Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-09 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з названим позовом, мотивуючи його тим, що 16 жовтня 2010 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить: земельна ділянка, площею 4,0368га, яка розташована на території Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ №088837. За життя, померла [PERSON] заповіт не складала. Позивачі вважають, що мають право на спадщину, оскільки є спадкоємцями першої черги за законом. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має. Оскільки Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку втрачено, позивачі не мають змоги отримати свідоцтво про прийняття спадщини у нотаріуса. В звязку з даними обставинами позивачі змушені звернутися до суду. [PERSON], [PERSON] просять суд, визнати за [PERSON], [PERSON] право власності, за кожною по 1/2 частині, на спадкове майно в порядку спадкування за законом, після [PERSON], що складається із земельної ділянки площею 4,0368га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні позивачки позовні вимоги підтримали. Відповідач Пархомівська сільська рада Володарського району Київської області в судове засідання свого представника не направили, подавши до суду письмову заяву, в якій просили суд слухати справу без їх участі, позовні вимоги позивачів визнають в повному обсязі. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Із пояснень позивачів та матеріалами справи встановлено, що 16 жовтня 2010 року померла [PERSON] (а.с.12). За життя померла заповіт не складала. Позивачка по справі, [PERSON], є донькою померлої, що стверджено свідоцтвом про народження (а.с.6). 24 липня 1985 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 5). Позивачка по справі, [PERSON], є донькою померлої, що стверджено свідоцтвом про народження (а.с.9). 14 листопада 1971 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON](а.с.10). 21 квітня 1978 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.11). 21 липня 1978 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище Павленко(а.с. 8). Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до якої входить: земельна ділянка, площею 4,0368га, яка розташована на території Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області. На імя [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії КВ №088837, площею 4,0368га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області (а.с.13). Нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки становить 91800 грн. 87 коп., що стверджено витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, котрий виданий відділом Держкомзему у Володарському районі від 07.09.2012 за № 1704 (а.с. 14). В газеті «Голос Володарщини» було розміщено обяву про втрату державного акта серії КВ №088837, виданого та зареєстрованого 16.12.2003 року, на імя [PERSON] (а.с.16). Позивачі звернулись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки державний акт на земельну ділянку втрачено, що стверджено матеріалами спадкової справи. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою… Згідно абзацу 4 пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року № 20/5), при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. Встановлене судом вказує, що померла не встиг отримати названий реєстр. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачі фактично прийняли спадщину, поскільки вступили у володіння та користування спадковим майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Померла [PERSON] за життя отримала на своє імя державний акт на право власності на вказану земельну ділянку і даний державний акт не визнаний судом недійсним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ст. 126 ЗК України вказує, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч. 1 ЦК України вказує, що спадкоємцями за законом і за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON], [PERSON] є доньками померлої, а, отже, спадкоємницями першої черги за законом. Відповідач не заперечує проти прийняття спадщини позивачами. Згідно спадкової справи № 70/2012 року до майна померлої 16 жовтня 2010 року [PERSON], позивачі зверталася до приватного нотаріуса з приводу оформлення спадщини, але в звязку з тим, що державний акт втрачено, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивачів базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved