Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-15 00:00:00

Позивач, ТОВ «Фірма Дісна», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача, [PERSON], 74900 гривень боргу за договором позики та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01 липня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, у відповідності до якого ТОВ «Фірма Дісна»в особі директора [PERSON] надало [PERSON] безпроцентну грошову позику в розмірі 74900 гривень зі строком повернення 01 липня 2012 року. Позика була надана відповідачу для придбання автомобіля. Пунктом 5 договору передбачено, що підписання позичальником видаткового касового ордеру підтверджує факт одержання ним від позикодавця позики у розмірі зазначеному в п. 3 договору. Відповідно до п. ё10 договору, у випадку звільнення позичальника з роботи (з ініціативи адміністрації чи за власним бажанням позичальника), тобто у випадку припинення трудових відносин між позичальником та позикодавцем, до моменту повернення всієї суми позики, наданої позичальнику відповідно до цього договору, сума неповернутого залишку підлягає обов’язковому поверненню позичальником негайно шляхом внесення позичальником всієї суми грошових коштів в касу або на розрахунковий рахунок позикодавця. Згідно наказу №68-к від 28 липня 2011 року [PERSON] було звільнено у зв’язку з прогулом без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП. 28 липня 2011 року позивачем була направлена письмова вимога про повернення позики, на яку відповідач не відреагував, та грошові кошти не повернув. Представник позивача –[PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що при його звільненні виявилося, що на підприємстві де він працював виникла недостача грошових коштів та його було обвинувачено в цьому. Оскільки він є не конфліктною людиною, то вирішив працювати та повернути підприємству кошти. Однак, під моральним тиском керівника [PERSON], він в його кабінеті в присутності трьох осіб, підписав договір позики грошових коштів на суму 74900 гривень, заяву на отримання коштів та видатковий касовий ордер. До підписання договору, його також примушували отримати позику в різних банках, однак його на той час дружина не надала згоди, а при отриманні кредиту частинами, сума коштів яка підлягала б поверненню значно зросла б. Представник відповідача –[PERSON], позовні вимоги не визнала та пояснила, що відповідач грошові кошти за договором позики не отримував, та відповідний договір був підписаний відповідачем під тиском керівництва у зв’язку з виявленням недостачі на підприємстві. Часто відповідач отримував кошти під звіт, однак за час його роботи зауважень та стягнень не мав. Вважає, що відповідач грошові кошти у позику не отримував, оскільки не логічно було б звільнитися з роботи через чотири дні знаючи про негайне повернення коштів у такому випадку. Представник відповідача –[PERSON], позовні вимоги не визнав та пояснив, що у відповідача виникла якась незрозуміла недостача на підприємстві позивача та його примусили підписати договір позики, в той час як грошові кошти за спірним договором відповідачем не отримувались. Директор підприємства направив відповідачу першу вимогу про повернення грошових коштів посилаючись на те, що відповідачем були отримані кошти під звіт, а не у позику. Також просив критично віднестися до показів свідків, оскільки останні плуталися та є залежними від позивача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представників відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 01 липня 2011 року [PERSON] звернувся з заявою на ім`я директора ТОВ «Дісна»[PERSON] про надання позики для придбання автомобіля в сумі 74900 гривень з терміном повернення до 01 липня 2012 року (а.с.6). 01 липня 2012 року між ТОВ «Фірма Дісна»в особі директора [PERSON], позикодавець, та [PERSON] (позичальником), був укладений договір без номеру про надання безпроцентної позики (а.с.7). Відповідно до п.п. 1-6 вказаного договору, позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти для придбання автомобіля в сумі 74900 гривень, на безпроцентній основі, а позичальник зобов`язується використати за цільовим призначенням та повернути позику в порядку та на умовах, визначених цим договором. Позика надається шляхом передання готівкових коштів позичальнику через касу підприємства по видатковому касовому ордеру, підписання якого підтверджує факт одержання позичальником від позикодавця позики. Строк повернення позики –01 липня 2012 року. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до наказу №4 від 01 липня 2011 року директора ТОВ «Фірма Дісна»[PERSON], вирішено [PERSON] видати безпроцентну поворотну позику на придбання автомобіля в сумі 74900 гривень з терміном повернення –01 липня 2012 року та дана вказівка бухгалтерії провести видачу коштів з каси підприємства (а.с.77). Згідно видаткового касового ордеру від 01 липня 2011 року, [PERSON] отримав зворотну позику без відсотків в сумі 74900 гривень, про що останнім поставлено підпис та прописом зазначена сума (а.с.8). Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. В порядку ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За вимог п. 10 договору про надання безпроцентної позики від 01 липня 2011 року, у випадку звільнення позичальника з роботи (з ініціативи адміністрації чи за власним бажанням позичальника) - тобто у випадку припинення трудових відносин між позичальником та позикодавцем - до моменту повернення всієї суми позики, наданої позичальнику відповідно до цього договору, сума неповернутого залишку підлягає обов’язковому поверненню позичальником негайно шляхом внесення позичальником відповідних сум грошових коштів в касу або на розрахунковий рахунок позикодавця. Згідно наказу №68-к (розпорядження) від 28 липня 2011 року [PERSON] звільнено з посади менеджера ТОВ «Фірма Дісна»у зв’язку з прогулом без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП з 15 липня 2011 року. 28 липня 2011 року ТОВ «Фірма Дісна»звернулося до [PERSON] з письмовою вимогою про повернення позики (а.с.10). Зазначена вимога була отримана [PERSON] 02 серпня 2011 року (а.с.11) та залишилась без відповіді. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обґрунтовуючи заперечення щодо позовних вимог відповідач та його представники посилались на те, що договір позики є не укладеним, оскільки грошових коштів за договором позики не отримував. Як зазначається в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Так, в судовому засіданні за клопотанням сторони відповідача були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює бухгалтером на ТОВ «Фірма Дісна»та виконує функції касира. За розпорядженням головного бухгалтера 01 липня 2011 року на підставі видаткового касового ордеру, вона видала в присутності головного бухгалтера, [PERSON] грошові кошти, яки ним були отримані у позику. В той день була отримана виручка від магазину та недостачі в касі не було. Чи отримував [PERSON] грошові кошти під звіт в той день не пам’ятає, та про лист від 05 липня 2011 року їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює керівником відділу ТОВ «Фірма Дісна» та [PERSON] перебував у її підпорядкуванні. [PERSON] декілька місяців до отримання позики, обговорював з іншими працівниками намір придбати автомобіль, та коли він звернувся до неї з метою вирішення даного питання шляхом отримання позики на підприємстві, вона підійшла до керівника [PERSON] та повідомила про ситуацію, на що останній сказав щоб [PERSON] приходив на зустріч. Вона була зацікавлена у придбанні [PERSON] власного автомобіля та використання його в службових цілях, оскільки автомобіль, що надавався [PERSON] для використання в роботі часто виходив з ладу, що впливало на обсяги його роботи. Також пояснила, що робота [PERSON] не була пов’язана з використанням грошових коштів, та він безпосередньо не мав доступу до матеріальних цінностей. В його обов’язки входила обслуговування ресторанів, барів, отримувати від них заявки, перевіряти, що б продукція була вчасно доставлена та виставлена на барі. Обставини підписання договору позики їй не відомі, як і не відомо про звернення підприємства до правоохоронних органів. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює головним бухгалтером ТОВ «Фірма Дісна». 01 липня 2011 року директором підприємства їй були передані договір безпроцентної позики на суму 74900 гривень з [PERSON] та наказ про виплату грошових коштів, у зв’язку з чим вона надана усне розпорядження касиру видати [PERSON] грошові кошти. Враховуючи, що її кабінет є скляним та знаходиться поруч з робочим місцем касира, вона особиста бачила як [PERSON] отримував грошові кошти з каси підприємства. Підприємство має як оптові магазини так і роздрібні, та виручка надходить спочатку до каси підприємства, а при перевищенні ліміту в 100000 гривень, передається до банківської установи. На момент отримання [PERSON] коштів, приблизно о 18 годині, а можливо трохи пізніше, з магазину надійшла виручка та за видатковим касовим ордером була видана [PERSON] позика. Також їй не відомо чи отримував [PERSON] кошти під звіт, та їй не відомі випадки видачі йому грошових коштів для купівлі товару, а також він особисто ніяких коштів до каси підприємства отриманих від замовників не вносив. Свідок [PERSON] суду пояснив, що являється директором ТОВ «Фірми Дісна». З проханням надати грошові кошти у позику для придбання автомобіля до нього 01 липня 2011 року приблизно о другій половині дня, звернувся [PERSON] Після розмови з останнім, він сказав, що подумає та щоб він приходив у вечері. Враховуючи, що [PERSON] працював у них на підприємстві тривалий час, а також те, що у своїй роботі він використовував службовий автомобіль, який часто ламався, він вирішив підписати заяву [PERSON] на отримання кредиту, що ним і було зроблено, а також підготовлено договір позики та наказ про видачу грошових коштів. У вечері він підписав від імені підприємства, з [PERSON] договір позики та дав розпорядження головному бухгалтеру видати грошові кошти з каси. Будь-які інші грошові кошти [PERSON] 01 липня 2011 року в касі підприємства не отримував, та взагалі його робота не була пов’язана з доставкою продукції та отримання грошових коштів. Також пояснив, що в листі від 05 липня 2011 року йде мова саме про кошти отримані у позику. 01 липня 2011 року [PERSON] отримав значну суму грошей та з його слів у суботу повинен був придбати автомобіль, а в понеділок не вийшов на роботу на телефонні дзвінки не відповідав, а тому вони вирішили направити йому листа, що було формою виходу з ним на зв'язок. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює менеджером з продажу ТОВ «Фірма Дісна». Раніше з ним працював [PERSON], який розповідав що хоче придбати автомобіль та звернувся до нього з даного приводу, на що він порекомендував звернутися до начальника відділу [PERSON] Як він отримував грошові кошти, підписував договір він не знає, оскільки не був при цьому присутній. В подальшому [PERSON] не вийшов на роботу, почали надходити скарги з ресторанів та він тривалий час виконував його обов’язки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є колишньою дружиною [PERSON] В липні 2011 року, під час оформлення їх розлучення, начальниця чоловіка приїздила до неї разом з [PERSON] та вони їздили до банку для отримання [PERSON] кредиту на суму 74900 гривень. На той час вони вже не проживали майже 6 років, та враховуючи, що це була велика сума коштів, вона відмовилась, як дружина підписувати договір в банку. Потім, приїжджав його начальник і просив підписати договір, казав, що [PERSON] брав кошти з накладних та не повертав їх, у зв’язку з чим є заборгованість на підприємстві та кошти необхідні для її погашення. Також додала, що [PERSON] не казав їй що хоче придбати автомобіль, та не звертався до неї з метою отримати гроші у борг. Після розлучення, 19.07.2011р., вона [PERSON] не бачила. Крім того, як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів на підставі яких прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи (ЖРЗПЗ №8157), 03 серпня 2011 року директор ТОВ «Фірма Дісна» [PERSON] звернувся з усною заявою до Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві про заволодіння 01 липня 2011 року приблизно о 18 годині 00 хвилин [PERSON] шахрайським шляхом грошових коштів, які належать ТОВ «Фірма Дісна». Постановою о/у ВКР Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві від 09 серпня 2011 року, в порушенні кримінальної справи за ст. 190 КК України відмовлено у зв`язку з тим, що між директором ТОВ «Фірма Дісна»[PERSON] та [PERSON] виникли цивільно-правові відносини. Також, судом встановлено, що [PERSON] до правоохоронних або інших уповноважених органів, з заявами про вчинення відносно нього злочинних дій у вигляді примушування до підписання договору безпроцентної позики, написання заяви про надання позики та видаткового касового ордеру, не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідач не звертався до суду з вимогами щодо встановлення наявності інших правовідносин між ТОВ «Фірма Дісна»та ним, а також з вимогами щодо оспорювання укладеного договору безпроцентної позики, а тому в межах розгляду даної справи договір про надання безпроцентної позики від 01 липня 2011 року укладений між ТОВ «Фірма Дісна»та [PERSON] є чинним, факт отримання грошових коштів підтверджується видатковим касовим ордером від 01 липня 2011 року, а також поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які будучи попереджені про кримінальну відповідальність та приведені до присяги, підтвердили отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 74900 гривень 01 липня 2011 року з каси підприємства у якості безпроцентної позики. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Таким чином, станом на день розгляду справи, сума боргу відповідача перед позивачем, за договором безпроцентної позики від 01 липня 2011 року становить 74900 гривень. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем доказів щодо спростувань вимог позивача суду не надано, суд оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фірма Дісна», знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Фірма Дісна», понесені судові витрати по сплаті судового збору (мита) в сумі 749 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень. Враховуючи наведене та

Outcome: approved