Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» звернувся до суду з позовом до [PERSON] третя особа [PERSON] - голова комісії по трудових спорах Відкритого акціонерного товариства «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» про скасування рішення комісії по трудових спорах. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 20 листопада 2012 року відповідач, який працює водієм автотранспортних засобів гірничо-транспортного цеху гірничого департаменту Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» (далі ПАТ «АМКР»), звернувся до комісії по трудових спорах (далі КТС) ПАТ «АМКР» з заявою про вирішення його індивідуального трудового спору, а саме: про виключення його прізвища з розпорядження, виданого по гірничому департаменту ПАТ «АМКР» № 633 від 16.10.2012 року «О высвобождении работников ГТЦ» головою адміністрації по гірничорудному виробництву п. М. Пріве. Підставою своїх вимог вважає свою кваліфікацію більш високою порівняно з іншими робітниками. Рішенням КТС № 55 від 22.11.2012 року заява відповідача була задоволена та адміністрацію ПАТ «АМКР» зобовязано виключити прізвище відповідача з розпорядження по гірничому департаменту ПАТ «АМКР» № 633 від 16.10.2012 року «О высвобождении работников ГТЦ» як працівника, який підлягає подальшому працевлаштуванню або вивільненню. З вказаним рішенням КТС позивач не згоден та вважає, що у відповідача не було підстав для звернення до КТС, оскільки його трудові права, передбачені Конституцією України та ст. 2 КЗпП України не були порушені адміністрацією позивача і у КТС не було підстав для розгляду заяви відповідача. Діюче законодавство не надає права відповідачу самостійно визначати рівень своєї кваліфікації. Норми ст. 42 КЗпП України застосовуються виключно адміністрацією підприємства і лише після прийняття рішення про розірвання трудового договору на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП України. Наказ про звільнення відповідача не видавався, тому підстав для звернення до КТС у нього не було. Ухвалюючи оскаржуване рішення, КТС фактично припустилася до оцінки кваліфікації працівника, тобто діяла всупереч своїй компетенції та розглянула заяву працівника з порушенням встановленого порядку, а саме без попереднього врегулювання спору працівником з керівником, який видав розпорядження. Тому просить суд скасувати рішення КТС № 54 від 22 листопада 2012 року, винесене за заявою [PERSON] від 20.11.2012 року та відмовити у задоволенні його заяви від 20.11.12 року до КТС про виключення його прізвища з розпорядження, виданого по гірничому департаменту № 633 від 16.10.2012 року «О высвобождении работников». У судовому засіданні позивач, посилаючись на повно викладені у позовній заяві обставини справи, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач заперечував проти задоволення позову, оскільки вважає, що позивач порушив його права, видавши розпорядження № 633, чим запустив процедуру його звільнення, бо в цьому розпорядженні вказано його прізвище, з ним проводились бесіди щодо звільнення та подальшого працевлаштування, запропоновано роботу з меншим заробітком, чим він має зараз, на яку він не захотів переходити, його прізвище передано до Центру зайнятості. Він вважає, що лише його звернення до КТС та рішення КТС на його користь перешкодило позивачу його звільнити. Наміри позивача щодо його звільнення вважає незаконними, оскільки він має високу кваліфікацію водія, може працювати на любому транспорті, а за розпорядженням № 633 саме він підлягає звільненню, а водії з нижчою кваліфікацією залишаються на роботі. Тому у задоволенні позову позивачу просить відмовити. Третя особа пояснила, що вважає, що права робітників видачею адміністрацією позивача розпорядження про їх вивільнення порушені. При розгляді заяви [PERSON] КТС враховано вищу кваліфікацію відповідача, оскільки кваліфікація працівника це перший критерій, за яким оцінюється переважне право працівника на його залишення на роботі в разі скорочення штату або чисельності працівників. КТС у даному випадку діяла на підставі закону та рішення КТС є правильним і обєктивним. Тому вона проти задоволення позовних вимог позивача і просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позову. Вислухавши учасників судового розгляду справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Як вбачається з рішення комісії по трудових спорах ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» № 55 від 22.11.2012 року (а.с. 5-6), при прийнятті рішення про задоволення заяви відповідача комісією досліджувалася виключно кваліфікація самого відповідача та на підставі саме цього факту було винесено рішення з посиланням на ч.1 ст.42 КЗпП України. Але суд не погоджується з вказаним обґрунтуванням, оскільки ст.42 КЗпП України передбачено значну кількість інших підстав, які дають переважне право на залишення працівника на роботі. Як вбачається з рішення комісії, в ході її засідання не зясовувалися питання, чи не стало причиною внесення прізвища відповідача до вказаного розпорядження по підприємству саме застосування адміністрацією інших підстав, що дають переважне право на залишення на роботі, до інших робітників, внаслідок чого такі робітники могли отримати більшу перевагу щодо залишення на роботі, ніж відповідач. Відповідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, обов'язок доказування у справі покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обов'язок та порядок доказування було докладно розяснено сторонам до початку розгляду справи по суті, однак відповідач ним не скористався належним чином та не надав суду жодних доказів своєї вищої професійної кваліфікації, на яку він посилається, як на обставину, що дає йому переважне право на залишення на роботі, тобто відповідачем не виконано покладений на нього обовязок доказування у справі. Третьою особою, яка заперечувала проти позову, також не було надано таких доказів. Тому суд вважає недоведеним факт більш високої кваліфікації відповідача у порівнянні з іншими робітниками, не включеними до вищевказаного розпорядження. Крім того, суд вважає, що відповідач порушив порядок звернення до комісії по трудових спорах підприємства. Так, відповідно ч. 2 ст. 224 КЗпП України, трудовий спір підлягає розгляду в комісії по трудових спорах, якщо працівник самостійно або з участю профспілкової організації, яка представляє його інтереси, не врегулював розбіжності при безпосередніх переговорах з власником або уповноваженим ним органом. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень учасників процесу, відповідач звернувся до Комісії без попереднього врегулювання розбіжностей при безпосередніх переговорах з власником або уповноваженим ним органом. Таким чином, відповідно ч. 2 ст. 224 КЗпП України, вказаний трудовий спір взагалі не підлягав розгляду в комісії по трудових спорах з огляду на прямий припис про це у відповідній законодавчій нормі. Тому суд дійшов висновку, що рішення комісії по трудових спорах ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» № 55 від 22.11.2012 року про виключення прізвища відповідача з розпорядження по гірничому департаменту ПАТ «АМКР» від 16.10.2012 року № 633 як працівника, який підлягає подальшому працевлаштуванню або вивільненню є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, і, отже, позов підлягає задоволенню, а вказане рішення - скасуванню. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed