Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, вказавши, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 30.12.2002 року №1 на праві приватної власності належить домоволодіння №176 по вул.Апатова в м.Маріуполі. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 14.04.2009 року вказана угода визнана дійсною. Маріупольською міською радою 22.05.2012 року було прийняте рішення №6/19-1970 про викуп за рахунок державних коштів обєкта нерухомого майна жилого будинку №176 по вул.Апатова в м.Маріуполі, для суспільних потреб, а саме: з метою виконання засипання та будівництва водовідводу по Кленовій балці в м.Маріуполі. Вона була повідомлена відповідачем про прийняте рішення, між ними відбулися переговори, відповідач мав намір викупити, а вона продати належне їй домоволодіння за 15124грн., розрахунок вартості якого проведений Маріупольським БТІ. Укласти відповідний договір з відповідачем виявилося неможливим у звязку з тим, що вона є власником лише будинку, проте земля, на якій він розташований, належить Маріупольській міській раді. На даний час будівництво водовідводу продовжується, будинок руйнується і мешкати в ньому небезпечно. У звязку з цим просить зобовязати комунальне підприємство «Міське управління капітального будівництва»виплатити їй компенсацію у розмірі вартості будинку, що складає 15124грн. Позивачка у судове засідання не зявилася, надавши заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача також у судове засідання не зявилася, надала заяву з проханням розглянути справу за їхньої відсутності, позовні вимоги визнала повністю, також надала суду відзив на позовну заяву, у якому не заперечувала проти задоволення позову. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що позивачка на підставі договору купівлі-продажу від 30.12.2002 року №1 придбала домоволодіння №176 по вул. Апатова в м. Маріуполі. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 14.04.2009 року вказана угода визнана дійсною. Маріупольською міською радою 22.05.2012 року було прийняте рішення №6/19-1970 про викуп за рахунок державних коштів обєкта нерухомого майна жилого будинку №176 по вул. Апатова в м. Маріуполі для суспільних потреб, а саме: з метою виконання засипання та будівництва водовідводу по Кленовій балці в м. Маріуполі. На даний час будівництво водовідводу продовжується, будинок позивачки руйнується і мешкати в ньому небезпечно. Між сторонами відбулися переговори, відповідач мав намір викупити, а позивачка продати належне їй домоволодіння за 15124 грн., розрахунок вартості якого проведений Маріупольським БТІ, що підтверджується зведеним актом вартості будинку, господарських будівель та споруд від 11.07.2011 року. Ці обставини не заперечуються сторонами, а отже не підлягають додатковому доказуванню відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею ст.321 ЦК встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. Згідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право, зокрема, на відшкодування завданої йому майнової шкоди. З урахуванням положень зазначених норм права суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що на відповідача покладено обов'язок виплатити позивачці компенсацію у розмірі, що відповідає вартості будинку. Стягуючи з відповідача на користь позивачки суму вартості будинку, який підлягає знесенню, суд керується ст. 171 ЖК України, де зазначено, що у разі знесення жилих будинків, що є в приватній власності громадян, у зв'язку з вилученням земельних ділянок для державних або громадських потреб зазначеним громадянам, членам їх сімей, а також іншим громадянам, які постійно проживають у цих будинках, надаються за встановленими нормами квартири в будинках державного або громадського житлового фонду. Крім того, власникам жилих будинків на їх вибір або сплачується вартість будинків, будівель та пристроїв, що зносяться, або надається право використати матеріали від розбирання цих будинків, будівель та пристроїв за своїм розсудом. Вартість такого нерухомого майна, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.12 постанови від 22 грудня 1995 р. №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", визначається, зокрема, за погодженням сторін. В даному конкретному випадку сторонами вартість будинку визначена у розмірі 15124 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved