Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-10 00:00:00

У серпні 2010 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому просила визнати майно спільною сумісно власністю подружжя та поділити його, визнавши за нею право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя: а саме: на будинок №42 по вул.Лугова в с.Жавинка Чернігівського району та області. В обґрунтування позову зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем під час якого придбали зазначений будинок, добровільно поділити спільне майно відповідач відмовився. Згодом представник позивача уточнив позовні вимоги та просив визнати майно спільною сумісно власністю подружжя та поділити його, визнавши за позивачкою право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя: а саме: на будинок №42 по вул.Лугова в с.Жавинка Чернігівського району та області та земельну ділянку для обслуговування даного будинку, додавши, що земельна ділянка була придбана разом з будинком. У вересні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просив провести реальний розподіл домобудування №42 по вул.Лугова в с.Жавинка Чернігівського району та області, оскільки зазначений будинок набутий під час шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя. Ухвалою суду від 04.10.2011 року позови були обєднані в одне провадження. 10.04.2012 року за заявою представника позивача [PERSON] ухвалою суду її позовні вимоги про поділ земельної ділянки та визнання права власності на її частину залишені без розгляду. В судовому засіданні представник [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив провести реальний поділ будинку №42 по вул.Лугова в с.Жавинка Чернігівського району та області відповідно до висновку експерта №С-255 від 29.02.2011 року, виділивши їй частину позначену першому співвласнику. [PERSON] та його представник також підтримали свої позовні вимоги та просили провести реальний поділ будинку за цією ж експертизою, виділивши йому іншу частину позначену другому співвласнику. Третя особа Киїнська сільська рада свого представника в судове засідання не направила справу просила розглядати без його участі. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги [PERSON]- повному. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.10.1976 року до 16.11.2000 року та з 16.07.2002 року по 22.10.2008 року, що пдтверджується свідоцтвами про розірвання шлюбу /т.1 а.с.206-207/ та визнано сторонами в судовому засіданні. Згідно довідки Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації /т.1 а.с.8/ право власності на спірний будинок зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.03.1996 року /т.1 а.с.84-85/, відповідно якого він купив зазначений будинок. Оскільки будинок з надвірними будівлями був набутий відповідачем під час шлюбу з позивачкою, то згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України і ст.16 Закону України «Про власність», які діяли на час набуття права власності на спірний будинок, він належить сторонам на праві спільної сумісної власності. За ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, тому спірний будинок підлягає поділу. За ст.ст. 70, 71 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. За ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Тобто самовільно збудований житловий будинок А-1 /т.1 а.с.104-105/, як обєкт нерухомого майна, не є спільною сумісною власністю подружжя і поділу в межах заявлених позовних вимог не підлягає. Таким чином в задоволенні вимоги про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину спірного будинку необхідно відмовити, оскільки зазначений будинок підлягає визнанню спільним сумісним майном подружжя та поділу в натурі між сторонами в результаті чого сторони набувають право власності на окремі житлові приміщення, а не на ідеальні частки спірного будинку. Вирішуючи питання про обрання варіанту поділу спірного домоволодіння, суд враховує згоду сторін щодо варіанту поділу будинку. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що позивачці [PERSON] необхідно виділити частину домоволодіння згідно варіанту поділу за висновком судової будівельно-технічної експертизи №С-255 від 29.02.2012 року, проведеної експертами Чернігівської регіональної торгово-промислової палати, що позначено першому співвласнику в Додатку №2 до вказаного висновку, а [PERSON] відповідно іншу частину. Судові витрати підлягають стягненню на користь кожної зі сторін з іншої сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Враховуючи, що вартість спірного домоволодіння склала менше ніж ціна позову, яку заявляла [PERSON], їй необхідно повернути частину зайво сплаченого судового збору. Враховуючи наведене,

Outcome: partial