Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому посилається на те, що 16.03.2010 року він був прийнятий на роботу до Генічеського територіального відділу Азовдержрибохорони на посаду провідного юрисконсульта на період перебування провідного юрисконсульта Генічеського територіального відділу Азовдержрибохорони у відпустці по догляду за дитиною. В подальшому 03.02.2011 року його було переведено на посаду молодшого державного інспектора, 04.05.2011 року на посаду дільничного державного інспектора, 11.07.2011 року на посаду державного інспектора, а 18.10.2011 року за його заявою - на посаду провідного юрисконсульта Генічеського територіального відділу Азовдержрибохорони на час відсутності провідного юрисконсульта Генічеського територіального відділу Азовдержрибохорони [PERSON] 17.02.2012 року йому було надано відпустку за 2012 рік строком на 14 днів, під час якої він захворів і знаходився на лікарняному листку, з 29.10.2012 року до 16.11.2012 року . 02.11.2012 року на роботу вийшла провідний юрисконсульт відділу [PERSON], в зв'язку з чим його було звільнено з роботи за п.2 ст. 36 КЗпП України, наказ №16 -К від 02.11.2012 року. Вважає дії адміністрації незаконними в зв'язку з тим, що звільнення мало місце в період перебування його на лікарняному та не відбуттям частини відпустки. Просить суд визнати незаконним зазначений наказ про звільнення його з роботи, стягнути з відповідача на його користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з часу звільнення до вирішення справи судом, поновити строк звернення до суду за захистом порушеного права. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини. З 16.03.2010 року позивача було прийнято на роботу до відповідача на посаду провідного юрисконсульта Генічеського територіального відділу Азовдержрибохорони на період перебування провідного юрисконсульта [PERSON] у відпустці по догляду за дитиною. З 03.02.2011 року позивача переведено на посаду молодшого державного інспектора, 04.05.2011 року - на посаду дільничного державного інспектора, 11.07.2011 року - на посаду державного інспектора цього ж відділу. Наказом від 09.10.2012 року № 01-ЕД Азовське державне басейнове управління охорони, використання і відтворення водних живих біоресурсів та регулювання рибальства реорганізоване в Азовське басейнове управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства. 18.10.2011 року - позивача за його заявою переведено на посаду провідного юрисконсульта на час відсутності провідного юрисконсульта територіального відділу Азовдержрибохорони Азовського державного басейнового управління охорони, використання і відтворення водних живих біоресурсів та регулювання рибальства. Згідно наказу №30-К від 30.10.2012 року позивача звільнено з роботи в зв'язку з закінченням строку трудового договору, укладеного на визначений строк - п. 2 ст. 36 КЗпП України, в зв'язку з виходом на роботу провідного юрисконсульта Генічеського територіального відділу [PERSON]. Зазначене підтверджується наказом від 15.03.2010 року № 15-К про прийняття [PERSON] на посаду провідного юрисконсульта Генічеського територіального відділу Азовського державного басейнового управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та рибальства; наказом від 02.02.2011 року № 21-К про переведення [PERSON] з посади провідного юрисконсульта Генічеського територіального відділу Азовського державного басейнового управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та рибальства на посаду молодшого державного інспектора Генічеського територіального відділу Азовського державного басейнового управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та рибальства; наказом від 04.05.2011 року № 49-К про переведення [PERSON] з посади молодшого державного інспектора Генічеського територіального відділу Азовського державного басейнового управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та рибальства на посаду дільничного державного інспектора Генічеського територіального відділу Азовського державного басейнового управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та рибальства; наказом від 11.07.2011 року № 76-К про переведення [PERSON] з посади дільничного державного інспектора Генічеського територіального відділу Азовського державного басейнового управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та рибальства на посаду державного інспектора Генічеського територіального відділу Азовського державного басейнового управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та рибальства; наказом від 17.10.2011 року № 118-К про переведення [PERSON] з посади державного інспектора Генічеського територіального відділу Азовського державного басейнового управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та рибальства на посаду провідного юрисконсульта Генічеського територіального відділу Азовського державного басейнового управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та рибальства період відсутності провідного юрисконсульта цього територіального відділу [PERSON] з 18.10.2011 року; наказом від 30.10.2012 року № 16-К про звільнення [PERSON] провідного юрисконсульта Генічеського територіального відділу Азовського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання, 02.11.2012 року у зв'язку з закінченням строку трудового договору, укладеного на визначений строк (п. 2 ст. 36 КЗпП України) та наданою суду випискою із трудової книжки [PERSON]. Згідно ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, на визначений строк встановлений за погодженням сторін, таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Вивчивши надані матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд приходить до висновку, що звільнення позивача проведено з дотриманням вимог діючого законодавства, ніяких порушень відповідачем не допущено, тому в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити в повному обсязі. Посилання позивача на ту обставину, що його було звільнено в період знаходження на лікарняному та у відпустці, суд вважає необґрунтованим, оскільки відповідачем позивачу компенсовано час знаходження на лікарняному, та у відпустці, що підтверджується розрахунковим листом Генічеського територіального відділу Азоврибохорони за жовтень 2012 року провідного консультанта [PERSON] та довідкою Азовського басейнового управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства від 22.11.2012 року № 179/5 про заробітну плату [PERSON], наказом №223-В від 08.2012 року про надання відпусток, витягом з наказу №108-В від 30.05.2012 року про надання відпусток, та ці обставини не оспорював в судовому засіданні сам позивач. Також не заслуговує на увагу посилання позивача на те, що з ним було укладено без строковий трудовий договір, оскільки оспорюваний трудовий договір в будь-якому разі обмежений певним строком дії, і строк його дії встановлено саме за погодженням сторін. Відповідно до ч. 1,2 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Оскільки позивач звернувся до суду в установлений законом місячний термін з дня його звільнення, після чого йому було надано строк для усунення недоліків в позовній заяві, суд вважає, що за умови знаходження справи в цей період в провадженні суду, поновлення строку звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору законом не вимагається.

Outcome: dismissed