Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-26 00:00:00

У липні 2011 року ПАТ Комерційний банк ?[PERSON]? звернулося до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість в сумі 231 081 грн. та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 03 квітня 2003 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, за умовами якого банк відкрив останньому кредитний банківський рахунок на надав кредитну банківську картку, яка надає право користуватися овердрафтом в межах встановленого ліміту в сумі 39 960 доларів США зі сплатою 13 % річних, а відповідач зобовязувався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої Відповідач порушив умови договору і має прострочену заборгованість в сумі 71\~748,80 грн. 04 квітня 2003 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу за яким забезпечення виконання зобовязань відповідач передав у заставу належне йому на праві власності майно: автомобіль марки BMW, модель 330 Хі, рік випуску 2002, колір сірий, кузов № [NUMBER], тип ТЗ легковий седан В, д.н.з. [NUMBER]. 01 серпня 2003 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки, за яким останній зобовязувався перед позивачем нести солідарну майнову відповідальність за виконання в повному обсязі взятих на себе боржником зобовязань за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, дав пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не зявилися, про день і час розгляду даної справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ст. 77 ЦПК України у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони або інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Суд розглядає дану справу на підставі наявних в ній даний з постановлення заочного рішення. Вислухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, та надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 квітня 2003 року між Акціонерним комерційним банком ?[PERSON]? та [PERSON] було укладено кредитний договір №778-005/03Р на обслуговування по кредитній карточці, за мовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 39 960 доларів США зі сплатою 13 % річних за час фактичного користування кредитом, а позичальник зобовязувався повернути отриманий кредит в строк до 03 квітня 2008 року, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобовязання згідно з даним договором у повному обсязі. Відповідно до п.п. 4.3., 4.4. Кредитного договору відповідач зобовязувався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 666 доларів США щомісяця до 10-го числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті відповідачем щомісяця у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, зазначеного у п. 1.2 даного договору (п. 4.5.). За договором застави транспортного засобу № 778-005/03Р від 04 квітня 2003 року відповідач для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобовязань за кредитним договором передав в заставу позивачу належне йому на праві власності майно: автомобіль марки BMW, модель 330 Хі, рік випуску 2002, колір сірий, кузов № [NUMBER], тип ТЗ легковий седан В, д.н.з. [NUMBER]. 01 серпня 2003 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № 778-005/03Р, відповідно до якого останній зобовязувався перед позивачем нести солідарну майнову відповідальність за виконання в повному обсязі взятих на себе відповідачем 1 зобовязань за кредитним договором (п. 1.1). Правилами ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником ч. 1 ст. 553 ЦК України. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України. Відповідно до вимог договору поруки відповідач [PERSON] зобовязався у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем [PERSON] зобовязань за кредитним договором, виконати за нього зобовязання перед позивачем на умовах, в порядку і строки встановлені кредитним договором (п. 2.1). Взяті на себе зобовязання щодо надання кредитних коштів, позивач виконав у повному обсязі. При цьому з матеріалів справи вбачається, що відповідачем були порушені умови взятого на себе зобовязання щодо повернення кредитних коштів. Так з розрахунку боргу вбачається, що всього заборгованість за договором станом на 24 травня 2011 року складає 28 944 доларів США (еквівалент 231 081 грн. 00 коп.), з яких: -непогашений кредит 7699 долари США (еквівалент 61 467 грн. 04 коп.), -пеня за несвоєчасне погашення кредиту 21\~066 доларів США (еквівалент 168\~185 грн. 00 коп.), - несплачені відсотки за користування коштами 179 доларів США (еквівалент 1 429 грн. 00 коп. ). 01 серпня 2003 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки, за яким останній зобовязувався перед позивачем нести солідарну майнову відповідальність за виконання в повному обсязі взятих на себе боржником зобовязань за кредитним договором. Відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2004 року позов АКБ ?Правекс-Банк? до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на обслуговування за кредитною банківською платіжною карткою задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 41\~344 грн. 71 коп. заборгованості по договору від 03 квітня 2003 року № 778-005/03Р на обслуговування за кредитною банківською платіжною карткою, 465 грн. 33 коп. судових витрат по держмиту, а всього 41\~810 грн. 04 коп. В цю суму була врахована пеня за несвоєчасне повернення кредитних ресурсів, та пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом. 13 вересня 2011 року позивачем був отриманий виконавчий лист, але як вбачається із поданого листа 24 березня 2010 року з відділу державної виконавчої служби Броварського МРУЮ на виконанні не перебував. Таким чином, вимоги в частині стягнення заборгованості за непогашений кредит в розмірі 7699 долари США (еквівалент 61 467 грн. 04 коп.) задоволенню не підлягають, оскільки 8672 долари США що по курсу НБУ складає 46218 грн. 29 коп. вже були задоволені за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2004 року. Відповідно п. 10.1 договору від 03 квітня 2003 року за порушення строків погашення заборгованості по овердрафту або внесення процентів за користування грошовими коштами клієнт сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.п. 1.4 даного договору, діючої на період розстрочки, від суми заборгованості за весь період прострочки. Вказані умови договору розповсюджуються і на поручителя відповідно до п.1.1, 2.1. договору поруки № 778-005/03 Р від 01 серпня 2003 року. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України. Відповідно до вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Оцінюючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними і такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки судом було достовірно встановлено, що відповідач порушив умови взятого на себе зобовязання, в строк та на умовах визначених в договорі зобовязання не виконав, не сплачував пеню за непогашення кредиту, та за несвоєчасне погашення процентів. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення. суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З цих підстав вимоги позивача про стягнення судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду даної справи в суді також підлягають повному задоволенню та стягненню із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial