Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-15 00:00:00

На адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], треті особи, - Кагарлицька міська рада Київської області як орган опіки та піклування, відділ реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, Кагарлицька міжрайонна прокуратура Київської області про позбавлення батьківських прав, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO], внести запис Тактового запису про народження [PERSON], [INFO], запис про позбавлення батьківських прав [PERSON], змінити прізвище [PERSON] з [PERSON] на [PERSON]. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала наступним. Між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області. Спільне життя з Відповідачем у Позивача не склалося, оскільки, як виявилось згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди Позивача та Відповідача на подружнє життя не співпадають, у зв'язку з чим 26.01.2006 р. шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER]. Від спільного шлюбу Позивач та Відповідач мають малолітню дитину, а саме: [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження додається); Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Однак, після розірвання шлюбу між Позивачем та Відповідачем, а саме з 2007 року Відповідач не виконує свого обов'язку щодо виховання своєї малолітньої дитини. Відповідач постійно не проживає з Позивачем та дитиною, при цьому дитина постійно проживає з матір'ю, тобто Позивачем, у житловому будинку, який належить батьку Позивача. З 2007 року Відповідач взагалі не приходить до дитини, не піклується і не дбає про неї та взагалі не займається вихованням. За майже шість з половиною років Відповідач зустрічався з дитиною всього лиш декілька разів. Отже, Відповідач з 2007 року взагалі не піклується про долю та життя своєї дитини. Зокрема, не виховує дитину, не піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не дбає про виховання дитини в шкільному закладі. Вихованням дитини займається матір, тобто Позивач, яка забезпечує дитину матеріально, піклується про здоров'я дитини, про її розвиток. За весь час проживання дитини з Позивачем батьки Відповідач передавали подарунки декілька разів. При цьому, з Відповідача вираховуються аліменти на утримання дитини в мінімальному розмірі, а саме 220 гривень на місяць. У вихованні дитини Позивачу допомагають її батьки. Батько, тобто Відповідач, дитиною не цікавиться, обділяє дитину увагою, не займається її вихованням. Згідно висновку Кагарлицької міської ради як органу опіки та піклування №158 від 19.08.2010р. виконавчий комітет міської ради дійшов висновку про те що Позивач може самостійно забезпечити належне виховання своєї малолітньої дочки, [PERSON] та згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітньої дочки. Згідно акту депутата Кагарлицької міської ради від 16.05.2012 р. встановлено, що Позивач дитиною опікується Позивач та забезпечує всі належні умови для виховання дитини, а натомість Відповідач з дитиною не спілкується, не приділяє уваги вихованню дитини. Згідно характеристики [PERSON], складеної класним керівником [PERSON] вихованням та навчанням дитини займається мати, тобто Позивач. Батько, тобто Відповідач не відвідує навчальний заклад для з»ясування питань навчання, виховання і розвитку дитини як і в Індивідуальному порядку так і за запрошенням на батьківські збори та інші заходи, що стосуються взаємодії сім'ї та школи. Батько жодного разу не з'являвся в школі, дитини ніколи до школи не приводив і не забирав. Навчанням та вихованням дитини не цікавиться. Згідно виписки з амбулаторної картки хворого від 15.02.2012 р., у випадку захворювання дитини відвідування дитячої консультації ЦРЛ робить з матір'ю. Таким чином, Відповідач взагалі не спілкується з дитиною, не виконує обов'язку щодо виховання дитини, не піклується про розвиток, навчання, здоров'я, виховання та не забезпечує матеріально. Така поведінка Відповідача завдає дитині моральних переживань та страждань, завдає шкоди її психологічному здоров'ю, негативно впливає на виховання дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи те, що Відповідач ухиляється від обов'язку щодо виховання своєї дитини, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України Відповідач повинен бути позбавлена батьківських прав. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала. На запитання суду, вона відповіла, що так, були такі випадки, коли вона забороняла спілкуватися з дитиною, - [PERSON] відповідачу по справі, - [PERSON], але лише в інтересах малолітньої дитини. Вона чинила перепони відповідачу до спілкування з дитиною до 2 - 3 років. Заборгованості по аліментах у відповідача перед нею немає. Був такий випадок, що вона викидала дитячі речі, які придбав [PERSON] для їхньої спільної дитини, але це вже було давно, на даний час вона не перешкоджає [PERSON] спілкуватися з їхньою дитиною. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову категорично заперечував. На запитання суду відповідач [PERSON] повідомив наступне. Після розірвання шлюбу з позивачкою, - [PERSON], остання почала чинити всілякі перепони до його спілкування з дитиною, - [PERSON], як то, не давала дитини на побачення, повертала йому речі, які він купував для дитини, та й взагалі всіляко уникала від спілкування, тому він просто фізично не міг спілкуватися з дитиною, так як остання постійно проживає з матір»ю, він також намагався при зустрічі дати дитині кошти на власні потреби, проте, дитина, на його думку, налаштована матір»ю, - позивачкою по справі, відмовлялася від коштів, та говорила, що їм нічого не потрібно від нього. На обліку в лікаря - нарколога та в лікаря - психіатра не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувався. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування, - Кагарлицької міської ради Кагарлицького району Київської області, - [PERSON] спочатку підтримувала позов, а потім змінила свою думку та поклалася на розгляд суду. На запитання суду, яким чином було складено висновок № 1 органу опіки та піклування про можливість позбавлення батьківських прав, [PERSON] підтвердила той факт, що фактично його складено з характеристики учениці 2 - а класу Кагарлицької ЗОШ 1 - 3 ст. № 3 [PERSON]. На запитання суду, чим ґрунтувався орган опіки та піклування при складенні висновку щодо можливості позбавлення батьківських прав гр.. [PERSON] ствердно відповісти не змогла, зазначивши лише, що це було колективне рішення а не її рішення вольове, одноособове. В судовому засіданні представник Кагарлицької міжрайонної прокуратури Калайда Ю.О. проти позову заперечувала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є сусідом позивачки [PERSON], так як проживає за 2 будинки від неї. Він пам»ятає той факт, що при ньому позивачка [PERSON] повертала відповідачу [PERSON] дитячий костюмчик, положила його в автомобіль відповідача, сказавши при цьому, що їй нічого від відповідача не потрібно. Він це добре пам»ятає, так як це було близько 2 - ох років тому, він знаходився поруч з автомобілем, стояв на тротуарі. Відповідача знає добре, тому йому відомо, що коли позивачка проживала в м. Обухів, відповідач їздив в м. Обухів, щоб побачитися з дитиною, але позивачка не давала відповідачу спілкуватися з дитиною. На даний час, коли відповідач приїздить та намагається поспілкуватися з дитиною, остання не йде на контакт, тікає, видно, що вона налаштована проти відповідача. Суд, вислухавши позивачку, відповідача, представника органу опіки та піклування, представник Кагарлицької міжрайонної прокуратури, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Як встановлено судом, Між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області. Спільне життя з Відповідачем у Позивача не склалося, у зв'язку з чим 26.01.2006 р. шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER]. Від спільного шлюбу Позивач та Відповідач мають малолітню дитину, а саме: [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом, після розірвання шлюбу позивачка в односторонньому порядку почала розривати людські стосунки з відповідачем, почала чинити перепони в спілкуванні відповідача з своєю дитиною. Даний факт підтвердила сама ж позивачка, також підтвердив свідок, який був допитаний в судовому засіданні. Суд наголошує на тому факті, що коли позивачка проживала зовсім в іншому населеному пункті, відповідач намагався спілкуватися з дитиною, проте позивачка чинила перепони, про що ж знову позивачка підтвердила. Крім того суд також хоче звернути увагу на ту обставину, що, хоча й відповідач і сплачував аліменти, сплачує на даний час, не має заборгованості по аліментних зобов»язаннях, проте намагається ще крім того придбати для дитини одяг, дати дитині кошти на власні потреби. Крім того, суд наголошує на тій обставині, що коли дитина говорить відповідачу, коли він їй дає кошти, що «нам нічого від тебе не потрібно», то суд вважає, що таке відношення дитини до батька зумовлене налаштуванням матері дитини проти батька, так як суд вважає, що дитина в такому малолітньому віці в силу своїх розумових здібностей та загального світосприйняття не може в повній мірі усвідомлювати характер своїх дій та керувати ними, окрім того дитина говорить, що нічого не потрібно їм ( їй та матері) а не одноособово їй. Що стосується зібраних в матеріалах справи письмових доказів, то суд критично відноситься до них на наступних підставах. Що стосується акту обстеження житлово - побутових умов від 16 травня 2012 року за підписом депутата міської ради Петренко В.А., в якому вказано, що відповідач по справі з дитиною не спілкується, не приділяє уваги вихованню дитини, то до дана обставина взагалі не повинна зазначатися в акті обстеження житлово - побутових умов, вищевказане формулювання на думку суду взято зі слів знову ж таки позивачки по справі, - [PERSON] Що стосується характеристики учениці 2 - а класу Кагарлицької ЗОШ 1 - 3 ст. № 3 [PERSON], де зазначено, що відповідач не відвідує школу, навчанням та вихованням дитини не займається, то дана обставина взята таки ж знову з слів позивачки. Що стосується висновку № 1 органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, то текст останнього фактично один в один повторює текст характеристики з школи, що, саме, і підтвердила представник органу опіки та піклування [PERSON], тому такий висновок до уваги судом прийнято не може. Відповідно, як видно вище, всі докази того, що відповідач по справі ухиляється від утримання ( заборгованості по аліментних зобов»язань немає), та спілкування ( позивачка сама перешкоджає батьку спілкуватися з дитиною) в судовому засіданні спростовано. Відповідно, порушень положень ст. 150 Сімейного кодексу України, де, зокрема, зазначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя відповідач не порушував, а тому відсутні підстави для позбавлення його батьківських прав, так як підставою для позбавлення батьківських прав є положення п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, де, зокрема, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed