Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-04 00:00:00

22 січня 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № R101.0014407, укладеного між Банком та [PERSON] від 22.05.2012 року, остання отримала у кредит у розмірі 12688,00 грн., зі сплатою 12,49 % річних за користування кредитом та 1,47 % комісії за обслуговування кредиту, строком на 36 місяців. Відповідач в порушення норм діючого законодавства та умов зазначеного договору свої зобовязання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 08.01.2013 року перед Банком утворилась заборгованість у загальному розмірі 14667,00 грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати, що були понесені при зверненні до суду. Представник позивача ПАТ Банк «ТРАСТ» у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON], будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибула з невідомих суду причин, тому суд, зважаючи на наявність письмової згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким,зо підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріалами справи встановлено, що 22 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Банк «ТРАСТ» (надалі - Кредитор) з одного боку, та [PERSON] (надалі - Позичальник), з іншого, було укладено кредитний договір № R101.0014407, за умовами якого (п. 1) Кредитор надав Позичальникові кредит у розмірі 12688,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,49 % річних, сплатою щомісячної комісії за обслуговування кредиту у розмірі 1,47 % від суми кредиту, строком на 36 місяців. При цьому, позичальника [PERSON] було ознайомлено із умовами зазначеного кредитного договору, а також із порядком та строками здійснення погашення отриманого кредиту, що засвідчено її особистими підписами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору позичальник зобовязалася щомісячно здійснювати повернення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом рівними частинами по 609,51 гривень на місяць, та у повному обсязі погасити кредит у строк до 22 травня 2015 року. Пунктом 5.16 умов надання споживчого кредиту у випадку несвоєчасного виконання зобовязань з погашення заборгованості по кредиту встановлено зобовязання позичальника сплатити пеню у розмірі 0,3 % від суми прострочених зобовязань за кожний день прострочення. Судовим розглядом встановлено, що відповідач [PERSON], починаючи з вересня 2012 року, систематично ухиляється від належного виконання умов договору, в результаті чого відповідно до наданого представником позивача розрахунку станом на 08.01.2013 року утворилась заборгованість у загальній сумі 14667,00 гривень, яка складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 12063,80 гривень, суми нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі 691,25 гривень, комісії за обслуговування кредиту у розмірі 1119,06 гривень, суми пені за прострочення платежів у розмірі 792,89 гривень. Відповідно до п. 8.7 умов надання споживчого кредиту передбачено право банку вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі, сплати нарахованих процентів та інших платежів, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором. Відповідач [PERSON], не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, доказування належного виконання нею умов кредитного договору, тим самим не оспорює утворення заборгованості у встановленому розмірі. Таким чином, суд вважає встановленим факт неналежного виконання позичальником [PERSON] зобовязань за кредитним договором і утворення заборгованості станом на 08.01.2013 року у загальному розмірі 14667,00 гривень, та приходить до висновку про те, що предявлення позову не суперечить вимогам закону, моральним засадам суспільства, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому стягує з відповідача суму заборгованості за кредитними зобовязаннями у повному обсязі, як доведену в ході судового розгляду справи. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 229,40 гривень. На підставі ст.ст. 554, 628, 629, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved