Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-24 00:00:00

7 червня 2012 року [PERSON] звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно, при цьому в позовній заяві вказавши дві адреси: реєстрації та фактичного проживання. 11 червня 2012 року було відкрито провадження в справі, призначено судове засідання на 27 червня 2012 року, зобовязано позивача надати певні документи. Ухвала була направлена на адресу фактичного проживання позивача, вказану ним при поданні позовної заяви (м. Київ). Однак кореспонденція повернулася через причину непроживання [PERSON] за вказаною адресою. 27 червня 2012 року ухвалою суду першої інстанції розгляд справи перенесено на 11 липня 2012 року та копію ухвали направлено на адресу, яка вказана в паспорті як адреса реєстрації місця проживання фізичної особи [PERSON] (с. Дешки). Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення ухвала позивачем отримана. Проте в судове засідання 11 липня 2012 року позивач не зявився. 11 липня 2012 року ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області наступне судове засідання призначено на 24 липня 2012 року та зобовязано позивача надати певні документи, а саме: технічний паспорт на будинок; правовстановлюючі документи, видані на імя [PERSON], на домоволодіння, про визнання права власності на яке клопоче позивач; правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій розташований будинок. Згадана ухвала була направлена на адресу реєстрації місця проживання фізичної особи (с. Дешки). Проте ухвала суду повернулася з зазначенням причини: за зазначеною адресою позивач не проживає. Таким чином суд вживав всіх необхідних заходів для виклику позивача до суду, щоб надати йому можливість подати суду докази, необхідні для задоволення позовних вимог. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява про можливість розгляду цивільної справи за відсутності позивача. Від представника відповідача також надійшла заява про можливість розгляду справи за відсутності представника сільської ради. Оскільки у суда відсутні можливості вручити позивачу відповідні документи за адресами, де він зареєстрований та фактично проживає, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача і відповідача на підставі наявних в справі доказів та відповідно до ст. 197 ЦПК України. Відповідно до заяви Бірківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області з позовною заявою сільська рада згодна, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Козелецький районний суд Чернігівської області не приймає визнання позову відповідачем з огляду на викладене нижче. Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст. 119 ЦПК України встановлює вимоги до змісту позовної заяви, зокрема, вона повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та повинні бути зазначені докази, що підтверджують кожну таку обставину. Позивач просив суд визнати за ним право власності на певну частину домоволодіння в порядку спадкування після смерті дружини [PERSON]. На підтвердження своїх вимог позивачем до позовної заяви додано довідку, видану виконкомом Бірківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 11 листопада 2009 року, відповідно до якої за станом на 15 квітня 1991 року в домоволодінні, розташованому за адресою село Дешки, вул. Щорса, 5 мешкали: [PERSON], [PERSON] (прописана в домоволодінні з 1981 року), [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 11 листопада 2009 року Бірківською сільською радою Козелецького району Чернігівської області було видано довідку, відповідно до якої [PERSON] вступив в управління спадковим майном до виповнення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після померлої дружини [PERSON]. Однак остання зареєстрована в [INFO] з 1981 року, а будинок був побудований і введений в експлуатацію в 1966 році, відповідно належав на певному титулі окремим особам. Проте встановити правовий зв'язок між цими особами і [PERSON] без документів, які витребовував суд, зокрема, ухвалою від 11 липня 2012 року, є неможливим. З огляду на це у суда відсутні підстави вважати встановленим факт належності до спадкового майна частини домоволодіння № 5, про визнання права власності на яке клопоче позивач. Крім того, позивач в заяві вказує, що [PERSON] була власником 1/5 частини вказаного домоволодіння, проте в порушення вимог ст. 119 ЦПК Укрвїн не надає доказів на підтвердження цієї обставини (з урахуванням часу введення будинку в експлуатацію та реєстрації в ньому [PERSON] констатації факту належності ій частини домоволодіння є недостатньою підставою для встановлення факту права власності). Враховуючи викладене вище суд вважає недоведеними заявлені позовні вимоги, з огляду на що належить відмовити в задовленні позову [PERSON].

Outcome: dismissed