Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-07 00:00:00

20 березня 2012 року до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення богу за договором позики звернувся [PERSON] Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що 23 січня 2010 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від позивача грошові кошти в сумі 12000,00 доларів США, строком на один місяць, з кінцевою датою повернення 25 лютого 2010 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідач написав у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] розписку. У встановлений договором строк відповідач борг позивачеві не повернув. На вимоги про повернення боргу не реагує, спілкування уникає. На момент звернення до суду офіційний курс НБУ становить 978,50 грн. за 10 доларів США, відтак 12000,00 доларів США - 95820,00 грн. З урахуванням вимог ст. 625 та ст. 1048 ЦК України сума боргу на момент звернення до суду становить 113578,89 грн., 95820,00 грн. - сума основного боргу, 16666, 91 грн. - відсотки за користування коштами , 5877,21 грн. - відшкодування 3 % річних за 748 днів прострочення, 11881,68 грн. збільшення згідно індексу інфляції. У звязку з вищевикладеним позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обємі, на підставах зазначених у позові. Також суду пояснив, що пояснення відповідача, які він виклав у заяві про перегляд заочного рішення є недостовірним та являються формою затягування розгляду справи. Свій борг, який підтверджений розпискою [PERSON]Д, а ні особисто, а ні через інших осіб не повернув. Посилання відповідача на свідків не являється належним доказом для підтвердження виконання грошового зобовязання посвідченого письмовою розпискою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки суду визнав неповажною. Представник відповідача, адвокат [PERSON], просив суд не розглядати справу без особистої участі відповідача та просив забезпечити явку позивача по справі, [PERSON] та свідка [PERSON]. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що справу необхідно розглянути, на підставі доказів, що містяться в справі. На переконання суду позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Установлено, що 23 січня 2010 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від позивача грошові кошти в сумі 12000,00 доларів США, строком на один місяць, з кінцевою датою повернення 25 лютого 2010 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідач написав у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] розписку (а.с.7). У зазначений договором строк відповідач борг позивачеві не повернув. Так як відповідачем не надано жодного доказу який би міг бути належним та допустимим і підтверджувати факт повернення позики. Статтею 545 ЦК України визначено, що являється підтвердженням виконання зобовязання. Так прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Абзацом 2 пункту 12 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійснимивикладено висновок що зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобовязань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК). Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Окрім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплата суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. На момент звернення до суду офіційний курс НБУ становить 978,50 грн. за 100 доларів США, відтак 12000,00 доларів США - 95820,00 грн. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відсутність умови про винагороду не означає, що договір є безоплатним. Свідченням безоплатного характеру договору позики може бути пряма вказівка закону або застереження в умовах договору про його безоплатний характер. В іншому випадку договір вважатиметься оплатним, навіть за відсутності в ньому умов щодо конкретно визначеної суми винагороди. Проценти про які йдеться у ст. 1048 ЦК, слід відрізняти від процентів, які сплачує боржник, котрий прострочив виконання грошового зобовязання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК. Якщо перші є платою за користування чужими грошовими коштами то другі є видом санкцій, що підлягають обовязковій сплаті в разі прострочення зобовязання. Отже, із урахуванням вимог ст. 1048 ЦК України позивач має право на одержання від відповідача відсотків від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України за весь час користування коштами позивача. Облікова ставка НБУ в період: - з 01.01.2010 року по 08.06.2010 року (158 день) становила 10,25% річних ( 158 - 22 - 7 = 129 день; 10,25% річних / 365 днів = 0,028% за добу х 129 день = (3,612% х 95820,00 грн.) / 100% = 3462,10 грн.) Таким чином, з 23.01.2010 року по 08.06.2010 року розмір відсотків становить 3461, 01 грн.; - з 08.06.2010 року по 08.07.2010 року (30 днів) становила 9,5% річних ( 9,5% / 365 днів = 0,026% за добу х 30 діб = (0,78 % х 95820 грн.) / 100% = 747,63 грн.). Таким чином, з 08.06.2010 року по 08.07.2010 року розмір відсотків становить 747,39 грн.; - з 08.07.2010 року по 10.08.2010 року (33 дні) становила 8,5% річних (8,5% / 365 днів = 0,023% за добу х 33 діб = (0,759 % х 95820 грн.) / 100% = 727,50 грн.). Таким чином, з 08.07.2010 року по 10.08.2010 року розмір відсотків становить 727,27 грн.; - з 10.08.2010 року облікова ставка НБУ до сьогодні не змінювалась (583 дні станом на 14.03.2012 року) та становить 7,75 % річних ( 7.75% / 365 днів = 0,021% за добу х 583 доби = (12,243 % х 95820 грн.) / 100% = 11734,91 грн.) Таким чином, з 10.08.2010 року по 14.03.2012 року розмір відсотків становить 11731,24 грн. Сума відсотків передбачених ст. 1048 ЦК становить - 16666,91 грн. Із урахуванням вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач в звязку із простроченням виконання грошового зобовязання зобовязаний сплатити суму богу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми. Не підлягає задоволенню позовна вимога позивачки щодо стягнення втрат від інфляції відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за договором позики, так як предметом даного договору являлась іноземна валюта долари США. Згідно із ст. 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, оскільки відповідно до ст. 99 Конституції України і Указу Президента України від 25 серпня 1996 року N 762/96 Про грошову реформу в Українігрошовою одиницею і єдиним законним засобом платежу на території України є гривня. Аналіз вказаних норм права вказує на те, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору позики, індексації не підлягає . З огляду на викладене суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення втрат від інфляції є безпідставними, а тому в цій частині її вимог суд вважає необхідним відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі цього з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача [PERSON] заборгованість у розмірі 118364,12 грн. та понесені позивачем судові витрати в розмірі 1183,12 грн.

Outcome: partial