Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-08 00:00:00

У листопаді 2012 року Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі ТВБВ №10024/0212 філії Чернігівського обласного управління АТ Ощадбанк звернулось з позовом до суду про стягнення з [PERSON] безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 934,90 грн. В обґрунтування позову, банк посилається на те, що відповідач у 2012 році безпідставно отримала кошти в сумі 1000 грн. в якості компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень замість належних їй 65,10 грн. На думку позивача, ще у 2008 році позивач використала своє право на компенсацію втрат від знецінення грошових заощаджень на підставі Постанови КМУ від 09.01.2008 №1, отримавши 934, 90 грн., а тому у 2012 році отримала грошові кошти без достатньої правової підстави. Посилаючись на ст.1212 ЦК України банк просить суд стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 934, 90 грн. У запереченнях та письмових поясненнях відповідач проти позову заперечив, з підстав необґрунтованості та безпідставності позовних вимог. У судове засідання належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи сторони не зявились, у своїх листах адресованих суду просили розглядати справу без їх участі. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно п. 1 Постанови КМУ від 23 квітня 2012 р. № 346 Про виплату в 2012 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 р. в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, та в облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов'язання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР відповідно до Законів України Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України та Про Державний бюджет України на 2012 рік Кабінет Міністрів України постановлено провести з 1 червня 2012 р. виплату громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 р. в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України (далі - Ощадбанк), а також в облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов'язання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР (далі - виплата компенсації), у загальному розмірі 6152430 тис. гривень, у тому числі: 1) 5600430 тис. гривень - вкладникам, відомості про яких станом на 1 січня 2012 р. внесені до інформаційно-аналітичної системи Реєстр вкладників заощаджень громадян (далі - Реєстр) та які не отримали протягом 2008 року компенсацію втрат від знецінення грошових заощаджень, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 9 січня 2008 р. № 1 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 2, ст. 51), у межах залишку проіндексованого вкладу, але не більше ніж 1000 гривень на одного вкладника. Суд встановив, що на виконання вказаної Постанови КМУ від 23 квітня 2012 р. № 346, 06 серпня 2012 року відповідачу було виплачено грошові кошти 1000 грн. в якості компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень за рахунком №91551-29939. Також, з матеріалів справи вбачається та сторонами визнано, що 22.02.2008 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 9 січня 2008 р. № 1 відповідачу за іншим рахунком №12770 були виплачені 934,90 грн. компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень. Таким чином, [PERSON], будучи вкладником, отримала компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень за різними рахунками на підставі двох ощадних книжок. При цьому, за змістом Постанови КМУ від 23 квітня 2012 р. № 346 право на отримання відповідної компенсації має саме вкладник, а не фізична особа. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Стаття 1215 ЦК України встановлює, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Оскільки [PERSON], як вкладник відповідних грошових сум, отримала у встановленому порядку компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень за різними рахунками на підставі двох різних ощадних книжок, а також враховуючи, що банк добровільно виплатив відповідачу вказані компенсації за відсутності помилок при її нарахуванні, суд вважає, що отримання відповідачем спірних коштів не може вважатися набуттям нею або збереженням за рахунок іншої особи майна без достатньої правової підстави, у звязку із чим, у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України слід відмовити. (Аналогічна думка з цього приводу викладена в судовому рішенні Верховного Суду України від 17.03.2010року).

Outcome: dismissed