Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-02 00:00:00

Позивач у серпні 2012року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості на свою користь за кредитним договором № 955 від 04.07.2006 року у розмірі 1000933,71 грн.; з ПАТ Акцент банк, [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн., та з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на свою користь стягнути судовий збір. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2012 року позовна заява [PERSON] акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до [PERSON] акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості була задоволена. Ухвалою суду від 29 грудня 2012 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2012 року за позовною заявою [PERSON] акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до [PERSON] акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору № 955 від 04.07.2006 року відповідач ТОВ ВКФ Дніпрстар отримав кредит 500000,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 18,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.07.2008 року. Проте, в порушення умов договору ТОВ ВКФ Дніпрстар свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача ТОВ ВКФ Дніпрстар, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року; договором поруки, укладеним з поручителями [PERSON], [PERSON], [PERSON] у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. При новому розгляді справи відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ ПриватБанк про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію з 06.02.2012 р. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що 04.07.2006 року між ПриватБанком та TOB ВКФ Дніпрстар був укладений кредитний договір № 955, та додаткова угода № 1 до нього відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 500000,00 грн. в обмін на зобов'язання по поверненню кредиту, сплати відсотків та виконання інших зобов'язань в обумовлені договором терміни згідно графіку погашення кредиту з кінцевим строком повернення кредиту - 04.07.2011р. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № 955, 04.07.2006р між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 955-1 та додаткова угода до нього від 26.06.2008 відповідно до якого поручитель прийняв на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність перед банком у разі невиконання TOB ВКФ Дніпрстар своїх зобов'язань за кредитним договором. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 11) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 04 липня 2011 року. За таких обставин у ПАТ КБ "ПриватБанк" виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 04 липня 2011 року, протягом наступних шести місяців . Таку вимогу до поручителя банк пред'явив лише в серпні 2012 року, тобто вже після спливу встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку. Просив суд: визнати договір Поруки за № 955-1 від 04.07.2006року та додаткову угоду № 1 до договору поруки № 955-1 від 26.06.2008 року таким що припинив свою дію з 06 лютого 2012року В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в задоволені зустрічної позовної заяви просив суд відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просив суд в позові відмовити та задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги за основним позовом такими, що не підлягають задоволенню, а позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.07.2006 року між Закритим акціонерним товариством [PERSON] ПриватБанк ( правонаступник Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк ПриватБанк) та ТОВ ВКФ Дніпрстар був укладений кредитний договір № 955 від 04.07.2006 року, відповідно до якого ТОВ ВКФ Дніпрстар отримав кредит 500000 грн. 00 коп. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 18,60 % річних з кінцевим терміном повернення 04.07.2008 року. Крім того 26.06.2008 року між Закритим акціонерним товариством [PERSON] ПриватБанк ( правонаступник Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк ПриватБанк) та ТОВ ВКФ Дніпрстар був укладений додатковий договір №1-к до Кредитного договору №955 від 04.07.2006 року. Відповідно до п. А.3 термін повернення кредиту 04.07.2011 року відповідно Графіку зменшення поточного ліміту ( Додаток 1 до договору ). Крім того зобовязання Позичальника, що випливали зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ( а.с.13). З метою забезпечення виконання ТОВ ВКФ Дніпрстар зобовязань за кредитним договором ЗАТ КБ ПриватБанк було укладено 04.07.2006 року договір поруки № 955 з [PERSON], за яким поручитель відповідає перед банком за порушення зобовязань боржником. Також з метою забезпечення виконання ТОВ ВКФ Дніпрстар зобовязань за кредитним договором ЗАТ КБ ПриватБанк було укладено 04.07.2006 року договір поруки № 955-1 з [PERSON] за яким поручитель відповідає перед банком за порушення зобовязань боржником. Крім того з метою забезпечення виконання ТОВ ВКФ Дніпрстар зобовязань за кредитним договором ЗАТ КБ ПриватБанк було укладено 04.07.2006 року договір поруки № 955-2 з [PERSON] за яким поручитель відповідає перед банком за порушення зобовязань боржником. Крім того між ЗАТ КБ ПриватБанк та поручителями 26.06.2008 року були укладені Додаткові угоди №1 до договір поруки: 955,955-1,955-2. Як вказав представник позивача у звязку з неналежним виконанням Позичальника ТОВ ВКФ Дніпрстар умов договору № 955 від 04.07.2006 року, додаткового договору №1-к від 26.06.2008 року заборгованість станом на 16.08.2012 р. склала 1010933,71 грн.., в тому числі 200000,00 заборгованість за кредитом; 467748,55 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 64540,00 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 229663,08 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 1000,00 грн. штраф (фіксована частина); 48092,08 грн. штраф (процентна складова). Позивач за зустрічним позовом просив суд визнати договір поруки таким, що припинив свою дію з 06.02.2012 року. Частиною 4 статті 559 Цивільного кодексу України визначено безумовні підстави припинення договору поруки. А саме, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст. 251 та ч.2 ст.252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 11) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Крім того, у кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 04 липня 2011 року. За таких обставин у ПАТ КБ "ПриватБанк" виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 04 липня 2011 року, протягом наступних шести місяців . Таку вимогу до поручителя банк пред'явив лише в серпні 2012 року, тобто вже після спливу встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку. Виходячи із вищевикладеного позовні вимоги позивача за зустрічною позовною заявою знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до вимог ч.3 ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оскільки позивачем за основним позовом заявлені позовні вимоги до поручителів порука яких є припиненою , то суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та такі що задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України із [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК підлягає стягненню на користь [PERSON] понесені ним судові витрати по справі в розмірі 114 грн.70 коп.

Outcome: approved