Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-01 00:00:00

У липні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], в якому просив розірвати укладений 16.06.2010р. з відповідачем договір купівлі-продажу меблів для кухні, стягнути понесені ним матеріальні збитки в сумі 4730 гривень, відшкодувати моральну шкоди в розмірі 1500 гривень і стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, в звязку із розглядом справи. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 16.06.2010 року він уклав з ФОП [PERSON] в належному їй магазині „Мебель для всех усний договір купівлі-продажу меблів для кухні під назвою „Лілія. Умовами договору передбачено нестандартний розмір частини столешні, а також доставка меблів та їх установка продавцем. На підтвердження укладення договору купівлі-продажу представник відповідача надав йому товарний чек без номера від 16.06.2010р., в якому було зазначено загальну вартість товару в розмірі 4730 гривень (з урахуванням установки меблів в сумі 300 гривень) та розмір внесеного ним авансу - 1500 гривень. Зазначений товар йому було доставлено додому 12 липня 2010 року та здійснено установку кухонних меблів. Після остаточного розрахунку з продавцем, відповідач не надав йому ніякого гарантійного документу. В той же день ним був виявлений перший дефект кухні- несправність доводчика навісної шафи, про що він повідомив продавця та наступного дня і вказаний недолік був усунений. Після цього його родина поїхала у відпустку. Після повернення додому через 24 дні з санаторію він з дружиною виявили неякісність придбаних меблів, що проявилася в розбухшій столешні, перекошеності дверцят, розбовтаності фурнітури. Про наявні недоліки придбаних меблів він повідомив відповідача та виявив намір розірвати договір купівлі-продажу та отримати сплачені ним гроші. Однак відповідач погодився лише замінити неякісні частини меблів, якщо погодить це питання з заводом-виробником; а в подальшому уникав з ним контакту. В звязку з цим, він звернувся за допомогою до Управління у справах захисту прав споживачів в Миколаївській області, де йому допомогли оформити претензію, яка залишилися також без задоволення. Оскільки він не згодний на усунення недоліків товару, які мають істотний характер, просить розірвати договір купівлі-продажу меблів та повернути сплачені ним кошти за товар, так як відповідач неодноразово порушував його права, як споживача та використовував методи нечесної підприємницької практики. Посилаючись на наведене, просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених в заяві. Відповідач в судове засідання не зявилася, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи в її відсутність не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа - Управління у справах захисту прав споживачів в Миколаївській області, про розірвання договору купівлі-продажу відшкодування матеріальної та моральної шкоди- свого представника для участі у справі не направила, однак належним чином була повідомлена. Вислухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили неякісність придбаних позивачем меблів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 16.06.2010 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нестандартної меблі для кухні під назвою, „Лілія», колір «яблуня», вартістю 4730,0 гривень, що підтверджується наданим представником продавця товарним чеком без номера від 16.06.2010 року. У вартість заказу входить також вартість установки меблів в розмірі 300 гривень. Позивач сплатив відповідачу при покупці задаток у розмірі 1500 грн. (а. с. 11-12) Зазначений товар був доставлений та встановлений за домашньою адресою позивача 12 липня 2010 року, де був і здійснений остаточний розрахунок за придбані меблі. Загальні гарантійні строки експлуатації кухонних меблів 12 місяців від дати реалізації. Зазначені обставини сторонами не оспорювалися. В подальшому позивачем було встановлено, що придбані ним меблі є неналежної якості та мають істотні недоліки. З цього приводу він звернувся до відповідача з вимогою-претензією про розірвання договору купівлі-продажу меблів та повернення сплаченої за них вартості, проте відповідач відмовився, так само як залишив без задоволення і надіслану позивачем претензію(а.с.20), а після того, як його звернення залишилося без відповіді, він звернувся до Управління у справах захисту прав споживачів, (а. с. 15-19) З висновку № 8270 від 09.03.2011 року експертного товарознавчого дослідження кухонних меблів, складеного експертом Миколаївського відділення Одеського науково- дослідного інституту судових науковим співробітником Миколаївського МВОНДІСЕ [PERSON], вбачається, що дані кухонні меблі мають дефекти виробничого характеру та дефекти зборки секцій, що виникли в гарантійний термін експлуатації, потягом року з дня покупки та не відповідають вимогам ГОСТ 16371-93 „Мебель. Дефектів механічного характеру кухонних меблів, які могли виникнути під час зберігання та експлуатації, не встановлено. Як, встановлено судом, вимоги [PERSON] до ФОП [PERSON], щодо виконання гарантійних зобов'язань до теперішнього часу так і не виконані. Відповідно до вимог ч.І ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування, а також безпеку продукції. Частиною 1 статті 6 вказаного Закону продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості. Згідно з ч. 1 ст.7 Закону виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків, споживач в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. Таке ж саме правило закріплено і в пункті 1 ч. 2 ст. 678 ЦК України, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару покупець має право відмовитись від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Таким чином, враховуючи те, що меблі мають дефекти виробничого характеру та дефекти зборки, що відноситься до істотних недоліків, що виявлені протягом встановленого гарантійного строку, позивач, як споживач має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1)розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2)вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Позивач обрав перший варіант вибору, суд вважає, що зазначене право передбачено законом, а тому вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Вимоги позивача про стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] моральної (немайнової) шкоди у розмірі 1500 грн. не протирічать ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч.І ст.1167 ЦК України, оскільки продаж [PERSON] неякісного товару та фактична відмова відповідача виконувати гарантійні зобов'язання потягом року погіршили здоров'я позивача, порушили його нормальний ритм життя та спричинили моральні страждання. Враховуючи принципи розумності, добросовісності і справедливості, які закріплені у ст.З ЦК України, суд вважає за можливе позовні вимоги позивача в цій частині задовольнити та стягнути з відповідача 1500 гривень на відшкодування моральної шкоди позивача. У задоволенні позовної вимоги про відшкодування різниці між вартістю куплених меблів в 2010 році та вартістю таких меблів на момент ухвалення судового рішення суд вважає за необхідне відмовити, оскільки така вимога не грунтується на вимогах закону. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 214,60 гривень за позовні вимоги майнового характеру та 107,30 гривень за позовні вимоги, щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди, а разом 321,90грн., оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved