Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва. Свої вимоги обґрунтовує тим, що протягом більш ніж 29 років він працював на підприємствах вугільної промисловості на підземних роботах зі шкідливими умовами праці. У період роботи у відповідача позивач отримав професійне захворювання, про що було складено акт за формою П-4 від 10 листопада 2010 року. Згідно висновку Донецької обласної МСЕК від 07 грудня 2010 року у нього було встановлено 30% втрати професіональної працездатності первинно та третя група інвалідності з 06 грудня 2010 року. Єнакіївським відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України [PERSON] було нараховане відшкодування шкоди у вигляді одноразової допомоги та щомісячних платежів. У зв'язку з наявним захворюванням він неодноразово звертався за медичною допомогою до лікувальних установ, проходив курс лікування. Крім того, він лікувався у медичних закладах. Внаслідок вказаних обставин порушено його звичайний устрій життя, він відчуває дискомфорт, не покидає відчуття власної неповноцінності, що привело до моральних страждань, вимагає додаткових зусиль для організації життя. Через ушкодження здоров'я на виробництві йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичних стражданнях, які він переносить. Тому просив стягнути з відповідача на його користь страхову виплату на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання в сумі 100 000 гривень. У судовому засіданні позивач підтримав сої вимоги у повному обсязі, а представник відповідача -публічного акціонерного товариства «Шахта «Жданівська», до суду не з'явився, надав суду клопотання, у якому просить справу розглянути у його відсутність, позов визнав частково, у розмірі 5 000 гривень, зазначив, що позивач не надав доказів, які б свідчили про його моральні страждання у такому розмірі, який він просить стягнути. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що під час роботи на підприємствах вугільної промисловості позивач здобув профзахворювання, що підтверджується копією акту за формою П-4 від 10 листопада 2010 року. З дня встановлення втрати працездатності вперше у позивача виникло право на отримання страхових виплат. Втрата працездатності по професійному захворюванню позивачу вперше встановлена МСЕК від 07 грудня 2010 року у розмірі 30% втрати працездатності та встановлена третя група інвалідності. Право позивача на відшкодування моральної шкоди закріплено ст.237-1 КЗпП України, де сказано, що власник зобов'язаний відшкодувати робітнику моральну шкоду, яка йому нанесена у разі роботи з шкідливими умовами праці. Суд вважає доведеним, що позивач отримав професійне захворювання у період роботи у відповідача. Крім того, [PERSON] надав суд достатньо доказів, яки свідчать про те, що професійне захворювання, отримане на виробництві, наносить йому моральні страждання, робить його життя не таким, як до отримання професійного захворювання, тобто змінило його нормальні життєві зв'язки, поведінку, взаємини з родичами та знайомими. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що заявлена сума відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень занадто велика та не відповідає розміру моральних страждань внаслідок професійної хвороби. Крім того, слід вважати визнання вимог відповідачем у розмірі 5 000 гривень не обґрунтованими. Тому суд вважає частково задовольнити його вимоги у розмірі 9 000 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: partial