Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-09 00:00:00

Позивач пред'явив до суду позов про розірвання шлюбу. Зазначив, що 27.11.2003 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції. Від шлюбу мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя склалось невдало, причиною чого стали непорозуміння, які виникали через різні характери та погляди на життя. Вказуючи на припинення ведення спільного господарства, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримав з вищевикладених підстав. Відповідач в судове засідання не з»явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача щодо задоволення позову заперечував, вказував на те, що зі слів його довірителя, стосунки в сім»ї є нормальними. Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.11.2003 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 2474. Мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Оцінюючи за внутрішнім переконанням докази як підставу підтвердження відповідних обставин, які згідно ч. 2 ст. 57 ЦПК України можуть встановлюватись, зокрема, поясненнями сторони, суд зауважує, що відповідачем ігноруються власне право на доведення заперечень. На думку суду у справі про розірвання шлюбу перевага має надаватись саме особистим поясненням з огляду на приватність сфери, в якій вирішується спір. Суд звертає увагу, що під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення, яке відбулось 19.06.2012 року, відповідачем висловлювалось прохання відкласти судове засідання у зв»язку з наміром запросити адвоката. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що не володіє інформацією про стосунки в сім»ї довірителя, відомості є похідними, з них йому відомо про необхідність збереження сім»ї заради дитини, просить надати строк на примирення. Позивач при цьому зазначив, що з моменту скасування заочного рішення дії, які б свідчили про примирення, не відбулись. Відповідач безпідставно звинувачує його у сімейних проблемах, постійно покладає тягар вини з будь-яких питань. Зауважив, що під час сварок жінка намагається спровокувати його до застосування насильства, непорозуміння переводить в агресивний конфлікт, був випадок спроби вигнати з квартири. Суд критично відноситься до пояснень представника відповідача про потребу у збереженні шлюбу для інтересів дитини. Так, у відповідності до ч. 1 ст. 21 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка. На думку суду шлюб має ґрунтуватись на прояві поваги подружжя один до одного, збереження та врахування інтересів кожного. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що сторони, маючи різні погляди на життя, є несумісними у відносинах, а шлюб між ними носить формальний характер На думку суду відповідачем вчиняються дії, направлені на затягування розгляду справи, а тому, з урахуванням вищенаведених висновків, вважає недоцільним надавати сторонам строк на примирення. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved