Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «ТАВРИКА» про повернення банківського вкладу та відшкодування втраченої вигоди. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказав, що 22 червня 2012 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Банк «ТАВРИКА» було укладено договір банківського вкладу «Ощадний плюс» з видачею купонного ощадного (депозитного) сертифікату на предявника В № 002851. Умови п. 1.1 Договору визначають зобовязання відповідача здійснити розміщення ощадного (депозитного) сертифікату строком зберігання до 20.12.2012 року і право позивача на одержання по закінченню встановленого строку зберігання вкладу та процентів, встановлених сертифікатом. Згідно п. 1.2 Договору позивач був зобовязаний внести грошові кошти у розмірі 23 850 гривень, а відповідач залучити вказану суму на відкритий позивачу рахунок для обліку розміщених ощадних (депозитних) сертифікатів. Відповідно до п. 2.1 Договору, за використання коштів, розміщених на рахунку для обліку розміщених ощадних (депозитних) сертифікатів позивача, відповідач щомісячно нараховує проценти на суму вкладу з розрахунку 22,5 процентів річних. Згідно з п. 3.1.5 Договору відповідач був зобовязаний при закінченні строку зберігання вкладу (погашенні сертифікату) повернути предявнику сертифікату суму вкладу та суму нарахованих процентів. Відповідно до п. 3.3.2 Договору, позивач був зобовязаний внести готівкою або перерахувати в безготівковій формі відповідно до чинного законодавства України на відкритий відповідачем рахунок для обліку розміщених ощадних (депозитних) сертифікатів грошові кошти згідно з п. 1.2 Договору. 22.06.2012 року позивач вніс готівкою на відкритий відповідачем рахунок для обліку розміщених ощадних (депозитних) сертифікатів грошові кошти на придбання ощадного сертифікату на предявника у розмірі 23\~850 гривень. Згідно з актом прийому-передачі ощадного (депозитного) сертифікату на предявника до договору банківського вкладу «Ощадний плюс» з видачею ощадного (депозитного) сертифікату на предявника В № 002851 від 22.06.2012 року, позивач прийняв, а відповідач передав ощадний (депозитний) сертифікат на предявника. Таким чином, позивач виконав свої зобовязання згідно умов договору належним чином та у повному обсязі. 08 січня 2013 року відповідач надіслав позивачу повідомлення № 42/90 про невиконання письмової вимоги щодо повернення коштів згідно умов банківського вкладу, згідно якого відповідач не виконав умови договору банківського вкладу В № 002851 від 22.06.2012 року у звязку з тим, що не має готівкових коштів. Також, 08 січня 2013 року цим же повідомленням № 42/90 відповідач повідомив позивача про те, що 20.12.2012 року на підставі постанови Правління НБУ від 20.12.2012 р. № 548, відповідача віднесено до категорії неплатоспроможних та Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.12.2012 р. прийнято рішення № 33 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці з 21.12.2012 р. по 20.03.2012 р. Таким чином, відповідач не виконав умови п. 3.1.5 Договору. Більше того, своїм повідомленням № 42/90 від 08.01.2013 року, відповідач визнав борг та неналежне виконання своїх зобовязань за договором банківського вкладу. За таких обставин, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідно до умов Договору, визначених п.п. 1.1, 1.2 та 2.1, після закінчення строку вкладу (погашення сертифікату), позивач мав би отримати 23 850 гривень основного вкладу та 2 646 гривень 36 копійок процентів за вкладом (23 850 грн. х 22.5% /365 днів х 180 днів), а разом 26 496, 36 грн. Крім того, позивач мав би отримати доходи, якби вчасно отримав грошові кошти та розмістити їх в іншому банку, що становлять 749, 80 грн. (23 850 грн. х 22,5% /365 днів х 51 день). Таким чином, загальна ціна позову становить 27 246 гривень 16 копійок. У звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] зменшив позовні вимоги в частині відмови від стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу В № 002851 від 22.06.2012 року у вигляді втраченої вигоди на суму 749 гривень 15 копійок, решту позовних вимог підтримав та просив залишити їх без змін, а саме: стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «ТАВРИКА» на користь [PERSON] грошові кошти та проценти за договором банківського вкладу «Ощадний плюс» з видачею купонного ощадного (депозитного) сертифікату на предявника В № 002851 від 22.06.2012 року у сумі 26 496 гривень 36 копійок, з яких 23 850 гривень сума депозиту, 2\~646 гривень 36 копійок - нараховані відсотки за строк дії договору. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю представника відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк зобовязаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «ТАВРИКА» було укладено договір банківського вкладу «Ощадний плюс» з видачею купонного ощадного (депозитного) сертифікату на предявника В № 002851 від 22.06.2012 року, у відповідності до п. 1.2 якого [PERSON] 22.06.2012 року вніс готівкою на відкритий відповідачем рахунок для обліку розміщених ощадних (депозитних) сертифікатів грошові кошти у сумі 23 850 гривень, що підтверджується квитанцією № 25D_4 від 22.06.2012 року. Згідно з актом прийому-передачі ощадного (депозитного) сертифікату на предявника до договору банківського вкладу «Ощадний плюс» з видачею ощадного (депозитного) сертифікату на предявника В № 002851 від 22.06.2012 року, позивач прийняв, а відповідач передав ощадний (депозитний) сертифікат на предявника. Процентна ставка річних 22,5 %. Згідно заяви позивача від 29.12.2012 року він звертався до відповідача з проханням повернути йому грошові кошти, однак його заява була проігнорована відповідачем і грошові кошти не повернуті. Згідно з листом начальника відділення № 25 АТ «Банк «ТАВРИКА» [PERSON] № 42/90 від 08.01.2013 року, [PERSON] було повідомлено, що 20.12.2012 року на підставі постанови Правління НБУ від 20.12.2012 р. № 548, відповідача віднесено до категорії неплатоспроможних та Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.12.2012 р. прийнято рішення № 33 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці з 21.12.2012 р. по 20.03.2012 р. Згідно довідки № 42/107 від 11.02.2013 року, виданої [PERSON] начальником відділення № 25 АТ «Банк «ТАВРИКА» [PERSON], станом на 11 лютого 2013 року заборгованість АТ «Банк «ТАВРИКА» перед вкладником, враховуючи нараховані проценти, складає 26\~491 гривня 41 копійка. Як видно з позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача суму вкладу та нараховані проценти у загальній сумі 26 496 гривень 36 копійок, однак згідно вищевказаної довідки АТ «Банк «ТАВРИКА» заборгованість банку перед позивачем складає 26\~491 гривня 41 копійка. З сумою заборгованості банку, зазначеній у довідці, погодився й позивач, пояснивши, що при складанні позовної заяви міг помилитися у підрахунку процентів, внаслідок чого сума зазначена ним у позові могла бути не точною. За таких обставин, вуд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, підтверджені ним в судовому засіданні, а також підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, та вважаються судом доведеними, у звязку з чим позовні вимоги [PERSON] про стягнення банківського вкладу у сумі 23\~850 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі, а про стягнення відсотків за договором банківського вкладу частковому задоволенню у сумі 2 641, 41 грн., а всього 26 496 гривень 36 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування збитків, завданих внаслідок неповернення у строки, передбачені договорами або установчими документами, грошових та майнових внесків, залучених до акціонерних товариств, банків, кредитних установ, довірчих товариств та інших юридичних осіб, які залучають кошти та майно громадян. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Тому судовий збір по справі складає 264,91 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 264 гривні 91 копійка.

Outcome: partial