Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-27 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] як законного представника неповнолітньої [PERSON], треті особи [PERSON], КП Славутське житлово-комунальне обєднання, орган опіки та піклування Славутської міської ради, про виселення. В обґрунтування позову позивачі вказали, що у 1992 році на сімю [PERSON], [PERSON] та [PERSON] була надано однокімнатна квартира [ADDRESS]. Між ними в подальшому склалися неприязні відносини і через поведінку [PERSON] позивачі були змушені переїхати на тимчасове місце проживання за адресою [INFO]. У 2007 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З 2008 року [PERSON] став проживати із відповідачкою [PERSON], з якою одружився 06.11.2011 р. У квартирі, окрім позивачів зареєстровані [PERSON], [PERSON] та її донька [PERSON], [INFO] Позивачі вказують, що не давали згоди, ані на вселення відповідачки із її донькою, ані на їх реєстрацію у квартирі, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 13.07.2012 р. встановлено, що відповідачка із донькою вселилися у квартиру [ADDRESS] з порушенням норм ст.. 65 ЖК України. Із посиланням на ст. 65, ч. ст.. 109, ст..116, 191 Житлового кодексу позивачі просили виселити без надання іншого житла [PERSON] та її доньку [PERSON] з квартири [ADDRESS], стягнути з відповідачки судові витрати. В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали заявлений позов із викладених у ньому підстав, просили позов задоволити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, просила у позові відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просив у позову відмовити. Представник третьої особи КП Славутське ЖКОв судовому засіданні проти позову заперечувала. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду подала заяву, в якій просила справу слухати у відсутності їх повноважного представника та вказала, що підтримує висновок органу опіки та піклування. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити. Судом встановлено, що за адресою м. Славута, вул. Перемоги, 25.кв. 38 зареєстровані [PERSON] основний наймач, [PERSON] колишня дружина, - з 1993 року, [PERSON] син основного наймача, - з 2011 року, [PERSON] дружина, [PERSON] дочка дружини, - з 2012 року. Позивачі проживали за вказаною адресою до 2004 року у вказаній квартирі, на що вказували як позивач [PERSON], так і третя особа [PERSON] [PERSON] із сином [PERSON] у 2004 році перейшли проживати у квартиру [INFO]. У 2007 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що сторонами в судовому засіданні не заперечувалося. У 2008 році [PERSON] став спільно проживати із [PERSON] як цивільною дружиною, а також її донькою [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. У листопаді 2011 року [PERSON] із [PERSON] ( на сьогодні [PERSON]) уклали шлюб. У 2012 році [PERSON] із дочкою [PERSON] за заявою основного наймача [PERSON] були зареєстровані у [INFO]. Вказані обставини сторонами не заперечувалися. Суд приходить до висновку про безпідставність посилання позивачів при заявленні позовних вимог на ст. 65, ч. 3 ст.116 ЖК України. Стаття 65 ЖК Української РСР передбачає, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Стаття 116 ЖК Української РСР визначає, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Дотримання порядку вселення не вимагає як необхідної умови прописки, на що вказує Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя,- наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Окрім того, на день вселення у 2008 році [PERSON] та [PERSON] не були членами сім''ї [PERSON] у розумінні ст. 64 ЖК, за якою до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Тому суд приходить до висновку про правомірність вселення у квартиру до основного наймача [PERSON] його цивільної дружини [PERSON] ( [PERSON]), та доньки останньої [PERSON] Їх вселення не було самовільним, як на те вказують позивачі. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради від 26.12.2012 року при вирішенні заявленого спору слід врахувати інтереси дитини та забезпечити право дитини на житло. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Посилання сторони позивачів на те, що має місце застосування ч. 3 ст. 61 ЦПК України, за якою встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, із вказівкою на те, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 13.07.2012 р. встановлено, що [PERSON] та її донька вселилися у квартиру [ADDRESS] з порушенням норм ст. 65 ЖК України. Проте рішенням апеляційного суду від 13.07.2012 року не встановлено такого факту. Судом встановлено лише обставини щодо особи [PERSON] та дотримання ним вимог ст. 65 ЖК України щодо режиму вселення членів його сім'ї у квартиру [ADDRESS]. До того ж преюдиційне значення можуть мати лише ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір і які зазначені у резолютивній частині рішення. Не мають преюдиційного значення мотиви судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed