Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-19 00:00:00

[PERSON] яка діє в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому просила суд визнати недійсним заповіт від 27.10.2008 року недійсним, визнати право власності у порядку спадкування за правом представлення, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В подальшому представник [PERSON] неодноразово уточнювала позовні вимоги, та остаточному варіанті просила суд визнати за малолітньою [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS], яка становить обов'язкову частку у спадщині, яка залишилась після смерті [PERSON], яка померла 23 травня 2011 року, та визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом. В якості обґрунтування своїх вимог, [PERSON] зазначила, що 23 травня 2011 року померла прабаба її малолітньої онуки [PERSON], [INFO]. Після її смерті залишилось майно у вигляді [ADDRESS]. Окрім малолітньої онуки [PERSON] інших спадкоємців за законом не має. Після смерті [PERSON] вона звернулась до нотаріуса із заявою від імені [PERSON] про прийняття спадщини за законом, але нотаріус повідомила, що [PERSON] є спадкоємицею за законом лише на грошові вклади, так як [PERSON] залишила заповіт на спірну квартиру на ім.'я [PERSON] [PERSON] в своїй уточненій позовній заяві зазначила, що на її думку, заповіт не відповідає волі спадкодавця, оскільки був укладений під впливом насильства з боку [PERSON] та її чоловіка. Крім того, [PERSON] посилається на те, що спадкодавця неодноразово просила її викликати або відвезти до нотаріуса для складання заповіту на ім'я своєї правнуки [PERSON], але з приводу своєї зайнятості вона цього не зробила. Також [PERSON] зазначила, що померла [PERSON] матеріально утримувала правнуку, надавала їй гроші для придбання всього необхідного, робила подарунки, купила фортепіано, мала намір придбати комп'ютер, так як правнука є сиротою, інвалідом дитинства, мати втратила в шестимісячному віці. Крім того, [PERSON] взагалі не знала про існування заповіту, а дізналась тільки після смерті [PERSON], так як [PERSON] поміняла замок у квартирі, а через 40 днів після смерті [PERSON] у неї появилась можливість зібрати з квартири речі, серед яких цінних речей та золота, яке раніше знаходилось в квартирі вже не було. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні [PERSON] та її представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовних заявах, крім того [PERSON] наполягала на тому, що вона допомогла та піклувалась за [PERSON] при її житті тому просить суд позов задовольнити. Відповідач та її представник позов не визнали, посилаючись на те, що дійсно, [PERSON] 27 жовтня 2008 року склала заповіт на ім'я [PERSON], яким заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON] Після смерті [PERSON] [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру. Після смерті [PERSON] [PERSON] передала [PERSON] речі, які знаходились в квартирі [PERSON], про що остання написала розписку із зазначенням що претензій до [PERSON] вона не має. Крім того, [PERSON] пояснила, що вона є хрещеною донькою [PERSON], та в 2008 році остання звернулась до неї із проханням надавати їй допомогу, так як вона була хворою людиною похилого віку, та [PERSON] та її чоловік стали оказувати їй допомогу у веденні господарства, придбали необхідні ліки, зробили ремонт в квартирі, придбали путівки до санаторіїв та інше. Крім того, [PERSON] ще в 2008 році знала про складений [PERSON] на її заповіт на спірну квартиру, тому доводи позивача в тому, що [PERSON] наполягала на укладання договору довічного утримання з покійною є надумані та в них не було ніякої необхідності. Треті особи в судове засідання не з'явились, сповіщались належним чином про час та місце слухання справи, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надходило. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши думку, доводи та пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази зібрані у справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Правовідносини між сторонами регулюють вимогами ЦК України ( в ред. 2004 року). Судом встановлено, що 27 жовтня 2008 року [PERSON] склала заповіт, яким належну їй квартиру [ADDRESS] заповіла [PERSON]. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1766. 23 травня 2011 року [PERSON] померла. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], та отримала свідоцтво на право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складалось з квартири [ADDRESS]. 02 листопада 2011 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини [PERSON], [INFO] за правом представлення після смерті своєї прабаби [PERSON]. Судом встановлено, що 19 квітня 1996 року помер дід [PERSON] [PERSON], який був рідним сином померлої [PERSON]. 26 вересня 2005 року померла мати [PERSON] [PERSON], яка була рідною донькою померлого 19.04.1996 року [PERSON], та рідною онукою померлої [PERSON]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, та в 2008 році до неї звернулась [PERSON] із проханням скласти заповіт. В призначений час [PERSON] прийшла до неї, та склала заповіт на ім'я [PERSON], при цьому у розмові з нею, вона сказала що у неї є правнука [PERSON], але складання заповіту на ім.'я [PERSON] було її волевиявлення. При цьому [PERSON] пояснила, що всі нотаріальні дії були виконані нею у відповідності до чинного законодавства. Свідок [PERSON] пояснив, що між померлою [PERSON] та [PERSON] тривалий час були добрі відносини, [PERSON] та її чоловік допомагали [PERSON], піклувались про неї, та при них вона ніколи не виказувала бажання зробити розпорядження у випадку своєї смерті на користь своєї правнуки, хоча [PERSON] із онукою інколи навіщали [PERSON] Крім того, [PERSON] пояснив, що він знав про складання [PERSON] заповіту на ім'я [PERSON] з її слів, та остання виказувала, що це є її добровільне волевиявлення та вона зробила правильний вибір. Свідок [PERSON] пояснила в суді, що в домі [PERSON] вона ніколи не була, та обставини щодо розглядаємої справи вона знає зі слів позивача [PERSON], так як є її подругою. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдовець) та не працездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Цей перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку є вичерпним, та до нього не входять правнуки спадкодавця, тому виходячи з наведеного, суд приходить до висновку що в задоволенні позову повинно відмовити, так як позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах законності. Крім того, позивачем в судовому засіданні не доведено та не надано жодних доказів щодо її тверджень про складання [PERSON] заповіту на ім'я [PERSON] під впливом насильства та обману з її боку, так як це було спростовано поясненнями свідків в судовому засіданні та встановленими в судових засіданнях обставинами. Також суд враховує, що протягом судових засідань [PERSON] неодноразово змінювала свої пояснення щодо обставин, встановлюємих судом, надавала пояснення, які суперечили один одному (тобто «покійна нікуди не виходила з дому», «я допомагала покійній, їздила з нею до базару, в пенсійний фонд та інші установи…»). Суд приймає до уваги твердження відповідача та його представника, що якщо покійна [PERSON] мала намір змінити свій заповіт або скласти іншій, то у неї був час (з 2008 року) та можливість, її ніхто не обмежував в своїх правах щодо розпорядження своїм майном, що також підтверджується поясненнями свідків. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечувати захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійсненого проголошення Основним Законом України принципу верховенства права. Рішення суду є законним тоді, коли суд, виконав всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 Цивільного процесуального кодексу України, також правильно тлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, яке ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність або допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинами, які мають значення для вирішення справи, тому суд вважає вимоги позивача безпідставними та не підлягаючими задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed