Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], який уточнила, та просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 30.04.2003 року; визнати особистою приватною власністю позивача квартиру [ADDRESS] та визнати на неї право власності; розподілити майно подружжя, визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами по пров. Сміливому №12 у м. Одесі, який складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 26,6 кв.м. та надвірних споруд сараю літ. «Б», вбиральні літ. «В», огорожі №14, мостіння І, ІІ та розташований на земельній ділянці площею 580 кв.м.; припинити право на аліменти для [PERSON], [PERSON] в звязку з передачею відповідачем права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами по пров. Сміливому №12 в м. Одесі та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/4 частину вищевказаного житлового будинку за кожною відповідно. При цьому позивач посилається на те, що на даний час вони з відповідачем проживають окремо, між ними подружні стосунки не склалися, немає взаєморозуміння, збереження сімї неможливо та суперечить інтересам сторін, від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. К.О., які проживають разом з позивачем, домовленості про добровільний розділ майна немає, у звязку з чим позивач змушена звернутись до суду. До судового засідання позивач не зявилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити уточнені позовні вимоги. Відповідач до судового засідання не зявився, його представник [PERSON] в судовому засіданні 11.02.2013 року позовні вимоги визнав частково, в подальшому відповідач надав до суду заяву, в якій визнає уточнені позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, будь-яких заяв не надав, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 30.04.2003 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Міським відділом РАГС Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №241 /свідоцтво про шлюб серії 1-ЕД №134419, видане 30.04.2003 року/. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] /свідоцтво про народження серії 1-ЖД №192280, видане Відділом РАГС Київського районного управління юстиції м. Одеси 24.12.2003 року/ та [PERSON], 15.04.2007 року /свідоцтво про народження серії 1-Д №073838, видане Відділом РАЦС Київського районного управління юстиції м. Одеси 15.05.2007 року/. Шлюб у сторін носить формальний характер, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо з середини серпня 2012 року. Відповідач [PERSON] є власником квартири №34 в будинку 59 В/2 по вул. Ак. Вільямса в м. Одесі на підставі договору дарування квартири від 14.03.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON]М./а.с.11/ та житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Одесі по пров. Сміливий під №12 та складається в цілому з однієї камяної житлової будівлі під літ. «А», загальною житловою площею 26,6 кв.м. та надвірних споруд: «Б» - сарай, «В» - вбиральня, №1-4 огорожа, І, ІІ мостіння, розташований на земельній ділянці розміром 580 кв.м., на підставі договору дарування від 21.06.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] /а.с.13/. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 11.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] /а.с.15/, [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру під №55, що розташована в м. Одеса по вул. Успенській в будинку під №2-Ж. В ході розгляду справи встановлено, що позовні вимоги позивача стосуються двох обєктів власності, а саме: квартири [ADDRESS] та житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Одесі по пров. Сміливий під №12. Позовні вимоги стосовно квартири №34 в будинку 59 В/2 по вул. Ак. Вільямса в м. Одесі позивачем не заявлені, вказаний обєкт, зареєстрований та залишається у власності відповідача. Доводи позивача стосовно того, що квартира [ADDRESS] була придбана за її особисті кошти, які були подаровані позивачу її бабусею [PERSON], відповідачем визнані, в звязку з чим суд вважає, що вимога стосовно визнання зазначеної квартири особистою приватною власністю позивача підлягає задоволенню. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у звязку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, на підставі вищевикладеного та з урахуванням того факту, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved