Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, та просив визнати за ним право власності на житловий будинок та господарські будівлі, що розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Пісочин, вул. Нагірна, № 39. В обґрунтування позову зазначає, що його батько [PERSON] був в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Матері позивача, [PERSON], було виділено земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва у безстрокове користування, розміром 1150 кв.м. по вул. Жовтневій № 24 в с. Пісочин. 1 квітня 1952 року [PERSON] укладений договір на право забудови і безстрокового користування земельною ділянкою. За декілька років батьки збудували будинок, а пізніше позивач за свої кошти разом з батьками проводили значні прибудови і нові приміщення на вищевказаній земельній ділянці. 04 жовтня 2005 року [PERSON] померла, після її смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернули у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори з питань оформлення спадщини. Батько та сестра позивача, які є відповідачами по справі, від спадщини відмовились, але [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] селищна рада Харківського району Харківської області в судове засідання не зявилась, але до суду надійшла заява, в якій зазначено, що проти позовних вимог не заперечують, просили справу розглядати за відсутності їх представника. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, до суду надійшли заяви про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення в справі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки за № 2027 від 27.05.2008 року, наданої КП «ХРБТІ», будинок № 39 по вул. Нагірній в смт. Пісочин зведений на земельній ділянці, виділеній [PERSON] згідно рішення виконкому Харківської райради від 11.03.1953 року № 172. С гр. [PERSON] був заключений договір на право забудови і безстрокового користування земельною ділянкою, посвідчений Другою державною нотаріальною конторою 01.04.1952 року р. № 3243/ІІ. На даний час будинок закінчений будівництвом, але в експлуатацію не прийнятий і право власності на нього в БТІ не зареєстровано (а.с. 5). Згідно копії свідоцтва про шлюб, серії ЯС № 407845, виданого 12.11.1949 року [PERSON] селищною радою Харківського району, актовий запис № 69, 12.11.1949 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], прізвища після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до архівного витягу Протоколу № 1 засідання [PERSON] селищної ради депутатів трудящихся Харківського району Харківської області від 11 січня 1952 року, [PERSON] виділено земельну ділянку під індивідуальне будівництво в розмірі до 0,12 га (а.с. 8), також, як вбачається з архівного витягу Протоколу № 14 засідання виконкому Харківської районної ради депутатів трудящих від 11 березня 1952 року 12/172, [PERSON] була виділена присадибна ділянка для індивідуального житлового будівництва будинків у безстрокове користування розміром 1150 кв.м. в с. Пісочин по вул. Жовтнева № 24 (а.с. 7). [PERSON], позивач по справі, є сином [PERSON] та [PERSON] (відповідач по справі), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЯР № 719413, виданого 03.08.1957 року [PERSON] селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 111 (а.с. 10). Згідно довідки від 08.08.2008 року № 2939, наданої виконкомом [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області, домоволодіння № 64 по вул. Жовтневій в с. Пісочин, яке належить [PERSON], рішенням виконавчого комітету [PERSON] селищної ради за № 18 від 29 вересня 1968 року було перейменовано на вулицю Нагорну № 39 (а.с. 11). На індивідуальний житловий будинок та господарські будівлі в с. Пісочин по вул. Нагірній № 39 на території [PERSON] селищної ради, комунальним підприємством «Архітектурне бюро Харківського району» у 2007 році на замовлення [PERSON], було виготовлено матеріали обстеження зазначеного житлового будинку, відповідно до висновку якого, закінчений будівництвом житловий будинок літ. «А-1», з прибудовами літ. «А1-1» і літ. «А2-1», з тамбурами літ. «а» і літ. «а1», з підвалом літ «пд.», з льохом літ. «п», розміром 14.5х11.0х8.0х1.8х1.8х1.8х5.3х1.6х3.1х2.7х1.6х2.1х1.6х3.9., на 2 квартри, на 6 житлових кімнат, житловою площею 67,50 кв.м., загальною площею 109,60 кв.м., збудований з відхиленням від проектно-технічної документації, в межах присадибної ділянки садиби № 39 по вул. Нагірній в с. Пісочин, але з порушенням норм планування і забудови присадибної земельної ділянки, а саме: на відстані менш ніж 8,0 м. від господарської будівлі, яка розташована на сусідній садибі № 37 «а» по вул. Нагірній в с. Пісочин. Будівля житлового будинку відповідає вимогам ДБН 360-92** та ДБН 79-92 і може бути прийнята в експлуатацію. Будівництво сараю літ. «В» виконано з відхиленням від проектно-технічної документації, та не порушує права та інтереси власників сусідніх садиб. Будівницьтво господарських будівель: сараю літ. «Б», вбиральні ліьт. «Д», та малої каналізаційної споруди літ. «Ж» виконане з порушенням норм планування і забудови присадибної земельної ділянки, а саме: сарай літ. «Б» збудований по суміжній межі з сусідньою садибою № 37 «а» по вул.. Нагірній в сел.. пісочин, та на відстані менш ніж 8.0 м. від житлового будинку, який розташований на цій садибі; вбиральня літ. «Д» та мала каналізаційна споруда літ. «Ж» збудовані на відстані менш ніж 15.0 м. від житлового будинку, розташованого на сусідній садибі № 41 по вул.. Нагірній в сел. Пісочин (а.с. 19-30). Однак в матеріалах обстеження містяться заяви від [PERSON] (власника садиби № 37 «а» по вул. Нагірна в сел. Пісочин) та [PERSON] (власник садиби № 41 по вул. Нагірній в сел. Пісочин), відповідно до яких вказані сусіди не заперечують проти збудованих господарських будівель на садибі № 39 по вул. Нагірній в сел. Пісочин. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області від 10.07.2007 року № 536, надано дозвіл на збереження закінченого будівництвом житлового будинку літ. «А-1», з прибудовами літ. «А1-1» і літ. «А2-1», з тамбурами літ. «а» і літ. «а1», з підвалом літ «пд.», з льохом літ. «п», розміром 14.5х11.0х8.0х1.8х1.8х1.8х5.3х1.6х3.1х2.7х1.6х2.1х1.6х3.9., на 2 квартри, на 6 житлових кімнат, житловою площею 67,50 кв.м., загальною площею 109,60 кв.м., збудований з відхиленням від проектно-технічної документації, на садибі № 39 по вул. Нагірній в сел. Пісочин. Дозволено збереження, збудованих з відхиленням від проектно-технічної документації: сараю літ. «Б», сараю літ. «В», розміром 2,40х2,80; вбиральні літ. «Д», та малої каналізаційної споруди літ. «Ж», у складі господарчих будівель садиби № 39 по вул. Нагірній в сел. Пісочин (а.с. 12). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 054318, виданого 22 листопада 2005 року [PERSON] селищною радою Харківського району Харківської області, [PERSON] померла 30 вересня 2005 року, актовий запис № 190 (а.с. 14). Відповідно до відповіді Другої державної нотаріально контори Харківського району Харківської області від 13.03.2012 року за № 327/01-10, після смерті [PERSON], яка померла 30 вересня 2005 року, та постійно мешкала в сел. Пісочин Харківського району Харківської області, вул. Нагірна № 39, з заявами про відмову від спадщини звернулися: чоловік померлої [PERSON], який мешкає в сел. Пісочин, вул. Нагірна № 39 Харківського райорну Харківської області, та донька померлої [PERSON], що мешкає в сел. Пісочин, вул. Полтавське шоссе № 227 Харківського району Харківської області. Більше заяв не надходило, свідоцтв не видавалось. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався і не скасовувався, що підтверджується також відповідними витягами з реєстру (а.с. 80-82). [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла 30 вересня 2005 року, проводив поточний ремонт спадкового житлового будинку з надвірними житловими будівлями, що знаходяться в сел. Пісочин по вул. Нагорна № 39 Харківського райоу Харківської області, доглядав присадибну ділянку, сплачував всі необхідні платежі, всі ці дії проводив на протязі шести місяців з дня смерті [PERSON], про що свідчить довідка від 12.01.2009 року за № 08, надана виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Харківського району Харківської області (а.с.13). Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Частиною 3 статті 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до п. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно зі ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, що передбачено ст. 1261 ЦК України. Частиною 3 статті 1268 ЦК України, встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодацем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню. Судові витрати суд залишає за рахунок позивача.

Outcome: approved