Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невикористану відпустку, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку Свої вимоги позивач мотивував тим, що він з 14.12.2009року був прийнятий на роботу згідно трудового договору №3150 водієм по перевезенню пасажирів. 02.12.2010року був звільнений з роботи за ст..38 КЗПП України за власним бажанням. З лютого 2010року відповідач не виплачував заробітну плату всупереч вимогам ст..115 КЗпП України. Після звільнення відповідач не розрахувався з ним, всупереч ст..47 та 116 КЗпП України. Також позивач стверджує, що йому не виплачена грошова компенсація за невикористану відпустку при звільненні, всупереч ст..83 КЗпП України. Крім того вважає, що відповідач повинен виплатити за затримку розрахунку середній заробіток по день фактичного розрахунк. Просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості в сумі 12579 грн. Позивачем надано розрахунок заборгованості, який складається з боргу по зарплаті 8868грн., грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 907 грн.,, середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 2804 грн., а всього 12\~579 грн. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, та просив суд їх задовольнити. Зазначив що відповідно до довідки Черкаської податкової адміністрації від 07.02.2011року за № 48810 чітко вказано відомості про отриману ним заробітну плату яке не співпадає з розміром заробітної плати по відомостям. Вважає, що відповідач має заборгованість перед ним по заробітній платі. Представники відповідача [PERSON]. [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача не визнали, заперечували проти їх задоволення, пояснили, що позивач працював у відповідача водієм таксі з 14.12.2009 року по 02.12.2010 року та отримував заробітну плату відповідно до трудового договору, який був оформлений між сторонами по справі. Затримки по виплаті заробітної плати не було. Доказом того, що позивач кожного місяця отримував заробітну плату є відомості, під кожною з яких стоїть підпис позивача, який свідчить про отримання ним коштів. Крім того, позивач отримав і відпускні в розмірі 830 грн, про що свідчить його підпис під відомістю. Просили суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, представників відповідача на підставі повного всебічного зясування обставин справи суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі не підлягають до задоволення з наступних підстав: як встановлено в судовому засіданні позивач 14.12.2009року був прийнятий на роботу згідно трудового договору №3150 водієм по перевезенню пасажирів. 02.12.2010року був звільнений з роботи за ст..38 КЗПП України за власним бажанням , що засвідчується записом у трудовій книжці. Відповідно до договору №3150 від 14.12.2010р. заробітна плата позивача була визначена у розмірі 744грн в місяць, але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати. Згідно відомостей нарахування та виплати заробітної плати [PERSON] була нарахована та виплачена заробітна плата за грудень 2009 року - 667 грн. 20 коп; за січень 2010 року - 1026 грн. 80 коп.; за лютий 2010 року - 906 грн. 20 коп; за березень 2010 року - 974 грн.; за квітень 2010 року - 1563 грн.; за травень 2010 року - 1239 грн.; за червень 2010 року - 1272 грн.; за липень 2010 року - 1412 грн.; за серпень 2010 року - 1314 грн.; за вересень 2010 року - 1527 грн.; за жовтень 2010 року - 1158 грн.; за листопад - 2010 року - 909 грн. Відповідно до відомостей нарахування та виплати заробітної плати [PERSON]О, які були досліджені в судовому засіданні під кожною з яких стоїть підпис позивача, який свідчить про отримання ним коштів. Крім того, позивач отримав і відпускні в розмірі 830 грн, про що свідчить його підпис під відомістю. Згідно ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Судом встановлено, що не порушуючи зазначені вимоги, відповідач виплачував заробітну плату позивачу [PERSON] Крім того, позивачем суду не надано доказів про отримання ним заробітної плати у меншому розмірі чим встановлено відповідно до трудового договору, який був оформлений між сторонами по справі від 14.12.2010р. за № 3150. Наявна в матеріалах справи довідка ДПА України за № 07.02.2011року № 48810 не спростовують твердження представника відповідача про виплачену заробітну плату . Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази в їх сукупності суд вважає , що позивач не довів в судовому засіданні обставини , на які посилався як на підставу своїх позовних вимог а тому позов не підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed