Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-02 00:00:00

Позивач в інтересах [PERSON], [INFO], яка через свій вік та відсутність піклування з боку батьків не має можливості представляти та захищати свої права та інтереси в суді, треті особи: Опікунська рада при виконкомі Кушугумської сільської ради Запорізького району, прокуратура Запорізького району Запорізької області звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні її малолітньої доньки -[PERSON], зазначивши, що [INFO] року [PERSON], [INFO], в пологовому будинку № 3 м. Запоріжжя народила дитину (дівчинку). [PERSON], покинула дану дитину в пологовому будинку про що складено акт про дитину покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я або яку відмовилися забрати батьки чи інші родичи, про підкинуту чи знайдену дитину від 18.04.2012 року (далі по тексту Акт). Представники відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей провели реєстрацію народження дитини відповідно до Акту та на підставі статті 135 Сімейного кодексу України яка передбачає, що у разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її поживання запис про матір та батька дитини проводиться відповідно до цієї статті, за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилась дитина. Згідно актового запису № 567 від 11.05.2012 року складеного Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження на підставі статті 135 Сімейного кодексу України. При реєстрації народження дитини була допущена помилка в прізвищі дитини. Прізвище матері дитини "[PERSON]", а прізвище дитини "[PERSON]". Дана помилка зумовлена тим, що документ, що посвідчує особу матері (паспорт) не був наданий при проведенні реєстрації. 14.06.2012 року спеціаліст служби у справах дітей Запорізької райдержадміністрації провів індивідуальну бесіду з гр. [PERSON], [INFO]. В результаті якої вдалося встановити наступне. [PERSON], [INFO], проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS], не працює, постійного доходу не має. За час проживання скарг та заяв до селищної ради від сусідів та мешканців села не надходило. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 09.02.2011 № 2-559/2011 гр.. [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. Службі у справах дітей Запорізької райдержадміністрації також відомо що гр. [PERSON], [INFO], в 2003 році народила та покинула ще одну свою малолітню дитину, [PERSON], [INFO], про що складено відповідний запис № 185 від 19.03.2003 року в Книзі первинного обліку дітей, позбавлених батьківського піклування. Дитина в подальшому влаштована до сімейних форм виховання. Малолітня [PERSON], [INFO], на даний час перебуває в Запорізькому обласному спеціалізованому будинку дитини "Сонечко", та на даний момент залишилась без батьківського піклування, потребує соціального захисту. Мати дитину не відвідує, умовами утримання не цікавиться, забирати дитину наміру не має. Гр. [PERSON] надала службі письмову заяву в якій не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В зв'язку з вищезазначеним та з метою захисту прав та законних інтересів дитини, Органу опіки та піклування Запорізької райдержадміністрації просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки, [PERSON], [INFO] р.н, передати дитину під опіку держави та стягнення аліментів. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та наполіг на його задоволенні. Відповідач неодноразово викликалася до суду, була повідомлена про час слухання справи належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, отримані нею особисто. В судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надійшло, заперечень проти позову відповідач не надала. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою всіх учасників процесу суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Третя особа: прокурор просить суд позов задовольнити, позбавити батьківських прав [PERSON], відносно її дитини [PERSON] та стягнути аліменти. Третя особа: Опікунська рада при виконавчому комітеті Кушугумської сільської ради Запорізького району у судове засідання не з'явилась, проте надала заяву про в якій просить справу розглянути без участі їхнього представника, позов підтримують у повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновків, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно характеристики виданою Кушугумською селищною радою, скарг та заяв від сусіді та мешканців села щодо [PERSON] до селищної ради не надходило. На даний час малолітня [PERSON], [INFO], перебуває на повному державному утримані в Запорізькому обласному спеціалізованому будинку-дитини "Сонечко". За час перебування малолітньої у даному навчальному закладі мати та ніхто з рідних та близьких дитину не відвідували, не цікавилися її здоров'ям та долею, не приймали участь у вихованні. [PERSON] самоусунулась від виховання малолітньої доньки, не цікавиться її життям, умовами утримання, не забезпечує матеріально. Усвідомлює наслідки своїх дій, крім того у судовому засіданні гадала письмову заяву в якій не заперечує проти позбавлення її батьківських прав та визнає позов в повному обсязі. За висновком Служби у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації з метою захисту інтересів малолітньої дитини, було прийнято рішення порушити клопотання перед районним судом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. Суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки мати ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та утриманню дитини, свідомо не бажає виконувати свої обов'язки як матері, нехтує самим фактом існування неповнолітньої доньки; батько вихованням дитини не займається, обмежуючись лише наданням матеріальної допомоги, чим ставить під загрозу виховання своєї доньки, її становлення як особистості; позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дитину; з метою забезпечення немайнових та майнових прав та інтересів неповнолітньої дитини, необхідно встановити піклувальника для неї. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки у відношенні своїх дітей. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не позбавляє їх від обов'язків відносно дітей. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Саме батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто до досягнення нею 18 років. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 245 СК України, якщо дитина постійно проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами та - доповненнями) п. 15, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків.

Outcome: partial