Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-17 00:00:00

[PERSON] подала до суду позов про визнання права власності на об*єкт нерухомого майна гаражний бокс [NUMBER], розташований на 0 поверсі гаражного комплексу з вбудованими приміщеннями по [ADDRESS]. Позов обґрунтований наступним. 2 листопада 1999 року між [PERSON] як інвестором, та споживчо-виробничим малим підприємством «Путна», правонаступником якого є ТОВ «СВМП «Путна», як виконавцем, було укладено інвестиційну угоду № 107/99, відповідно до якої виконавець взяв на себе зобов*язання своїми силами та засобами за рахунок залучених від інвестора коштів побудувати та передати в термін до 28 лютого 2000 року бокс в гаражі по [ADDRESS]. На виконання умов договору позивач здійснила оплату будівництва гаражного боксу в розмірі 24930,95 грн. На даний час будівництво гаражних боксів повністю завершено, з грудня 2006 року позивач фактично користується гаражним боксом і сплачує кошти на експлуатаційні витрати. В березні 2009 року гаражний комплекс введено в експлуатацію. Позивач посилається на те, що відповідач в порушення умов договору та чинного законодавства не передав йому право власності на гаражний бокс в договірні строки та не надає йому документів для оформлення права власності на гаражний бокс як об*єкт нерухомого майна, що перешкоджає зареєструвати своє право власності в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об*єкти нерухомого майна, тобто набути і реалізувати право власності. В ході розгляду справи позивач змінила предмет позову. Пославшись на присвоєння гаражному боксу іншого номера за результатами технічної інвентаризації просила визнати право власності на гаражний бокс за № [NUMBER], розташований на 0 поверсі гаражного комплексу з вбудованими приміщеннями по [ADDRESS] (а.с. 39). В судове засідання позивач не з*явилася, її представник подав письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Від представника відповідача надійшла письмова заяву про визнання позову. Представник Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» (далі КП «Житло-Сервіс») надав письмові пояснення до позову. Заперечуючи проти позову, послався на те, що відповідно до Положення про порядок оформлення права власності на об*єкти нерухомого майна в м. Києві, затвердженого розпорядженням КМДА від 27.10.2009 р. № 1227, Головне управління житлового забезпечення є органом, уповноваженим видавати свідоцтва про право власності на об*єкти нерухомого майна, а КП «Житло-сервіс» виконує підготовчу роботу з надання послуг, пов*язаних з оформленням права власності та видачею свідоцтв про право власності. Згідно з вищевказаним Положенням підставою для видачі свідоцтва про право власності є пакет загальних документів. Оформлення права власності відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» здійснюється за рахунок та силами забудовника, який забезпечує та надає до уповноваженого органу необхідні документи для оформлення інвесторам свідоцтв про право власності на профінансовані ними об*єкти нерухомості. Проте до Головного управління житлового забезпечення відповідачем не подавався загальний пакет документів, що слугує підставою для видачі свідоцтв кожному інвестору. Отже саме забудовник в порушення умов договору не забезпечив передачу необхідних документів для оформлення позивачу як інвестору свідоцтва про право власності. Вважає, що у зв*язку з неподанням відповідачем документів, необхідних для оформлення права власності, відмова в оформленні права власності не свідчить про невизнання чи оспорення права власності. З огляду на те, що право власності позивача не порушується, воно не підлягає судовому захисту. В своїй діяльності суд не повинен підміняти інші державні органи, на які покладено обов*язок оформлення правовстановлюючих документів на об*єкти нерухомого майна. Представник комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об*єкти нерухомого майна» надав письмові заперечення проти позову пославшись, в цілому, на ті ж обставини, що і КП «Житло-Сервіс». Окрім того вказав, що відповідно до Положення про порядок оформлення права власності на об*єкти нерухомого майна, крім інших документів, необхідних для отримання свідоцтва про право власності, заявник повинен надати документ, який підтверджує сплату до бюджету м. Києва пайового внеску на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва. У питаннях щодо організації залучення пайових коштів КМДА виступає в особі Головного управління економіки та інвестицій. Вважає, що звернувшись до суду з позовом про визнання права власності, позивач уникає встановленого порядку оформлення права власності, що призведе до неотримання бюджетом м. Києва обов*язкових платежів. Головне управління економіки та інвестицій Київської міської державної адміністрації (виконавчого органу Київради) свого представника до суду не направило, у зв*язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Враховуючи не з*явлення в судове засідання сторін та третіх осіб, розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 2 листопада 1999 року між споживчо-виробничим малим підприємством «Путна», (виконавцем) та [PERSON] (інвестором) було укладено інвестиційну угоду №107/99, предметом якої є будівництво боксу за [NUMBER] на 0 поверсі в гаражі за будівельною адресою: [ADDRESS], в термін до 28 лютого 2000 р. Згідно вказаної угоди виконавець зобов*язався побудувати своїми силами і засобами за рахунок залучених від інвестора коштів бокс (гараж), а замовник зобов*язався проінвестувати будівництво за договірною ціною 24930,95 грн. Пунктом 3.7 вказаної угоди передбачено, що після закінчення будівництва гаражу, укладання колективної угоди на експлуатацію приміщення і особистої угоди з кожним із інвесторів на експлуатацію боксу, особисті бокси по акту прийому-передачі передаються у власність інвестору з оформленням відповідної правової документації для отримання замовником права власності (приватизації) його боксу. (а.с. 4-6). На виконання вищевказаної угоди позивач [PERSON] повністю сплатила вартість будівництва гаража в розмірі 26240 грн., що підтверджується довідками СВМП «Путна» від 16.05.2000 р. № 68 та від 12.07.2012 р. № 560/07/Д (а.с. 7, 8). Будівництво гаражного комплексу з вбудованими приміщеннями по [ADDRESS] завершено і прийняте до експлуатації, що підтверджується актом державної приймальної комісії, затвердженого розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 79 від 30.01.2009 р. (а.с. 27-28), і бокс використовується позивачем за призначенням. Вказаний гаражний комплекс розташований на земельній ділянці, переданій СВМП «Путна» у постійне користування, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею № 90-4-00021 від 03.07.1998 р. (а.с. 32-37). Згідно з замовленим відповідачем в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об*єкти нерухомого майна» технічним паспортом гаражний бокс, про визнання права власності на який просить позивач, розташований по [ADDRESS] та має № [NUMBER] (а.с. 29-31). Вирішуючи даний позов суд керується положеннями ст. 331 ЦК України, яка регулює особливості виникнення права власності на новостворене майно. Зокрема згідно п. 2 ч. 2 вказаної статті право власності на нерухоме майно, прийняття якого до експлуатації передбачено договором або законом, виникає з моменту його прийняття до експлуатації, а п. 3 передбачає набуття права власності на нерухоме майно, яке відповідно до закону підлягає державній реєстрації, з моменту державної реєстрації. Враховуючи, що Законом України «Про основи містобудування» та Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об*єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 р. № 1243, передбачено прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об*єктів незалежно від джерел фінансування їх будівництва, до яких, зокрема, віднесені будівлі, споруди як житлово-громадського, так і виробничого призначення, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] в грудні 2009 року, з моменту прийняття гаражного комплексу до експлуатації, набула право власності на гаражний бокс. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред*явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою… Судом встановлено, що відповідач не передав до відповідних державних органів пакет документів, необхідних для оформлення права власності позивача на гаражний бокс. Внаслідок невиконання відповідачем умов інвестиційної угоди право власності позивача в державних органах не зареєстроване, у зв*язку з чим позивач не може реалізувати своє право власності в повному обсязі. Ствердження третіх осіб про те, що право власності позивача ніким не оспорюється і не порушується, а отже і не підлягає судовому захисту, суд вважає безпідставними з огляду на те, що хоча суб*єктивне право власності позивача безпосередньо іншими особами не порушене, відсутність у [PERSON] правовстановлюючого документу на гаражний бокс є перешкодою для реалізації права розпорядження майном на власний розсуд. Суд вважає необґрунтованими і доводи третіх осіб про те, що визнання права власності на нерухоме майно в судовому порядку буде підміною судом функцій інших державних органів, на які покладено обов*язок проводити реєстрацію права власності, і призведе до неотримання бюджетом м. Києва обов*язкових платежів. Виходячи з того, що обов*язок сплати пайового внеску закон покладає на забудовника, визнання права власності на нерухоме майно за інвестором не є перешкодою для вирішення спору між відповідним державним органам та відповідачем щодо несплати останнім коштів до бюджету м. Києва. За таких обставин вимоги [PERSON] суд вважає обґрунтованими і доведеними. На підставі викладеного,

Outcome: approved