Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-11 00:00:00

[PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON], звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України страхове відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю позивача та його доньці [PERSON] в розмірі 145,03 грн. ( із них: 61,53 на користь [PERSON]; 83,50 грн. на користь [PERSON]); стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] страхове відшкодування за шкоду, заподіяну транспортному засобу "КІА Sportage", державний номер [NUMBER], в розмірі 50000,00 грн.; стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] витрати, понесені позивачем за проведення експертної оцінки пошкодженого в ДТП ТЗ, в розмірі 800,00 грн., та витрати, понесені на дефектовку авто та розбирання салону в розмірі 244,80 грн.; стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України витрати, понесені [PERSON] на друк, копіювання матеріалів, доданих до цієї позовної заяви, а також поштову пересилку в розмірі 106,50 грн.; стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України понесені позивачем витрати на оплату судового збору в розмірі 512,96 грн., що є предметом спору. На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 13 лютого 2013 року судом залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Статус". (а.с.83-84) На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 13 лютого 2013 року судом залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог [PERSON]. (а.с.85-86) Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та письмових пояснень, які залучено до матеріалів справи (а.с.91-93), пояснила, що 14 квітня 2012 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю легкового автомобіля "Volkswagen", державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON], та легкового автомобіля "КІА", державний номерний знак [NUMBER], яким керував позивач [PERSON], внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON], що підтверджується постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 18 травня 2012 року. Розмір завданого матеріального збитку, позивач підтверджує Звітом про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, який складено Товариством з обмеженою відповідальністю "Експертно-Асистуюча компанія "Фаворит" 03 травня 2012 року, де встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику [PERSON] після аварійного пошкодження КТЗ "КІА Sportage", державний номер [NUMBER], станом на 24 квітня 2012 року дорівнює з урахуванням ПДВ, та з врахуванням ВТВ, 119211,13 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 109839,51 грн. Враховуючи, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Volkswagen", державний номерний знак [NUMBER], була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Статус", що підтверджується Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АА/7687320, який був чинним на момент настання страхового випадку, тому позивачем пред'явлено вимоги до цієї страхової компанії про виплату страхового відшкодування, в межах обов'язкового ліміту відповідальності страховика, однак страхова компанія відмовила у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи свою відмову тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] не застрахована за Полісом №АА/7687320 від 12 жовтня 2011 року, оскільки останній керував забезпеченим транспортним засобом на незаконних підставах, за відсутності посвідчення водія, якого останній був позбавлений згідно рішення суду. Таким чином, у позивача виникло право отримати страхове відшкодування з Моторно (транспортного) страхового бюро України, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, як це безпосередньо передбачено п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тому позивач просить зобов'язати Моторно (транспортне) страхове бюро України виплатити належне страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну [PERSON], у розмірі 50000,00 грн., в межах ліміту відповідальності страховика, та витрати, понесені позивачем за проведення експертної оцінки пошкодженого в ДТП ТЗ, в розмірі 800,00 грн., та витрати, понесені на дефектовку авто та розбирання салону в розмірі 244,80 грн. Крім того, за наслідками дорожньо-транспортної пригоди позивач та його малолітня донька, яка на момент ДТП перебувала в салоні автомобіля, отримали тілесні пошкодження, після чого вимушені були звертатись до лікарів, при цьому частково витрати на їх лікування були відшкодовані винною особою, однак залишились не відшкодованими витрати на придбання медичних препаратів на загальну суму 145,03 грн., що підтверджується фіскальними чеками про їх придбання, тому підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача наступним чином: на користь дитини [PERSON] -61,53 грн., а [PERSON] - 83,50 грн.. Також, для підготовки позову до суду позивачем витрачені кошти на друк, копіювання матеріалів, доданих до цієї позовної заяви, а також поштову пересилку кореспонденції в розмірі 106,50 грн., що підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Представник відповідача Моторно (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи відповідач повідомлявся належним чином, представник відповідача Чехоєва Н.М. подала до суду письмові заперечення на позов, які залучено до матеріалів справи, та просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. (а.с.111) Представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус", Галицький М.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у письмових поясненнях, які долучено до матеріалі справи. (а.с.94-96) Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористався. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника третьої особи Галицького М.І., оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі постанови Носівського районного суду Чернігівської області від 18 травня 2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено на нього стягнення - штраф у розмірі 340,00 грн. (а.с.40) Як встановлено судом у мотивувальній частині постанови: " 14 квітня 2012 року о 16 год.15 хв. на 22 км а/д Бориспіль-Дніпропетровськ, [PERSON], керуючи автомобілем "Volkswagen", державний номерний знак [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу та зіткнувся з автомобілем "КІА", державний номерний знак [NUMBER], внаслідок чого обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив п.п. "в" п.2.3, п.13.1 ПДР України". Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За вимог цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Як передбачено п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. (п.9.1, 9.2, 9.4 ст.9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Як вбачається з матеріалів справи, власником легкового автомобіля "КІА", державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON]. Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, який складено Товариством з обмеженою відповідальністю "Експертно-Асистуюча компанія "Фаворит" 03 травня 2012 року, на підставі заяви [PERSON], встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику [PERSON] після аварійного пошкодження КТЗ "КІА Sportage", державний номер [NUMBER], станом на 24 квітня 2012 року дорівнює з урахуванням ПДВ, та з врахуванням ВТВ, 119211,13 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 109839,51 грн. (а.с.16-39) Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як убачається з матеріалів справи, згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АА/7687320, з визначеним строком дії з 12 жовтня 2011 року до 11 жовтня 2012 року, цивільно-правова відповідальність [PERSON], яка є власником автомобіля "Volkswagen", державний номерний знак [NUMBER], була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Статус", з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну (одного потерпілого) - 50000,00 грн.; за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) - 100 000,00 грн. (а.с.127) Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Згідно до ст.25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. 17 квітня 2012 року [PERSON] звернулась до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус" з повідомленням про страховий випадок за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/7687320, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14 квітня 2012 року за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля "Volkswagen", державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON] (а.с.126) 05 червня 2012 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус" із заявою про виплату страхового відшкодування на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АА/7687320, як потерпілий в ДТП, яке мало місце 14 квітня 2012 року в місті Києві, внаслідок якої завдана шкода автомобілю "КІА Sportage", державний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON] (а.с.129) Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. (ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") Випадки, коли шкода не відшкодовується визначені у статті 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", безпосередньо у п.32.1 ст.32 цього Закону визначено, що страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Згідно листа Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус" від 10 серпня 2012 року (вих.№1229), який направлено на адресу [PERSON], повідомлено про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування потерпілій особі [PERSON] посилаючись на те, що, по-перше, на підставі п.1.4 ст.1 ЗУ ""Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" цивільно-правова відповідальність [PERSON] не застрахована за Полісом №АА/7687320 від 12 жовтня 2011 року, оскільки останній керував забезпеченим транспортним засобом на незаконних підставах, за відсутності посвідчення водія, якого останній був позбавлений згідно рішення суду, в зв'язку з чим відсутні підстави для виплати страхового відшкодування; по друге, як достовірно встановлено ПрАТ "СК "Статус", [PERSON] за домовленістю з [PERSON], продали пошкоджений ТЗ "КІА Sportage", державний номер [NUMBER], по генеральній довіреності [PERSON] та [PERSON] за 10000,00 доларів США, крім того різницю вартості ТЗ "КІА Sportage", державний номер [NUMBER], до та після ТДП [PERSON] компенсувала [PERSON] в розмірі 8000,00 доларів США, у зв'язку з чим [PERSON] повністю отримано відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП від 14.04.2012 року у розмірі 18000,00 доларів США, що дорівнює ринковій вартості подібного ТЗ "КІА Sportage", державний номер [NUMBER], до настання ДТП, тому відсутні підстави для виплати страхового відшкодування за рахунок ПрАТ "СК "Статус", оскільки [PERSON] збитки повністю відшкодовані винною особою. (а.с.116-118) Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку. (п.36.7 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції Закону № 3045-VI 17.02.2011) Як роз'яснено у п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" , оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Пунктом 17 цієї Постанови визначено, що необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Якщо факт завдання шкоди відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV не є страховим випадком, то потерпілий має право вимагати відшкодування шкоди на підставі загальних правил, встановлених ЦК. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засіб. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Моторно (транспортного) страхового бюро України в частині виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 50000,00 грн., є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки позивач не скористався правом оскаржити рішення страховика, тобто Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус" про відмову у виплаті страхового відшкодування, в той же час підстав для відшкодування за рахунок Моторно (транспортного) страхового бюро України страхового відшкодування за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, а саме на підставі п.41.1 ст.41 закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової від повільності власників наземних транспортних засобів", судом не встановлено. При цьому суд враховує, що при настанні страхового випадку, який мав місце 14 квітня 2012 року, був чинним Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів за №АА/7687320, укладений між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Статус" та [PERSON], яка є власником автомобіля "Volkswagen", державний номерний знак [NUMBER], в той же час відсутність у [PERSON], тобто особи, яка на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди керувала забезпеченим транспортним засобом, посвідчення водія, зумовлює застосування санкцій передбачених ст.126 Кодексу України про адміністративне правопорушення, однак не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, вичерпний перелік яких визначений у статті 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Враховуючи, що в межах даного спору судом не встановлено обставин, які зумовлювали виникнення у позивача права на відшкодування за рахунок Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] страхового відшкодування, тому відсутні підстави для стягнення з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь позивача додаткових витрат, пов'язаних з проведенням оцінки пошкодженого транспортного засобу в розмірі 800,00 грн., та витрат, понесених на дефектовку авто та розбирання салону автомобіля в розмірі 244,80 грн., оскільки ці вимоги є похідними, та зумовлю встановлення факту порушення вимог зобов'язального характеру. Також, в межах даного спору, позивачем [PERSON] не спростовано факт отримання повного відшкодування шкоди, завданої майну позивача, за рахунок власника забезпеченого транспортного засобу, тобто [PERSON], ці обставин підтверджується зібраними Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Статус" доказами, які долучено до матеріалів страхової справи, що в ксерокопії залучена до матеріалів цивільної справи (а.с.114-132), та слугували підставою для відмови у виплаті [PERSON] страхового відшкодування за рахунок Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус". Відповідно до п.24.1 та 24.3 ст. 24 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", передбачено, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом. Як роз'яснено у п.25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону № 1961-IV. При цьому страховому відшкодуванню підлягають і додаткові витрати, зумовлені необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Потреба у додаткових витратах встановлюється висновком медико-соціальної експертної комісії. При вирішенні спорів про страхове відшкодування у наведених вище випадках суди повинні застосовувати положення Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та враховувати відповідні роз'яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з відповідними змінами та доповненнями). Відповідно до заявлених позовних вимог, позивач [PERSON] просить відшкодувати за рахунок Моторно (транспортного) страхового бюро України страхове відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю позивача [PERSON] та його малолітній донці [PERSON], 2009 року народження, в розмірі 145,03 грн., які включають витрати на придбання медичних препаратів, що підтверджується фіскальними чеками на оплату придбаних медичних препаратів, які долучено до справи (а.с.49-50) Виходячи із загальних норм чинного законодавства, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача [PERSON], який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки [PERSON], 2009 року народження, до Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням потерпілого, оскільки надані позивачем до суду докази на придбання медичних препаратів, тобто копії фіскальних чеків не містять найменувань медичних препаратів, які призначались відповідно до рекомендацій лікарів, та безпосередньо пов'язані з проходженням амбулаторного та/або стаціонарного лікування як позивачем, так і його дитиною, внаслідок травм отриманих після дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON], до Моторно (транспортного) страхового бюро України, треті особи: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Статус", [PERSON] про стягнення страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю та майну, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.79 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Таким чином, позивачем [PERSON] безпідставно пред'явлено вимоги до Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування витрат, понесених позивачем на друк, копіювання матеріалів, доданих до даної позовної заяви, та поштову пересилку в розмірі 106,50 грн., оскільки такі витрати, не пов'язані з розглядом судової справи, та відповідно не відносяться до переліку судових витрат, вичерпний перелік яких викладений у ч.3 ст.79 Цивільного процесуального кодексу України, в той же час відшкодування таких витрат не передбачено нормами спеціального законодавства, в даному випадку Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, оскільки в межах даного спору судом відмовлено у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed