Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Артемівське виробничо-комерційне об?єднання здорового харчування Еко продуктм.Артемівськ про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в якій вказала, що наказом № 111-л від 02.10.2006 року була прийнята на роботу в Артемівське ВКО здорового харчування Еко продуктна посаду завідуючої складом сировини та матеріалів та 31.07.2012 наказом № 84-л була звільнена з посади за згодою сторін. В порушення трудового законодавства, відповідач в день звільнення, не провів з нею остаточний розрахунок та заборгованість по заробітній у розмірі 9\~324,56 гривень їй сплачена не була. У зв?язку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 9\~324,56 гривень та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні на день подачі позову. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем його реєстрації рекомендованим поштовим повідомленням № 8451103178402, № 8451103191107, №8451103202990 викликався у судові засідання на 29.08.2012 року, 11.09.2012 року, 25.09.2012 року. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлений той факт, що позивач дійсно знаходилась у трудових правовідносинах з відповідачем з 02.10.2006 року по 31.07.2012 року, та була звільнена по ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін (витяг з трудової книжки, арк.с.14). Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред?явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Але відповідач в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не повідомив позивачку [PERSON] про нараховані суми належні їй при звільнені. Згідно із ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки\~\~по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки\~\~визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідач надав довідку, з якої вбачається, що заборгованість з заробітної плати станом на 01.08.2012 року становила 9324,56 грн., розмір якої не оспорюється позивачем. Доказів виплати працівникові заробітної плати відповідач не надав. Тому, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості із заробітної плати в сумі 9324,56 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні суд зазначає наступне. Рішенням Конституційного Суду України №4-рп/2012 від 22.02.2012 року офіційно розтлумачені положення статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу, які слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Судом встановлено, що відповідач фактично не розрахувався з позивачем, а тому строк для предявлення позову щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні не настав. Крім того, позивачем не визначений розмір зазначеного відшкодування за час затримки при звільненні. За таких обставин, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Як передбачено ч. 3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі зазначеної норми з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі пропорційному, задоволеній частині вимог, а саме в сумі 93,25грн. Згідно статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: partial