Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він 01.09.2008 року дав у позику відповідачу [PERSON] грошову суму у розмірі 10000 грн. до 01 серпня 2010 року про що останній надав йому розписку. Крім того, відповідно до розписки від 27.01.2011 року відповідач повинен повернути позивачу кошти у розмірі 30000 грн. до 05 березня 2011 року. У звязку з тим, що відповідач кошти не повернув, від добровільного виконання взятих на себе зобов'язань відмовляється, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом, яким просить суд стягнути з відповідача на його користь 40 000 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги, пославшись на ті ж обставини та підстави, які викладені у позовній заяві, просять суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив суду, що він дійсно отримав від позивача у позику 10000 грн., які зобовязався повернути до 01.08.2010 року про що написав розписку. Повернув позивачу 1000 доларів США, що відповідає сумі 8000 грн., тому залишок боргу складає 2000 грн. За розпискою від 27.01.2011 року він ніяких грошових сум від позивача не отримував, а розписку написав з ціллю залагодити суперечки між позивачем та його товаришем в частині оформлення документів для укладення договору купівлі-продажу будинку. Відповідач допоміг власникам будинку поновити документи, які підтверджували їх власність на будинок, а також отримання відповідних довідок, технічного паспорту від МБТІ для укладення договору купівлі-продажу в нотаріальній конторі. На підставі цих документів позивач уклав договір з власниками будинку у 2012 році, оскільки поновлення документів зайняло значний час. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, перевіривши та дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами у справі, що між ними був укладений договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу у позику грошові кошти в сумі 10000 грн., а відповідач власноручно написав розписку про отримання цих коштів та зобовязався повернути їх до 01.08.2010 року ( а.с.8). При вирішені цивільного спору в цій частині суд не приймає до уваги доводи відповідача, що він повернув позивачу 8000 грн., оскільки вони не підтверджені доказами повернення грошей, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 10000 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України). Крім цього позивач надав суду розписку від 27.01.2011 року ( а.с. 7) та пояснив суду, що за вказаною розпискою він передав відповідачу 30000 грн. для оформлення купівлі-продажу будинку в м. Узин, вул.. Заводська, 46 між власниками будинку та його дружиною [PERSON] У звязку з тим, що відповідач не виконав свої зобовязання, просить суд стягнути з нього на його користь 30000 грн. При цьому позивач та його представник не надали суду будь-яких доказів щодо передання відповідачу вказаної грошової суми, а розписка не може бути доказом укладення між сторонами договору на оформлення купівлі-продажу будинку в м. Узин, вул.. Заводська, 46, що не відповідає вимогам діючого законодавства, а саме главі 52, розділу 2 ЦПК України, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим у відповідності до норм ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом були надані рівні права сторонам процесу щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати з оплати судового збору в розмірі 214,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial