Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-29 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, встановлення місця проживання дітей та стягнення аліментів мотивуючи тим, що шлюбні відносини фактично припинилися, сім'я розпалася, спільне життя з ідповідачем фактично не склалося, збереження сім'ї не можливе, час на примирення не потрібен. Від даного шлюбу мають малолітніх синів - [PERSON] [INFO] р.н та [PERSON] [INFO], на утримання яких відповідач матеріальної допомоги не надає. Позивач в судове засідання не прибула, згідно письмової заяви просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не прибув, згідно поданої письмової заяви позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм право відносини. 27.10.2007 року віділом РАЦС Макарівського РУЮ між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 183. Згідно позову, шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, сім'я розпалася, спільне життя з ідповідачем фактично не склалося, збереження сім'ї не можливе, час на примирення не потрібен. Від даного шлюбу мають малолітніх синів - [PERSON] [INFO] р.н та [PERSON] [INFO], на утримання яких відповідач матеріальної допомоги не надає. Позивач має відповідні умови для виховання та розвитку дітей. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Згідно до ст.110 Сімейного Кодексу України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. В той же час, суд критично відноситься до визнання відповідачем позову в частині встановлення місця проживання малолітніх дітей та визначення суми матеріального забезпечення на утримання дітей, оскільки будь-якого спору між сторонами з даного приводу не встановлено, право вільно спілкуватися з дітьми задля збереження їх фізичного та душевного спокою цілком залежить від бажання та можливостей сторін по справі. Крім того, позивачем відповідно до вимог ст.ст. 180-184 СК України, з врахуванням вимог ст.ст. 59-60 ЦПК України не зазначено в позові способів виконання відповідачем обов'язку утримувати дитину, обствин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, бажаного розміру аліментів - у частці від заробітку (доходу) відповідача чи у твердій грошовій сумі та інше. В той же час, визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому суд визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу приймає та на цій підставі позов задовольняє.В іншій частині суперечить закону, тому суд його не приймає. Враховуючи викладене, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог у розмірі 76,50 грн. сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: partial