Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-04 00:00:00

28.01.2013 позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що спільне життя подружжя не склалось з причин втрати взаємних почуттів та постійних сварок, що призвело до припинення шлюбних відносин у серпні 2012 року. З цього часу подружжя проживає окремо, спільне господарство ними не ведеться. Позивачка вказує, що за таких обставин примирення з відповідачем є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Оскільки відповідач, з врахуванням того, що подружжя не має неповнолітніх дітей, не бажає розірвати шлюб в органах РАЦСу, позивачка зазначає, що змушена звернутись з відповідним позовом до суду. В судове засідання позивачка не зявилась, до суду надійшла заява позивачки про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява відповідача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, просить позов задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що 25 січня 1997 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м. Пирятин (актовий запис №7). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Разом не проживають, спільне господарство не ведуть, не мають спільного бюджету з серпня 2012 року. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно з'ясовано взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Як встановлено у судовому засіданні, сторони не проживають разом та спільним побутом не повязані. Згідно з ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка наміру не має. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: approved