Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вимогою про стягнення з відповідача грошових коштів за договором позики в сумі 416000,0 грн., посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. 07.04.2010 року між громадянами [PERSON] та [PERSON] відбулась домовленість, за умовами якої відповідач отримав в борг грошові кошти у розмірі 40000,0 доларів США під 5 % щомісячно строком на 6 місяців, внаслідок чого в позивача виникло зобов'язання надати зазначені грошові кошти, а у відповідача виникло зобов'язання прийняти їх та повернути із виплатою відсотків за користування. Фактом, який підтверджує реальну домовленість сторін щодо боргових зобов'язань, є розписка від 07.04.2010 року, що складена та підписана власноручно відповідачем. Відповідач у встановлений строк умов договору не виконав, грошові кошти не повернув. Згідно з розрахунком суми боргу, відповідач має повернути позивачу 416000,0 грн.: 40000,0 доларів США х 8,0 грн. (курс НБУ на 05.02.2013 р.) = 320000,0 грн. + 96000,0 грн. (5% щомісяця = 1600,0 грн. х 6 місяців). У зв'язку з відмовою відповідача повернути суму боргу позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивачем надано до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. До суду поштою [PERSON] надіслано листа, за яким він не заперечує проти позову, але не має коштів на повернення суми боргу. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з'явилась, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених письмових доказів. 07 квітня 2010 року позивач [PERSON] позичила відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 40000,0 доларів США під 5 % щомісячно. Сторони визначили строк надання позики у 6 місяців. Факт передачі грошових коштів у сумі 40000,0 дол. США відповідачу та його обов'язок повернути їх підтверджується розпискою від 07 квітня 2010 року. Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань до теперішнього часу відповідач не повернула суми позики. На вимогу позивача про повернення позики відповідач ухиляється від виконання зобов'язання. Таким чином, відповідач суми боргу не повернув, що підтверджується фактом пред'явлення суду позивачем оригіналу розписки від 07 квітня 2010 року без відмітки про повернення суми боргу. За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином наявність боргового документа у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов'язання свідчить про невиконання останнього. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно вимог ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобов'язані визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Розрахунок заборгованості: 40000,0 доларів США х 8,0 грн. (курс НБУ на 05.02.2013 р.) = 320000,0 грн. + 96000,0 грн. (5% щомісяця = 1600,0 грн. х 6 місяців) = 416000,0 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості за позикою складає 416000,0 грн. За викладених обставин суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим у частині стягнення суми боргу та відсотків та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором позики в сумі 416000,0 грн. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи судові витрати з відповідача в сумі 3441,0 грн. суд має стягнути на користь держави. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved