Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-21 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулась до суду з позовною заявою, згідно якої просила суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON], в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно до закінчення терміну навчання; судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі. Від даного шлюбу вони мають повнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. 22 березня 1999 року шлюб з відповідачем було розірвано у відділі реєстрації актів громадянського стану Крюківського райвиконкому міста Кременчука Полтавської області. 03 листопада 2001 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON], у звязку із чим вона змінила прізвище з Давискибана [PERSON]. Згідно рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області, [PERSON] сплачував на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. З вересня 2010 року син [PERSON] навчається у Вищому професійному училищі №7 міста Кременчука Полтавської області на денній формі навчання. Позивачка зазначає, що вона сама не в змозі забезпечити синові, який проживає разом з нею, нормальні умови для його утримання та навчання. [PERSON] вважає, що відповідач зобовязаний у період навчання дитини на денному відділенні учбового закладу до досягнення ним двадцяти трьох років надавати йому матеріальну допомогу. Позивачка, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причину неявки. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи документів. Вислухавши позивача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КЕ №250142 від 27 липня 1994 року, виданого Палацом шлюбів міста Кременчука, 18 липня 1994 року народився [PERSON] (актовий запис №66), батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] Свідоцтвом серії І-КЕ №055304 від 22 березня 1999 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського райвиконкому міста Кременчука Полтавської області за актовим записом №71, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Згідно із свідоцтвом про одруження серії 1-КЕ №072742, виданого 03 листопада 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського районного управління юстиції міста Кременчука Полтавської області, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, внаслідок чого [PERSON] змінила прізвище на Корецька. Як вбачається із довідки №111 від 24 квітня 2012 року, виданої Вищим професійним училищем №7 міста Кременчука, [PERSON] дійсно навчається у Вищому професійному училищі №7 міста Кременчука на денній формі навчання, на ІІ ступені навчання з 01 вересня 2010 року по 30 червня 2013 року, та не знаходиться на державному забезпеченні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживає разом із матірю. Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно із частиною 3 статті 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син. Таким чином, між сторонами в справі виникли правовідносини щодо реалізації батьківських обовязків з утримання своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до статті 187 Сімейного кодексу України відповідач за власною ініціативою аліменти не виплачує, в порядку статті 188 Сімейного кодексу України від обовязку утримувати сина не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно статей 78, 189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Ненадання матеріальної допомоги своєму повнолітньому сину, який навчається і потребує у звязку з цим допомоги, є порушенням батьківського обовязку, передбаченого статтею 199 Сімейного Кодексу України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання повнолітньої дитини, [PERSON] у звязку з навчанням є законним та обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved