Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,згідно якого вказав,що він з 1969р проживав із своєю матір»ю у [ADDRESS] в м.Ірпені.З серпня 2002р по квітень 2010р він перебував у місцях позбавлення волі.Його дочка відповідачка по справі неодноразово зверталась до нього з проханням надати їй доручення для приватизації вказаної квартири.Він їй відмовляв,однак 27.08.2003р між ним та відповідачкою був укладений договір доручення №5470,відповідно до якого він уповноважив відповідачку оформити на його ім»я право власності на квартиру,а також управляти,користуватися та розпоряджатися належною йому квартирою:продавати,дарувати,обмінювати,заставляти а також при необхідності придбати на його ім.»я квартиру у будь-якому населеному пункті за ціну та на умовах за власним розсудом.Відповідачка спочатку приватизувала квартиру,а потім продала.На даний час власником квартири є [PERSON]Ніяких коштів за продану квартиру він від відповідачки не отримував,а також не отримував від відповідачки копії договору купівлі-продажу квартири,тому не знає за яку ціну було квартиру продано.Він пред»являлв вимоги до відповідачки про придбання йому житла,однак відповідачка йому відмовила. Просить стягнути із відповідачки кошти за продану нею квартиру та судові витрати. Позивач та його представники у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов не визнали,просили у позові відмовити,поскільки позивач пропустив строк позовної давності,про ті обставини,що квартира була продана позивач знав ще з 2004р,мав можливість оскаржити дії відповідачки,оспорити даний договір чи пред»явити даний позов до відповідачки,однак дані дії у передбачений законом строк не вчинив.Крім того,вважають,що відповідачки виконала всі дії,які були їй надані позивачем згідно доручення,вона приватизувала квартиру,привела дану квартиру в належний стан,продала її.За отримані кошти вона возила позивачу передачі до місць мізбавлення волі,вирішувала питання про переведення позивача із однієї колонії до іншої,купувала йому ліки. На всі ці дії вона витрачала кошти.Крім того,вона купила будинок у с.Веприн,надала довіреність позивачу на постійну приписку його у даному будинку,та на оформлення 1\\2 частини будинку на ім.»я позивача,однак позивач не бажає скористатись даними довіреностями. Просили у позові відмовити у повному обсязі. Суд,заслухавши пояснення сторін,покази свідків,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до задоволення. У судовому засіданні було встановлено,що позивач по справі з 1969р проживав із своєю матір»ю у [ADDRESS]. Наведені обставини справи не оспорюються сторонами по справі. Також,у судовому засіданні встановлено,що вироком Ірпінського міського суду від 23.05.2003р позивач був засуджений до 10 років позбавлення волі,з серпня 2002р по квітень 2010р він перебував у місцях позбавлення волі,звільнився із місць позбавлення волі 16.04.2010р.Наведені обставини справи стверджуються довідкою про звільнення (а.с.9),копією вироку суду (а.с. 29-31). Відповідачка по справі є дочкою позивача,що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.50). Крім того,у судовому засіданні було встановлено,що 17.07.2003р між позивачем та відповідачкою було укладено договір доручення,відповідно до умов якого позивач уповноважив відповідачку приватизувати на його ім.»я [ADDRESS],що стверджується копією доручення (а.с.27). 27.08.2003р між позивачем та відповідачкою було укладено договір доручення,відповідно до умов якого позивач уповноважив відповідачку оформити на його ім»я право власності на квартиру,а також управляти,користуватися та розпоряджатися належною йому квартирою:продавати,дарувати,обмінювати,заставляти а також при необхідності придбати на його ім.»я квартиру у будь-якому населеному пункті за ціну та на умовах за власним розсудом,що стверджується копією доручення(а.с.10). У судовому засіданні було встановлено,що розпорядженням №188 від 03.09.2003р [ADDRESS] була передана у приватну власність позивачу та було видано свідоцтво про право власності на житло № 920 від 08.09.2003р,що стверджується копією розпорядження (а.с.44),копією свідоцтва (а.с.52),копією витягу із реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 41). Згідно договору купівлі-продажу від 01.04.2004р відповідачка діючи від імені позивача продала [ADDRESS] та [PERSON] за 24342гр,що стверджується копією договору купівлі-продажу (а.с. 26). Відповідно до ст.. 1000 ЦК України «За договором доручення одна сторона(повірений) зобов»язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії». Відповідно до ст.. 1006 ч 3 ЦК України «Повірений зобов»язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв»язку з виконанням доручення». У судовому засіданні було встановлено,що відповідачка продавши квартиру позивача,кошти отримані від продажу квартири у суммі 24342гр позивачу не повернула. Відповідачка у судовому засіданні пояснила,що кошти,які вона отримала від продажу квартири вона витратила на посилки,які возила позивачу у місця позбавлення волі,на придбання для позивача ліків,на приватизацію квартири,на приведення квартири до належного стану,погашення боргів по даній квартирі.Крім того,вона придбала будинок у с.Веприн з тією метою,що у даному будинку буде проживати і позивач,тому просила у позові відмовити.Дані заперечення суд вважає безпідставними.Відповідно до ст.. 1002 ЦК України «Повірений має право на плату за виконання свого обов»язку за договором доручення,якщо інше не встановлено договором або законом».Відповідно до ст..1007 ЦК України «Довіритель зобов»язаний,якщо інше не встановлено договором відшкодувати повіреному витрати,пов»язані з виконанням доручення».Відповідачкою не було заявлено до позивача відповідних позовних вимог про відшкодування їй витрат понесених нею при виконанні договору доручення та не було надано суду відповідних доказів понесених нею витрат.Що стосується інших витрат,які понесла відповідачка на передачі для позивача,оплату ліків,та інше,то суду не було надано доказів тих обставин,що позивач уповноважував відповідачку за кошти,отримані від продажу квартири вчиняти зазначені вище дії.Що стосується посилань відповідачки на ті обставини,що вона купила будинок у с.Веприн,то у судовому засіданні було встановлено,що даний будинок був придбаний на ім.»я відповідачки і саме відповідачка є власником даного будинку. Заперечуючи проти позову,відповідачка та її представник посилались на ті обставини,що позивач пропустив строк позовної давності,поскільки з 2004 р він знав про продаж квартири і з того часу не пред»являв будь-яких претензій до відповідачки. Дані заперечення суд вважає безпідставними.У судовому засіданні було встановлено,що позивач звільнився із місць позбавлення волі 16.04.2010р.Позов до суду був поданий 15.12.2011р.Посилання на ті обставини,що позивач з 2004р знав про існування договору купівлі-продажу квартири є безпідставними,поскільки суду не було надано доказів тих обставин,що відповідачка у 2004р надала позивачу копію договору купівлі-продажу.Як пояснила відповідачка по справі та показала свідок [PERSON] у судовому засіданні,відповідачка показала позивачу на черговому побаченні через вікно копію договору купівлі-продажу.Однак,суд вважає за даних обставин позивач був позбавлений можливості у передбаченому законом порядку захистити свої права. З огляду на вищевикладені обставини,суд вважає за необхідне стягнути із відповідачки на користь позивача кошти,отримані нею за продаж квартири [ADDRESS] у суммі 24 342 гр та судові витрати. На підставі ст.1000-1006 ЦК України,

Outcome: approved