Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

У липні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 18 червня 2005 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки позивач познайомився з іншою жінкою та має намір з нею створити іншу родину. Зараз сторони проживають окремо, питання утримання дитини вирішено мирним шляхом, спору про поділ майна не має. З квітня 2009 року між ними були припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог та просив позов задовольнити, проти збереження шлюбу з відповідачкою заперечує, оскільки вважає це неможливим і недоцільним. Відповідач в судове засідання не зявилася, була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ст. ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. З'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2005 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з квітня 2009 року. Спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. В ході розгляду справи відповідачкою надано клопотання про надання строку для примирення, оскільки сторони мають малолітню дитину. [PERSON] та [PERSON] судом надавався строк для примирення тривалістю три місяця,примирення між сторонами не відбулося. Крім того, позивач заперечує проти подальшого збереження сімї з відповідачкою, оскільки в теперішній час перебуває у фактично шлюбних відносинах з іншою жінкою, яка відповідно до довідки є вагітною. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, зясував фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, те, що позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу, на теперішній час має іншу сімю, суд приходить до висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати. Оскільки позивач не ставив питання щодо стягнення судових витрат на його користь з відповідача, суд вважає за можливе судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved