Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що він разом з відповідачкою проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний побут, разом формували сімейний бюджет, придбали за спільні кошти житловий будинок №31 по вул. Ворошилова в м. Василькові, Київської області разом з господарсько-побутовими будівлями біля нього, в якому згодом зробили ремонтні та оздоблювальні роботи. Зі слів позивача, восени 2011 року їхні з відповідачкою відносини погіршилися, і хоча вони проживають в одному будинку, проте не ведуть спільного господарства, кожен має окремий бюджет і фактично сімейні відносини між ними припинилися. Тому позивач змушений звернутися до суду, щоб визначити свої права на будинок №31 по вул. Ворошилова в м. Василькові, Київської області. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав. Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що спірний будинок було придбано за спільні кошти, проте вона вважає, що більша частина будинку має належати саме їй, натомість доказів у неї які б підтверджували такий розподіл у неї немає. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області №2о-21/12 від 15 лютого 2012 року встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу з січня 2005 року до листопада 2011 року. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 2 серпня 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-904, посвідченого державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори, [PERSON] придбала житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під №31 по вул. Ворошилова в м. Василькові, Київської області. Квитанціями про сплату вартості будівельних матеріалів, використаних при проведенні ремонтних робіт в будинку в період з 2008 по 2010 років, наявність оригіналів яких знаходяться у позивача, підтверджується факт його участі у відповідних витратах на спірний будинок. Відповідно до вимог ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімє, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, приймаючи до уваги те, що позивач проживав однією сімє разом з відповідачкою, вели спільне господарство, за спільні кошти придбали будинок, за спільні кошти було зроблено ремонтні роботи, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог. Позовні вимоги в частині відшкодування судового збору в розмірі 1000,00 грн. підлягають до задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved