Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, вказавши, що 29 06 2002 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Мають неповнолітню дитину [PERSON] - 03 10 [INFO]. Сімейні відносини фактично між ними припинилися з серпня 2012 року, на даний час вирішується питання про розлучення. За час сумісного проживання вони придбали житлову квартиру [ADDRESS] та автомобіль [PERSON] , 2008 року випуску . Власником квартири зазначений відповідач [PERSON] Відповідно до ст..ст. 60,63 Сімейного кодексу України вона має право на половину спільного майна подружжя. Тому просить розділити майно між ними. Визнати за нею право власності на 1\\2 частину вищевказаної квартири та 1/2 частину автомобіля. Стягнути з відповідача судові витрати. В процесі розгляду справи в суді позивач [PERSON] зменшила позовні вимоги та просить визнати за нею право власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири. Інші позовні вимоги судом не розглядати. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з"явилися , надали заяви про розгляд справи у їх відсутність , зменшені позовні вимоги підтримують, просять визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири , стягнути з відповідача сплачені нею судові витрати , повернути зайво сплачені нею судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність , зменшені позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зменшені позовні вимоги підлягають задоволенню . Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 06 2002 року ( л.с. 9 свідоцтво про шлюб ). Відповідно до договору купівлі продажу від 08 05 2010 року ( л.с. 19-21 договір купівлі - продажу, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно ) [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Вищевказана квартира була придбана в період шлюбу сторін. Оскільки спірне майно було набуте у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, згідно ст. 60 СК України воно є їх спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 69 СК України, подружжя має право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки кожного з них визнаються рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.. 392 ЦК України, власник майна може пред»явити позов про визнання за ним права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З урахуванням положень зазначених норм закону, а також встановлених фактичних обставин справи, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, за нею необхідно визнати право власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири. Однак враховуючи, що , виділення лише їй та визнання за нею права власності на 1\\2 частини квартири не відповідає вимогам ст.. 70 ч 1, 71 ч 1 СК України , так як необхідно вирішити питання щодо права власності відповідача [PERSON] на спірну квартиру при поділі майна, визнавши за кожним право власності на ? частину спірної квартири. Відповідно до ст. 88 ЦПК України документально підтверджені судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалено рішення, пропорційно задоволеній частині позовних вимог. А тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 868 грв. 60 коп. ( вартість квартири 173 720 грв., 1% від вартості квартири складає 1737 грв. 20 коп. Позивач просить визнати за нею право власності на 1/ 2 частину квартири , таким чином нею за позовні вимоги про визнання права власності на квартиру сплачено 1737,20 грв. : 2 = 868, 60 грв. , які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ) . Заяви про забезпечення позову на момент винесення рішення не розглядалися, тому підлягає поверненню заявнику, а сплачений судовий збір в розмірі 114 , 40 грв. , у відповідності до ст. 7 ч 1 Закону України " Про судовий збір " підлягає поверненню позивачу. Так як позивач зменшила позовні вимоги, а нею при подачі в суд позову було сплачено судовий збір також і з інших позовних вимог, які судом не розглядалися , у відповідності до ст. 7 ч 1 п 1 Закону України " Про судовий збір" зайво сплачений судовий збір підлягає поверненню позивачу а саме 415 грв. ( позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1283 грв. 60 коп, із яких 868 грв.60 коп. підлягає стягненню з відповідача , а решта суми 415 грв. підлягає поверненню ). На підставі викладеного,

Outcome: approved