Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] підприємства «Сєвєродонецький комбінат будівельних матеріалів та конструкцій» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку виплати заробітної плати та моральної шкоди, посилаючись на те, що він працював на КП «Сєвєродонецький комбінат будівельних матеріалів та конструкцій» до 31 липня 2012 року. За період його роботи утворилась заборгованість по заробітній платі з червня 2011 року по 31 липня 2012 року у розмірі 24311,05 грн., яку він просить стягнути з відповідача. Крім того стягнути усі понесені ним по справі судові витрати, завдану йому діями відповідача моральну шкоду у розмірі 13500 грн., яка виразилась у його стражданнях через тривалу несплату належної йому заробітної плати, а також компенсацію втрат у звязку з затримкою виплати заборгованості по заробітній платі у сумі 2000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав доводи, викладенні у позовній заяві, уточнив вимоги, просив стягнути з відповідача [PERSON] підприємства «Сєвєродонецький комбінат будівельних матеріалів та конструкцій» заборгованість по заробітній платі у розмірі 24303,69 грн., усі понесені ним по справі судові витрати, моральну шкоду у розмірі 13500 грн., також компенсацію у звязку з затримкою виплати заборгованості по заробітній платі у сумі 2000 грн. Представник відповідача КП «Сєвєродонецький комбінат будівельних матеріалів та конструкцій» [PERSON] у судовому засіданні вимоги позивача визнала частково, в частині боргу у розмірі 23311,05 грн., оскільки 1000 грн. позивачу було сплачено у жовтні 2012 року та компенсацію відповідно до Положення про порядок компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, в іншій частини просила відмовити. Вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата\~ це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Матеріалами справи встановлено, що згідно довідки КП «Сєвєродонецький комбінат будівельних матеріалів та конструкцій» № 154 від 15.08.2012 року, станом на 15.08.2012 року за КП «Сєвєродонецький комбінат будівельних матеріалів та конструкцій» існує заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] у сумі 24311,05 грн. за відпрацьований час з липня 2011 року по липень 2012 року, але згідно довідки КП «Сєвєродонецький комбінат будівельних матеріалів та конструкцій» № 13 від 21.01.2013 року, станом на 21.01.2013 року за КП «Сєвєродонецький комбінат будівельних матеріалів та конструкцій» існує заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] у сумі 23311,05 грн. за відпрацьований час з липня 2011 року по липень 2012 року, що підтверджується розрахунковим листом від жовтня 2012 року та відомістю на виплату грошей № 15 від 11 жовтня 2012 року. Суд вважає, що КП «Сєвєродонецький комбінат будівельних матеріалів та конструкцій» були порушені права позивача та вимоги діючого трудового законодавства, а саме ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці», тому вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача заробітної плати підлягають частковому задоволенню у розмірі 23311,05 грн. за період часу з липня 2011 року по липень 2012 року, так як вони обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню і стягненню з відповідача на користь позивача. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача компенсації втрат у звязку з затримкою виплати заборгованості по заробітній платі у сумі 2000 грн. не підлягають задоволенню, оскільки судом не було встановлено, а позивачем суду не доведено, яким саме законом передбачено стягнення з відповідача даної компенсації у цьому розмірі та не надано суду її розрахунку, так як в позовній заяві позивач посилається на Постанову Кабінету Міністрів України від 29 грудня 1997 року № 1427 про затвердження «Порядку компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати», при цьому формулювання вимог, пояснення позивача у судовому засіданні та розмір заявлених вимог свідчить на посилання позивача на відшкодування йому середнього заробітку за увесь час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку при звільненні, що не може бути стягнута згідно рішення Конституційного суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 до повного фактичного розрахунку з позивачем. Не підлягають задоволенню також і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів щодо завдання відповідачем йому такої шкоди та у визначеному позивачем розмірі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно до ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 79 ЦК України судові витрати складаються з судового збору. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229,40 грн., так як позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а інших судових витрат позивача судом не встановлено, тому позовні вимоги в частині стягнення на його користь всіх понесених ним судових витрати також задоволенню не підлягають.

Outcome: partial