Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-09 00:00:00

В січні 2013 року адвокат [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON]Я із вказаним позовом. В обґрунтування вимог позивача зазначив, що з 01.09.2004 року [PERSON] працює вчителем англійської мови в ЗОШ №92 м. Запоріжжя. Наказом від 24.12.2012 року її було звільнено із займаної посади на підставі ч.1 ст.41 КЗпП України вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи. Своє звільнення [PERSON] вважає незаконним, просила суд поновити її на роботі, допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з [PERSON] загальноосвітньої школи №92, стягнути моральну шкоду солідарно з до [PERSON] загальноосвітньої школи №92, територіального відділу освіти, молоді та спорту Хортицького району управління освіти і науки департаменту освіти і науки, молоді та спорту [PERSON] міської ради моральну шкоду у розмірі 2000 гривень. Позивач та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовну заяву та просили її задовольнити. Пояснили суду, що відповідачами було порушено процедуру звільнення, [PERSON] не було надано матеріали службових перевірок, складений акт від 24.12.2012 року. [PERSON] заперечила проти того, що вона била дітей, вказала, що учні писали свої пояснення та давали показання в суді під тиском. Вважає, що аморального проступку вона не вчиняла, а підставою для звільнення стала загальна оцінка її роботи. Представник відповідачів [PERSON] загальноосвітньої школи №92 (далі ЗЗШ №92) та територіального відділу освіти, молоді та спорту Хортицького району управління освіти і науки департаменту освіти і науки, молоді та спорту [PERSON] міської ради (далі ТВО Хортицького району) [PERSON] заперечила проти позовних вимог, просила суд відмовити в їх задоволенні, надала суду своє письмове заперечення. Пояснила суду, що [PERSON] працювала на посаді вчителя англійської мови ЗЗШ №92. В грудні 2012 року до директора школи звернулись батьки учнів 6-Б класу, які поскаржились, що вчитель [PERSON] бє їх дітей на уроках. Для перевірки відомостей було створено комісію, висновки якої підтвердили, що [PERSON] застосовує на своїх уроках фізичне насильство до деяких учнів. [PERSON] було усно ознайомлено із висновком комісії. Наказом начальника ТВО Хортицького району [PERSON] було звільнено [PERSON] за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, та прийшов до наступних висновків. [PERSON], [INFO], була прийнята на роботу 01.09.2004 року на посаду вчителя англійської мови в ЗЗШ №92 (а.с. 8). На підставі посадової інструкції вчителя англійської мови на [PERSON] покладені обовязки здійснювати навчання і виховання учнів із урахуванням специфіки предмету, проводити уроки і інші навчальні заняття, створювати умови для дотримання законних прав і свобод учнів. За застосування, в тому числі одноразове, методів виховання, повязаних із фізичним чи психічним насиллям над особистістю учня, а також скоєння іншого аморального вчинку, вчитель може бути звільнений із посади відповідно до трудового законодавства і Закону України «Про освіту» (а.с. 59-61). В грудні 2012 року до директора ЗЗШ №92 [PERSON] звернулись батьки учнів 6-Б класу школи [PERSON] та [PERSON] із заявами про застосування фізичного насильства вчителем [PERSON] до їх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24,25). Наказом директора ЗЗШ №92 [PERSON] від 13.12.2012 року було створено комісію для проведення службового розслідування фактів, викладених в заявах [PERSON] та [PERSON] (а.с. 32). Комісією було проведено перевірку та 17.12.2012 року складений акт службового розслідування. Підставами для складення акту стали письмові пояснення учнів 6-Б класу, в яких вони вказали, що [PERSON] неодноразово застосовувала рукоприкладство до дітей (а.с. 33-50); а також психологічне дослідження учнів практичним психологом (а.с. 51). Комісія прийшла до висновків порушити клопотання до ТВО Хортицького району про звільнення вчителя англійської мови [PERSON] на підставі п.3 ст.41 КЗпП України (а.с. 53-55). 17.12.2012 року директор ЗЗШ №92 [PERSON] звернулась із заявою до начальника ТВО Хортицького району [PERSON] про розгляд питання про звільнення [PERSON] 24.12.2012 року директор ЗЗШ №92 [PERSON] в усній формі ознайомила [PERSON] з висновками комісії, що підтверджується актом від 24.12.2012 року (а.с. 56). 24.12.2012 року [PERSON] було звільнено з посади вчителя англійської мови ЗЗШ №92 за вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального поступку, не сумісного з продовженням даної роботи, тобто на підставі п.3 ст.41 КЗпП України, що підтверджується наказом №477к від 24.12.2012 року, виданим начальником ТВО Хортицького району [PERSON] (а.с. 80). Судом було допитано в якості свідків неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Свідки були допитані в присутності практичного психолога [PERSON] та представника органу опіки та піклування - головного спеціаліста відділу по Хортицькому району служби у справах дітей [PERSON] міської ради [PERSON] [PERSON] суду пояснила, що навчається у 6-Б класі школи №92 м. Запоріжжя. Англійську мову в її класі викладає [PERSON] Пояснила, що вчителька є суворою, може образити учня, вдарити по голові рукою або підручником. Вона бачила, як на уроках [PERSON] неодноразово била [PERSON] долонею по потилиці, а іноді книжкою. Вказала, що в грудні 2012 року на уроці англійської мови [PERSON] не дозволила їй вийти з класної кімнати в туалет, накричала на неї, вдарила її книжкою по голові. Після цього вона подзвонила та розповіла про це матері [PERSON], в неї боліла голова. Через деякий час увесь клас писав пояснювальні з приводу скарг батьків на дії [PERSON] Вона писала пояснювальну, знаходячись в кабінеті ще з трьома учнями, їй ніхто не підказував, що писати в заяві, з іншими учнями під час написання розмовляти не дозволялось. Увесь 6-Б клас писав пояснювальні по чотири учня в кабінеті по черзі. [PERSON] суду дав пояснення аналогічні поясненням [PERSON]Також пояснив, що його місце в класній кімнаті знаходиться на першій парті. [PERSON] неодноразово била його по голові книжкою та підручником, як і інших учнів, зокрема [PERSON]. Він писав як і інші учні пояснювальну в присутності директора школи. Спеціалісти, які були присутній під час допиту неповнолітніх свідків, вказали, що під час допиту тиску на дітей не було, вони давали пояснення вільно, без ознак фантазування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що вона працює вчителем ЗЗШ №92 і є класним керівником 6-Б класу, в якому навчаються [PERSON] та [PERSON] До неї звертались батьки цих учнів із скаргами на те, що вчитель англійської мови [PERSON] застосовує фізичне насильство до їхніх дітей. Вона намагалась поговорити про це з [PERSON], щоб вирішити цей конфлікт, але [PERSON] не реагувала на її зауваження. Коли батьки учнів звернулись із письмовими скаргами, було створено комісію, запрошено психолога з іншої школи, факти застосування насильства підтвердились. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що вона працює заступником директора з навчальної роботи ЗЗШ №92. 10.12.2012 року від батьків учнів поступили скарги на [PERSON] 13.12.2012 року [PERSON] була ознайомлена зі скаргами, 14.12.2012 року було створено комісію для розслідування фактів, викладених в заявах. Було опитано учнів 6-Б класу, які підтвердили, що [PERSON] била [PERSON] та [PERSON] на своїх уроках, а також інших учнів. Пояснила, що з [PERSON] і раніше були проблеми, не неї скаржились учні та їхні батьки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що вона працює заступником директора ЗЗШ №92 з виховної роботи. 06.12.2012 року до неї прийшла [PERSON] із мамою [PERSON], яка їй розповіла, що [PERSON] вдарила її сина по голові. Вона розповіла про це колегам, а 10.12.2012 року до неї прийшла мама [PERSON] із аналогічної скаргою. 13.12.2012 року вони ознайомили [PERSON] із скаргами. 14.12.2012 року учнів 6-Б класу зібрали в класі, їм запропонували написати як поводить себе вчитель [PERSON] на своїх уроках. Діти писали пояснювальні по пять учнів в класі, ніхто не підказував як писати заяву. 17.12.2012 року було складено акт за результатами перевірки, [PERSON] було звільнено за вчинення аморального проступку. Свідок [PERSON] в судовому засідання суду пояснила, що вона працює заступником директора ЗЗШ №92 з виховної роботи та дала пояснення, аналогічні поясненням [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засідання суду пояснила, що вона працює фахівцем з охорони праці ЗЗШ №92. 14.12.2012 року учні 6-Б класу писали пояснення з приводу скарг на дії [PERSON] Вона слідкувала, щоб діти писали пояснення без підказок. Свідок [PERSON] в судовому засідання суду пояснила, що вона працює директором ЗЗШ №92. В грудні 2012 року до школи із скаргами звернулись [PERSON] та [PERSON] на дії [PERSON], вказали, що вчитель ображає та застосовує насильство до їх дітей. Вона створила комісію для розслідування вказаних фактів, які підтвердились після проведеної перевірки. Вважає, що вдарити учня є аморальним проступком для вчителя. Свідок [PERSON] в судовому засідання суду пояснила, що її донька [PERSON] навчається в 6-Б класі ЗЗШ №92. На початку грудня 2012 року донька розповіла, що її вдарила вчитель [PERSON], показала як саме. Вона не зверталась до міліції, сподівалась вирішити конфлікт мирним шляхом, звернулась до адміністрації школи із заявою. Свідок [PERSON] в судовому засідання суду пояснила, що її син [PERSON] навчається в 6-Б класі ЗЗШ №92. В грудні 2012 року син прийшов зі школи та розповів, що вчитель [PERSON] бє його по потилиці долонею руки чи підручником. Вона прийшла до школи та написала скаргу на імя директора школи. Відповідно до п.3 ч.1 ст.41 КЗпП України додатковою підставою розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників є вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 28 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів», з підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи (п. 3 ст. 41 КЗпП України), можуть бути звільнені лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, наприклад, вихователі, вчителі, викладачі, практичні психологи, соціальні педагоги, майстри виробничого навчання, методисти, педагогічні працівники позашкільних закладів. Таке звільнення допускається як за вчинення аморального проступку при виконанні трудових обовязків, так і не повязаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). На підставі ч.1 ст.50 Закону України «Про освіту» учень має гарантоване державою право на захист від будь-яких форм експлуатації, фізичного та психічного насильства, від дій педагогічних, інших працівників, які порушують права або принижують їх честь і гідність. Проаналізувавши в судовому засіданні пояснення свідків, суд прийшов до висновку про наявність факту застосування насильства до учнів вчителем [PERSON] Неповнолітні свідки [PERSON] та [PERSON] вказали суду, що [PERSON] неодноразово била їх та інших учнів під час уроку англійської мови в класному кабінеті по потилиці долонею руки чи підручником. З пояснень цих свідків вбачається, що факт застосування фізичного насильства до [PERSON] та [PERSON] мав місце на початку грудня 2012 року. [PERSON] пояснила, що її донька розповіла, як саме [PERSON] її вдарила, показала частину голови, куди позивач двічі вдарила [PERSON], поскаржилась, що їй було боляче. Суд не може прийняти до уваги заперечення позивача та її представника, відповідно якого учні 6-Б писали свої пояснювальні під час проведення службового розслідування під впливом адміністрації школи. Проаналізувавши пояснення учнів, суд враховує певні особливості викладу обставин, які властиві дитині віком 13-14 років, наявність помилок в тексті, а також зміст пояснень, які за змістом різняться один від одного, та не мають жодних схожих речень. З пояснень свідків вбачається, що діти писали свої пояснювальні по 4-5 учнів одночасно з метою виключення можливості спілкування між собою. Однак суд не може прийняти вказані пояснення в якості доказів відповідно до ч.2 ст.57 ЦПК України. Разом з тим, суд враховує, що вказані пояснювальні стали підставою для кваліфікації дій [PERSON] як аморального проступку з боку адміністрації школи, а тому дослідивши зміст пояснень, суд не находить підстав для сумніву в їх змісті, оскільки він відповідає дослідженим по справі доказам. Суд знаходить необґрунтованими доводи представника позивача щодо порушення відповідачами порядку процедури звільнення [PERSON] Представником позивача було вказано, що [PERSON] не ознайомили з матеріалами перевірок, проведених школою, не надали для ознайомлення акт від 24.12.2012 року. Суд виходить із того, що аморальний поступок є конкретним проявом поведінки, який за своїм змістом суперечить виховній функції вчителя. Для визначення будь-якого діяння як аморального проступку роботодавець має встановити цей факт, але певної процедури, за якою має відбуватись ця перевірка законодавцем не визначено. За таких підстав, суд не вбачає порушень з боку позивача під час проведення службової перевірки. Також не відповідає дійсності посилання представника позивача на те, що звільнення [PERSON] стало результатом загальної оцінки її роботи. Відповідно до п.1.2 посадової інструкції вчителя іноземної мови, вчитель іноземної мови призначається і звільняється з посади наказом по територіальному відділу освіти, молоді та спорту Хортицького району з подання директора школи (а.с. 59). Як встановлено судом, наказ про звільнення [PERSON] був виданий начальником ТВО Хортицького району на підставі акту службового розслідування та подання директора ЗЗШ №92. Суд погоджується із тим, що результати перевірки поряд із зазначенням конкретних фактів аморальної поведінки, містять в собі загальну оцінку діяльності [PERSON] Разом з тим, як було вказано директором ЗЗШ №92 [PERSON] та представником відповідачів, на їх думку аморальним проступком, який вчинила [PERSON], є факт застосування позивачем на початку грудня 2012 року фізичного насильства до учнів 6-Б класу [PERSON] та [PERSON] З цими доводами погоджується і суд, та робить висновок, що ці дії [PERSON] не сумісні із подальшим продовженням роботи вчителя та є аморальним проступком. Не заслуговує на увагу суду посилання представника позивача стосовно того, що жоден з учнів чи їхні батьки не звертались із заявами до лікарні чи міліції внаслідок їхнього побиття позивачем. Суд вважає, що сам факт рукоприкладства з боку вчителя до учня є аморальним за своїм характером, і не залежить від наявності та ступеню тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень, оскільки фізичне насильство у відношенні учня, яке навіть і не завдало фізичного ушкодження, є таким, що принижує гідність дитини. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, що позивач не довів обставин, на підставі яких вважає наказ №477к від 24.12.2012 року незаконним, фактів порушення трудового законодавства з боку відповідача судом не встановлено. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed