Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-12 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду. В обгрунтування зазначила, що нею в червні 2011 року було укладено договір на прокладку та підключення труб водопостачання по [ADDRESS] з ПП «Проектбудмонтаж 2011». Прокладка труб та їх підключення мало складати загальну відстань 400м. Вказала, труби прокладались для задоволення потреб у користуванні питною водою мешканців [ADDRESS], тому оплата робіт за даним договором була здійснена за рахунок мешканців вулиці, а саме - відповідачу за договором підряду було передано загальну суму в розмірі 26 320грн.. Зазначила, що згідно договору, строк закінчення робіт було визначено 05.10.2011р., але до теперішнього часу роботи не виконано, тоді як грошові кошти виконавцю робіт було передано в повному обсязі. Відповідач гроші добровільно не повертає, директор ПП «Проектбудмонтаж 2011» [PERSON] на дзвінки не відповідає. Зазначила, що відповідачем порушуються умови договору та вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки відповідачем не надано документів про підтвердження витрат щодо купівлі відповідних матеріалів. Вказала, що рішенням Краснодонського міськрайсуду від 25.12.2012р. було встановлено, що [PERSON] від власного імені підписав договір щодо надання будівельних робіт, діяв від власного імені та з метою отримання прибутку від своєї діяльності, а тому підприємство ПП «Проектбудмонтаж 2011» не є належним відповідачем, в зв'зку з чим просила з [PERSON] стягнути суму коштів за даним договором. Враховуючи, що виконавцем було повернуто суму в розмірі 4000грн., просила стягнути суму в розмірі 22320грн. Також зазначила, що діями відповідача щодо невиконання зобов'язань за договором побутового підряду їй було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 10000грн., й яку також просила стягнути з відповідача по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON], та представник третьої особи в судове засідання не з'явились; про дату розгляду справи неодноразово повідомлялись шляхом направлення рекомендованої кореспонденції за місцем реєстрації, судові повістки-виклики отримували, про що є відповідні поштові повідомлення. Про причини неявки суд не повідомили, про розгляд справи за їх відсутності не просили. Враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не з'являється в судове засідання, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. До матеріалів справи додана копія договору про виконання будівельних робіт, договір укладено бн та точної дати між [PERSON] та [PERSON] Предметом договору є копка траншеї 400м., прокладка труб 400м., врєзка. Строк виконання робіт 27.08.2011р.-початок, закінчення робіт 05.10.2011р. Договір підписаний з боку замовника - [PERSON], з боку виконавця - [PERSON] та скріплений печаткою «ПП Проектбудмонтаж» (а.с.4). Як вбачається з рішення Краснодонського міськрайонного суду від 25.12.2012р. за позовом [PERSON] до ПП «Проектбудмонтаж 2011», судом встановлено, що даний договір укладено 27.08.2011р.(а.с.9-10). Згідно вимог ч.3ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній…справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно рішення Краснодонського міськрайсуду від 25.12.2012р., яке набуло чинності, в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що «ним дійсно наприкінці 2011року було укладено договір від імені підприємства з позивачем на виконання робіт. Довіреність щодо укладення договору в нього була відсутня. Вказав, що в даному випадку підприємство виступало гарантом виконання ним зобов'язань, оскільки з ним, як з фізичною особою ніхто договір підряду не укладав би. Не заперечував, що отримав за договором приблизно 26000грн. В подальшому матеріалів закупив на суму 6400грн., заплатив 5500грн.за екскаватор, 1500грн.за паливо, 2000грн. він заплатив водію, оскільки їздив на таксі, 1500грн. оплатив за «Газель» при перевезенні матеріалів, 4000грн.повернув позивачу, 2000грн.вважає зарплатнєю за свою роботу. Точні суми витрат не пам'ятає, дані суми підтверджуються документально частково. Вважає, що мешканці вулиці сплатили за те, що буде прокопана траса. Коли в подальшому постало питання щодо необхідності копати траншеї до кожного будинку - жителі вулиці відмовились сплатити ці витрати, тоді як ці витрати були додатковими й до умов договору не входили. В подальшому за ініціативою мешканців вулиці цей договір було розірвано, оскільки йому про це зазначили в усному порядку деякі з жителів». (а.с.9, текст рішення суду від 25.12.2012 року) Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як вбачається з рішення Краснодонського міськрайонного суду від 25.12.2012р., [PERSON] не заперечував, що він був підрядником за договором від 27.08.2011р., діяв при укладенні договору від власного імені та з метою отримання прибутку від своєї діяльності, грошові кошти отримані були ним особисто та на підприємство відповідача не перераховувались. Крім того, згідно вказаного рішення, [PERSON] не заперечував, що ним договірні відносини не виконані в повному обсязі з тих підстав, що про це зазначили в усному порядку деякі з жителів. Також в судовому засіданні [PERSON] не заперечував щодо пояснень позивача в тій частині, що ним було здійснено копку траншеї загальною довжиною 43 м, тоді як домовлялись про 400м й дійсно було придбано матеріали, які на цей час зберігаються в замовника, але на дані матеріали не надані сертифікати. Згідно ч.1 ст.865 ЦК України, За договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Як вбачається з обставин справи, в даному випадку між сторонами виникли договірні правовідносини побутового підряду. Згідно вимог ст.868 ЦК України, Підрядник зобов'язаний до укладення договору побутового підряду надати замовникові необхідну та достовірну інформацію про запропоновані роботи, їх види та особливості, про ціну та форму оплати роботи, а також повідомити замовникові на його прохання інші відомості, що стосуються договору. Підрядник зобов'язаний назвати замовникові конкретну особу, яка буде виконувати роботу, якщо за характером роботи це має значення. Положеннями ч. 1 ст.867 ЦК України передбачено, що Підрядник не має права нав'язувати замовникові включення до договору побутового підряду додаткових оплатних робіт або послуг. У разі порушення цієї вимоги замовник має право відмовитися від оплати відповідних робіт або послуг. Згідно ч.2 ст.870 ЦК України, Якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи. Згідно положень ч.1ст.872 ЦК України, Якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 2) розірвання договору та відшкодування збитків. Таким чином, в даному випадку має місце порушення умов договору відповідачем по справі, який після укладення договору, здійснив дії щодо нав'язування замовникові включення до договору побутового підряду додаткових оплатних робіт або послуг, аргументуючи свої дії подальшою неможливістю виконати договір підряду, а в подальшому відмовився виконувати умови договору. Також судом береться до уваги, що згідно вимог ч.1ст.651 ЦК України, Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, як вбачається з обставин та матеріалів справи, на цей час договір є діючим. Крім того, при розв'язанні даного спору, судом приймається до уваги, що відповідачем було здійснено закупівлю матеріалів без надання відповідних документів, підтверджуючих якість та ціну матеріалів. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги в частині стягнення суми в розмірі 22320 грн., сплачених позивачем відповідачу за виконання робіт з монтажу трубопроводу, в зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором побутового підряду. Окрім того, позивач просила стягнути з відповідача суму моральної шкоди в розмірі 10000 гривень, посилаючись на вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів». Правилами ч.3 ст.865 ЦК України встановлено, що до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440(1) ЦК та іншим законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, що підпадають під дію Закону від 12 травня 1991 р. N 1023-XII "Про захист прав споживачів" чи інших законів, якими врегульовано такі зобов'язання і передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК України. Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів діюче цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така шкода завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Правовідносини, що виникли між сторонами в розглядуваній справі, є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Також в порядку положень ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає сума судового збору.

Outcome: partial