overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-17 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратили право проживання та зняття з реєстрації. В позовній заяві вона зазначила, що їй на праві власності з 15.08.1980 року належить будинок за адресою [ADDRESS]. В даному будинку з 13.02.2003 року вона прописала співмешканця своєї доньки - відповідача по справі [PERSON], який фактично з березня 2003 року в цьому будинку не проживає, ніяких витрат пов'язаних з утриманням будинку не здійснює, особистих речей в будинку не має, проживає з березня 2003 року в іншому місці. Добровільно виписатися з будинку він не бажає, тому позивачка і звернулась з даним позовом до суду. В судове засідання позивачка не з'явились, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю. Позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи він повідомлений, причини неявки до суду та не можливості не прибуття в судове засідання не повідомив. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення позовних вимог вона не заперечує. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин та з письмової згоди позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що справу можна розглянути на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходе до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В підтвердження позову до справи також долучено: копія паспорта позивачки ( а.с.4), копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с.5), копія договору купівлі - продажу ( а.с. 6), копія довідки сільської ради ( а.с.8). Крім того судом досліджено пояснення свідка [PERSON], [PERSON] які пояснили, що відповідач по справі з березня 2003 року в будинку не проживає, його особистих речей в будинку не має. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задовольнити в повному обсязі,оскільки вони підтверджені матеріалами справи, письмовими поясненнями свідків, тому необхідно визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] , яка в даний час навчається на 1-му курсі географічного факультету, Чернівецького Національного університету денної форми навчання, посилаючись на те, що відповідач не цікавиться дочкою, її навчанням, матеріальними статками. Той факт, що дочка навчається в іншій області, де і проживає, змушує позивачку нести великі затрати на її проживання та навчання, а її зарплата складає всього 1600 грн. в місяць, відповідач же є працездатною , здоровою особою, яка має можливість заробляти гроші і допомагати дочці, що навчається. Оскільки її доходів не вистачає на утримання дочки, а відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу, просить суд стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно на час навчання , але не більше ніж до досягнення дочкою 23 років. В судове засідання позивачка надала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 17.08.1995 року (а.с.9), від якого народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка проживає разом з матір'ю(а.с.7). Згідно довідки про навчання , виданої вищим навчальним закладом «Чернівецький національний університет ім.. Юрія Федьковича» , [PERSON], [INFO] дійсно є студенткою 1-го курсу географічного факультету Чернівецького національного університету денної форми навчання(а.с.3). Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, зібрані у справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. У відповідності ст.88 ЦПК судові витрати покласти на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалося через різні характери та погляди на життя, моральні і духовні цінності, із-за чого в сім»ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного, сторони припинили подружні стосунки з 2009 року . В судовеому засіданні позивачка підтримала позов, просила його задовільнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 листопада 2006 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 515. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. З 2009 року сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, збереження сім"ї та примирення вважають не можливим. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-17 00:00:00

6 листопада 2011 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували в Голдашівській сільській раді Бершадського району Вінницької області за актовим записом № 02. У зв'язку з тим, що під час спільного життя між сторонами постійно виникали сварки та конфлікти, причиною яких було відсутність взаєморозуміння та спільних поглядів на життя, з листопада 2012 року сторони разом не проживають та не підтримують сімейних стосунків. Дітей від шлюбу у них немає, спільного майна за час шлюбу вони не надбали. Однак, з невідомих позивачеві причин, відповідачка не бажає в добровільному порядку розірвати шлюб в органах ДРАЦС. Враховуючи вищенаведене, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 06.11.2011 року зареєстрований виконавчим комітетом Голдашівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 02 . В судове засідання позивач не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій позов підтримує та просить справу слухати у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак надала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, наполягають на розірванні шлюбу між ними, що свідчить про те, що їх сім'я розпалась і зберегти її неможливо. Крім того спору про поділ майна між ними немає, а спільних дітей у них немає. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-17 00:00:00

ПАТ КБ « Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 102291 грн. 82 коп. заборгованості по кредитному договору № DNH4КР 31970345 від 07.06.2006 року. Позивач вказує , що відповідно до вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 15093 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08 % на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.06.2009 року. Станом на 27.12.2012 року відповідач заборгував Банку 102291 грн.82 коп. Також позивач просить стягнути судові витрати , які складаються з 1022.92 грн. сплаченого судового збору. Від позивача надійшло клопотання від 18.04.2013 року , якою представник ПАТ КБ « Приватбанк» Попович С.М. просить позов задоволити в повному обсязі, справу слухати у відсутність представника банку. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, а тому відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів . Дослідивши письмові докази справи , суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться . Ст.ст. 611-612 ЦК України визначені правові наслідки порушення зобов'язання та прострочення боржника. Зокрема, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Судом встановлено, що 07.06.2006 року між позивачем і відповідачем [PERSON] був укладений договір № DNH4КР 31970345, згідно якого відповідачем було отримано кредитні кошти в сумі 15093грн. зі сплатою 25.08% за користування кредитом. Відповідно до наданого суду розрахунку відповідачем порушуються зобов'язання за кредитним договором і станом на 27.12.2012 року відповідач має заборгованість за договором в сумі 102291.82 грн., яка складається з : заборгованості за кредитом - 150930 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 37002.84грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 44848.75 грн., а також штрафи в розмірі фіксованої частини-500 грн. та процентної складової - 4847.23 грн. Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач взяв на себе позикове зобов'язання, яке не виконує в межах, передбачених кредитним договором і тому борг підлягає погашенню відповідно до вимог цивільного законодавства та умов кредитного договору. Вимоги позивача в частині відшкодування судових витрат, а саме витрат на оплату судового збору в сумі 1022 грн. 92 коп. обґрунтовані і підлягають задоволенню відповідно до ст.. 79 , 88 ЦПК України . На підставі наведеного , ст.ст. 526,527, 530 , ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з дійсним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 05.06.1991 року з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. У теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, дитина знаходиться на утриманні позивача та потребує матеріальної допомоги відповідача, в зв'язку з чим [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 14 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого державою для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву, у якій підтримала позов у повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач надав суду заяву, в якій визнав позов у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі письмових матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, розгляд даної справи належить до компетенції суду. Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] 05.06.1991 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON], дружині [PERSON] /а.с. 6/. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], [INFO], в графі «батьки» записані: «батько» - [PERSON], «мати» - [PERSON] /а.с. 7/. Із письмових пояснень [PERSON] вбачається, що в теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, аліментних зобов'язань не має, дитина перебуває на утриманні позивача. Вказаний факт відповідачем не оспорюється. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Беручи до уваги, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач як батько дитини, має рівні з позивачем обов'язки по утриманню дитини до її повноліття, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 14 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого державою для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, оскільки ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину стягуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-17 00:00:00

21 січня 2013 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначив, що 28.08.2006 р. він придбав у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] далі по тексту (спірний житловий будинок) за 9,5 тис. доларів США з відстрочкою виплати. Після передачі грошей він прийняв спірний житловий будинок у власність та виконав будівельні роботи. В останній час відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку, а тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просить визнати за ним право власності на спірний житловий будинок. Позивач та його представник підтримали свої позовні вимоги. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Третя сторона, яка не заявляє самостійних вимог до суду не з'явилась. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ст.15 ч.2 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним заходам цивільного судочинства. Відповідно до ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичної особи в межах , заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін, які приймають участь у справі. Так судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] у 2006 р. виникли грошові правовідносини щодо нерухомого майна. Після виникнення цих правовідносин позивач придбав будівельні матеріали для поліпшення спірного нерухомого майна. У зв'язку з цим позивач просить визнати право власності на спірний житловий будинок. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він придбав у власність житловий будинок на підставі розписки від 28.08.2006 р. (а.с.5) та виконав будівельні роботи у спірному житловому будинку. Однак до цих доводів суд відноситься критично. Посилання позивача на те, що він придбав нерухоме майно у власність на підставі розписки суперечать вимогам цивільного законодавства, яким передбачені ст.ст. 210, 640, 657 ЦК України. При виникненні даних правовідносин щодо нерухомого майна позивачем не були виконані вимоги цих статей цивільного законодавства. А тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. При поданні позову позивач сплатив судові витрати у сумі 647,4 грн. Суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України вони розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05.05.2012 року. У обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що після одруження вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин. На даний час відповідач проживає з іншою жінкою, їх шлюб носить формальний характер. За таких обставин, вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. З'ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 05.05.2012 року, що вбачається із свідоцтва про шлюб. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. В судовому засіданні встановлено, що сім`я фактично розпалася, шлюб існує тільки формально, позивачка і відповідач спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають через те, що відносини між ними загострились внаслідок взаємних звинувачень і небажання проживати разом у шлюбі. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, примирення між сторонами неможливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-17 00:00:00

Враховуючи те, що для написання повного тексту рішення необхідно певний час, суд вважає за можливе, відповідно до ч.3 ст. 209, ч.1 ст. 218 ЦПК України, оголосити вступну та резолютивну частини рішення. З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, можуть ознайомитись через п'ять днів після проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-17 00:00:00

09.04.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], що проживає разом з нею перебуває на її утриманні. Вказуючи, що відповідач участі в її утриманні не приймає, просила стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку /доходу/ її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів у заявленному розмірі, суду не надано. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-17 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 72047, 90 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 07.11.06р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №DNН4КР66520846, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 5850грн. з сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 07.05.2008 року. Відповідач станом на 21.02.2013 р. порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 72047, 90 грн., яка складається з: тіло кредиту- 5850 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом -24340,71грн., заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за кредитним договором-37950, 15 грн. а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 3407, 04 грн. та просить стягнути сплачений судовий збір в сумі 720,48 грн. До судового засідання представник позивача надала клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с. 27 ). Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованим листом (а. с. 26 ), поважні причини неявки суду не повідомлено. Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення кредитного договору №DNН4КР66520846 від 07.11.2006 року ( а.с.6-15). Згідно позовних вимог та довідки (а.с.2, 3 ) заборгованість станом на 21.02.2013 р. складає 72047, 90 грн.: тіло кредиту- 5850 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом -24340,71грн., заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за кредитним договором-37950, 15 грн. , а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 3407, 04 грн. Згідно ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язань є неприпустимою. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 1054-1056-1 ЦК України. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки відповідач порушив взяті на себе зобов»язання відповідно до укладеного договору. Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 720,48 грн.

Outcome: approved