Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПТМ Володимир-Волинськтеплокомуенерго, третьої особи [PERSON] про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, поновлення його на роботі, виплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 липня 1994 року був прийнятий на роботу в ПТМ, наказом від 23 квітня 1998 року, переведений на посаду головного інженера цього підприємства. 16.05.2011 року він був обраний головою Ради незалежної профспілки Теплоенергетик, що діє на підприємстві та офіційно легалізована. Згідно наказу директора ПТМ Володимир-Волинськтеплокомуенерговід 19.06.2012 року №44-ос його звільнено з посади за систематичне невиконання без поважних причин обовязків покладених трудовим договором (п.3 ст. 40 КЗпП України). Вважає даний наказ про припинення трудового договору та звільнення з роботи безпідставним, незаконним і необґрунтованим, а також таким, що суперечить вимогам діючого законодавства, оскільки посадових обовязків та посадової інструкції не порушував, тим більше систематично. Просить наказ № 44-ос від 19.06.2012 року про припинення трудового договору визнати неправомірним і незаконним та скасувати його, поновити його на посаді головного інженера, стягнути з відповідача в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.06.2012 року по день поновлення на роботі, а також стягнути з відповідача в його користь моральну шкоду. В судовому засідання позивач свої позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, погодився на зменшення суми моральної шкоди. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позов в частині скасування наказу № 44-ос від 19.06.2012 року про припинення трудового договору, поновлення позивача на роботі на раніше займану посаду, а також компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу визнали, однак заявлену позивачем суму моральної шкоди в сумі 100\~000 гривень не визнали. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Як встановлено судом, позивач 28 липня 1994 року був прийнятий на роботу в ПТМ Володимир-Волинськтеплокомуенерго, а 23 квітня 1998 року переведений на посаду головного інженера цього підприємства. (а.с.8-9). Наказом №44-ос від 19.06.2012 року, головного інженера ПТМ Володимир-Волинськтеплокомуненерго[PERSON] звільнено з посади за систематичне невиконання без поважних причин обовязків покладених трудовим договором, тобто за п.3 ст. 40 КЗпП України (а.с.10). Аналіз зібраних по справі доказів свідчить про відсутність підстав для звільнення позивача з роботи за систематичне невиконання ним без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором. Згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Як вбачається зі змісту наказу №44-ос від 19.06.2012 року, підставою для звільнення позивача з роботи стала службова записка юрисконсульта від 28.05.2012 року та вчинення позивачем раніше порушень трудової дисципліни, за що йому двічі було оголошено догани. Однак, відповідно до рішення Володимир-Волинського міського суду від 25.06.2012 року визнано незаконним та скасовано наказ директора підприємства Володимир-Волинськтеплокомуенерго№ 39-ос від 29.05.2012 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] в частині оголошення йому догани. А згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 24.09.2012 року визнано незаконним та скасовано наказ директора № 43-ос від 24.06.2012 року в частині оголошення догани [PERSON] за неналежне виконання ним своїх посадових обовязків. Як зазначено в наказі про звільнення позивача з роботи, що ним не виконанні розпорядження директора № 19 від 10.02.2012 року та № 22 від 03.03.2012 року, що підтверджено службовою запискою юрисконсульта. Між тим, в даній службовій записці не конкретизовано, які саме посадові обовязки були порушені позивачем та в чому полягало невиконання ним розпоряджень директора підприємства. Також, в наказі про звільнення не вказано, які саме пункти посадової інструкції порушено позивачем. Аналіз розпоряджень директора за № 19 від 10.02.2012 року та № 22 від 03.03.2012 року показав, що вони мали певний термін їх виконання. А отже відповідачем пропущено встановлений ст. 148 КЗпП України місячний строк щодо накладення дисциплінарного стягнення за невиконання зазначених розпоряджень. Оскільки раніше застосовані дисциплінарні стягнення щодо позивача були скасовані судом, а посилання на невиконання розпоряджень директора є безпідставними, що свідчить про відсутність систематичного невиконання позивачем покладених на нього обовязків, наказ про звільнення є незаконним. Крім того, судом встановлено, що при виданні наказу № 44-ос від 19.06.2012 року, директором підприємства порушено вимоги ст. 41 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, згідно якої звільнення членів виборних профспілок органів підприємств, установ, крім додержання загального порядку допускається за попередньою згодою органу, членами якого вони є. Керівництво підприємства до виборного органу незалежної профспілки Теплоенергетик,в складі якої перебуває [PERSON] для отримання згоди на його звільнення не зверталось. Крім цього, згідно ст. 41 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, звільнення з ініціативи роботодавця працівників, які обирались до складу профспілкових органів, не допускається протягом двох років після закінчення терміну виборних повноважень, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації чи вчинення працівником дій, за які передбачена можливість звільнення працівника з роботи або служби. А як встановлено судом, таких дій позивачем вчинено не було. За таких обставин суд приходить до висновку, що наказ № 44-ос від 19.06.2012 року директора ПТМ „Володимир-Волинськтеплокомуненерго [PERSON] про звільнення [PERSON] - головного інженера вказаного підприємства прийнятий з порушенням вимог трудового законодавства, а тому є всі підстави визнати його незаконним. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішенні про поновлення на роботі орган, який розглядає спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Одже позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу також підлягає задоволенню. Як вбачається з наданої суду довідки за № 531 від 09.07.2012 року, середньомісячна заробітна плата становить 223,79 гривень за один робочий день. Виходячи з даної суми, за час вимушеного прогулу, а саме з 20 червня 2012 року по 24 грудня 2012 року, до стягнення підлягає 29\~764 (двадцять девять тисяч сімсот шістдесят чотири) гривні 07 коп. середнього заробітку Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи наведене, суд,

Outcome: approved