Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-18 00:00:00

20 червня 2012 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позову вона зазначила, що з 29.09.2006 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину –сина [PERSON], [INFO] Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Таким чином, позивачка просить суд винести рішення про стягування з відповідача аліментів на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в попередньому судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав, надав відповідну письмову заяву. Заслухавши сторони, дослідивши докази, матеріали справи, суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2006 року, що підтверджується копіює свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Від цього шлюбу вони мають дитину –малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом РАЦС Рубіжанського МУЮ Луганської області 26.12.2006 р., актовий запис № 560. В якості батька дитини у свідоцтві зазначений відповідач [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до довідки № 2385 від 19.06.2012 р. позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Як вбачається з письмових пояснень сусідів позивачки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від 05.07.2012 р., разом з нею за вказаною адресою проживає і, відповідно, перебуває на її утриманні її неповнолітній син [PERSON] (а.с. 3, 12-14). За таких обставин, оскільки судом встановлено, що належної матеріальної допомоги позивачці на утримання дитини відповідач не надає, що було визнано самим відповідачем в попередньому судовому засіданні, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та винести рішення про стягування аліментів з відповідача. Зважаючи на те, що при зверненні до суду з позовом позивачка була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»№ 3674-IV від 08.07.2011 р., з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 214,60 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved