Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-09 00:00:00

Позивач звернулася до Соломянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 2003 року, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, стосунки з відповідачем поступово погіршувалися, спільного господарства не ведуть з весни 2011 року, збереження сімї не можливе. Позивачка просить стягнути аліменти на утримання дитини в примусовому порядку, в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно до повноліття дитини. Стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 300 (триста) гривень. Позивач через канцелярію суду, подала заяву в якій просила розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації, про причини неявки суду не повідомив, тому суд ухвалив розглядати справу у його відсутність з винесенням заочного рішення. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, таким чином суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України за письмовою згодою позивача, ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.06.2003 року виконкомом Майданівської сільської ради Бородянського району Київської області зареєстровано шлюб сторін, актовий запис № 3 (а. с. 4). Від шлюбу сторони мають дитину: доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 4). На теперішній час дитина проживає разом із своєю матірю позивачем по справі. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя між сторонами не склалося через зловживання відповідачем спиртними напоями, внаслідок чого між сторонами постійно виникали суперечки. Сторони втратили почуття любові один до одного, спільного господарства не ведуть. Примирення між сторонами неможливе. На час розгляду справи у суді майнового спору між сторонами немає. Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Згідно із ст. 121 Сімейного Кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються з дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідногго віку. При призначенні розміру аліментів суд вважає за можливе призначити аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.04.2012 року і до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 109 (сто девять) гривень. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати на правову допомогу в розмірі 300 (триста) гривень, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, зважаючи на те що їх розмір підтверджений квитанцією (а.с. 9). При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню 105, 60 грн. судового збору.

Outcome: approved