Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-25 00:00:00

В липні 2012 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва від 11.06.2012. Квартира придбана з публічних торгів в порядку виконання рішення суду і відповідач був зареєстрований з колишніми власниками. Посилається на те, що відповідач не є членом її сімї, як власника квартири і його реєстрація у квартирі порушує право власності щодо вільного користування та розпорядження приміщенням. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням кв. № 10, буд. № 263, по пр. Леніна у м. Миколаєві (далі за текстом спірна квартира). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце й час розгляду справи 03.09.2012, 12.09.2012 та 26.09.2012 був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи. Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва від 11.06.2012 позивач придбала з прилюдних торгів спірну квартиру, яка належала [PERSON]. Згідно з витягом від 14.06.2012 право власності на спірну квартиру зареєстровано за позивачем. Як вбачається з довідки Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Зоря» від 19.06.2012 за № 1798 [PERSON], 1959 зареєстрований у спірній квартирі з 25.10.2007. Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону; член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи відповідач не є членом сімї позивача, а тому реєстрація його у спірній квартирі створює перешкоди власнику у користуванні та розпорядженні спірною квартирою. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов в частині визнання відповідача, таким, що втратив право користування квартирою є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню. Позивач просила суд зняти з реєстрації [PERSON]. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 11 вказаного закону встановлено, що реєстрація (зняття з реєстрації) здійснюється органом реєстрації. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що зняття з реєстрації громадян віднесено законом до повноважень іншого органу, як от ВГІРФО, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial