Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-12 00:00:00

У квітні 2011 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору у сумі 61 944, 29 дол. США, а також в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки: будинок [ADDRESS] , шляхом продажу його на прилюдних торгах за початковою ціною, яка буде встановлена на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; виселити відповідача та інших осіб, зареєстрованих в спірному будинку та стягнути судові витрати. 24 листопада 2011 року Корабельним районним судом м. Миколаєва було прийнято заочне рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» було задоволено у повному обсязі. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2012 року було задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення від 24 листопада 2011 року, ухваленому у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на майно, що знаходиться в іпотеці, та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Заявою від 08 листопада 2012 року представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки: будинок [ADDRESS] , шляхом продажу його на прилюдних торгах за початковою ціною, яка буде встановлена на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; виселити відповідача та інших осіб, зареєстрованих в спірному будинку та стягнути судові витрати. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 61 944, 29 дол. США просив залишити без розгляду. Ухвалою суду від 13 лютого 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі у сумі 61944, 29 дол. США було залишено без розгляду. В обґрунтування позову позивач вказував на те, що 22 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6335926, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 43 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,49 % річних з кінцевим терміном повернення 22.04.2023 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» і відповідач 22 квітня 2008 року уклали договір іпотеки № 6368772, відповідно до умов якого, відповідач [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , що належить йому на праві власності. Зазначає, що відповідач свої зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконував та станом на 06 листопада 2012 року його заборгованість склала 70084, 20 дол. США, з яких: 40 886, 38 дол. США - заборгованість за тілом кредиту, 20 981, 70 дол. США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 8 216, 12 дол. США - заборгованість по пені. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не бажає погашати заборгованість, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, виселити [PERSON] та інших осіб, зареєстрованих у іпотечному будинку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, підтримав в повному обсязі, просив про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з`явилася, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні у справі поштові повідомлення про вручення судової повістки, доказів про поважність причин неявки до суду не надав. Заяв про розгляд справи в його відсутність суду не надано. В матеріалах справи наявні заява від відповідача від 08.11.2012 року про відкладення розгляду справи та дві заяви від представника відповідача [PERSON] від 04.12.2012 року та від 30 січня 2013 року про відкладення розгляду справи, однак доказів про поважність причин неявки до суду останніми не надано. За такого, суд розцінює неодноразову неявку відповідача та його представника до суду, як зловживання своїми процесуальними правами, що тягне за собою порушення прав позивача, які передбачені цивільним процесуальним законодавством та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права на справедливий розгляд справи протягом розумного строку. Оскільки відповідач та його представник не висловили свою позицію щодо позовних вимог, суд за згоди представника позивача ухвалює заочне рішення на підставі тих доказів, які надали сторони, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6335926, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 43 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,49 % річних з кінцевим терміном повернення 22.04.2023 року. В забезпечення належного виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 22 квітня 2008 року між банком та [PERSON] укладений іпотечний договір № 6368772, за умовами якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно -житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , житловою площею 35,20 кв.м, загальною площею 56,80 кв.м. Майно належить іпотекодавцю на праві власності на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва по справі № 2-2302/2006 від 04.12.2006 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13058620 від 26.12.2006 року, яке видано КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації». Іпотечний договір був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Денисовою О.О., зареєстрований в реєстрі за № 5153 та накладено заборону відчуження зазначеного в договорі житлового будинку, реєстровий № 5154/45. Пунктом 1.4 Іпотечного договору сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 325 600 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. В порушення умов позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 06.11.2012 року у нього утворилася кредитна заборгованість у сумі 70084,20 дол. США, яка складається з наступного: 40886,38 дол. США - заборгованість за основною сумою кредиту; 20981,70 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8216,12 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки, пеню та штрафи у розмірах, передбачених умовами договору. Згідно ст.ст. 5, 6 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки може бути нерухоме майно, яке належить іпотекодавцям на праві власності, а передача в іпотеку майна, що є спільною власністю, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право за рахунок предмету іпотеки у повному обсязі або в частині, встановленої іпотечним договором, включаючи сплату відсотків, неустойки, основної суми боргу та будь якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Статтями 12, 33 цього Закону передбачені підстави звернення стягнення на предмет іпотеки. Це неналежне виконання боржником основного зобов`язання та порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, в тому числі і дострокове виконання основного зобов`язання. Реалізація предмету іпотеки здійснюється і за рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах і в межах процедури виконавчого провадження. Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються поміж іншого і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч.І ст.38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Суд вважає, що позивач довів своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Стаття 39 Закону України «Про іпотеку» містить перелік обов`язкових записів, що повинні бути зазначенні в рішенні суду у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Одним з таких є зазначення початкової ціни продажу предмета іпотеки. За приписами ч. 6 ст. 38 зазначеного закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижче за звичайні ціни на цей вид майна. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Зокрема частиною 3 ст. 109 ЖК України передбачено, що після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов`язані на письмову вимогу кредитора або нового власника добровільно звільнити житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Порядок дій банку після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки визначено частинами 2 ст. 40 цього ж закону: всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити вказане житло протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо встановлений законом або інший, погоджений сторонами строк, мешканці не звільняють житло добровільно, то їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Така ж правова позиція викладена у пункті 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від ЗО березня 2012 року, в якому роз`яснено, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житлове приміщення, на яке звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Суд, вважає позовні вимоги щодо виселення відповідача та інших мешканців будинку такими, що заявлені передчасно, оскільки позивачем не надано доказів того, що відповідачем порушуються, не визнаються або оспорюються права та свободи іпотекодержателя щодо звільнення вказаного житла його мешканцями, а тому відмовляє в їх задоволенні. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати: судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати ІТЗ в розмірі 120 грн.

Outcome: partial