overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

11 жовтня 2011 року було винесено рішення по цивільній справі № 2о-150/11 р. за заявою [PERSON], заінтересована особа: Матеївецька сільська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, яку було задоволено та встановлено факт належності [PERSON], [INFO], державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 402886 від 02 грудня 2008 року та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 402885 від 02 грудня 2008 року виданого на імя «Гушулей Марії Омельянівни». Однак, як вбачається із заяви та відповіді із нотаріальної контори, в заповіті від 30 березня 2003 року, яким [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно, по-батькові її зазначено як «Омельянівна», а у свідоцтві про смерть та інших документах як «Омелянівна»,дана обставина рішенням суду не встановлена, через що заявник не може оформити спадщину. Просить ухвалити додаткове рішення, яким встановити факт належності [PERSON] заповіту від 30 березня 2003 року посвідченого секретарем виконкому Матеївецької сільської ради від імені [PERSON]. Від заявника та представника заінтересованої особи поступили заяви, в яких вони просять справу розглядати у їх відсутності, вимоги заявлені у заяві підтримують повністю, просять їх задовольнити. Згідно ст.220 ч.1 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визначити йому додатковий строк для подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті [PERSON] В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті сестри [PERSON] , яка померла 15 квітня 2006 року. Сестра заповіла йому 1/2 частину жилого будинку з господарськми спорудами , які знаходяться в с. Якторів Золочівського району Львівської області . Будучи необізнаним в законодавстві він вважав , що спадщину прийняв , оскільки після смерті сестри і до цього часу користується будинковолодіням , тому окремо заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавав. Коли ж він побажав оформити право власності на спадкове майно , то з`ясувалось , що він не подавав заяви в 6-ти місячний строк про прийнятття спадщини. Представник територіальної громади с. Якторів в суд не з`явився , але Словітська сільська рада , яка предсталяє інтерси громади , направила суду листа в якому просить справу розглядати без участі її представника. Позов [PERSON] сільська рада визнає. Залучені судом до участі в справі як треті особи [PERSON] і [PERSON] також направили суду заяви в яких просять справу розглядати в їх відсутсності. Вони також позов вихзнають. Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Як видно з копії свідоцтва про смерть то [PERSON], сестра прозивача , померла в м. Львові 15.04.2006 року. Вона , як це убачається з копії заповіту , 5.12.1986 року склала заповіт , яким 1/2 частину належного їй жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель , що знаходяться в с. Ясенівка ( тепер це с. Якторов) Золочівського району Львівської області заповіла [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні пояснив , що на час смерті сесрти він з нею не проживав. У відповідності до ст.1269 ЦК України спадкоємець , який бажає прийняти спадщину , але на час відкриття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем , має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Ст.1270 ч.1 ЦК встановлює , що для прийняття спадщини встановлюється строк в у 6 місяців. Цей строк позивач пропустив і в судовому засіданні він не довів , що пропустив його з поважних причин. І в позовній заяві і під час розгляду справи [PERSON] причину пропуску цього строку мотивував необізнаністю в законодавстві. Однак суд при розгляді справи встановив , що позивач має вищу освіту , працює у Львівському ініверситеті ім. Ів. Франка . Тому в такому випадку юридична необізнаність не може бути поважною причиною пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини. [PERSON] в судовому засіданні пояснив , що він звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини лише в кінці 2011 року , тобто через 5 років після смерті спадкодавця. Ст . 1272 ч.3 ЦК дає право суду визначти особі додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини , лише у випадку пропуску цього строку з поважних причин. Поважних причин пропуску строку [PERSON] не навів .

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідач не надає коштів на утримання дочки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, погодився сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, пояснень сторін, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON], а тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд вважає, що аліменти на утримання необхідно присудити у частці від доходу відповідача, при цьому суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі ст.ст. 180, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі зареєстрованому 11.09.1993 року відділом РАЦС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 369. Від шлюбу мають дітей [PERSON], 24.09.1995 року народженя, та [PERSON], [INFO]. З відповідачкою припинили шлюбні відносини у звязку з несумісністю характерів, відсутності взаємопорозуміння та кохання. Крім того, фактично не проживають як сімя близько двох років, оскільки позивач проживає з іншою жінкою. 12.09.2011 року в судовому засіданні було винесено ухвалу про надання строку для примирення тривалістю 6 місяців. Однак сторони у зазначений судом строк не примирилися, ніяких дій щодо збереження сім?ї не вживали. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідачка в судове засідання повторно не зявилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надійшла письмова заява про відкладення розгляду справи, оскільки не може з?явитися в судове засідання в зв?язку з тим, що отримує лікування в маніпуляційному лікуванні Новоград-Волинського міськрай ТМО. Суд ухвалив проводити судове засідання без участі відповідачки, оскільки проходження лікування в маніпуляційному кабінеті не є амбулаторним лікуванням, а тому суд не вважає це поважною причиною неявки в судове засідання та розцінює як затягування розгляду справи. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11.09.1993 року відділом РАЦС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 369, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5). Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, на примирення не згодні. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їх дітям. Дітей: [PERSON], 24.09.1995 року народженя, та [PERSON], [INFO] позивачка просить залишити на своє виховання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 липня 1999 року у відділ РАГС Тернопільської міської ради , актовий запис 724. Заявлені вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося із-за різних характерів та переконань, стосунки між сторонами спору погіршилися близько 2 років тому, внаслідок чого у них виникають постійні суперечки, позивач з відповідачем не підтримують подружніх відносин, шлюб носить формальний характер, сторони не ведуть спільного господарства, а тому, вважає, що їх сімя розпалася остаточно. В судове засідання позивачка [PERSON] зявилася, позов підтримала й просить його задовольнити вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, просив надати строк на примирення з метою збереження шлюбу. В останнє судове засідання відповідач не зявився, хоча судом своєчасно повідомлявся про час і місце судового розгляду. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та відповідача, суд встановив такі факти: Між сторонами спору зареєстровано шлюб 22 липня 1999 року у відділ РАГС Тернопільської міської ради , актовий запис 724. В сторін спору від шлюбу є двоє спільних малолітніх дітей син [PERSON], [INFO], та Валентин, [INFO], спору щодо утримання та виховання яких у сторін немає. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечитиме інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя у сторін спору не склалося із-за різних характерів та переконань, стосунки між сторонами спору погіршилися близько 2 років тому, внаслідок чого у них виникають постійні суперечки, позивач з відповідачем не підтримують подружніх відносин, шлюб носить формальний характер, сторони не ведуть спільного господарства. Дані обставини в судовому засіданні визнані позивачкою та відповідачем, а тому силу ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Також судом встановлено, що розірвання шлюбу подружжя [PERSON] уже було предметом судового розгляду Тернопільським міськрайонним судом у справі за № 2-9666\\2010, й за заявою позивачки [PERSON] позов ухвалою суду від 25.10.2010 року залишено без розгляду. Увалою суду від 07.03.2012 року сторонам надавався строк на примирення, однак позивачка [PERSON] в засіданні пояснила, що примиритися з метою збереження шлюбу з відповідачем не вдалося вона наполягає на розірванні шлюбу, натомість відповідач [PERSON] в суд не зявився, й додаткового строку на примирення не попросив. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що встановлення додаткового строку для примирення сторін є недоцільним, оскільки позивачка в судовому засіданні заперечує, а відповідач не зявляється в судовий розгляд з метою захисту власного права, відтак подальше збереження сімї суперечитиме їх інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

В січні 2012 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 10.10.2009 р. В позові зазначила, що від шлюбу вони з відповідачем мають спільну дочку [PERSON], [INFO], на теперішній час разом вони не проживають, дитина проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що він родину не забезпечував, зловживав спиртними напоями, застосовував фізичний влив до неї. Спільне господарство не ведеться, спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, спору про поділ майна не має. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та викладені в позові обставини. Додатково суду пояснила, що спору про виховання дитини та спору про поділ спільного майна подружжя на теперішній час не має, спір щодо утримання дитини вирішено в судовому порядку. Після розірвання шлюбу просить присвоїти їй дівоче прізвище Безгінова. Відповідач в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.15), заяви про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення справи до суду не надходило, тому суд на підставі ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних в заочному порядку. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.10.2009 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3), від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про народження, довідкою про склад родин з місця проживання позивача (а.с.4,5). На теперішній час подружжя разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спору щодо поділу спільного майна подружжя на теперішній час не має, спір щодо утримання дитини вирішено в судовому порядку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі зазначеного, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач заперечень проти позову не надавав, суд вважає необхідним шлюб розірвати. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею в звязку зі зверненням до суду та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 107 грн. 30 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду на що потрібен значний час суд оголошує вступну та резолютивну частину рішення, відклавши виготовлення повного рішення на 5 днів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

\~ Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що одружені з [PERSON] з 05.01.1995 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], їх сімя фактично розпалася через відсутність взаєморозуміння. Разом не проживають більше двох років, спільне господарство не ведуть. Вважаючи примирення та подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. Сторони в судове засідання не з?явилися, однак подали заяви: позивачка про розгляд справи у її відсутність, а відповідач про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Сторони зареєстрували шлюб 05.01.1995 року. На даний час останні припинили подружні стосунки, ведення загального господарства і більше двох років, як подружжя, не проживають. Із заяви відповідача слідує, що він позов визнає. Спір про розподіл майна та місце проживання дітей між сторонами відсутній. Ст.110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, тому такий шлюб слід розірвати. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, суд стягує з відповідача понесені позивачкою документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

Сторони вступили в зареєстрований шлюб 19.03.2005 року. Від даного шлюбу мають одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що спільне життя у них не склалося через не досягнення спільної згоди щодо ведення побуту, в звязку з чим шлюбні відносини між ними припинені з 13.03.2012 року, позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишивши дитину проживати з нею та залишити їй теперішнє прізвище. Сторони в судове засідання не зявились, направили до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Матеріалами справи встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 19.03.2005 року. Від даного шлюбу мають дитину дочку [PERSON], [INFO]. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, яке разом не проживає з 13.03.2012 року та не має наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам сторін та їх малолітньої дитини, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення за нею присвоєного після укладення шлюбу прізвища підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи, що спір між батьками про місце проживання дитини відсутній, вимоги позивачки щодо визначення місця проживання дитини біля неї підлягають задоволенню. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.110,112,113,160 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на свою користь, посилаючись на те, що вони перебували в шлюбі, який розірваний 29.04.2000 року, від шлюбу мають дитину доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги на її утримання добровільно не надає. Враховуючи наведене, а також те, що відповідача не має постійного заробітку, оскільки періодично виїжджає на заробітки за межи території України, позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], яка навчається на першому курсі Державної установи «Кримський державний медичний університет імені [PERSON]», в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 1000,00 грн., на час її навчання, а саме до 30.06.2014 року. В судовому засіданні представник позивачки зменшила позовні вимоги, просила стягувати з позивача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 600,00 грн., на час її навчання, а саме до 30.06.2014 року. Відповідач в судовому засіданні зменшені позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не суперечить закону та не порушує прав, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження відповідач є батьком повнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], яка з 01.09.2011 року навчається на першому курсі Державної установи «Кримський державний медичний університет імені [PERSON]», першого медичного факультету, денної форми навчання, на контрактній основі, що підтверджується довідкою № 1/133 від 13.01.2012 року наданої Державною установою «Кримський державний медичний університет імені [PERSON]» Міністерства охорони здоровя України. В теперішній час відповідач про дитину не піклується, матеріальної допомоги на її утримання не надає, що змусило позивачку звернутися до суду з зазначеним позовом. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, якщо вони можуть надавати таку допомогу, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. У відповідності із ст. 199 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення та потребою обґрунтування доводів сторін, на що необхідно витратити значний час, суд вважає необхіднім проголосити його вступну і резолютивну частини, а складання повного тексту рішення відкласти до 10.04.2012 року.

Outcome: partial