Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-04 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до Одеської міської ради, в якому просив суд визнати за ним право власності на житлове приміщення у виділеній квартирі за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю. При цьому посилався на те, що 03.01.1992 року за розпорядженням виконавчого комітету Приморської міської ради м. Одеси № 1-01 від 03.01.1992 року, МП Приморстрой передав йому як працівнику цього підприємства під відновлення квартиру, загальною площею 45,4 кв.м., розташовану за адресою: м.Одеса, вул. Вел. Арнаутська[ADDRESS]. зподальшим відновлюваним ремонтом, оформленням та вселенням. 13.12.2010 р. був складений акт готовності обєкта до експлуатації за №1604 від 13.12.2010 року та видано сертифікат відповідності №15001604 від 13.12.2010 року, згідно якого реконструкція квартири № 15 за адресою: вул. В. Арнаутська, буд. 27, м. Одеси, відповідає проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, та підтверджує його готовність до експлуатації. Реконструкція проведена власними силами. Таким чином починаючи вже з 1994 року з моменту остаточного надання йому цієї квартири за адресою : [ADDRESS], виділену згідно рішення РІК, згідно до виписки з протоколу загального засідання профкома та адміністрації МП «ПРИМОРСТРОЙ» від 10 червня 1994 року, він разом зі своєю родиною, добросовісно та відкрито володіє цим майном. В судовому засіданні позивач та його представник за довіреністю [PERSON] позов підтримали, просили суд його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду надавав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням № 1-01 від 03.01.1992 року 03.01.1992 року, МП Приморстрой передав позивачу під відновлення квартиру, загальною площею 45,4 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS], з подальшим відновлюваним ремонтом, оформленням та вселенням. Згідно до відповіді КП «ОМБТІ та РОН» від 05.12.2012р., кв.№15 по вул.В.Арнаутсьуа,27, не зареєстрована. 13.12.2010 р. був складений акт готовності обєкта до експлуатації за №1604 від 13.12.2010 року та видано сертифікат відповідності №15001604 від 13.12.2010 року, згідно якого реконструкція квартири № 15 за адресою: вул. В. Арнаутська, буд. 27, м. Одеси, відповідає проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, та підтверджує його готовність до експлуатації. Відповідно до правил ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлене цим кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При цьому п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набуття чинності ЦК України. Між тим, суд вважає, що норми п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України неможливо застосувати до правовідносин за вказаним позовом, оскільки строк для набуття права власності на спірне нерухоме майно у позивача розпочався лише з 13.12.2010 році, коли зазначене нерухоме майно, а саме, кв.№ 15 за адресою: вул. В. Арнаутська, буд. 27в м. Одесі прийнято до експлуатації. Враховуючи викладене, а також те, що визнання судом права власності за набувальною давністю не може мати місце раніше 13.12.2020 року, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed