Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-16 00:00:00

15 червня 2012 року до суду надійшла позовна заява від [PERSON] та [PERSON], в якій вони просили стягнути з [PERSON] понесені витрати на утримання доньки відповідача, яка є дитиною-інвалідом, в сумі 26408 гривень 13 копійок, посилаючись на ст. 180 СК України. У судовому засіданні позивач [PERSON], який також представляв інтереси по довіреності позивачки [PERSON], позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Суду пояснив, що на їх з позивачкою утриманні знаходиться онука [PERSON], батьком якої є відповідач. Вона є дитиною-інвалідом, а тому потребує постійного лікування, в зв'язку з чим вони витрачають значні особисті кошти на утримання та лікування дитини. Відповідач не займається утриманням та лікуванням дитини, тому повинен сплатити понесені ними витрати на утримання дитини-інваліда в розмірі 26408,13 гривень за період з квітня 2011 року по березень 2012 року. Відповідач позов визнав частково. Суду пояснив, що згоден виплатити позивачам понесені витрати на дитину, пов»язані з її хворобою, тобто витрати на ліки в сумі 5829 гривень 26 копійок, засоби профілактики захворювань в сумі 708 гривень 89 копійок, медичні обстеження в сумі 210 гривень, крісло колісне реабілітаційне в сумі 3587 гривень 70 копійок, що в загальній сумі складає 10336 гривень 85 копійок. В іншій частині позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не надано доказів необхідності спеціального чи додаткового харчування дитини, відсутні докази придбання позивачами засобів гігієни, одягу і взуття, постільної білизни, придбання позивачами продуктів харчування, до позову додані фіскальні чеки, в яких відсутні дані про понесення цих витрат кимось із позивачів. Вислухавши пояснення сторін, показання свідка, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], відповідач у справі, та [PERSON] ([PERSON]О.), дочка позивачів, перебували у зареєстрованому шлюбі з 3 листопада 2007 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 037337, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 60). 17 жовтня 2007 року народилася [PERSON], батьком якої є відповідач [PERSON], а матір»ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження( а.с. 61 ). Матір дитини [PERSON] померла 14 червня 2009 року у віці 19 років, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ № 131235, виданого 18.06.2009 року центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області(а.с. 62). Після смерті матері дитина [PERSON] постійно проживає разом з дідусем [PERSON], та бабусею [PERSON], позивачами у справі, в с. Кротенки Полтавського району Полтавської області, що підтверджено довідкою Кротенівської сільської ради (а.с. 76). Згідно довідки Полтавської центральної районної лікарні № 3355 від 05.12.2011 року [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в Полтавській ЦРЛ як інвалід з дитинства з діагнозом: вроджена аномалія розвитку головного мозку. Спастичний тетрапарез. Затримка психо-моторного розвитку. Епісиндром. На даний час догляд за дитиною здійснює бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON]. Дитина самостійно не сидить, не ходить не їсть. Потребує постійного стороннього догляду, забезпечення постільного режиму та постійної реабілітації (а.с. 12) . Позивачі за власні кошти за період з березня 2011 року по квітень 2012 року витратили на потреби онуки дитини-інваліда [PERSON] 34268,13 гривень, а саме: на придбання ліків - 5829,26 гривень, засобів профілактики захворювань - 708,89 гривень, медичні обстеження - 210 гривень, засоби гігієни - 5337, 18 гривень, продуктів харчування -14896, 2 гривень, одягу, взуття - 2498,90 гривень, крісло колісне(коляска) реабілітаційне для дітей КДР 1030-3 - 3587,70 гривень, постільна білизна - 1200 гривень. Зазначені витрати на утримання [PERSON] підтверджені копіями рахунків, чеків, квитанцій (а.с. 15- 52). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач працює вахтовим методом на посаді міліціонера охорони Чорнобильського МВДСО УДСО при ГУ МВС України в Київській області з квітня 2008 року та має постійний дохід(а.с. 14). Згідно довідки про доходи № 213 від 24.07.2012 року загальна сума доходу [PERSON] з січня 2012 року по червень 2012 року становить 24298 гривень 2 копійки(а.с. 109). Згідно довідки УПСЗН Деснянської районної у місті Чернігові раді відповідач перебуває з 26.12.2011 року на обліку як отримувач державної соціальної допомоги дітям-інвалідам та допомоги одиноким матерям (вдовам, вдівцям) в зв'язку з переїздом до м. Чернігова. До цього часу перебував на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Полтавської райдержадміністрації. [PERSON] виплачені допомоги у таких розмірах: допомога на дітей одиноким матерям (вдовам, вдівцям) за період з 01.01.2012 року по 31.03.2012 року у розмірі 367 гривень 90 копійок щомісячно. Державна соціальна допомога дітям-інвалідам за період з 01.12.2011 року по 31.12.2011 року виплачена у розмірі 800 гривень, за період з 01.01.2012 року по 31.03.2012 року у розмірі 822 гривні щомісячно.(а.с. 123). Згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 1 вересня 2011 року, яке набрало законної сили 16 листопада 2011 року, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] за період за 2010 рік, перший квартал 2011 року 28190 гривень 92 копійки понесених витрат на дитину-інваліда (а.с. 66,67, 84-89). Як вбачається з пояснень позивача та не заперечується відповідачем, з квітня 2011 року по березень 2012 року відповідач не надавав позивачам матеріальну допомогу на утримання дитини, отримана державна соціальна допомога дітям-інвалідам та допомога одиноким матерям (вдовам, вдівцям) була перерахована ним несвоєчасно. Так, державну соціальну допомогу дітям-інвалідам та допомогу одиноким матерям (вдовам, вдівцям), яку отримав відповідач на свою дитину [PERSON] з вересня по грудень 2011 року в сумі 4300 гривень, перерахував позивачці електронним переказом лише в грудні 2011 року, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення переказу (а.с. 101), за січень-квітень 2012 року в сумі 4080 гривень, перерахував 26 квітня 2012 року, а також 13 квітня 2012 року та 26 квітня 2012 року було перераховано відповідачем добровільно на користь позивачки по 500 гривень матеріальної допомоги на утримання дитини, що підтверджено банківськими квитанціями, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с. 105-106 ). Як пояснив в судовому засіданні відповідач, 4080 гривень, перерахованих 26 квітня 2012 року позивачам, складається із суми державної соціальної допомоги дітям- інвалідам та допомоги одиноким матерям (вдовам, вдівцям) за січень-березень 2012 року -3060 гривень та 1020 гривень за квітень 2012 року. З урахуванням цих обставин позивачами було вирахувано із загальної суми витрат, понесених на утримання доньки відповідача за період з квітня 2011 року по березень 2012 року, перерахованої відповідачем суми державної соціальної допомоги дітям-інвалідам та допомоги одиноким матерям (вдовам, вдівцям) за період з вересня 2011 року по березень 2012 року в сумі 7360(4300+3060) гривень, а також 500 гривень матеріальної допомоги на утримання дитини за березень 2012 року, добровільно перерахованих відповідачем 13 квітня 2012 року. Таким чином, сума понесених позивачами витрат на утримання дитини-інваліда за період з квітня 2011 року по березень 2012 року становить 26408,13 гривень(34268, 13 гривень -7860 гривень). Твердження представника відповідача про те, що відповідачем було перераховано 13 березня 2012 року позивачці [PERSON] суму державної соціальної допомоги дітям-інвалідам та допомогу одиноким матерям (вдовам, вдівцям) за період з січня по березень 2012 року в сумі 2980 гривень та 500 гривень аліментів спростовуються дослідженими доказами. Так, згідно наданих квитанцій зазначена сума допомоги та аліментів були дійсно перераховані 13 березня відповідачем на рахунок позивачки [PERSON], проте поштовий переказ не був нею отриманий і повернутий відповідачу. Відповідач отримав ці кошти 13 квітня 2012 року та 26 квітня 2012 року, про що свідчать надані суду заявки на видачу готівку (а.с 105). Матеріальну допомогу на утримання дитини в сумі 500 гривень за березень 2012 року було перераховано відповідачем 13 квітня 2012 року, а державну соціальну допомогу дітям-інвалідам та допомогу одиноким матерям (вдовам, вдівцям) за період з січня по березень 2012 року та за квітень 2012 року було перераховано 26 квітня 2012 року (а.с. 106 ), які і були вирахувані позивачем із загальної суми понесених витрат на утримання дитини. Перерахована 5 серпня 2011 року відповідачем державна соціальна допомога дітям-інвалідам та допомога одиноким матерям (вдовам, вдівцям) за період з січня по серпень 2011 року в сумі 8000 гривень, під час розгляду справи в Полтавському районному суді, були зараховані в рахунок понесених витрат на утримання дитини відповідача за 2010 - 2011( 1 квартал) роки згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 1 вересня 2011 року (а.с. 66). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2012 року визначено місце реєстрації та проживання малолітньої [PERSON] разом з дідом [PERSON] та бабою [PERSON]Є.(а.с. 72-73). Доводи представника відповідача про те, що дід та баба зобов'язані утримувати свою онуку, не відповідають вимогам ст. 265 СК України. Так, згідно ст. 265 СК України баба, дід зобов'язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має постійне місце роботи і постійний дохід, а тому має можливість утримувати свою дитину. Крім того, витрати, які понесені позивачами і вказані в позовній заяві є мінімальними, оскільки не враховані ще витрати на оплату комунальних послуг, газопостачання, електроенергії, час позивачів на догляд, піклування за дитиною - інвалідом, які зобов'язаний нести відповідач. Наявність у відповідача малолітньої дочки [PERSON], [INFO](а.с. 94), не звільняє його від обов'язку утримувати свою старшу дочку [PERSON]. Не заслуговують також на увагу доводи відповідача про те, що причиною ненадання їм допомоги на утримання дитини є створення перешкод у спілкуванні з дитиною, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами в судовому засіданні. Присутність позивачів під час спілкування відповідача з донькою пояснюється медичними показаннями. Також з показань свідка [PERSON] вбачається, що відповідач лише двічі з початку року відвідував свою доньку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved