overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 10.01.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом №01. Від спільного шлюбу дітей не мають. Позивач вказує, що збереження сім'ї неможливе, оскільки спільним сімейним життям з відповідачкою фактично прожили до вересня 2008 року, після чого припинили сімейні стосунки. Просить шлюб укладений між ними розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить суд шлюб розірвати. В судове засідання відповідачка не з'явилася, від неї до суду надійшла заява, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд приймає визнання позову відповідачкою, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам осіб. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.01.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис за №01, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу. /а.с.5/. Від спільного шлюбу дітей не мають. Згідно ч. 1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 112 СК України зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки їхня сім'я розпалася остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер, судом встановлено, що шлюбні відносини між ними фактично припинені. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що збереження сім'ї між сторонами неможливе, та зокрема суперечить правам та інтересам позивача, а також те що відповідачка позов визнала, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-02 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резулятивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-02 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов"язаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторони, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-02 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення родинних відносин між фізичними особами, а саме встановити, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , доводиться [PERSON] та [PERSON] матір`ю. Представник заявників в судовому засіданні заяву підтримав за викладених у ній обставин, просила заяву задовольнити, встановити, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] . Представник зацікавленої особи в судовому засіданні не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомляв. Заслухавши пояснення представника заявників, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Заповіту померла не залишила, а тому після її смерті відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцями першої черги згідно ст.1261 ЦК України являються діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Батьки та чоловік [PERSON] померли ще до її смерті. Інших крім заявників, дітей у неї не було, тому [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями першої черги за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Як вбачається із записів у будинковій книзі, заявники постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак звернувшись до державної нотаріальної контори за отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, отримали відмову на підставі виявленої невідповідності записів у документах, що підтверджують родинні стосунки із померлою. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Так, у свідоцтві про народження на ім`я [PERSON] серія [NUMBER] виданого 08 травня 1951 року Бєлгород-Дністровським міським бюро ЗАГС прізвище заявниці [PERSON] , прізвище батька та матері зазначено не « [PERSON] », а « [PERSON] ». Аналогічні записи проведені цим же відділом ЗАГС у свідоцтві про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 08 жовтня 1948 року. У свідоцтві про шлюб [PERSON] №970, виданого Ленінабатським міським ЗАГС 04 грудня 1946 року зазначено прізвище матері « [PERSON] » - російською мовою. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить доведення певних фактів, особа може звернутися із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Факт родинних відносин підтверджується багаторічним спільним проживанням заявників із матір`ю, спільним веденням господарства, побуту, взаємостосунками як із рідними, письмовими доказами, а саме: записами в будинковій книзі, довідкою про склад сім`ї. Суд погодився із доводами представника заявників, що в даному випадку написання прізвища [PERSON] , є помилковим, оскільки написано російською мовою і вона була матір`ю [PERSON] та [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначила, що в зареєстрованому шлюбі вони перебувають з 27.04.2001 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину –[PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між подружжям припинилися з квітня 2012 року, спільного господарства не ведуть, проживають окремо один від одного. Причиною припинення шлюбних відносин стало відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, також позивач бажає створити нову сім’ю. Питання матеріального утримання дитини вирішено у добровільному порядку. Вважає, що сім'ю з відповідачем зберегти неможливо, просить шлюб розірвати, спору майнового характеру не має. Шлюб розриває вперше. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити. Також пояснила, що строк на примирення надавати не має необхідності, оскільки сім’я розпалася та зберегти її неможливо. Після розірвання шлюбу виявила бажання залишитися на дівочому прізвищі «Стефанова». Відповідач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення. Також пояснив, що строк на примирення надавати не має необхідності, оскільки сім’я розпалася та зберегти її неможливо. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 27.04.2001 року Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції за актовим записом № 323 (а.с.3). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьком дитини є [PERSON], (а.с.4) тобто відповідач у справі. На теперішній час дитина проживає разом з позивачем та після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею, проти чого не заперечував відповідач у судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред’явлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони спільного господарства не ведуть, спору майнового характеру не має, мешкають окремо один від одного. Враховуючи той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, фактичних шлюбних відносин не підтримують, мешкають окремо один від одного, суд вважає можливим задовольнити позов і розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-03 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Шлюб між сторонами зареєстрований 05.02.2011 року в Яблунській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. Вимоги позовної заяви позивачка обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, з часу одруження в сім’ї виникали часті непорозуміння та скандали. З вересня 2011 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Хоч у шлюбі дітей не має та не має спору про майно, відповідач відмовляється розірвати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з викладених в заяві підстав. Примирення та збереження сім’ї вважає неможливим. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з’явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся в установленому законом порядку. В зв’язку з цим ухвалено проводити розгляд справи в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Стосунки, які існують між подружжям виключають можливість збереження сім’ї, а тому шлюб слід розірвати. На підставі викладеного та ст.ст. 104 –112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-03 00:00:00

У відповідності із ч. 3 ст. 209 ЦПК України суд вважає, що в даному судовому засіданні необхідно оголосити вступну та резолютивну частини рішення, відклавши виготовлення рішення суду у повному обсязі на пять днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-03 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього на користь банку кредитних коштів в сумі 22\~137,02 грн.. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.01.2007 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір № ТЕМLRX08800031, за умовами якого позичальник отримав в банку кредит у сумі 1\~912,90 грн. на строк до 21.01.2008 року, проте, після закінчення строку дії договору кредитних коштів не повернув. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, в якій він повністю підтримав позов та попросив його задовольнити з викладених у заяві мотивів. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, хоча був належним чинном повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд, на підставі ст.. 224 ЦПК України, розглядає справу у його відсутності на підставі наявних в ній доказів. Судом встановлено наступні факти: Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, що встановлені договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 22.01.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № ТЕМLRX08800031, за яким позичальник отримав в банку кредитні кошти у сумі 1\~912,90 грн. зі сплатою 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.01.2008 року, відповідно до Заяви та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, що є невідємною частиною договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошті у розмірі 1912,90 грн.. Однак, [PERSON] в порушення взятих на себе згідно кредитного договору зобовязань, після закінчення строку дії договору кредитних коштів не повернув. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобовязання, а саме зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 612 частиною 1 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Кінцевий термін повернення кредиту закінчився 21.01.2008 року. Станом на 04 січня 2012 року непогашеною залишилась заборгованість в розмірі 22\~137,02 грн., з них: 1912,90 грн. заборгованість за кредитом, 7\~901,94 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 367,32 грн. заборгованості по комісії за користуванням кредитом, 10\~424,53 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1030,33 грн. штраф (процентна складова). Таким чином, у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення в його користь заборгованості за користування кредитом в розмірі 22\~137,02 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на її користь на утримання неповнолітньої дитини, доньки- Ельвіри, [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 074939, виданого 13.09.2008 року Заайдарівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 02 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину, доньку Ельвіру [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії І-ЕД № 134141 від 22.10.2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області, де в графі батькозазначений відповідач [PERSON]. Неповнолітня дитина проживає з позивачем та повністю знаходяться на утриманні позивача. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Договору про добровільну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини між позивачем та відповідачем не укладено. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч.3 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) або у твердій грошовій сумі. З урахуванням вимог позивача, яка просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у частці від заробітку (доходу) відповідача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] Петровича 18.06.1997 р. н. та [PERSON] 18.06.2002 р. н., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ухиляється від утримання дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 ( одну тисячу) гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, до досягнення дітьми віку повноліття. Відповідно до Ухвали Генічеського районного суду від 09.04.2012 року, відповідач був допитаний у Великолепетихському районному суді Херсонської області. В судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, згоден сплачувати аліменти на утримання дітей,в заявленому позивачкою розмірі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітніх синів [PERSON] Петровича 18.06.1997 р. н., та [PERSON] 18.06.2002 р.н.(а.с.3, а.с. 4). Відповідно до ст.. 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач в судовому засіданні факт ненадання в добровільному порядку допомоги на утримання дітей не заперечує, пояснюючи це тим, що він не працює, але має додаткові доходи (займається реалізацією препаратів захисту рослин). Враховуючи, що відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення та у відповідності до ст.. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав, суд повинен ухвалити рішення про задоволення позову. Стаття 184 СК України передбачає, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ст.. 88 ЦПК України, оскільки вимоги позивача задоволені. На підставі викладеного ст..180., ч.3 ст.181, ст..183, 184 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просить розірвати з відповідачем шлюб зареєстрований 01 жовтня 1994 року у Бабаївській селищній раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 48. В обґрунтування позовних вимог посилається на те що з відповідачем не проживають однією сімєю та не підтримують шлюбні відносини одинадцять років, тому що в сімї відсутнє взаєморозуміння, часто виникали сварки та непорозуміння що і призвело до розриву. В теперішній час шлюб носить формальний характер і його збереження суперечить інтересам позивача. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач у судове засідання не зявилася, подала суду заяву в якій свої позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити, розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав в повному обсязі та просив, розглядати справу за його відсутності. Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд, ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 жовтня 1994 року у Бабаївській селищній раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 48, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу І-ВЛ № 284056, що видане 01 жовтня 1994 року, Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка та примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи що сторони не бажають перебувати у шлюбі, на примирення не згодні, тому суд вважає що шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому за заявою позивача суд вважає залишити їй прізвище після розірвання шлюбу «Апалькова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-03 00:00:00

У березні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те що 22.12.2005 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідачу був наданий кредит в сумі 1990,20 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% ті кінцевим терміном повернення 22.12.2006 року. Відповідач належним чином не виконав умови договору, в результаті чого має заборгованість в сумі 23559,74 грн. Прохав стягнути з відповідача заборгованість в сумі 23559,74 грн. та сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надіславши на адресу суду лист, в якому прохав розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином в засобах масової інформації, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Згідно з кредитним договором від 22.12.2005 року [PERSON] був наданий кредит в сумі 1990,20 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% ті кінцевим терміном повернення 22.12.2006 року. Згідно з представленим розрахунком сума заборгованості складає 23559,74 грн. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved