Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-14 00:00:00

18.04.2013р. [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що вона з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 01.04.1992р., від якого мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає окремо, і неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], але вже майже три роки вони не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, дочка проживає біля неї. Позивачка також вказує, що причиною припинення шлюбних відносин стали постійні непорозуміння та сварки в сімї, які виникали внаслідок зловживання відповідачем спиртними напоями та скоєння ним зрад, а у вересні 2010 року відповідач взагалі забрав свої речі, залишив сімю і переїхав проживати в [INFO], де проживає в шлюбних відносинах з іншою жінкою, тому подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей, у звязку з чим [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати цей шлюб, залишивши незмінним її прізвище «Ткачук», а також визначити місце проживання неповнолітньої дочки [PERSON] біля неї до її повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити (а.с.14). Відповідач в судове засідання також не зявився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі (а.с.15). Як зазначено у ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], який народився 13.08.1970р. в с.Дубинове, Савранського району, Одеської області, і [PERSON], яка народилася 11.12.1973р. в м.Арциз, Арцизського району, Одеської області, уклали шлюб 01.04.1992р., про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 1992 року квітня місяця 01 числа зроблено запис за №04; після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON], дружині [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії III-ЖД №361512, виданим Дубинівською с/радою Савранського району Одеської області 01.04.1992р. (а.с.3). Від шлюбу у подружжя [PERSON] і [PERSON] народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] (а.с.6), і дочка [PERSON], [INFO] (а.с.7). Як вбачається з позовної заяви подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні стосунки з вересня 2010 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбних відносин стали постійні непорозуміння та сварки в сімї, які виникали внаслідок зловживання відповідачем спиртними напоями та скоєння ним зрад. Так, у вересні 2010 року відповідач забрав свої речі, залишив сімю і переїхав проживати в [INFO], де проживає до теперішнього часу в шлюбних відносинах з іншою жінкою, долею власних дітей не цікавиться, матеріально не допомагає, тому позивачка остаточно вирішила припинити сімейні стосунки, на примирення вона категорично не згодна, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам їхніх дітей. Відповідач згоден на розірвання шлюбу і визначення місця проживання дочки біля позивачки (а.с.15). Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Частиною 3 ст.105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а також інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Суд також приймає до уваги згоду позивачки і відповідача щодо визначення місця проживання їх неповнолітньої дочки [PERSON] біля позивачки. Як встановлено ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивачки щодо надалі іменуватися прізвищем «Ткачук» після розірвання шлюбу. Разом з цим, суд розяснює, що відповідно до вимог ст.157 СК України питання виховання дітей вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дітей, зобовязаний брати участь у їх вихованні і має право на особисте спілкування з ними. Той із батьків, з ким проживають діти, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved