Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-07 00:00:00

У січня 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначив, що зареєстрований та проживає у [INFO]. Основний квартиронаймач [PERSON] померла у 1994 році. Відповідачі є зареєстрованими у квартирі, однак, не проживають у ній з моменту реєстрації, особистих речей у квартирі не мають, іх місцезнаходження невідоме. Наявність реєстрації відповідачів створює для нього низку додаткових витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Вважаючи, що відповідачі втратили право користування вказаним житлом, просить визнати їх такими. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав, а також зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи повідомленими про час і місце розгляду справи в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України, у судове засідання не прибули, а тому за наявності письмової згоди позивача суд вважає можливим поставити рішення при проведення заочного розгляду справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ордером № 000408, виданим на підставі рішення Виконкому [PERSON] народних депутатів від 03.06.1987 року № 22, квартиру [ADDRESS] було надано для проживання наймачеві [PERSON] та її родині, що складалася з двох осіб. Згідно із особовим рахунком № 2092, наданим ЖКП «Азовжитлокомплекс», у квартирі [ADDRESS] на даний час зареєстрованими зазначені: [PERSON] та [PERSON] з 10.06.1994 року, а також позивач [PERSON] з 19.01.2011 року. Квартиронаймач [PERSON] знята з реєстраційного обліку за вказаною адресою з 27.09.1994 року. Згідно із актом, складеним ЖКП «Азовжитлокомплекс» від 23.03.2011 року, [PERSON] та [PERSON] не проживають у зазначені квартирі від моменту реєстрації, тобто з 10.06.1994 року. Статтею 71 Житлового кодексу України передбачений шестимісячний строк, протягом якого за тимчасовою відсутністю членів сімї наймача за ними зберігається жиле приміщення. У випадку відсутності за поважних причин понад шість місяців цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Даною нормою матеріального закону, крім того, передбачений перелік випадків зберігання жилого приміщення понад встановлений строк. Зважаючи на вимоги ст. 72 ЖК України особа може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені ст. 71 ЖК України строки. Як розяснено у п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України, у справах про визнання наймача або члена його сім ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідачі, не прибувши до судового засідання, не побажали реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування наявності звязку зі спірним жилим приміщенням або наявності поважних причин відсутності в спірному помешканні понад встановлені житловим законодавством строки. За таких обставин, враховуючи, що відповідачі понад встановлені законодавством строки відсутні за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає за можливе постановити рішення про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. На підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України»,

Outcome: approved