Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-11 00:00:00

12 лютого 2013 року позивачка звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом, в якій зазначила, що 14 вересня 1997 року померла її мати, [PERSON], про що зроблено відповідний запис в книзі реєстрації смертей в Ковягівській селищній раді Валківського району Харківської області за № 72. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок № 30, з надвірними будівлями по вул. Залізничній в смт. Ковяги Валківського району Харківської області. Даний будинок, згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 08 квітня 1980 року належав спадкодавцю на праві особистої приватної власності колгоспного двору, головою якого була [PERSON] 17 лютого 1990 року її мати зробила заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, а також все те на яке на день смерті вона буде мати право за законом чи за заповітом, заповіла позивачці по справі, своїй доньці [PERSON]. Заповіт було посвідчено секретарем виконавчого комітету Ковягівської селищної ради Валківського району Харківської області, зареєстровано в реєстрі за № 18. В передбачений законом шестимісячний термін вона звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що було заведено спадкову справу за № 116 за 1998 рік, яку зареєстровано в реєстрі за № 2330, але отримати свідоцтво на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями позивачка не змогла, оскільки виявилося, що житловий будинок, який перейшов до неї за заповітом, зареєстрований КП «Валківським бюро технічної інвентаризації», як такий, що відноситься до колгоспного двору, головою якого є померла [PERSON]. Крім того, в деяких особистих документах при їх видачі в написанні прізвища померлої виникають розбіжності, а саме: в заповіті складеному 17 лютого 1990 року її матір»ю [PERSON], яка померла, вказане прізвище її як «Лихольот». Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, розташований в селищі Ков»яги по вул. Залізничній б. 31 Валківського району Харківської області видане на ім»я [PERSON], в той час як справжнє її прізвище [PERSON]. Технічний паспорт на житловий будинок № 30, розташований по вул. Залізничній в смт. Ков»яги Валківського району Харківської області виданий на ім»я [PERSON], в той час як справжнє прізвище її [PERSON]. Ці обставини змусили її звернутися до суду із вищевказаним позовом про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні позивачка була відсутньою, але від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутністю, позовну заяву підтримує, просить її задовольнити. Представник Ков»язької селищної ради Валківського району Харківської області в судове засідання подали заяву про слухання справи за їх відсутністю, позов визнають, не заперечують проти задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, про те що позовна підлягає задоволенню. Із матеріалів справи видно, що 14 вересня 1997 року померла мати позивачки, [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть, серії 1-ВЛ № 086639 виданого 15 вересня 1997 року, актовий запис № 72. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок № 30 з надвірними будівлями по вул. Залізничній в смт. Ковяги Валківського району Харківської області, про що свідчить свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, розташований в селищі Ков»яги по вул. Залізничній б. 31 Валківського району Харківської області видане на ім»я [PERSON], в той час як справжнє її прізвище [PERSON], а також копія технічного паспорту житлового будинку виданого на ім»я [PERSON] голову колгоспного двору, в якому помилково записано її прізвище «Лихольот». Згідно довідки Ков»язької селищної ради Валківського району Харківської області від 13 березня 2013 року за № 02-15/194, вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету № 182 від 18 листопада 1997 року «Про затвердження списків по пере нумерації будинків та вулиць в смт. Ков»яги в зв»язку з підготовкою до всеукраїнського перепису населення у 1999 році» будинок по вулиці Залізничній № 31 перенумерований на № 30, що належав [PERSON]. 17 лютого 1990 року мати позивачки [PERSON] помилково зроблено запис як «Лихольот», згідно заповіту все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, а також все те на яке на день смерті вона буде мати право за законом чи за заповітом, заповіла позивачці по справі, своїй доньці [PERSON] помилково зроблено запис «Лихольот». Заповіт було посвідчено секретарем виконавчого комітету Ковягівської селищної ради Валківського району Харківської області, зареєстровано в реєстрі за № 18. В передбачений законом шестимісячний термін вона звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що було заведено спадкову справу за № 116 за 1998 рік, яку зареєстровано в реєстрі за № 2330, але отримати свідоцтво на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями позивачка не змогла, оскільки виявилося, що житловий будинок, який перейшов до неї за заповітом, зареєстрований КП «Валківським бюро технічної інвентаризації», як такий, що відноситься до колгоспного двору, головою якого є померла [PERSON]. Відповідно до ст.15 Закону України від 16 грудня 1993 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України та у звязку з прийняттям Закону України «Про власність» були виключені з Цивільного Кодексу України ( 1963 р.) в главі 11 «Спільна власність «статті 120-127, що стосувалися правового положення членів колгоспного двору. А в розділі У11 «Спадкове право «зазначеного Кодексу України 1963 року була виключена стаття 563 що стосувалася отримання спадщини в колгоспному дворі. [PERSON] України набрав чинності з моменту його публікації (Відомості Верховної Ради України № 3 1994 року) Таке поняття як «колгоспний двір» втратило своє значення на момент набрання чинності вказаним законом та внесенням відповідних змін». Рішення про визначення статусу колгоспного двору після прийняття Закону України від 16 грудня 1993 року №3718-Х121 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» повинна була приймати селищна рада та бюро технічної інвентаризації, які цього не зробили у звязку з чим і виникли проблеми в нотаріальній конторі при оформленні позивачкою спадкового права після смерті матері [PERSON] В даний час прийняти таке рішення, перевести двір до категорії такого, що належить громадянинові на праві приватної власності і видати документ про право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями неможливо, у звязку з тим, що голова колгоспного двору померла. Згідно листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності якого не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку, тому позивачка просить визнати за нею право власності на спадщину за заповітом після смерті матері, яка була головою колгоспного двору. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про належність особі правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по - батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи вищевикладене є всі підстави визнати той факт, що свідоцтво про право власності на житловий будинок видане на ім»я [PERSON], видане на ім»я [PERSON], яка померла, та заповіт складений 17 лютого 1990 року від імені «Лихольот» С.П. на ім»я «Лихольот» О.М., складений від імені [PERSON].

Outcome: approved