Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що від шлюбу із відповідачем має дитину [PERSON], [INFO], яка навчається у Дніпропетровському національному університеті імені [PERSON] на 1 курсі денного відділення факультету української та іноземної філології та мистецтвознавства на контрактній основі. Як зазначається позивачем при зверненні до суду дитина перебуває на утриманні позивача, домовленості із батьком дитини щодо його участі в утриманні доньки, яка продовжує навчання, не досягнуто; посилаючись у позові на те, що навчання доньки вимагає значних витрат, а доходів позивача недостатньо, оскільки її заробітна плата складає 2 001,45 грн., у позові й заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання донька, яка продовжує навчання, в розмірі 1 000,00 грн. щомісяця. У судове засідання позивачі не зявилися, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд повністю задовольнити поданий позов. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не зявився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, та не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Таким чином, суд, врахувавши заяву позивача та дослідивши докази, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Як було встановлено судом, [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилася дитина [PERSON], про що у книзі реєстрації народжень було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво; відповідно до цього свідоцтва сторони у цій справі є батьками повнолітньої [PERSON], яка є студенткою 1 курсу денного відділення факультету української та іноземної філології та мистецтвознавства Дніпропетровського національного університету імені [PERSON], навчається на контрактній основі. Відповідно до ч. 1 ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати; якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч. 1 ст. 199 СК). Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч. 2 ст. 199 СК України). Як було встановлено судом, батьки повнолітньої [PERSON] не досягли згоди щодо виконання батьками обовязку щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, що й стало приводом для цього звернення до суду. За розгляду справи судом було встановлено, що [PERSON] досягла 18 років та продовжує навчання, та станом на дату розгляду справи судом є студенткою 1 курсу денного відділення Дніпропетровського національного університету імені [PERSON], мешкає разом із матірю, яка працює, утім, її заробітної плати не вистачає для утримання доньки, та донька потребує матеріальної допомоги. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, за судового розгляду даної справи відповідач не скористався правом надання заперечень проти позову, не надав жодних доказів щодо його витрат, які унеможливлюють виконання з його боку обовязку щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, тому, враховуючи те, що суд розглядає справу на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та з урахуванням наявних у цій справі та визначених СК підстав, на переконання суду вбачаються правові підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в заявленому позивачем розмірі (500 грн.). Водночас, на виконання приписів ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач не надав жодних доказів щодо свого стану здоров'я та матеріального становища, стосовно наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, щодо інших обставини, що мають істотне значення, за наявності яких для суду вбачалися би підстави для присудження до стягнення аліментів в іншому розмірі, ніж той, що вище визначений судом. Разом з тим, при прийнятті даного рішення судом враховується наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України; відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За розгляду справи позивач, на переконання суду, довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України, та, розглядаючи цивільну справу, судом відповідно до закону були встановлені факти та відповідні правовідносини. З урахуванням наданих суду доказів є слушними доводи позивача щодо наявності підстав для покладення на батька обовязку утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: partial