Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-24 00:00:00

В суд звернулася позивачка - [PERSON] з позовною заявою до Місцевої територіальної громади в особі Киянської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок разом з господарськими будівлями номер 26, який знаходиться в селі Киянка Новоград-Волинського району Житомирської області по вул. Зарічній, що належав її матері [PERSON], померлій 10 квітня 2011 року. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що після смерті її матері відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, із вищезазначеного житлового будинку, в якому постійно проживала померла. Як єдина спадкоємиця за законом після смерті матері прийняла спадщину, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності його матері на вищезазначений житловий будинок. На вказаний будинок матірю позивачки не оформлялось свідоцтво про право власності та не реєструвалось право власності, оскільки мати вважала, що правовстановлюючим документом є по господарська книга. Оскільки будинок належав спадкодавиці та був у її користуванні, а позивачка прийняла спадщину, просить визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями. У судове засідання позивачка не зявилася, подала письмову заяву, в якій, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить про розгляд справи у її відсутність. Відповідач участь представника у судовому засіданні не забезпечив, подав клопотання, в якому, зазначивши, що проти позову не заперечеє, просить про розгляд справи без участі представника Киянської сільської ради. Судом не визнавалася обовязковою участь сторін у судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 квітня 2011 року померла [PERSON] - мати позивачки (а.с.4-7,9) і після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями номер 26, який знаходиться в селі Киянка Новоград-Волинського району Житомирської області по вул. Зарічній, у якому померла на час своєї смерті була зареєстрована та проживала одна без сімї та який знаходився у її власності (а.с.8,13). Позивачка є єдиною спадкоємицею померлої за законом першої черги та після смерті матері прийняла спадщину (а.с.19). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.08.2012 року, винесеною державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями номер 26, який знаходиться в селі Киянка Новоград-Волинського району Житомирської області по вул. Зарічній, після смерті матері [PERSON], померлої 10 квітня 2011 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього (а.с.18). Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права власності у спадкодавиці матері позивачки у даній справі, реєстрації підлягали лише індивідуальні будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу Української РСР (Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затерджена Наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31 січня 1966 р., яка втратила чинність 13.12.1995 р.). Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося наступним чином: після закінчення будівництва у по господарську книгу сільської ради вносився відповідний запис та відкривався особистий рахунок на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після чого, відповідно до ст.1299 ЦКУ, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Правовстановлюючі документи про належність будинку спадкодавиці матері позивачки у справі, наявні лише ті, про які йдеться у позовній заяві технічний паспорт на зазначений будинок (а.с.10-11) та відповідний запис у по господарській книзі Киянської сільської ради (а.с.13), що відповідало вимогам чинного на той час законодавства. Щодо сучасної правової оцінки цих правовстановлюючих документів, слід звернутись до п.4 ст.З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004 року, яким встановлено - права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, зокрема, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Чинне на момент виникнення права власності у спадкодавиція матері позивачки у даній справі, законодавство такої реєстрації зазначеного будинку не передбачало. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавиці на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачкою своїх спадкових прав у нотаріуса, у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями номер 26, який знаходиться в селі Киянка Новоград-Волинського району Житомирської області по вул. Зарічній, - відсутні, хоча згідно по господарської книги сільської ради зазначений будинок значився як житловий будинок і рахувався за померлою [PERSON], визнання права власності на цей житловий будинок можливе лише в судовому порядку. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved