Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-31 00:00:00

21.01.2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності, третя особа Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18.02.2013 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, залучено управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.08.2011 року № 974 Про утворення територіальних органів Державного агентства земельних ресурсів перетворено у відділ Держземагенства у Зміївському районі Харківської області. В обґрунтування свого позову [PERSON] посилався на те, що 16.02.2011 року померла [PERSON], яка є бабусею позивача та після смерті якої залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою с. Геніївка, вул. Лугова, 105 Зміївського району Харківської області та земельної ділянки, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд. На день смерті [PERSON] мешкала за адресою с. Геніївка, вул. Лугова, 105 разом із онуком [PERSON], який здійснював за нею догляд, вів спільне господарство і підтримував стан господарських будівель і споруд. Заповіту бабуся позивача на випадок своєї смерті не залишала. Відповідачі [PERSON] батько позивача та [PERSON] дядько [PERSON] після смерті [PERSON] звернулися до Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області із заявами про прийняття спадщини, як спадкоємці першої черги, однак, в подальшому будь-яких дій, спрямованих на оформлення спадщини, не здійснювали, свідоцтв про право на спадщину не отримували, в той час, коли, відповідно до ст. 1297 ЦК України, вони повинні були їх отримати. Враховуючи, що [PERSON], [PERSON] не виконали покладеного на них обовязку належним чином оформити спадщину, позивач вважає, що він є єдиним спадкоємцем після бабусі, оскільки на день її смерті проживав разом, здійснюючи за нею догляд та вів спільне господарство. На підставі вищевикладеного, [PERSON] просив визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані за адресою Харківська обл., Зміївський район, с. Геніївка, вул. Лугова, 105, а також визнати за позивачем право власності на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку та господарських споруд, площею 0,25 га, розташовану за вищезазначеною адресою. У судове засідання [PERSON] не зявився, його представник, адвокат [PERSON] надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, надали заяви, в яких позовні вимоги визнали в повному обсязі, справу просили розглядати у їх відсутності. Представник третьої особи управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області [PERSON] у судове засідання не зявилася, справу просила розглядати без її участі, проти позовних вимог в частині визнання права власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,25 га, розташовану за адресою Харківська обл., Зміївський район, с. Геніївка, вул. Лугова, 105, заперечували, вказуючи на розбіжності місцезнаходження вищезазначеної земельної ділянки. Так, [PERSON] просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, розташовану у с. Геніївка Зміївського району Харківської області по вул. Луговій, 105. В той же час, відповідно до наданого позивачем копії Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] мала право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою Харківська обл., Зміївський район, с. Геніївка, вул. Лугова, 41. Доказів того, що [PERSON] була власником земельної ділянки по вул. Луговій, 105 позивачем не надано, крім цього, згідно книг реєстрації державних актів на право власності, постійного користування, договорів оренди земельних ділянок за адресою с. Геніївка, вул. Лугова, 105, не значиться, а [PERSON] була власником земельної ділянки по вул. Луговій, 41 в с. Геніївка Зміївського району Харківської області. Також, [PERSON] зазначала, що [PERSON] не вказує чи звертався він до нотаріальної контори з приводу оформлення права власності на спадщину після померлої бабусі, оскільки право на звернення до суду мають лише ті особи, яким було відмовлено нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, [PERSON] вважала позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за ним права власності на земельну ділянку, площею 0,25 га, розташовану за адресою Харківська області, Зміївський район, с. Геніївка, вул. Лугова, 105, безпідставними, необґрунтованими, а, отже, такими, що не підлягають задоволенню. Представник Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області у судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серія 1-ВЛ № 296272, зареєстрованого виконкомом Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 10, 16.02.2011 року померла [PERSON] /а.с. 10/. Померла була матірю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія VII-YP № 0609071, актовий запис № 46. В свою чергу [PERSON] є батьком [PERSON], копія свідоцтва про народження, серія IV-ВЛ № 340956, актовий запис № 16 /а.с. 20, 21/. Таким чином, померла [PERSON] була бабусею позивача. Після смерті [PERSON] відкрилася на спадщина на наступне майно: - житловий будинок, розташований за адресою Харківська область, Зміївський район, с. Геніївка, вул. Лугова, 105; - земельна ділянка для обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, розташована за адресою Харківська область, Зміївський район, с. Геніївка, вул. Лугова, 105. Житловий будинок № 105, розташований у с. Геніївка Зміївського району Харківської області, вул. Лугова, належав [PERSON] на праві власності, що підтверджується копіями свідоцтв про право власності, посвідченими Зміївською державною нотаріальною конторою Харківської області, технічним паспортом на вищевказане домоволодіння, довідкою КП Зміївське БТІ від 07.11.2012 року № 4084, відповідно до якої [PERSON] була власницею житлового будинку, розташованого в с. Геніївка, вул. Лугова, 105, згідно свідоцтва про право власності, посвідченого 08.12.1992 року Зміївською державною нотаріальною конторою р-р № 1-3398 в 1/2 частині та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 08.12.1992 року Зміївською державною нотаріальною конторою р-р № 1-3400 в 1/2 частині, зареєстрованих в Зміївському МДПТІ 05.01.1993 року, р-р № 6-551 /а.с. 11, 12, 13, 14-18/. Крім цього, [PERSON] належало право власності на земельну ділянку, площею 0,25 га, розташовану в с. Геніївка, вул. Лугова, 41, копія Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯА № 451955, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010669100009 /а.с. 19/. Посилання представника відділу Держземагенства у Зміївському районі Харківської області, [PERSON] щодо розбіжностей місцезнаходження вищезазначеної земельної ділянки не приймаються судом до уваги, оскільки вони спростовуються довідкою від 01.04.2013 року № 930, виданою Геніївським сільським головою [PERSON], відповідно до якої домоволодіння, яке знаходиться за адресою Харківська область, Зміївський район, с. Геніївка, вул. Лугова, 105 дійсно числиться за померлою [PERSON], раніше дане домоволодіння мало № 41, а згідно рішення виконкому Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області від 19.10.2000 року № 126 Про часткову заміну інвентарних номерів будинковолодінь, які розташовані в с. Геніївка по вул. Лугова та вул. Гагаріна, номер будинку змінено на № 105. Крім цього, з витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель с. Геніївка від 12.02.2013 року № 01-15/45-7 вбачається, що земельна ділянка № 105 та земельна ділянка № 41, розташовані в с. Геніївка Зміївського району Харківської області по вул. Луговій є однією і тією ж земельною ділянкою і належить [PERSON] /а.с. 30/. Таким чином, у звязку зі зміною нумерації домоволодінь правильно вважати, що [PERSON] була власницею житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою Харківська область, Зміївський район, с. Геніївка, вул. Лугова, 105. Як вбачається з акту обстеження від 29.11.2012 року, складеного депутатом Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області [PERSON], [PERSON] дійсно фактично проживав разом із бабусею [PERSON] з 2008 року і до дня її смерті, тобто до 16.02.2011 року. У звязку з похилим віком бабусі, враховуючи стан її здоровя позивач здійснював догляд за [PERSON], вони вели спільне господарство, доглядав за господарським спорудами та будівлями /а.с. 22/. Згідно листа Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 04.03.2013 року № 242/01-16 після смерті [PERSON] до нотаріальної контори 12.08.2011 року надійшли заяви про прийняття спадщини від синів померлої [PERSON], [PERSON]. Заповітів від імені померлою Зміївською нотаріальною конторою не посвідчувалося /а.с. 41/. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, що відповідає положенням ст. 1261 ЦК України. Положеннями ст. 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 1299 ЦК України встановлений обовязок спадкоємця, який прийняв спадщину, зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрації нерухомого майна, якщо до складу спадщини входить таке нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, враховуючи, що померла [PERSON] фактично була власницею житлового будинку № 105 (41), розташованого в с. Геніївка Зміївського району Харківської області по вул. Луговій, а також земельної ділянки за цією ж адресою, спадкоємці першої черги за законом відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] належним чином не оформили право на спадщину і як зясувалося в ході розгляду справи на неї не претендують, а отже ,право на оформлення спадщини перейшло до [PERSON], який крім того на момент смерті [PERSON] проживав разом з нею, вів спільне господарство, а також враховуючи той факт, що іншим шляхом позивач не має можливості оформити своє право на спадщину, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення.

Outcome: approved