Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-14 00:00:00

У серпні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 10 квітня 2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї є те, що сторони мають різні характери, різні погляди на життя, а тому з початку літа 2012 року припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Їх сімя з відповідачем розпалася остаточно, подальше спільне життя з ним як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявився, надавши заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, на задоволені позову наполягав. У судове засідання відповідач не зявилася, надавши нотаріально завірену письмову заяву з проханням слухати справу у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ст. ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. З'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 квітня 2012 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 136. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені з початку літа 2012 року, спільне господарство вони не ведуть. На підставі викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Оскільки позивач просить судові витрати віднести на його рахунок, то суд вважає за можливе судові витрати у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України між сторонами не розподіляти.

Outcome: approved