Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-10 00:00:00

11.07.2012 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду звернулася позивач з позовними вимогами до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заробітної плати, компенсацію за затримку у виплаті по день фактичного розрахунку та моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона працювала з 16.02.2011 року у кафе-барі «Київ», що належить фізичній особі-підприємцю [PERSON]. 13.04.2012 року вона звільнилась з роботи за угодою сторін. Однак при звільненні їй не виплатили заробітної плати і борг становив 2120 грн. 00 коп.. Відповідач добровільно відмовляється виплати заробітну плату, тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом. У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник [PERSON] позовні вимоги не визнали. Пропонували укласти морову угоду за змістом якої випливає наступне: відповідач сплачує суму заборгованості по заробітній платі та предявлену моральну шкоду а позивач, у свою чергу, відмовляється у решті позовних вимог. Однак, позивач [PERSON] відмовилась від укладання мирової угоди. Суд, заслухавши позивача [PERSON], відповідача [PERSON] та її представника [PERSON], дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку прийшов до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] у період з 16.02.2011 року по 13.04.2012 рік працювала за трудовим договором на посаді кухаря у ФОП [PERSON], про що є відповідна копія трудової книжки (а.с. 4). 13.04.2012 року [PERSON] була звільнена з роботи за угодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпПУ). Відповідно до довідки, виданої ФОП [PERSON] заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 2125 грн. 21 коп. (а.с. 14). Дійсність вказаної довідки відповідачам [PERSON] у судовому засіданні підтверджено. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В порушення вищевказаної статті відповідачем не виплачено позивачу заробітну плату у день звільнення. У свою чергу ч. 1 ст. 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На підставі довідки про заробітну плату кількість робочих днів позивача протягом місяця становить 21 день (а.с. 30). На підставі вище викладеного суд вирішив задовольнити позовні вимоги у цій частині повністю та стягнути з відповідача суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 2125 грн. 21 коп. та середній заробіток у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні у розмірі 6042 грн. 96 коп. виходячи з розрахунку: (959 грн. 69 коп. + 527 грн. 30 коп. (заробітна плата за два останні місяці)) / (21+10 (кількість робочих днів за два місяці)) = 47 грн. 96 коп.. 47 грн. 96 коп. * 126 (кількість її робочих днів протягом 6 місяців) = 6042 грн. 96 коп.. Позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 500 грн. суд вирішив задовольнити частково. При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) від 31.08.1995 року, який розяснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд враховує те, що позивачу завдано моральні страждання внаслідок не виплати їй заробітної плати. Однак будь-яких належних та допустимих доказів на це суду не надано. Крім цього суд приймає до уваги той факт, що позивачка вже 25.04.2012 року, через 12 днів після звільнення, почала отримувати допомогу по безробіттю, тому до її пояснень про те, що вона проживала без коштів суд відноситься критично. На підставі вищевикладеного, вирішуючи питання розміру грошового відшкодування завданої моральної шкоди суд враховує глибину, тривалість фізичних і душевних страждань, завданих позивачу неправомірними діями відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає достатньою сатисфакцією стягнення на її користь 100 грн..

Outcome: partial