9577 не може вважатись таким, що відповідає вимогам діючого законодавства і не повинен був прийматись до розгляду як належний доказ на засіданні комісії відповідача, яке відбулось 11.02.2011р. Інших доказів вчинення позивачем порушення ПКЕЕН (зокрема, схема підключення, фото та відео зйомка, тощо) до акту не було надано. Свідок [PERSON], який працює електриком в ДЕЗ КП «Океан», і не має особистої зацікавленості в результатах розгляду справи, суду повідомив, що після виявлення у позивача порушення ПКЕЕН, він за заявою позивача виконував перенесення електролічильника з квартири позивача на сходову площадку. І при виконанні цих робіт він виявив, що під час попереднього переносу електролічильника зі сходової площадки в квартиру позивача це було виконано неправильно, внаслідок чого частина спожитої електроенергії не обліковувалась приладом обліку, і виявити це шляхом візуального огляду було неможливо. Покази свідків - [PERSON] та [PERSON] суд сприймає критично і до уваги не бере через те, що вони є контролерами відповідача, складали акт про порушення ПКЕЕН, а тому мають певну зацікавленість у результаті розгляду справи. Однак комісія відповідача на засіданні 11.02.2011 р., яке відбулось у відсутність позивача, прийняла рішення про зобовязання позивача сплатити 7 197,93 гривні у відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення ним ПКЕЕН. При цьому розрахунок збитків був проведений згідно абзацу 14 п. 3.1. Методики, яка визначає, що у разі виявлення у споживача самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку; самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника, що призвело до споживання не облікованої електричної енергії, ця [PERSON] застосовується за умови виявлення місця підключення до відповідних мереж, що зазначається в акті про порушення та позначається на схемі. В акті про порушення ПКЕЕН відсутні зазначені відомості, отже у відповідача не було підстав здійснювати такий розрахунок. Виходячи із цього, суд приходить до висновку, що рішення про стягнення з позивача збитків, яке було оформлено протоколом від 11.02.2011 р. не може вважатись обґрунтованим і законним, а тому підлягає скасуванню. Із копії договору про реструктуризацію заборгованості побутового споживача за електроенергію від 11.02.2011 р., вбачається, що позивач визнає свій борг за спожиту (недораховану) електроенергію на суму 7 197,93 грн. , яка була нарахована за актом про порушення ПКЕЕН (п. 1.1. договору), і ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» надає [PERSON] розстрочку у погашенні заборгованості на суму 5 697,93 грн. строком на 10 місяців, до 20.12.2011 р., та сплатою щомісячно по 569,79 грн. Відповідно до ст. 233 ЦК України правочин, який був вчинений особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобовязана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у звязку з вчиненням цього правочину. В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано, що тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім»ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Із матеріалів справи вбачається, що позивач є пенсіонером, та має певні хронічні захворювання, а його дружина - [PERSON] також є пенсіонеркою і проходила стаціонарне лікування в Жовтневій ЦРЛ, де 01.12.2010 р. перенесла операцію, і після виписки їй було рекомендовано продовжити лікування в амбулаторному порядку, що підтверджується відповідною довідкою. В звязку із цим та тим, щов квартира позивача була відключена від електропостачання 04.02.2011 р., що створювало позивачу та членам його сім»ї побутові незручності, і було відновлено електропостачання лише після того, як він уклав договір реструктуризації та сплатив витрати з підключення, суд знаходить обґрунтованими доводи позивача щодо того, що він уклав договір під впливом тяжких для нього обставин та на вкрай невигідних для нього умовах. Тому суд вважає необхідним визнати недійсним договір реструктуризації від 11.02.2011 р., та застосувати відповідні наслідки недійсності правочину у вигляді стягнення з відповідача коштів, які були сплачені позивачем за цим договором у розмірі 2 739,58 грн. Стосовно вимог позивача про стягнення на його користь моральної шкоди з відповідача, суд вважає необхідним відмовити через наступне. Частина 1 ст. 1166 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. В п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" з наступними змінами і доповненнями, зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характерунемайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Разом із цим, частина 3 ст. 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не надав відповідних доказів на підтвердження того, що відповідач завдав йому моральну шкоду, чим не виконав свій обовязок, покладений на нього ст. 10 ЦПК України. На підставі ст. 88 ЦПК України на користь позивача належить стягнути з відповідача понесені судові витрати: 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а стосовно вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2 400 грн., то суд вважає необхідним відмовити в цьому через те, що позивач не надав суду відповідних квитанцій та розрахунків.

Outcome: partial