Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-01 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів та вказала, що 11 березня 1998 року між нею та відповідачами на Одеській товарній біржі було укладено договір купівлі-продажу квартири № 4 в житловому будинку № 42, розміщеному по вулиці Вилківській в м. Кілія, Одеської області за ціною 17933 гривні. З цього часу позивач користується придбаним майном, але на даний час не може в повній мірі на свій розсуд розпоряджатися квартирою, оскільки договір купівлі-продажу був оформлений не в нотаріальній конторі, а на біржі, в звязку з чим позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу квартири дійсним та визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно. До позовної заяви позивачем було додано клопотання, відповідно до якого він просив розглянути справу без його участі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], належним чином сповіщені про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст.74-76 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, повторно в судове засідання не прибули. На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності сторін без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та надані докази по справі, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: За договором купівлі-продажу, укладеному 11 березня 1998 року в Ізмаїльському представництві Одеської товарної біржі за № 2951, [PERSON] придбала у [PERSON], [PERSON] квартиру № 4 в житловому будинку № 42, розміщеному по вулиці Вилківській в м. Кілія, Одеської області за ціною 17933 гривні. Згідно п. 5 вказаного Договору обумовлену суму вартості будинку продавці отримала від [PERSON] до підписання договору. При розгляді і вирішенні справи судом було враховано наступні положення цивільного законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки договір купівлі продажу сторонами було укладено у 1998 році, суд застосовує відповідні положення Цивільного кодексу УРСР, що діяли на момент укладення договору. Згідно ст. 227 ЦК УРСР, який діяв до 01.01.2004 року - договір купівлі-продажу житлового будинку за участю громадян повинен бути нотаріально посвідчений. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Згідно ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»/ який діяв на час укладення договору купівлі-продажу/ угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, умови договору повністю виконано, суд вважає що позивач на законних підставах набув право власності на вказане майно і не взмозі розпоряджатися ним на власний розсуд з причин, що не залежать від нього, в звязку з чим вважає, що право власності позивача підлягає захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, а тому задовольняє позов.

Outcome: approved