Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири [ADDRESS], укладеного 27 грудня 2010 року між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 07 вересня 2010 року та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 1280. В ході розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив також визнати недійсною довіреність від 07 вересня 2010 року, що посвідчена приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрована в реєстрі №2021 від імені [PERSON] на імя [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS], разом з ним у вказаній квартирі проживав його батько - [PERSON] В червні 2010 року на прохання друга Юрія, [PERSON] дозволив [PERSON] пожити в одній з кімнат вищевказаної квартири, за що [PERSON] буде придбавати продукти харчування та допомагати позивачу сплачувати комунальні послуги. В тексті заяви позивач зазначає, що спілкування між сторонами супроводжувалось вживанням спиртних напоїв. Коли в червні 2010 року позивач розповів [PERSON]С, що квартира, в якій він проживає не приватизована, відповідач почав вмовляти [PERSON] розпочати процес приватизації квартири, мотивуючи це тим, що квартира занадто велика для позивача та його батька, і після приватизації та продажу цієї квартири, можна буде придбати однокімнатну квартиру, а решту коштів від продажу квартири розподілити між позивачем та [PERSON], також наголосив, що в нього є можливість прискорити процес приватизації, але для цього необхідно надати довіреність. Як стверджує позивач в тексті заяви оскільки він одразу не погодився надати довіреність [PERSON] на приватизацію на імя [PERSON] вищезазначеної квартири, [PERSON] розлютився та почав погрожувати позивачу та його батькові фізичною розправою, в підтвердження своїх погроз [PERSON] неодноразово бив [PERSON] Оскільки [PERSON] боявся [PERSON]С, тому погодився дати довіреність на приватизацію квартири. 07 вересня 2010 року була оформлена оскаржувана позивачем довіреність. Після чого, [PERSON] забрав паспорт [PERSON] та повідомив, що поверне його після того, як закінчить оформлення приватизації квартири. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з проханням повернути йому паспорт та скасувати довіреність, на що постійно чув від [PERSON] відмови та погрози. 23 жовтня 2010 року [PERSON] побив [PERSON] та наніс йому різану рану правої руки. З даного приводу [PERSON] звертався до лікарні, але про дійсні причини одержання травми, боячись помсти [PERSON] не розповів, а тому травма була записана як побутова. 30 листопада 2010 року позивач став наполягати, щоб [PERSON] повернув йому паспорт та документи на квартиру. Однак, у відповідь [PERSON] став наносити йому побої та зламав щелепу, при цьому [PERSON] повідомив позивача, щоб при зверненні до лікарні останній не смів повідомляти про те, що тілесні ушкодження мені наніс саме відповідач, оскільки в квартирі залишився його батько, і якщо [PERSON] не буде діяти як говорить [PERSON], тоді батька живим вже не побачить. На твердження позивача, останній перебував на лікуванні до 28 грудня 2010 року, а коли повернувся батько йому повідомив, що приходили брокери і спілкувались з [PERSON], який відразу зник, позивач після повернення з лікарні вже його не бачив. Після чого до [PERSON] звернувся брокер, який повідомив, що його квартира продана [PERSON] В звязку з цим [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що відповідачем [PERSON] до нього був застосований як фізичний так і психологічний тиск з метою одержати довіреність, який проявлявся в численних побиттях, нанесенні різаної рани, зламанні щелепи та погрозах. Крім того, [PERSON] стверджує, що [PERSON] одержав довіреність від нього всупереч його волі, при оформленні довіреності позивачу не було відомо про те, що дана довіреність надає право [PERSON] крім оформлення приватизації, відчужити квартиру. Тому позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В ході розгляду справи не погоджуючись з первісним позовом [PERSON] та [PERSON] звернулись із зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення., який був прийнятий до розгляду разом з первісним. За ухвалою суду від 22 червня 2\~012 року зустрічний позов за заявою позивача залишено без розгляду. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали збільшені позовні вимоги та просили їх задовольнити, пояснення надали аналогічні позовній заяві. Відповідач в судові засідання не зявлявся, про час, дати та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити, пояснив, що довіреність надана позивачем добровільно без жодного фізичного чи психологічнго примусу. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали та просили в його задоволенні відмовити, пояснили, що позивачем був спланований заздалегідь умисел направлений на заволодіння грошима при відчуженні квартири, а в подальшому визнання такого договору купівлі- продажу квартири недійсним, оскільки при зустрічах перед посвідченням правочину [PERSON] твердо проявляв свій намір відчужити квартиру, та своєю поведінкою жодним чином не викликав в покупців сумніву в своєму волевиявленні щодо продажу. Третя особа - [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити. Третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні 30 травня 2012 року суду пояснив, що при оформленні оскаржуваної довіреності він неодноразово розяснював [PERSON] наслідки її підписання, на що останній переконливо підтвердив свій намір надати довіреність [PERSON] на продаж квартири. Третя особа - приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, до суду надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Допитана в судовому засіданні 08 червня 2011 року на стороні позивача свідок [PERSON] суду підтвердила той факт, що відповідач [PERSON] деякий час проживав в квартирі позивача, часто розпивав з ним алкогольні напої, які нерідко закінчувались бійкою, [PERSON] неодноразово застосовував до [PERSON] фізичну силу та психологічний тиск. [PERSON] засвідчила, що [PERSON] примусив [PERSON] підписати довіреність на продаж квартири. Допитаний свідок [PERSON]І.( батько позивача) пояснення по суті позову надати не зміг, імя [PERSON], яка, нібито, проживала з його сином як цивільна дружина у вищевказаній квартирі, не згадав. Допитаний в судовому засіданні на стороні позивача свідок [PERSON] пояснив суду, що допомагав [PERSON] підшуковувати покупців на квартиру [PERSON], але після вчинення правочину [PERSON] зник не розрахувавшись з [PERSON] за надані послуги. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який працює лікарем психіатром в Броварській поліклініці, засвідчив суду, що 20 грудня 2010 року [PERSON] був у нього на прийомі та отримав довідку встановлено зразка, крім того зазначив, що вказана довідка отримується на прийомі виключно особою, на імя якої видається, при предявленні паспорта. Допитана в судовому засіданні 26 липня 2011 року свідок на стороні відповідача [PERSON] [PERSON]М.( матір [PERSON]І.), пояснила суду, щ зі слів доньки їй відомо про те, що донька особисто зустрічалась з [PERSON], який висловлював свій твердий намір відчужити квартиру. Свідок [PERSON], яка посвідчувала попередній договір купівлі- продажу даної квартири, пояснила суду, що при оформленні вказаного правочину будь-які недоліки в документах були відсутні, ніяких підозр в поведінці [PERSON] нею зафіксовано не було. Свідок [PERSON], яка працює паспортистом, суду пояснила, що [PERSON] звертався до неї за довідкою форми №3, говорив, що має наміри продати квартиру, оскільки заборгував знайомим кошти, які тепер йому погрожують. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача [PERSON]В, відповідача [PERSON], його представника [PERSON], представника відповідача [PERSON], свідків на стороні позивача [PERSON], [PERSON]І.( батько позивача), [PERSON], свідків на стороні відповідача [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], свідка допитаного з ініціативи суду [PERSON], повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 07 вересня 2010 року [PERSON] надав довіреність [PERSON] продати за ціну та на умовах на його розсуд належну йому квартиру за № 69, яка розташована в будинку № 1 по вул. Гагаріна в м.Броварах Київської області, яка була посвідчена приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу [PERSON]М, для чого [PERSON] надається право представляти інтереси [PERSON] та вирішувати всі питання, які будуть виникати під час здійснення повноважень необхідних для виконання цієї довіреності, в тому числі розписуватись від імені [PERSON], укладати та підсувати договір купівлі- продажу, отримувати гроші за продану квартиру. На підставі вищевказаної довіреності 27 грудня 2010 року між [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі- продажу квартири [ADDRESS]. Продаж квартири вчинено за домовленістю сторін за 400\~000 грн. 00 коп., які продавець одержав під час підписання цього договору. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує ст. ст. 230, 231 ЦК України та стверджує, що оскаржувана довіреність ним видана внаслідок застосування [PERSON] щодо нього фізичного та психологічного тиску, крім того на момент оформлення довіреності позивачу не було відомо те, що в довіреності передбачено право [PERSON] відчужити належну позивачу квартиру, так як [PERSON] мав наміри надати відповідачу довіреність лише на оформлення приватизації на квартиру на своє імя. Відповідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Однак в ході розгляду справи ні позивачем, ні її представником не надано суду доказів надання [PERSON] оскаржуваної довіреності під впливом фізичного та психологічного тиску [PERSON] Суд критично оцінює покази свідка [PERSON], яка свідчила про побиття [PERSON] [PERSON], оскільки остання пояснювала, що вона проживала в цивільному шлюбі з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з травня 2010 року по 23 жовтня 2010 року. В той час як з матеріалів ЖРЗПЗ №9866 від 12 жовтня 2011 року вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], актовий запис № 3617 від 27 листопада 2010 року. Посилання позивача на те, що [PERSON] вимагаючи надати на його імя довіреність на продаж квартири, неодноразово застосовував фізичну силу, зокрема 30 листопада 2010 року зламав йому щелепу не підтверджені в ході розгляду справи та спростовуються медичною документацією, що є в матеріалах справи. А саме відповідно довідки за № 8082 від 27 листопада 2010 року [PERSON] звернувся 27 листопада 2010 року з діагнозом перелом нижньої челюсті зліва, отриманої в побуті, рекомендовано амбулаторне лікування в стоматологічній поліклініці 29 листопада 2010 року. Як вбачається з листа стоматологічного відділення Броварської центральної районної лікарні від 16 вересня 2011 року [PERSON] звертався на прийом в стоматологічне відділення 29 листопада 2010 року, був оглянутий хірургом та направлений в Київську обласну клінічну лікарню з діагнозом застарілий післятравматичний перелом тіла нижньої щелепи в ділянці кута і суглобового відростка зліва. Твердження [PERSON] про те, що останній перебував на стаціонарному лікуванні в Київській обласній лікарні до 28 грудня 2010 року не відповідає дійсності та спростовується медичною карткою стаціонарного хворого, відповідно якої позивача виписали 10 грудня 2012 року а також свідченнями лікаря- психіатра [PERSON], який підтвердив той факт, що 20 грудня 2010 року [PERSON] був на прийомі та особисто отримував довідку про перебування на обліку в кабінеті лікара - психіатра-нарколога. Посилання позивача на те, що щелепу йому зламав саме [PERSON] 30 листопада 2011 року не доведені та в ході розгляду справи спростовані матеріалами ЖРЗПЗ №9842 від 27 листопада 2010 року та № 9847 від 28 листопада 2010 року, відповідно яких вказану травму позивач отримав 27 листопада 2010 року після святкування одруження його друга [PERSON] з [PERSON], під час бійки з [PERSON] та [PERSON] на грунті неприязних відносин. Та обставина, що після перелому щелепи [PERSON] супроводжував [PERSON] до травмпункту спростовується поясненнями [PERSON] в ЖРЗПЗ №9842 від 27 листопада 2010 року, відповідно яких останній засвідчує, що саме він супроводжував [PERSON] до приймального відділення Броварської ЦРЛ. Твердження позивача в частині того, що [PERSON] заволодів його паспортом є неправдивими та спростовуються медичною карткою стаціонарного хворого, з якої вбачається що [PERSON] при госпіталізації предявив паспорт громадянина України серії СМ №991600. Обгрунтування [PERSON] в частині того, що йому не було відомо про те, що він надає довіреність на продаж квартири, так як він вважав, що довіреність надається на оформлення документів для приватизації квартири, не відповідає обставинам справи та спростовується поясненнями приватного нотаріуса [PERSON], який повідомив суду , що неодноразово розяснював позивачу наслідки оформлення довіреності, а також матеріалами про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] за №10649 від 30 грудня 2010 року, в яких містяться особисті пояснення [PERSON] відповідно яких останній 07 вересня 2010 року надав довіреність [PERSON] саме на продаж квартири за ціну та на умовах на розсуд останнього. У відповідності до ст.231 ЦК України правочин, вчинений проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Згідно ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин вважається судом недійсним. Таким чином в ході розгляду справи не знайшла свого підтвердження ні обставина застосування відповідачем до [PERSON] психологічного чи фізичного тиску, ні введення його в оману. Під час розгляду справи суд встановив, що [PERSON] добровільно на власний розсуд надав довіреність відповідачу на продаж квартири. Більше того, твердження про фізичне насильство [PERSON] по відношенню до [PERSON] не підтверджені в ході розгляді справи, обставини та час отримання травми ( перелому щелепи) [PERSON] доводяться матеріалами відмовних матеріалів Броварського МВ ГУ МВС України та медичною документацією в матеріалах справи. Суд критично оцінює пояснення свідків [PERSON], [PERSON], допитаних на стороні позивача, оскільки останні надали свідчення, які не відповідають встановленим в ході судового розгляду обставинам справи. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що ні позивачем, ні його представником в ході розгляду справи не обгрунтовано з посиланням на відповідні докази ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, з огляду на вищевикладене суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved