Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], просив в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № ML-009/055/2007 від 01.03.2007 у розмірі 124599, 85 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 16.07.2012 становить 995926 грн 60 коп. та 17800,25 грн, заборгованості за кредитним договором № ML-012/150/2008 від 29.05.2008, що становить 524616, 72 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 17.07.2012 становить 4193261 грн 44 коп. та 137762, 27 грн звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №РML-012/150/2008/1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі №2318, додатковим договором про внесення змін №1 до договору іпотеки № РML-012/150/2008/1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 2329, а саме: квартира [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] шляхом продажу квартири на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», визначивши, що початкова ціна встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В обґрунтування позову зазначив, що 01.03.2007 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-009/055/2007, згідно якого позивач надав останньому кредит в розмірі 99700,00 доларів США із встановленням фіксованої процентної ставки в розмірі 13,99% річних. 29 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-012/150/2008, згідно умов якого позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 379 500,00 доларів США із встановленням плаваючою процентною ставкою в розмірі FIDR +5,49 % річних. Однак, відповідачем були порушені умови кредитного договору та не було здійснено в строк погашення відповідних сум кредиту, не сплачені відсотки, інші обов'язкові платежі за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості перед позивачем. В забезпечення повного та своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором № ML-012/150/2008 від 29.05.2008 між позивачем та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки РML-012/150/2008/1, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON], додатковим договором про внесення змін № 1 до договору іпотеки № РML-012/150/2008/1, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON], а саме: квартира [ADDRESS]. Позивач зазначав, що неодноразово звертався до відповідачів про дострокове виконання боргових зобов'язань шляхом направлення вимоги про погашення заборгованості за кредитними договорами, проте боргові зобов'язання належним чином виконані не були. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день час та місце слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином, до суду надійшла заява, згідно якої просить провести розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день час та місце слухання справи повідомлялись вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідачів не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.03.2007 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-009/055/2007 (а.с. 8-11). Згідно з ч.1 кредитного договору Банк надає Позичальнику Кредит на споживчі цілі в розмірі 99 700,00 доларів США із встановленням фіксованої процентної ставки в розмірі 13,99% річних. Дата остаточного повернення кредиту 01.03.2017. Відповідно до ст.3 ч.1 зазначеного кредитного договору [PERSON] зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом. Частиною 2 п.1.9.1 вказаного кредитного договору передбачено, що Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником та/або Поручителем, та/або Майновим поручителем своїх Боргових та інших зобов'язань за цим Договором (в тому числі, але не виключно, встановленому п.2.3 та ст..3 цього договору) та/або умов Договору іпотеки, та/або умов Договору іпотеки (майнової поруки), та/чи Договору поруки. При цьому виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено Позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання Позичальником відповідної Вимоги. Пунктом 4 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань по цьому Договору позичальник несе відповідальність в порядку і на умовах, визначених в цьому договорі. 29 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-012/150/2008 (а.с. 12-16). Згідно з ч. 1 кредитного договору позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 379 500,00 доларів США із встановленням плаваючої процентної ставки в розмірі FIDR 5,49 % річних з остаточним строком повернення кредиту 29 травня 2038 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №ML-012/150/2008 від 29.05.2008 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки РML-012/150/2008/1 (майнова порука), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 2375 (а.с. 17-23). Згідно ст.3 цього договору предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] та належить позикодавцю в рівних частках на праві власності. Предмет іпотеки складається з 2 жилих кімнат. Відповідно п.4.4 ст.4 договору іпотеки вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем та становить 994900,00 грн, що за курсом НБУ на дату укладання цього договору становить 205134,02 доларів США. Підпунктом j) п. 5.2 договору іпотеки передбачено, що у випадку звернення іпотеко держателем стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець, на письмову вимогу іпотекодержателя, зобов'язаний забезпечити звільнення предмета іпотеки всіма мешканцями протягом 30 календарних днів з дня отримання відповідної вимоги. Статтею 6 цього договору узгоджено між сторонами задоволення вимог іпотекодержателя із вартості предмета іпотеки. Зокрема, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель може задовольнити такі вимоги: а) всі боргові зобов'язання, сплачені боржником, і б) вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням іпотекодавцем його зобов'язань за цим договором, а також всіх фактичних витрат, понесених іпотеко держателем у зв'язку із реалізацією його права за цим договором. Додатковим договором про внесення змін № 1 до договору іпотеки № РML-012/150/2008/1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 2383, укладеним ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], передбачено, що іпотекодавець зобов'язаний повністю повернути іпотеко держателю суму кредиту: за кредитним договором № 1 - не пізніше 29 травня 2038 року; за кредитним договором № 2 - 1 березня 2017 року, відповідно умов встановлених п.п.1.5-1.6 кредитного договору, чи в інший строк, встановлений в кредитному договорі (24-27). Відповідно п.п.1.2.1, п.1.2.2 проценти за користування кредитом встановлюються в розмірі FIDR +5,49 % річних, з розрахунку 360 календарних днів в році за кредитним договором №1, та 13,99% річних, з розрахунку 360 календарних днів в році за кредитним договором №2. Цей договір також забезпечує належне виконання іпотекодавцем боргових зобов'язань у випадку збільшення процентної ставки (фіксованої чи плаваючої) на 4% річних в порядку передбаченому п.1.4.1.5 з підпунктами кредитного договору. Крім того, сторони дійшли згоди, що згідно п.2.1.5 цього договору, не обмежуючи викладеного в п.6.1 цього договору, сторони погоджуються, що розмір боргових зобов'язань становить: за кредитним договором №1 - 379500,00 доларів США; за кредитним договором №2- 99700,00 доларів США. Зазначений розмір боргових зобов'язань може збільшуватись на суму невиконаних платіжних зобов'язань іпотекодавця. Іпотекою забезпечені боргові зобов'язання в разі зміни їх суми, відповідно до п.2.1 (з підпунктами) цього договору. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №ML-012/150/2008 від 29.05.2008 станом на 17.07.2012 залишок заборгованості за кредитом складає 397725,40 доларів США, відсотки за період з 02.12.2008 по 17.07.2012 - 126891,32 доларів США, пені за період з 01.12.2008 по 27.08.2009 - 137487,27 грн, штрафні санкції - 275 грн, а всього загальна сума простроченої заборгованості становить 524616,72 доларів США (137762,27 грн) (а.с.28). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №ML-0092/055/2007 від 01.03.2007 станом на 16.07.2012 залишок заборгованості за кредитом складає 91766,68 доларів США, відсотки за період з 02.04.2008 по 16.07.2012 - 32833,17 доларів США, пені за період з 03.09.2007 по 16.07.2012 - 17800,25 грн, а всього загальна сума простроченої заборгованості становить 124599,85 доларів США (17800,25 грн) (а.с.29). Позивач звертався до відповідачів з досудовими вимогами про дострокове виконання боргових зобов'язань про погашення заборгованості за кредитними договорами, вимога вих. № 22-3-2/55714 від 15.01.2009 (а.с. 32), та вимога вих. № 22-3-2/55603 від 15.01.2009 (а.с.30), про отримання яких свідчить підписи на зворотних повідомленнях про отримання даних вимог (а.с.31, 33). Крім того, кожному із відповідачів було окремо надіслані вимоги про усунення порушення цінними листами з описом, а саме: [PERSON]- вимога вих. № 22-2-2/201323 від 16.08.2012 (а.с.46-47), [PERSON]- вих.№ 22-2-2/201321 від 16.08.2012 (а.с. 48-49), [PERSON] вих.№ 22-2-2/201322 від 16.08.2012 (а.с. 50-51), вимога вих.№ 22-2-2/201320 від 16.08.2012 (а.с. 52-53), вимога вих.№ 22-2-2/201318 від 16.08.2012 (а.с. 54-56), вимога вих..№ 22-2-2/201293 від 20.07.2012 (а.с.57-58). Згідно витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 18850402 від 29.05.2008 двокімнатної квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] перебуває під обтяженням на підставі договору іпотеки № РML-012/150/2008/1 (майнова порука), де боржником за основним зобов'язанням значиться [PERSON], майновими поручителями - [PERSON], [PERSON] (а.с. 59). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зі змісту статті 611 ЦК України вбачається, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання;3) сплата неустойки;4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Зі змісту ст.589 ЦК України, вбачається, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що зобов'язання забезпечене іпотекою, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Частиною 1 ст.12 вказаного Закону передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Серед іншого, ст.33 Закону встановлені підстави для звернення на предмет іпотеки. Так ч.1 передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно ч.1 ст.37 Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст.88 ЦПК України сплачені судові витрати по справі, що підтверджені доказами підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача по 1073,00 грн з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved