Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-19 00:00:00

01.03.2011 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Малиновського районного суду м. Одеси, уточнивши позовні вимоги, з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, [PERSON], про усунення перешкод в користування домоволодінням та стягнення моральної шкоди. При цьому позивачі посилаються на те, що позивачам на праві приватної власності, згідно свідоцтва про право власності від 30.07.2009 року, належить 37/100 частин домоволодіння у [ADDRESS]. Земельна ділянка, на якій розташовано житлове будівництво, відведена рішенням № 730 від 18.09.1954 року, загальна площа ділянки складає 642 кв.м. У вказаному житловому будівництві [PERSON] та [PERSON] мешкають з 1987 року. Також спільним власником 131/1000 частин домоволодіння у [ADDRESS], є [PERSON]. Зі східного боку земельна ділянка позивачів межує із земельною ділянкою відповідачів і до 2008 року була встановлена огорожа зі сталевої сітки висотою 1,50 м. Проте, в 2008 році відповідачі, без згоди позивачів і дозвільної документації відповідних служб, на відстані 0,19 м від існуючої огорожі, звели високий паркан з бутового каменю і оцинкованих гофрованих металевих листів заввишки 2,30 м з боку земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні позивачів. В результаті дій відповідачів, в приміщеннях житлового будівництва позивачів порушена інсоляція, оскільки рівень освітленості приміщень склав 0,2 КЕО, що в 2 рази нижче за допустиме. Також, пристрій суцільного огородження, висота якого перевищує верхню відмітку віконних отворів позивачів порушило умови крізного і кутового провітрювання приміщень кухні і житлової кімнати, що є обов'язковою санітарно - гігієнічною вимогою для житлових будівель. Також позивачі вважають, що такими діями було порушено їх права та було завдано моральну шкоду, яку вони оцінюють в 20000 грн. В судове засідання позивачі не з'явились, [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріли справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності, належить 37/100 частин об'єкту нерухомого майна, який розташований за адресою: [ADDRESS], 37/100 частин об'єкту складаються з: в житловому будинку літ. «А, А1»: 2-1 коридор, площею 7,3 кв.м; 2-2 житлова, площею 6,0 кв.м; 2-3 житлова, площею 14,5 кв.м; 2-4 кладова, площею 1,5 кв.м; 2-5 кухня, площею 8,8 кв.м; 2-6 санвузол, площею 3,2 кв.м; 2-7 житлова, площею 17,9 кв.м; загальною площею 59,2 кв.м, житловою площею 38,4 кв.м, гаражу літ. «Е», сараю літ. «Д», вбиральні літ. «Г», відображених у технічному паспорті від 28.02.2008 р. Вказане підтверджується копією свідоцтва про право власності, яке видане на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 11.12.2008 р. №1452, розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 26.06.2009р. №351/01-06; замість договору купівлі-продажу від 13.03.1987р., посвідченого Мельник Л.В., старшим державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори у реєстрі за №2-312, зареєстрованого ОМБТІ від 21.10.1987р. в реєстрову книгу за №кн.1 Ідод. - 159 - 18932. Також вказане підтверджується копією технічного паспорту, виданого КП «ОМБТІ та РОН», який було виготовлено станом на 26.03.2009 року відповідно до реєстраційної справи № 4970, реєстровий номер 11доп-18932-159, на ім'я [PERSON]. Право приватної спільної часткової власності було зареєстровано в комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», про що було надано витяг № 23718617 від 31.08.2009 року, реєстраційний номер 15626215, на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], номер запису 18932, в книзі 11доп-160 (а.с. 63-64). В рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 10.06.2009 року. судом встановлено,що ніяких сварок з сусідами суміжних ділянок ніколи не виникало. Між ділянками [PERSON] та [PERSON] було зведено сітчасту огорожу з сітки на відставні 0,95 м. від вікон будинку [PERSON] Така прозора та низька огорожа не заважала нормальній інсоляції будинку. Після вселення в будинку [ADDRESS] нового власника - [PERSON], він, в 2004 році звів вздовж сітчастої огорожи неї кам'яний паркан довжиною 11,85 м та висотою 1,6 м, на відстані 0,95 м від житлового будинку [PERSON] та [PERSON], в зв'язку з чим будинок був затемнений. В травні 2008 року [PERSON] доточив висоту огорожі в 1,6 м металевими листами висотою 0,9 м і таким чином висота огорожі становить 2,5 м, в зв'язку з чим був повністю закритий доступ світла та повітря в будинок [PERSON] та [PERSON] 27.05.2008 року [PERSON] спилив 3 труби. На яких були змонтовані металеві листи та демонтував металеву частину огорожі. Відповідно з актом від 30.05.2008 року, при перевірці з виїздом на місце звернення [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS], встановлено, що на прилеглій території до домоволодіння [PERSON] зберігаються дрова, цегла. Каміння. Металеві бочки, встановлена металева огорожа для огородження квітника та дерева. На прилеглій території до домоволодіння [PERSON] зберігається каміння. Громадянам [PERSON] та [PERSON] були вручені приписи про приведення прилеглої території до належного санітарного стану. На межі земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] встановлена металева огорожа. Вздовж якої з боку [PERSON] зведений кам'яний паркан. Висота кам'яного паркану збільшена оцинкованим металевим профілем. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.06.2009 року було зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] та [PERSON] в користуванні будинком шляхом приведення паркану, що зроблений з металу до висоти в 2 метри. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07.10.2009 року вказане рішення було залишено без змін, тому набрало законної сили. Вказаним рішенням було встановлено неправомірність дій [PERSON] щодо забудови паркану висотою більше двох метрів та зобов'язано усунути перешкоди. Обставини щодо будівництва паркану саме [PERSON] не оспорювалися сторонами та встановлені вищезазначеним рішенням суду, тому у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Як вбачається з технічного висновку про нормативно-технічну забезпеченість будівництва огорожі на межі суміжних земельних ділянок в районі садибної забудови по [ADDRESS], виготовленого в 2011 році приватним підприємством «Дельта-Консалтінг», вказані вимоги виконані не були. Відповідно до пункту 2 вказівки «По проектуванню огороджень майданчиків та ділянок підприємств, будівель та споруд» СН 441-72* затвердженої постановою Держстроя СРСР від 26.05.1972 року, № 9, огородження слід проектувати лише у випадках, коли вони вимагаються по умовам експлуатації та охорони підприємств, будівель та споруд, з врахуванням вимог архітектурно-планувальних будівель. Висота огороджень повинна бути не більше 2 метрів. Відповідно до Державних будівельних норм України щодо будинків і споруд ДБН 360-92** Державний комітет України з будівництва та архітектури, а саме пункту 3,25* абз. 3 для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м., а відповідачем огородження збудовано на відстані 0,93 м. Спеціалістом також було встановлено згідно протоколу обстеження №572 освітлення робочого місця в житловому будинку по [ADDRESS], на момент обстеження в насідок збудованого огородження порушено інсоляцію вказаних приміщень, так як рівень освітленості приміщень складає 0,2 КПО, що у два рази нижче допустимого рівня встановленого ДБН В.2.5-28-2006 "Природне і штучне освітлення", п. 3.10 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Загальні положення». Крім того, влаштування цільної огорожі (висота огородження перевищує верхню відмітку віконних проризів) порушило умови наскрізного та кутового провітрювання приміщень кухні та житлової кімнати, що є порушенням вимог п. 3.8 ДБН В.2.2-15.2005 «Житлові будинки. Загальні положення». Вказані порушення також зафіксовані актами обстеження: КТ СОН "Ближні млини" від 18.11.09 року та від 24.01.2011 року, що підтверджується копією відповідних актів. Посилання відповідача в заяві про перегляд заочного рішення на те, що суд не може приймати до уваги акт від 24.11.2009 року з посиланням на заяву «[PERSON]». судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в заяві не вказано дату акту та розшифровка підпису особи, зроблена «[PERSON]» та саме її підпис завірений Головою СОН «Ближні млини», а також суду надано два акти, в яких крім [PERSON] ще фігурують інші особи. (а.с. 134) Як вбачається з доповнення до технічного висновку, виконаного ПП «Дельта-консалтінг» при вирішенні питання щодо висоти спірної огорожі, слід за нижню відмітку цієї огорожі приймати відмітку низу цокольної частини житлового будинку під літ. «А», вказаного в технічному паспорті від 26.03.2009 року, виготовленого на ім'я [PERSON] Посилання позивачів на те, що огорожу слід привести до висоти 2 метри та вираховувати її від низу цокольної частини житлового будинку, вказаного в технічному паспорті від 26.03.2009 року, виготовленого на ім'я [PERSON], з посиланням також на порушення норм інсоляції, вже були розглянуті під час ухвалення рішення Малиновським районним судом м. Одеси від 10.06.2009 року та ухвалою Малиновського районного суду, якою в роз'ясненні рішення було відмовлено, тому судом 20.05.2013 року було прийнято ухвалу про закриття провадження в частині зобов'язання відповідачів усунути перешкоди у користуванні домоволодінням по [ADDRESS], шляхом приведення паркану відповідачів до висоти не більше двох метрів. Посилання відповідача на те, що [PERSON] не є власником земельної ділянки та не може вважатися землекористувачем, не приймаються до уваги судом, оскільки останній став власником частини житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 13.03.1987 р., посвідченого Мельник Л.В., старшим державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори у реєстрі за №2-312, зареєстрованого ОМБТІ від 21.10.1987 р. в реєстрову книгу за №кн.1 Ідод. - 159 - 18932, а отже на момент виникнення у [PERSON] на житловий будинок до нього перейшло право користування земельною ділянкою, яка виділена під забудову. Крім того суд звертає увагу на те, що позивачі посилаються на правовідносини, які регулюються нормами ЦК України, як власники житлового будинку, а не ЗК України. Судом неодноразово в судовому засіданні роз'яснювалося сторонам про можливість призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу, але позивач посилався в обґрунтування своїх вимог на висновок спеціаліста, а відповідач взагалі не надав суду доказів на спростування доказів, наданих позивачем. Також суду не було надано належних доказів на підтвердження доводів позивача щодо будівництва огорожі на території земельної ділянки, якою він користується, а також того, що відповідач знову проводить роботи по нарощуванню огорожі. Суду було надано розписку, написану 28.09.2011 року [PERSON] та [PERSON], які мешкають за адресою: [ADDRESS], в тому, що вказані особи не заперечують сусідам [PERSON] та [PERSON], що мешкають за адресою: . [ADDRESS], обслуговувати, ремонтувати та допускати до перевірки контролюючих органів газового господарства та виконавчої влади газової труби, яка проходить по земельній ділянці відповідачів. (а.с. 88). Як вбачається з листа відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Одесагаз» № 3035/26 від 29.09.2011 року, 28.09.2011 року УЕМХ м. Одеси проведено обстеження системи газопостачання житлового будинку [ADDRESS], в ході якого було з'ясовано, що газопровід пролягає по території ділянки, належної [PERSON] відповідно проектно-технічної документації. Відповідно до акту СОН "Ближні млини" до будинку по [ADDRESS] підведена газова труба, що проходить через ділянку [PERSON], з якої була домовленість з приводу того, що [PERSON] буде за нею доглядати. Проте, на час складання акту, догляд за газовою трубою є неможливим, оскільки [PERSON] було самовільно збудовано огорожу, також за огорожею опинився аварійний кран вказаної газової труби. Обставини, встановлені вказаними актами та листом ВАТ «Одесагаз», не були спростовані відповідачем в судовому засіданні. Копія розписки, наданої відповідачами позивачем не надавалася суду для огляду в оригіналі. В судовому засідання не знайшли підтвердження доводи позивачів щодо перешкод в користуванні системами газопостачання, оскільки ці доводи не підтверджені належними доказами і спростовуються вищевказаною розпискою. Щодо позовних вимог [PERSON] суд вважає, що в їх задоволенні слід відмовити, оскільки суду не надано належних доказів порушення прав останньої як землекористувача, власника, користувача або наймача житлового будинку. Статтею ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виходячи з вищевикладеного та аналізуючи надані суду докази в сукупності, суд вважає, що відповідачі порушують права позивача [PERSON] та чинять йому перешкоди у користуванні житловим будинком по [ADDRESS], а тому належним захистом прав позивача [PERSON], не зважаючи на те, що після будівництва кам'яного паркану пройшло вже більше трьох років, є зобов'язання відповідачів усунути перешкоди у користуванні домоволодінням, яке належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], шляхом перенесення спірної огорожі на відстань одного метру від найбільш виступаючої конструкції стіни домоволодіння, що знаходиться у власності позивача, отже, вимоги [PERSON] слід задовольнити лише в цій частині. Задовольняючи позовні вимоги до обох відповідачів, суд виходить з того, що зведення паркану проводилося [PERSON] за згодою власниці земельної ділянки [PERSON], які також знаходилися в шлюбі на момент придбання майна. Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ч.ч.1-4 ст. 23 ЦК України та ч.1 ст. 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 ЦК України. Що стосується вимог позивачів про стягнення на їх користь моральної шкоди у сумі 20000 грн., то суд відповідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з відповідними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» видно, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] моральної шкоди у розмірі 20000 грн. не підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні не було надано доказів, що підтверджують наявність заподіяння моральної шкоди та на підтвердження її розміру 20000 грн. Медична документація що надана суду на ім'я [PERSON], не знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з діями відповідачів. На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial