Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що позивачем було виплачено страхове відшкодування в сумі 44881,12 гривень в рахунок відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, що сталася 08.01.2010 року з вини [PERSON], а тому, як вказує позивач, відповідач зобовязаний відшкодувати таку шкоду позивачу в порядку регресу. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав наведених в позові, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася в установлений законом порядок, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а. с. 40), про причини неявки, що можуть бути визнані судом поважними не повідомила, що свідчить про його небажання приймати участь у розгляді справи. Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, та у відповідності до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, за згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 25.12.2009 р. між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія НАСТА та [PERSON] укладено договір страхування наземного транспорту №212.0015589 від 25.12.2009 року, за яким було застраховано автомобіль [NUMBER]. Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва 29.01.2010 року 08.01.2009 року о 13 год. 10 хв. [PERSON] в м. Києві на перехресті вулиці Урицького та вулиці Кудряшова, керуючи автомобілем [NUMBER] повертаючи ліворуч не надав договору автомобілю [NUMBER], чим порушив чим порушив п.п 16.6 ПДР, внаслідок чого здійснив зіткнення з даним автомобілем, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вказаною постановою суду, яка набрала законної сили та ніким не оскаржена, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони даною особою. Згідно звіту №2767 від 28.01.2010 року про оцінку колісного транспортного засобу та Звіту з врахуванням додаткового огляду №2767 від 30.07.2010 року розмір матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля [NUMBER] внаслідок ДТП складає 70521,12 гривень. Відповідно до страхового акту №2010-01-12/009-1 від 19 березня 2010 року сума страхового відшкодування складає 69871,12 гривень. Згідно до умов договору страхування та на підставі заяви страхувальника від 12.01.2010 року позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 69871,12 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями №2321 від 30.03.2010 року, №5856 від 18.08.2010 року, №934 від 11.02.2010 року. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ Про страхування до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу, була застрахована у ПАТ Страхова компанія Княжа Вієна [PERSON], якою було відшкодовано шкоду в розмірі 24900,00 гривень. У відповідності до п.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди не завдано з її вини. За правилами статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; - за наявності лише вини особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; - за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. При цьому різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та вартістю оціненого збитку відповідач в добровільному порядку відшкодовувати позивачу відмовляється. Таким чином сума невідшкодованого позивачу збитку, завданого внаслідок виплати страхового відшкодування [PERSON] внаслідок ДТП з вини відповідача становить 44881,12 гривень Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 44881,12 гривень фактично виплаченого страхового відшкодування та такими, що підлягають задоволенню. Також відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві\~ пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved