Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-06 00:00:00

29 березня 2012 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, та після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище - [PERSON]. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка вказує на те, що з 30 листопада 2001 року перебуває із відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції України, актовий запис №571. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через постійні конфлікти, що призвело до втрати почуття любові та взаєморозуміння. Сторони з січня 2003 року мешкають окремо, фактично шлюбні відносини між ними припинені. З відповідача відповідно до рішення Корабельного районного суду стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини. Нині відповідач перебуває в фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Позивачка вважає, що сімя розпалася остаточно і не може бути збережена. Спорів що до місця проживання дитини сторони не мають. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні, просила суд залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали по справі суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі з огляду на наступне: Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до вимог ст.ст. 110-112,114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а відтак, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що шлюб між сторонами укладено ЗО листопада 2001. року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції України, актовий запис №571. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину- Гайдаєнко [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-ПФ №136203 від 11 вересня 2002 року. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва з відповідача щомісячно стягуються аліменти в розмірі 1\\4 заробітної плати. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2003 року що обєктивно підтверджується поясненнями сторін. Таким чином, суд вважає, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає і дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їхньої дитини. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно-сімейних, правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а| держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Обставини, які б перешкоджали розірванню шлюбу між сторонами, в судовому засіданні не встановлені. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved