Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ВАТ КБ «Надра», укладеного 12.02.2008 р., в загальній сумі 7588,94 грн., яка виникла станом на 29.12.2011 р., посилаючись на невиконання відповідачем умов договору. Позивач у судове засідання не зявився, у заяві просив суд розглянути позов без його участі. Відповідач у судове засідання не зявився, у наданій до суду письмовій заяві просив відмовити в задоволенні позову застосувавши до позовних вимог строк позовної давності, до заяви додав чек № 5817 р. від 17.03.2009 р. про поповнення рахунку в сумі 50,00 грн. У судовому засіданні дослідженні наступні докази: копія договору; розрахунок заборгованості за договором; щомісячний звіт за операціями по рахунку кредитної лінії; звіт; копія анкети клієнта; копія виписки-повідомлення; копія розписки; умови обслуговування та тарифи; копія паспорта відповідача та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду відповідача; довідка з адресного столу; заява відповідача; чек № 5817 р. від 17.03.2009 р. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами у справі 12 лютого 2008 р. було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ВАТ КБ «Надра», згідно з яким позивач видав відповідачу кредитну картку, відкрив картковий рахунок № 79302421 в національній валюті, встановив ліміт кредитування в розмірі 3400,00 грн. та забезпечив видачу кредиту тощо, а відповідач зобовязався здійснювати оплату послуг позивача, здійснювати погашення обовязкових мінімальних платежів та відсотків за користування кредитом. Даний договір був укладений шляхом отримання Банком від [PERSON] письмового підтвердження про приєднання до умов Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у ВАТ КБ «Надра» від 05.10.2006 р., яким є «Анкета клієнта на оформлення кредитної картки» та підписання виписки-повідомлення. Пунктом 3.4. Договору передбачено, що в рамках даного Договору клієнту може бути надано ліміт кредитування або ліміт овердрафту на строк, що дорівнює терміну дії платіжної картки. В Анкеті клієнта на оформлення кредитної картки, підписаної [PERSON], зазначено, що термін дії картки складає 2 роки. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором станом на 29.12.2011 р. виникла заборгованість за картковим рахунком в загальній сумі 7588,94 грн., у тому числі: непогашений кредит 3549,79 грн., несплачені відсотки 3333,36 грн. та штраф за несвоєчасне погашення мінімального платежу 705,79 грн. Однак, з наданих позивачем розрахунку заборгованості за договором, щомісячного звіту за операціями по рахунку, звіту по типам заборгованості не вбачається, коли саме відповідач здійснював операції зі зняття коштів з рахунку, відсутні і відомості щодо сплати відповідачем передбачених умовами договору платежів. З наданого [PERSON] до суду чека № 5817 р. від 17.03.2009 р.вбачається, що відповідачем було здійснено останню операцію з поповнення рахунку 17 березня 2009 р. в сумі 50,00 грн. Доказів більш пізнього внесення коштів, з наданих позивачем додатків до позову, не вбачається. Зміст укладеного між сторонами у справі Договору свідчить про існування між Банком та [PERSON] правовідносин, що виникли з надання Банком клієнту [PERSON] послуг. Таким чином, до кредитних правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем у справі, крім положень цивільного законодавства застосовуються і положення Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно з п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У пункті 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. зазначено, що: «враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи)». Загальний строк позовної давності, що передбачений ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, суд приходить до висновку, що строк позовної давності, передбачений чинним законодавством, позивачем пропущений, оскільки строк дії Договору, укладеного між сторонами у справі 12.02.2008 р., було встановлено у 2 роки, тобто до 12 лютого 2010 р. включно, однак, як свідчить наданий відповідачем чек, з часу останнього виконання ним обовязків за Договром спливло 3 роки і з часу останнього погашення відповідачем кредиту, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити у звязку зі спливом позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed