Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-11 00:00:00

13 липня 2012 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просила визнати на нею право власності на 2/3 частки житлового будинку № 2-А з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться по вул. Терешкової в м. Миколаєві, та 2/3 частки земельної ділянки, загальною площею 782 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої за цією ж адресою. Крім того, просила зняти арешт з 2/3 часток житлового будинку та земельної ділянки, розташованих по вул. Терешкової, 2-А в м. Миколаєві, що накладений Корабельним ВДВС ММУКЭ за актом опису й арешту майна від 17.04.2012 року за виконавчим провадженням № 29781543. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказувала, що з квітня 2004 року почала проживати разом із відповідачем однією сімєю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. Від даного шлюбу мають спільних дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] Шлюб між сторонами зареєстровано тільки 07.04.2009 року. 02.02.2007 року сторонами було придбано житловий будинок № 2-А, загальною площею 354,6 кв.м., з господарськими та побутовими будівлями по вул. Терешкової в м. Миколаєві. Також, 19.04.2007 року сторони придбали земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, загальною площею 782 кв.м., розташованої по вул. Терешкової, 2-А в м. Миколаєві. Оскільки право власності на все зазначене майно було зареєстровано на відповідача по справі,[PERSON], посилаючись на зазначене та на те, що з 2004 року займається підприємницькою діяльністю, веде спільне з чоловіком господарство, доглядає і виховує двох дітей та вагітна третьою дитиною, що є істотними обставинами, які зумовлюють збільшення її частки у спільному майні, просила позов задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Вказувала, що з 2004 року перебуває з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, спочатку з відповідачем проживала в належній їй на праві власності квартирі [ADDRESS], а потім з лютого 2007 року в спірному будинку, придбаному за кошти, які надавалися її батьками. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив. Направив для участі у справі свого представника. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ПАТ «Кредитпромбанк»- [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що спірне майно є особистою власністю позивача та знаходиться в іпотеці за кредитним зобовязань: відповідача [PERSON] перед ПАТ «Кредитпромбанк». Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Корабельного ВДВС ММУЮ, в судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, давши оцінку показам свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України судом відмовлено у прийнятті заяви представника відповідача про визнання позову (а.с. 54). Судом встановлено, що 02 лютого 2007 року між [PERSON], який діяв в інтересах [PERSON], та [PERSON] укладено договір купівлі продажу, згідно якого відповідач придбав у власність житловий будинок, загальною площею 364,6 кв.м., з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться по вул. Терешковій № 2-А в м. Миколаєві, і сплатив за нього грошову суму у розмірі\~ 150751 грн. (а.с.9). Крім того, 19 квітня 2007 року між [PERSON], який діяв в інтересах [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі продажу, згідно якого відповідач придбав у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель, що розташована в м. Миколаєві по вул. Терешкової, 2-А, площею 782 кв.м., і сплатив за неї грошову суму у розмірі 14373, 16 грн. (а.с. 10). Згідно заочного рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17.06.2011. року 21 липня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ , «Кредитпромбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого відповідачу був наданий кредит (транштами) на споживчі цілі, строком до 20 липня 2023 року включно в межах загальної суми 1212500,00 грн. зі сплатою за користування кредитом відповідних відсотків. Додатковими угодами умови кредитування змінювалися. В рахунок забезпечення повернення кредиту 21 липня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк». правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», та [PERSON] був укладений іпотечний договір, відповідно до якого предметом іпотеки є спірні на цей час зазначені земельна ділянка та житловий будинок (а.с. 17). Вказаним заочним рішенням на користь ПАТ «Кредитпромбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було звернуто стягнення на спірне майно. Рішення набрало законної сили 27.06.2011 року. Відповідно до цього рішення, 17.04.2012 року державним виконавцем Корабельного ВДВС ММУЮ [PERSON] було описано і накладено арешт на земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок, що\~ знаходяться по вул. Терешкової, 2-А в. м. Миколаєві. Також, зазначеним судовим рішення та ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 17.05.2012 року (а.с.63,64) було встановлено, що право власності на предмет іпотеки (спірне майно) належить [PERSON] В свою чергу [PERSON] не скористалася своїм правом оскаржити зазначені рішення. Крім того, в судовому засіданні позивач [PERSON] пояснювала, що фактично кредитний договір та договір іпотеки укладалися відповідачем самостійно, але з її відома. Відповідно до ч.З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Також для отримання кредиту в ПАТ «Кредитпромбанк» [PERSON] заповнював анкету позичальника, в якій вказував, що зареєстрований і фактично проживає за адресою: [INFO] (а.с. 78-84), а не [ADDRESS], як зазначала позивач. В зазначеній анкеті відповідачем вказано, що він є розлученим та в фактичних шлюбних стосунках не перебуває, спірне майно, що передає в іпотеку, є його особистою власністю. Також під час укладання договору іпотеки [PERSON] були надані заяви, якими відповідач підтвердив, що житловий будинок та земельна ділянка по вул.. Терешкової, 2-А в м. Миколаєві є його особистою власністю. На момент отримання права власності на вказані житловий будинок та земельну ділянку та до теперішнього часу (21.07.2008 року) в зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах він не перебував та не перебуває на цей час (а.с.85,86). Відповідно до вимог ч.І ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Заявлені позивачем вимоги, що знаходились в провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва, відносно встановлення факту проживання однією сім»єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу 22.06.2012 року залишені без розгляду (спр. 1414/1469/2012; пров. 2-о/1414/37/2012 а.с.4). Факт перебування у фактичному шлюбі без його реєстрації на день розгляду справи не встановлено, тому посилання позивача на таку обставину суд вважає безпідставним. Відповідно до п. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших особі, які беруть участь у справі. Посилання позивача на ст. 74 СК України також є безпідставними, оскільки наявність у сторін спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6,7), не є доказом того, що вони при купівлі спірного будинку та земельної ділянки проживали однією сім»єю, тому що у відповідності до вимог ст. 2 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають та повязані спільним побутом. Надані позивачем докази на підтвердження сумісного благоустрою спірного майна (товарні чеки, квитанції про придбання будматеріалів та меблів) у відповідності до вимог ч. 1 ст. 59 ЦПК України судом до уваги не беруться, оскільки позивачем не доведено цільового призначення придбаних будматеріалів та меблів. Покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]О про надання батьками позивача [PERSON] коштів на придбання спірного майна суд розцінює критично, оскільки відсутні докази, які б підтвердили ті обставини, на які посилаються свідки. Крім того, зазначені свідки є близькими родичами, які прямо зацікавлені у задоволенні позову. З врахуванням наведеного, суд не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки позивачем [PERSON] у відповідності до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України не доведено тих підстав, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд не стягує на користь позивача судові витрати.

Outcome: dismissed