Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності на житловий будинок № 9 по вул.Новопрорізній в м.Миргороді Полтавської області. В позові посилалася на те, що зазначений будинок вони з чоловіком, [PERSON], перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, купили через [PERSON] філію Полтавської регіональної біржі нерухомості. 10 серпня 2010 року її чоловік помер, але у звязку зі змінами в законодавстві договір купівлі-продажу, оформлений на біржі, не є документом, що посвідчує право власності на будинок, тому нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину і вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивачка не зявилась, направила заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі (а.с.19, 26). Відповідач [PERSON] міська рада свого представника в судове засідання не направила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.16, 24). В своїй заяві позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що за договором купівлі-продажу від 21 серпня 1998 року, який був укладений та зареєстрований на [PERSON] філії Товарної біржі «Полтавська регіональна біржа нерухомості», [PERSON] придбав будинок з господарськими будівлями по вулиці Новопрорізній, 9 в м.Миргороді Полтавської області, але вказана угода не була посвідчена нотаріально (а.с.11). На момент укладення, відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», вказаний договір купівлі-продажу був документом, який підтверджував право власності на будинковолодіння. Вказаний будинок був придбаний під час перебування [PERSON] в шлюбі з позивачкою, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.5). Відповідно до ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сімю України, який повинен застосовуватись до відносин власності на спірний будинок, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Отже, [PERSON] належала ? частина будинку, інша половина належала позивачці. [PERSON] помер 10 серпня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Позивачка [PERSON] є спадкоємицею після смерті свого чоловіка і прийняла спадщину разом з сином спадкоємця [PERSON], що підтверджується довідкою Миргородського КЖЕУ про їх спільне проживання із спадкодавцем на день його смерті (а.с.9), повідомленням Першої [PERSON] державної нотаріальної контори (а.с.21) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.22). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, як зазначено у повідомленні нотконтори, немає. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 24.06.83р. «Про практику розгляду судами України справ про спадкування»при встановленні в справі про поділ спадщини, що до її складу включено майно, придбане спадкодавцем у шлюбі разом з тим з подружжя, хто пережив іншого, суд визначає частку останнього у спільній власності і майно, що на неї припадає, за правилами статей 28, 29 КпШС і виключає його з того, що підлягає поділу між спадкоємцями. Діючим Цивільним кодексом України, який набрав чинності 01.01.2004р., передбачене обовязкове нотаріальне посвідчення договорів відчуження нерухомості. На цій підставі наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 205 було затверджено у новій редакції Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка серед переліку документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно, не передбачає угод, зареєстрованих на біржі. Внаслідок таких змін у законодавстві було втрачено документ, що засвідчував право власності на вищевказаний будинок. Тому у видачі свідоцтва про права на спадщину на спадкове майно будинок № 9 по вулиці Новопрорізній в м. Миргороді, нотаріус відмовив у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього (а.с.7). [PERSON] міська рада є належним відповідачем у справі, оскільки згідно ст.335 ЦК України річ, яка не має власника, є безхазяйною і може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права. Оскільки правовстановлюючий документ на вказаний в позові будинок втрачений, то згідно ст.392 ЦК України позивачка може предявити позов про визнання її права власності і суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на частину будинку з урахуванням тієї обставини, що спадщина прийнята також сином спадкодавця [PERSON], який є спадкоємцем тієї ж черги, що і позивачка. Згідно ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, тому він має право на 1/4 частину спірного будинку, отже за позивачкою можливо визнати право власності на 3/4 вказаного будинку.

Outcome: partial