Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-26 00:00:00

В лютому 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів. Позивачка вказує, що вона перебуває з відповідачем з 9 вересня 2006 року у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею, та знаходиться на її позивачки - утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалось через втрату почуття взаєморозуміння, різні погляди на обовязки подружжя, постійні сварки. Шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть та не проживають разом. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 30 % від доходів відповідача щомісячно з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, змінити прізвище на дошлюбне. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 9 вересня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 1143, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою, та знаходиться на її утриманні. Сімейне життя між сторонами не склалось через втрату почуття взаєморозуміння, різні погляди на обовязки подружжя, постійні сварки. Шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть та не проживають разом. Позивачка мА намір змінити прізвище на дошлюбне. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, відповідач ухиляється від утримання доньки, матеріальної допомоги на її утримання добровільно не надає. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5 лютого 2013 року і до повноліття дитини. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави 229 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: partial