Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом [PERSON] про захист прав споживача, стягнення коштів за проведення експертизи, пояснює свої вимоги тим, що у серпні 2008 року він звернувся до суду з позовом про розділ житлового будинку та земельної ділянки між ним та його братом. 14.10.08 року Генічеський районний суд призначив по справі судово-технічну експертизу, яку доручив провести [PERSON], який подав висновок про поділ земельної ділянки та домоволодіння, такий висновок надано суду невчасно, неякісно виконаний, крім того у [PERSON] не було відповідної ліцензії на проведення експертизи щодо поділу земельної ділянки, тому просить стягнуи з відповідача 1400 гривень за проведення експертизи, також просить 50 000 гривень моральної шкоди так як внаслідок такої декваліфікованої експертизи він був змушений подавати апеляційну скаргу на рішення суду, їз-за цього в нього погіршились стосунки з братом, також він був змушений звільнитися з роботи, погіршився зір та внаслідок чого отримав 1 групу інвалідності. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснив, що такими діями порушені його права як споживача, він добросовісно сплатив вартість експертизи, такі незаконні дії відповідача призвели до необгрунтованих витрат та моральних страждань. Представник відповідача та відповідач заперечили позов, пояснили, що на виконання ухвали суду проводив судово-технічну експертизу, провів обміри домоволодіння, земельної ділянки, надав суду висновок, те, що результатами поділу та висновком рішення суду [PERSON] був незадоволений не є виною експерта. Пояснили, що будь-яких договірних відносин у них не було, експертизу виконував за ухвалою суду, тому права споживача ніяким образом не можуть бути порушені. Не заперечує, що не мав ліцензії на виконання землевпорядної експертизи, але робив такий висновок як приватний підприємець. В суді встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 14.10.2008 року було призначено судово - технічну експертизу на розвязання якої були поставлені запитання про варіанти розділу житлового будинку та земельної ділянки за адресою с. Генічеська Гірка, Генічеського району провул. Садовий, 6 за позовом [PERSON] до [PERSON] Висновок експерт [PERSON] надав в квітні 2009 року. На підставі такого висновку експерта було прийнято рішення Генічеського районного суду від 20.09.2009 року яке скасовано апеляційним судом Херсонської області та направлено на новий розгляд. Причиною скасування стало те, що судом розглянуті не всі позовні вимоги позивача. В подальшому прийнято остаточне рішення по справі. Відповідно до ст..7 Закону України «Про судову експертизу» - Судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ. Для проведення деяких видів експертиз, які не здійснюються виключно державними спеціалізованими установами, за рішенням особи або органу, що призначили судову експертизу, можуть залучатися крім судових експертів також інші фахівці з відповідних галузей знань. Незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються: процесуальним порядком призначення судового експерта; Відповідно до ст. 10 зазначеного вище закону - Судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін (які не оспорються відповідачем) [PERSON] не мав відповідних дозволів на проведення експертизи щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, поділу, виділу та інших дій щодо земельних питань. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про судову експертизу» - Судовий експерт на підставах і в порядку, передбаченими законодавством, може бути притягнутий до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Але в даному позові позивач посилається на правовідносини як споживача послуг, але такі відносини не є такими. В даному випадку згідно до ст. 79 ЦПК України - до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; Статтею 86 ЦПК України визначено - витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів, найманням ними житла, а також проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучення спеціаліста, перекладача та проведення судової експертизи. Кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи. Якщо клопотання про проведення експертизи заявлено обома сторонами, витрати на її оплату несуть обидві сторони порівну. У разі неоплати судової експертизи у встановлений судом строк суд скасовує ухвалу про призначення судової експертизи. Статтею 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких умов суд вважає, що такі витрати повинні були бути вирішенні при постановленні остаточного рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розділ житлового будинку та земельної ділянки. Такі відносини не регулюються законом України «Про захист прав споживача» так як - Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно ст. 1 цього закону - споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ); В даному випадку договірні відносини у позивача та експерта відсутні, також за таких умов не підлягає задоволенню вимоги щодо моральної шкоди так як відсутні підстви згідно ст.ст. 23, 1167 ЦК України. За таких умов позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed