Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-11 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовом до ТОВ «Укрконтракт», із урахуванням уточнень від 10.11.2012 р. та 10.01.2013 р., про визнання права власності на майнові права та передачу майнових прав на об»єкт інвестування, зобов»язання надати довідки про загальну суму інвестування та вартість виконаних робіт. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що 27.12.2005 р. уклав з ТОВ «Укрконтракт» договір № 44/Укс пайової участі у фінансуванні будівництва, за умовами якого зобов»язався інвестувати будівництво адміністративно-господарської будівлі [ADDRESS] у частині нежилого приміщення, загальною площею 47,37 кв. м, розташованого на 9 поверсі (згідно з осями, вказаними у додатку № 1 до договору), вартістю об»єкта інвестування в сумі 211364 грн. 96 коп., що складає 100% загальної площі, а відповідач - використати ці кошти, після завершення будівництва та введення будівлі в експлуатацію передати йому для оформлення прав власності об»єкт інвестування, у терміни, передбачені договором. 30.11.2012 р. відповідно до п .п. 1.1, 2.6, 3.4 договору інвестував власними грошовими коштами у сумі 211364 грн. 96 коп. будівництво нежилого приміщення, загальною площею 47,37 кв. м у повному обсязі, що підтверджується квитанцією, виданою АКБ «Трансбанк», актом звірки заборгованості від 27.07.2010 р.. Відповідач не дотримався планових термінів закінчення будівництва - 4 квартал 2006 р., і введення в експлуатацію - 1 квартал 2006 р., які угодою про внесення змін та доповнень до договору від 29.01.2009 р. були змінені відповідно на - 3 квартал 2009 р. та 4 квартал 2009 р.. Відповідно до угоди від 29.01.2009 р. відповідач також взяв на себе зобов'язання у визначені терміни добудувати об'єкт будівництва, ввести у експлуатацію та передати йому з пакетом документів, необхідних для реєстрації прав власності на об'єкт інвестування (абз.1 п.3.2.5 договору у новій редакції). У випадку невиконання відповідачем зобо в'язань, визначених п. 1.2.5 договору, до нього переходить право власності на об'єкт незавершеного будівництва, та право вимагати визнання за ним цього права (абз.2 п. 3.2.5 договору у новій редакції). Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, і не передав об'єкт інвестування за актом приймання-передачі до теперішнього часу. Відповідно до звіту обстеження технічного стану офісного приміщення на дев»ятому поверсі в осях «А-В/9-10» в будинку по [ADDRESS] від 09.12.2012 р., складеного ТОВ „ЗОДЧИЙ-ТО", будівельно-монтажні роботи на об"єкті інвестування виконані на 94,7 %. Відповідач освоїв переважну більшість коштів на будівництво об"єкту інвестування, тому відповідно до п. 8.2 ст. 8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств", чинного на момент укладення угоди від 29.01.2009 р., та Правил визначення вартості будівництва (ДБН Б.1.1 .-1-2000), затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000 р. № 174, було створено об'єкт незавершеного будівництва. Чинне законодавство, зокрема ч. 3 ст. 6 ЦК України, передбачає, що сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, що й було вчинено сторонами шляхом укладення угоди від 29.01.2009 р.. Він, як замовник, у розумінні ст. 876 ЦК України є власником об"єкта будівництва або результату інших будівельних робіт, що й передбачено угодою від 29.01.2009 р.. Положення ст. 4, п. 5 ст. 7 Закону України „Про інвестиційну діяльність" серед іншого визначають об'єктами інвестиційної діяльності й майнові права, та право інвестора володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами і результатами інвестицій. Позивач просив позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явився, повноважний представник позивача на підставі довіреності, [PERSON], подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, ТОВ «Укрконтракт», із позовом ознайомлений, заперечень суду не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином, його представник у судове засідання повторно не з»явився, не повідомив причини неявки. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого розгляду справи представник позивача не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пункт 1 частини 2 цієї статті визначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: у тому числі визнання права. Суд установив, що 27.12.2005 р. сторони уклали договір № 44/Укс пайової участі у фінансуванні будівництва, умовами якого передбачено, що позивач надає грошові кошти у порядку пайової участі у будівництві адміністративно-господарської будівлі [ADDRESS] в частині нежилого приміщення, загальною площею 47,37 кв. м (сума площ основних і допоміжних приміщень), розташованого на 9 поверсі (згідно з осями, вказаними у додатку № 1 до договору), орієнтовною загальною вартістю на день укладення договору без ПДВ - 181585 грн., ПДВ - 36317 грн., разом з ПДВ - 217902 грн., що складає 100% загальної площі об»єкта фінансування, та отримує відповідну загальну площу об»єкта інвестування, поточною вартістю 1 кв. м у сумі 4600 грн., у тому числі ПДВ - 766 грн. 67 коп., а відповідач використовує ці кошти, після завершення будівництва у передбачені планові терміни - 4 квартал 2006 р. та введення в експлуатацію будівлі - 1 квартал 2007 р. передає об»єкт фінансування на підставі акту прийняття-передачі ( п. п. 1.1.-1.2.5., 2.1.- 2.4, 2.7.) ( а. с. 7-11). Пунктом 3.3.2. договору передбачене право позивача замінити об»єкт фінансування, згідно з переліком, що є в наявності підприємства, зокрема: змінити поверх, площу, або відступити зобов»язання за цим договором за умови виплати підприємству відповідного штрафу, яким він не скористався. Отже, предметом договору є фінансування та будівництво конкретно визначеного об»єкту - нежилого приміщення, загальною площею 47,37 кв. м (сума площ основних і допоміжних приміщень), розташованого на 9 поверсі, згідно з осями, вказаними у додатку № 1 до договору ( а. с. 12). Сторони у інвестиційному договорі домовилися про наступні обов'язки відповідача, як замовника, зокрема: п. 3.2.1. - своїми чи залученими засобами, силами і коштами будувати об»єкт будівництва і після закінчення будівництва передати позивачу, як інвестору, об»єкт фінансування, визначений п. 1.2. цього договору на підставі акту прийняття-передачі об»єкта фінансування; п. 3.2.2. - після виконання п. п. 2.5.1., 2.5.3. цього договору і введення об»єкта фінансування в експлуатацію надати позивачу відповідні документи для наступного оформлення права власності на об»єкт фінансування; 3.2.3. - надавати позивачу щомісячно, за його письмовим запитом, інформацію про стан будівництва об»єкта фінансування. Сторони також домовилися про обов»язки позивача, як інвестора, зокрема: п. 3.4.1.- здійснити фінансування в об»єкт фінансування в порядку та на умовах, визначених цим договором; п. 3.4.5. - прийняти за актом прийняття-передачі об»єкт фінансування, за умов задовільного виконання будівельних робіт, якість яких відповідає діючим в Україні державним будівельним нормам на момент передачі об»єкта фінансування; 3.4.7. - самостійно, після прийняття об»єкта фінансування за актом прийняття-передачі об»єкта фінансування, надати у відповідні державні органи документи на одержання свідоцтва про право власності на об»єкт фінансування. Серед інших умов сторони передбачили, зокрема: п. 6.1. - право власності на переданий об»єкт фінансування інвестор оформляє самостійно, а також сплачує витрати, пов»язані з таким оформленням; п. 6.2. - підприємство сприяє інвестору при оформленні права власності на переданий об»єкт фінансування шляхом надання йому необхідних для цього документів: довідки про фінансування 100 % загальної площі об»єкта фінансування та акту прийняття-передачі об»єкта фінансування; 6.7. - сторони домовились, що викладені в договорі умови є істотними і за ними досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 5, ч. ч. 2, 3 ст. 6, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 11 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулюються актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов»язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини. 29.01.2009 р., у зв»яку з недотриманням відповідачем планових термінів завершення будівництва і введення в експлуатацію будівлі, сторони уклали угоду про внесення змін та доповнень до договору №44/укс від 27.12.2005 р., якою внесли наступні зміни: п. 1.2.4. - плановий термін закінчення будівництва - ІІІ квартал 2009 р.; п. 1.2.5. - плановий термін введення в експлуатацію - ІУ квартал 2009 р.; доповнили зміст ст. 3 наступним: п. 3.2.5. - підприємство бере на себе зобов»язання в строк, зазначений в п. п. 1.2.4, 1.2.5. договору добудувати об»єкт будівництва, ввести його в експлуатацію, та передати позивачу з пакетом документів, необхідних для здійснення реєстрації права власності на об»єкт будівництва; при невиконання відповідачем зобов»язань, визначених п. 1.2.5. договору, в строк, обумовлений договором, право власності на об»єкт незавершеного будівництва переходить до інвестора, який вправі вимагати визнання за ним цього права; також домовились, що дія п. 3.2.5. договору поширюється лише на об»єкт фінансування, який є повністю оплаченим та позивачу надана довідка про фінансування 100 % загальної площі об»єкта фінансування підприємством ( а. с. 13). Відтак, між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язальні відносини на підставі укладеного ними договору № 44/Укс пайової участі у фінансуванні будівництва від 27.12.2005 р. та угоди про внесення змін та доповнень до цього договору від 29.01.2009 р.. Позивач, у разі фінансування 100 відсотків вартості загальної площі об»єкта фінансування, з урахуванням поточної вартості 1 кв. м загальної площі, за умовами п. п. 2.5.1., 2.5.2., 2.5.3. договору протягом трьох банківських днів з дня підписання, отримує знижку в розмірі трьох відсотків від вартості 1 кв. м загальної площі об»єкта фінансування, що складає 138 грн., у тому числі ПДВ - 23 грн., при цьому вартість 1 кв. м загальної площі об»єкта складає 4462 грн., у тому числі ПДВ - 743 грн. 67 коп., орієнтовна загальна вартість об»єкта фінансування: без ПДВ - 176137 грн. 45 коп., ПДВ - 35227 грн. 49 коп., разом з ПДВ - 211364 грн. 94 коп.. Відповідно з умовами п. п. 2.6., 2.7. договору позивач після внесення грошових коштів у розмірі 100 відсотків загальної площі об»єкта фінансування, визначеної п. 1.2.1 цього договору, отримує від відповідача довідку про фінансування 100 відсотків загальної площі об»єкта фінансування, та збудований об»єкт фінансування на підставі акту прийняття-передачі. Отже, умовами договору передбачена передача відповідачем за актом прийняття-передачі позивачу саме майнових прав на профінансований об»єкт, тому в уточненій позовній заяві не йдеться про визнання права власності на частку в об»єкті незавершеного будівництва - офісне приміщення, а позовні вимоги стосуються права власності на майнові права та передачі майнових прав на об»єкт фінансування (незавершеного будівництва). Оформлення документів на право власності інвестора щодо проінвестованих ним площ обумовлене і укладенням додаткової угоди від 29.01.2009 р. після прийняття об'єкта в експлуатацію, а також перехід майнових прав на профінансовану площу (п. 3.2.5 договору ). 30.11.2012 р. позивач здійснив інвестування грошовими коштами у сумі 211364 грн. 96 коп. у будівництво нежилого приміщення, загальною площею 47,37 кв. м у повному обсязі, що підтверджується квитанцією, виданою АКБ «Трансбанк», актом звірки заборгованості від 27.07.2010 р., угодою від 29.01.2009 р. ( а. с. 5, 6, 13). Пунктом 1.5 договору передбачено, що зміна (збільшення/зменшення) вартості 1 кв. м загальної площі об»єкта фінансування поширюється винятково на ту частину загальної площі об»єкта фінансування, що не профінансована на момент введення зазначених змін, а вартість частини загальної площі об»єкта фінансування, фактично оплаченої до моменту введення змін, зміні не підлягає, відтак розмір інвестицій позивача та вартість об»єкта фінансування в сумі 211364 грн. 94 коп. є незмінними. Відповідач не виконав взяті на себе зобов»язання за договором, у порушення п. п. 2.6., 3.2.5, 6.2. не надав позивачеві довідку про використання суми 211364 грн. 94 коп. та не передав майнові права на профінансовану площу об»єкту будівництва у розмірі 47, 37 кв. м за актом прийняття-передачі. Суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і правомірними , ураховуючи наступне. У відповідності з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях та сферах народного господарства, цінні папери, цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права. Всі суб'єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України. Основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 12 ЦК, термін "майнове право" стосується операцій, які прямо або побічно пов'язані з майном, здатні задовольнити майнові потреби особи. Відповідно до ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, зокрема гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. У відповідності зі ст. 190 ЦК України майном як особливим об»єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов»язки. Майнові права є неспожитою річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Тобто, майнові права виступають одним з об'єктів цивільного обігу, який відрізняється від речей, майна, об'єктів інтелектуальної власності. Чинним цивільним законодавством, зокрема, ст. ст. 177, 190 ЦК України, ч. ч. 3, 5 ст. 7 Закону України "Про інвестиційну діяльність", а також ст. 16 Закону України "Про іпотеку", ст. ст. 4, 48 Закону України "Про заставу" та положеннями Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", майнові права визнані самостійним об'єктом цивільних прав. Положеннями ст. 876 ЦК України передбачено, що власником об"єкта будівництва або результату інших будівельних робіт, є замовник, якщо інше не передбачено договором. Відтак майнові права можуть визначатись як суб'єктивне право учасників цивільних правовідносин, пов'язане з володінням, користуванням, розпорядженням речами, а також майновими вимогами, що виникають між учасниками цивільного обороту з приводу цих речей. Наведені правові норми дають підстави до висновку, що позивач набув право власності на майнові права на об'єкт інвестування. Такі права в тому числі, але не виключно, включають права власності на матеріали та обладнання, що використовуються чи будуть використані під час будівництва, майнові права на об'єкт незавершеного будівництва та право власності на об'єкт незавершеного будівництва (п. 3.2.5. договору від 27.12.2005 р. в редакції від 29.01.2009 р.). Отже, у позивача наявне право на звернення до суду за захистом свого цивільного права у відповідно до ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України, тобто об'єкти та результати інвестицій є власністю інвестора. Виходячи з аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що у позивача наявне право власності на майнові права на об'єкт незавершеного будівництва (спірне майно) і які (майнові права) він бажає трансформувати в право власності на об'єкт фінансування; даний висновок також кореспондується з положеннями договору від 27.12.2005 р. (п. 3.2.5. ). Суд вважає, що на спірні інвестиційні правовідносини, пов'язані з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по передачі інвестору майнових прав на проінвестовану (профінансовану) загальну площу об»єкта фінансування в розмірі 47, 37 кв. м у споруджуваній адміністративно-господарській будівлі, також поширюється дія ст. ст. 4, 7, 9 Закону України "Про інвестиційну діяльність" в редакції від 25.03.2005 р. (чинній на момент укладення договору від 27.12.2005 р.) та ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України. У відповідності зі ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України одностороння відмові від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до звіту обстеження технічного стану офісного приміщення на дев»ятому поверсі в осях «А-В/9-10» в будинку по [ADDRESS] від 09.12.2012 р., складеного ТОВ „ЗОДЧИЙ-ТО", будівельно-монтажні роботи на об"єкті інвестування виконані на 94,7 %, тобто відповідач освоїв переважну більшість коштів на будівництво об"єкту інвестування ( а. с. 14-30). Внаслідок аналізу та відповідної правової оцінки умов договору від 27.12.2005 р. , інших наявних у справі доказів у сукупності, суд дійшов висновку, що позивач та відповідач погодили істотні умови договору: предмет, ціну, строки дії, порядок передачі майнових прав на профінансоване нежитлове приміщення, порядок передачі і оформлення права власності на об»єкт фінансування після введення будинку в експлуатацію, вчинили юридично значимі дії, спрямовані на часткове виконання його умов, зокрема, позивач здійснив інвестування коштів на суму 211364 грн. 96 коп., що відповідає 100 % загальної площі об»єкта фінансування, відповідач прийняв ці кошти для фінансування будівельних робіт, освоїв на 94,7 %, отже договір є обов'язковим до виконання сторонами. Як свідчать умови договору від 27.12.2005 р., сторонами дотримані вимоги ч. 2 ст. 331 ЦК України при його укладенні, оскільки передбачають обов'язок замовника (відповідача) передати інвестору у власність нежитлове приміщення, визначене договором, після закінчення будівництва об'єкта і здачі його у експлуатацію, проте не можуть бути застосовані до спірних правовідносин щодо визнання права власності на майнові права і передачу майнових прав на об»єкт нерухомості, який ще не збудований, що є предметом даного спору, також ураховуючи диспозитивність цивільного судочинства та характер спірних правовідносин, не підлягають застосовуванню й інші норми закону, на які посилається позивач. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України. Суд дійшов висновку, що позивач належним чином довів порушення його прав у зв'язку з невиконанням відповідачем договірних зобов'язань, що є підставою для задоволення позовних вимог і спонукання відповідача виконати умови договору. Ураховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на майнові права на нежиле приміщення, загальною площею 47,37 кв. м ( об»єкт незавершеного будівництва), вартістю 211364 грн. 96 коп., розташоване на 9 поверсі адміністративно-господарської будівлі [ADDRESS], та зобов»язання передати майнові права на об»єкт фінансування за актом прийняття-передачі, надати довідки про загальну суму інвестування та вартість виконаних робіт доведені та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 220 грн., та у дохід держави - недоплату судового збору в сумі 1893 грн. 65 коп., у відшкодуванні витрат на правову допомогу, розмір яких не підтверджений документально, відмовляє. На підставі наведеного, ст.ст. 5, 6, 11, 12, 16, 177, 190, 876 ЦК України, ст. ст. 4, 7, 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність»,

Outcome: approved