Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з наведеним позовом, в якому просила: стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини із усіх видів його доходу щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 06.08.2005 року між нею та відповідачем укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області у Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №250. Від даного шлюбу у них 16.06.2006 року народився син [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області 11.07.2006 року зроблено відповідний запис за №287. Спільне життя з відповідачем не склалося і на теперішній час в проваджені Енергодарського міського суду знаходиться її позовна заява про розірвання шлюбу. Вони проживають разом в одній квартирі, але спільного господарства з відповідачем не ведуть. Відповідач перестав надавати їй кошти на утримання дитини. Вона працює у відділенні страхової компанії «ІНДІГО»і має середньомісячну заробітну плату приблизно 2000 грн. Інших прибутків вона не має. Вона випробовує матеріальні труднощі, повязані з матеріальною стороною виховання дитини, якій потрібен необхідний мінімум на повноцінний розвиток. Відповідач ухиляється від повноцінного утримання і забезпечення їхньої дитини. Відповідач інших дітей не має, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться. Позивач вважає, що у відповідача є всі можливості повноцінно допомагати їй в утриманні їхньої дитини. Відповідач працює лаборантом в цеху ВРХЛ ВП «Запорізька АЕС»ДП НАЕК «Енергоатом», має стабільну заробітну плату в розмірі приблизно 5000 грн. Відповідач не погоджуючись з позовною заяву, надав до суду заперечення проти позову, в яких зазначив, що на протязі всіх років їхнього сумісного проживання і по сьогоднішній день, він робив і робить свій вклад в сімейний бюджет, на сьогодні це у вигляді оплати взятого кредиту на побутові потреби (становлення вікон, ремонту в квартирі), комунальних послуг в повному обсязі, сплачує страхові внески за трьох осіб, в тому числі й за дружину, купує продукти, оплачує літній відпочинок дитини. Позивач свою заробітну плату використовує на свої потреби. Вони проживають однією сімєю в 3-х кімнатній квартирі, яка їм належить на праві спільної часткової власності. Відповідач заперечує проти задоволення позову, оскільки вважає, що сам утримує позивача і дитину. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити надавши при цьому пояснення аналогічні змісту позовної заяви а також доповнивши наступним. Вони з відповідачем та дитиною проживають в 3-х кімнатній квартирі, кожен в своїй кімнаті. Однак, починаючи з вересня 2011 року вони спільного господарства не ведуть. Позивач за весь час їхнього сумісного проживання своєю заробітною платою розпоряджався на свій розсуд. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З комунальних платежів відповідач сплачує лише за спожиту електроенергію та частково купує продукти харчування, однак харчуються вони разом. Одяг дитині позивач не купує та не надає кошти на його придбання. Відповідач та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, надавши при цьому пояснення, аналогічні змісту заперечень проти позову. Крім того, відповідач повідомив, що він постійно купує продукти харчування, однак в підтвердження цього не може надати відповідні платіжні документи, оскільки їх не зберігав. Після отримання заробітної плати віддає позивачу кошти в розмірі приблизно 2000-2500 грн. більшу частину коштів на утримання дитини надає саме він. Допитаний в судовому засіданні за клопотанням відповідача свідок [PERSON], який є братом відповідача, повідомив, що йому відомо, що відповідач купує продукти харчування, іграшки дитині сплачує комунальні послуги, проживає з дружиною однією сімєю. Він особисто бачив, як відповідач в березні 2012 року купував дитячі соски, готував їх з картоплею та годував дитину. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 06.08.2005 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області у Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №250 (а.с.3). Від даного шлюбу у позивача та відповідача 16.06.2006 року народився син [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області 11.07.2006 року зроблено відповідний запис за №287 (а.с.3). Сторони та їх спільна дитина [PERSON] проживають разом в одній квартирі [ADDRESS]. Між позивачем та відповідачем виник спір з приводу матеріального утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що батьки неповнолітнього [PERSON] зобовязані вжити всіх необхідних заходів, щодо повноцінного його матеріального утримання, забезпеченні мінімально необхідними благами, що потрібні для його життя та виховання. Матеріальне забезпечення [PERSON] не може залежати від стосунків його батьків, а також бажання чи небажання останніх його матеріально утримувати. Матеріальне забезпечення дитини має бути постійним та достатнім. В звязку з цим та для забезпечення належного матеріального утримання неповнолітнього [PERSON], суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти в розмірі ј частини із усіх видів доходу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved