Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 18.02.1978 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, однією сімєю вони не проживають, від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO], до повноліття дочки відповідач сплачував аліменти на її утримання, на даний час дочка навчається на першому курсі медичного факультету № 1 Національного медичного університету ім. О.О.Богомольця, в звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги, відповідач має можливість надавати таку допомогу, оскільки працює і одержує пенсію, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі ј частини заробітку /доходу/ відповідача щомісячно до досягнення дочкою 23 років. До суду позивач не зявилася, надала письмову заяву щодо розгляду справи у її відсутності та щодо підтримання нею позовних вимог в повному обсязі. Відповідач позов визнав, щодо стягнення аліментів на утримання дочки на період її навчання не заперечує. Згідно з п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.02.1978 року, від якого мають дочку [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про укладення шлюбу, про народження. Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідок Національного медичного університету імені [PERSON], [PERSON] є студенткою 1 курсу медичного факультету № 1 денної форми навчання, на контрактній основі, термін навчання- з 01.09.2011 року по 30.06.2017 року. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і /або/ у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як розяснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття /незалежно від форми навчання/, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вказано вище, дочка сторін народилася 05.11.1993 року, тобто, досягла віку 18 років і їй на даний час ще не виповнилося 23 років, після досягнення повноліття вона продовжує навчання. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] не працює, навчається на денному відділенні навчального закладу за контрактом. Цих обставин відповідач не оспорював. Суд вважає, що дочка сторін по справі в звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки вона не працює, навчається на денному відділенні навчального закладу, кошти їй необхідні на оплату навчання, проживання в м.Києві, проїзд, харчування, придбання одягу, необхідних підручників, зошитів, канцелярських знаряд. При вирішенні питання щодо наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу дочці, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідач [INFO], тобто, він є працездатним за віком, жодних доказів щодо того, що відповідач є непрацездатним за станом здоровя, ним до суду також не надано, аліментів на користь інших осіб він не сплачує. А тому проаналізувавши наведені вище докази, суд вважає відповідача спроможним надавати матеріальну допомогу своїй дочці в звязку з її навчанням. За ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином, на що вказувалося вище в рішенні. В судовому засіданні було встановлено, що позивачка не працює, є пенсіонеркою за віком. Отже, з врахування наведеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки на період її навчання в розмірі ј частини заробітку /доходу/ відповідача щомісячно. Тобто, судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Крім того, нормами ст.192 СК України, яка поширюється на дані правовідносини, визначено підстави для збільшення або зменшення розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя платника або одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В даному випадку суд вважає, що аліменти необхідно стягнути на період до досягнення дочкою сторін 23 років, тобто, до 05.11.2016 року, оскільки, яка вказано вище, строк закінчення навчання-30.06.2017 року. За ст.5 Закону України «Про судовий збір», який вступив в дію з 01.11.2011 року, позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача. При визначенні розміру судового збору суд враховує ст.4 Закону України «Про судовий збір», згідно ч.1 якої судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, в даному випадку-це 1073 грн. станом на 01.01.2012 року, оскільки позовну заяву подано до суду 29.02.2012 року. А згідно з п.1 ч.2 цієї статті за подання позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати /214,60 грн./ та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати /3219 грн./ Виходячи з ціни позову, визначеної у відповідності до п.3 ч.1 ст.79 ЦПК України, розмір судового збору буде становити 214 грн.60 коп. Враховуючи все наведене та

Outcome: approved