Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-13 00:00:00

У січні 2012 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 лютого 2004 року було зареєстровано шлюб між Позивачем та [PERSON], від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. 21.04.2008 року Макарівським районним судом Київської області було розірвано шлюб між сторонами. Місце проживання [PERSON] визначено [PERSON] та стягнуто з Позивача на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] 09.12.2003 року аліменти в розмірі ? частини його заробітків, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для сина. Позивач зазначає, що він має трикімнатну квартиру, пенсіонер Збройних Сил України, має стабільний дохід, може створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. [PERSON] зазначає, що на даний час Відповідач не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання сина, проживає у бабусі. Позивач вважає, що проживання сина з ним відповідає його інтересам. [PERSON] має можливість забезпечити сину належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини. Разом з тим він не чинитиме жодних перешкод для спілкування Відповідача з сином. Спиртними напоями Позивач не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно. Син також хоче проживати з батьком. [PERSON] зазначає, що Відповідач веде аморальний спосіб життя, періодично зловживає спиртними напоями. 17.09.2011 року син Позивача звернувся до нього з проханням забрати його від матері, оскільки вона тривалий час знаходиться в стані алкогольного спяніння. [PERSON] був змушений звернутися до Макарівської районної державної адміністрації у справах дітей, щодо визначення місця проживання його малолітнього сина [PERSON] 09.12.2003 року. 29.11.2011 року звернення [PERSON] було задоволено комісією з питань захисту прав дитини при Макарівській райдержадміністрації. Позивач просив суд визначити місце проживання [PERSON] [INFO] із ним; виплату аліментів з його пенсії зупинити; стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти у розмірі ? частини її заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.09.2011 року на утримання сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні [PERSON] просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову частково з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні,13 лютого 2004 року було зареєстровано шлюб між Позивачем та [PERSON], від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. 21.04.2008 року Макарівським районним судом Київської області було розірвано шлюб між сторонами. Місце проживання [PERSON] визначено [PERSON] та стягнуто з Позивача на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] 09.12.2003 року аліменти в розмірі ? частини його заробітків, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для сина. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка була ратифікована Україною 27.09.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Одним із завдань Сімейного кодексу України (далі СК України) є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст.1). Згідно частини 1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У відповідності до частини 1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 цієї ж норми права, Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як вказує Позивач, Відповідач не працює, не має стабільного доходу і власного постійного житла, не може створити для дитини належні умови для його життя, зростання і навчання. Доказів в спростування таких обставин справи суду не надано. Більше того рапортом інспектора СГІРФО ВСМ при ГУ МВС України у Київській області лейтенантом міліції зазначено, що 17.09.2011 року він разом зі свідками [PERSON] та [PERSON] зайшли в квартиру [PERSON] і помітили, що [PERSON] та її мати [PERSON] перебувають у стані алкогольного спяніння. Відповідно до висновку служби у справах дітей Макарівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання [PERSON], [INFO] за доцільно визначити місце проживання [PERSON] з батьком [PERSON]. Спиртними напоями Позивач не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно. Оцінюючи зібрані по справі докази в частині позовних вимоги про визначення місця проживання дитини в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, враховуючи ставлення Позивача як батька до виконання своїх батьківських обовязків, наявність у нього сукупності необхідних умов для проживання, навчання і розвитку дитини, особиста прихильність дитини до батька, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведені обставини про доцільність і відповідність інтересам малолітньої дитини визначення місця проживання її з батьком, а тому позовні вимоги в цій частині суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Оскільки суд задовольняє вимоги Позивача щодо визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] з батьком, то вважає за доцільне припинити виплату аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] 09.12.2003 року. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі ? частини її заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.01.2012 року на утримання сина [PERSON], [INFO]. На підставі ст. 160,161,180 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial