Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-18 00:00:00

[PERSON] РЕМ звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що в результаті огляду ВЛ 0,4 кВ №1 від ТП-240 розташованого в с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області встановлено розкрадання енергетичного обладнання, а саме: викрадений дріт марки А-35 між опорами 38-49 загальною довжиною в один дріт 0,69 км, вагою 69 кг; з метою отримання арматури розбита опора СВ-9,5 №40, викрадені деревяні опори №47-49. В звязку з наведеним позивачу заподіяно матеріальну шкоду загальною сумою 7003,99 грн., з яких вартість матеріалів: 4221,99 грн., та вартість відновлювальних робіт: 2782 грн., про що свідчить відповідна довідка. В звязку з наведеним 14 березня 2012 року відносно [PERSON] порушена кримінальна справа в скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України та 17 квітня 2012 року Ананьївським районним судом Одеської області винесено вирок відносно відповідача по справі, згідно з яким його визнано винним в скоєнні злочину, передбаченому ст.185 ч.1 КК України та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт. Однак позовна заява прокурора Ананьївського району Одеської області про стягнення на користь [PERSON] РЕМ збитків, нанесених незаконними діями [PERSON], залишена без розгляду, в звязку з чим позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства та просить задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Представник ВАТ Одесаобленерго, діючий на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням клопотання про зменшення розміру позовних вимог до 2782 гривень підтримав в повному обсязі та просить суд стягнути з відповідача також завдану матеріальну шкоду в розмірі 4221 гривні 99 копійок та понесені судові витрати по справі. При розгляді справи відповідач позовні вимоги визнав частково та зазначив, що не заперечує проти виплати суми завданих збитків згідно вироку суду, оскільки жодного дроту не викрадав та взагалі ніколи не бачив, крім того, вважає за доцільне повернути позивачу деревяну опору. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала думку довірителя та зазначила, що за вироком суду розмір завданої шкоди визначено в сумі 1053 гривні 74 копійки, а позивач чомусь звернувся до суду із значно більшою сумою, гадає, що її довіритель має повернути позивачу деревяну опору та сплатити вартість залізобетонної опори, тому позовні вимоги позивача просить задовольнити лише в частині стягнення матеріальних збитків, визнаних за вироком суду. Взявши до уваги пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, вивчивши документи справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки [PERSON] РЕМ вбачається, що на балансі ВАТ ЕК Одессаобленергочислиться ВЛ-04кВ пр.1 от ТП№240, інвентарний номер №70011078 Ананьївського району Одеської області. Початкова вартість лінії складає 105871 гривню 58 копійок, за станом на 01 лютого 2012 року, знос лінії складає 72314 гривень 19 копійок, залишкова вартість 33557 гривень 39 копійок. При цьому виділити вартість однієї опори і вартість інших матеріалів не представляється можливим та не передбачено діючим законодавством, однак вартість матеріалів при нанесенні збитку шляхом крадіжки дроту, траверс, опор, ізоляторів становить 4221,99 гривень, а вартість відновлювальних робіт згідно актів виконаних робіт господарським способом складає 2782 гривні (а.с.4). Також зясовано, що 09 лютого 2012 року при огляді ВЛ 0,4 кВ №1 від ТП-240, зробленому після надходження заяви [PERSON] про демонтаж ВЛ до її будинку, який розташований в с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області, було встановлено, що викрадені: дріт ВЛ марки А-35 між опорами №38-49, загальною довжиною 0,69 км. в один дріт вагою 69 кг.; деревяні опори №47,48,49 (анкер); поламана і розбита з метою отримання арматури опора №40 стійка СВ-9,5, про що свідчить відповідна службова розписка (а.с.5), на підставі чого 09 лютого 2012 року [PERSON] РЕМ, щодо вказаної крадіжки, на адресу прокуратури Ананьївського району Одеської області направлено відповідну заяву (а.с.6). Судом встановлено, що 18 лютого 2012 року т.в.о. начальника СДІМ [PERSON] ГУМВС України в Одеській області, розглянувши матеріали, зареєстровані до ЖРЗПЗ №194 від 09 лютого 2012 року, щодо факту крадіжки електричного дроту А-35 9 прольотів, довжиною близько 700 м. в с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області, винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України, про що 20 лютого 2012 року повідомлено начальника [PERSON] РЕМ (а.с.7-8). Відповідно до копії постанови про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи і направлення матеріалів на додаткову перевірку від 29 лютого 2012 року, встановлено, що прокурором Ананьївського району Одеської області, після розгляду матеріалів, зареєстрованих до ЖРЗПЗ №194 від 09 лютого 2012 року, зясовано, що постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 18 лютого 2012 року є необґрунтованою, в звязку з чим її скасовано, вказані матеріали направлено начальнику [PERSON] ГУМВС України в Одеській області для організації проведення додаткової перевірки (а.с.9). Крім того судом зясовано, що 14 березня 2012 року прокурором Ананьївського району Одеської області винесено постанову про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження по факту крадіжки [PERSON] за околицею с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області двох деревяних та однієї залізобетонної опори з непрацюючої лінії електропередач, чим завдано [PERSON] РЕМ матеріальну шкоду в сумі 1053,74 гривні (а.с.10). Згідно копії вироку від 17 квітня 2012 року по кримінальній справі №1501/264/12, [PERSON] визнано винним в скоєні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт, при цьому речові докази: деревяну опору, що знаходиться на зберіганні у [PERSON] повернено [PERSON] РЕС (а.с.12). Ст.28 КПК України, передбачено, що особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду , має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. \~ \~Статтею 1192 ЦК України передбачено, що суд зобовязує винну особу відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, при цьому розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно закону (ст.60 ч.1,3,4 ЦПК України) кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають \~обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду і справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В звязку з наведеним, вина відповідача в скоєні крадіжки двох деревяних та однієї залізобеттоної опори з непрацюючої лінії електропередач встановлена та не підлягає доказуванню, однак разом з цим зясовано, що [PERSON] РЕМ при цьому завдано матеріальних збитків на суму 1053,74 гривні, що не заперечується і відповідачем.\~\~При цьому доводи позивача, щодо викрадення [PERSON] дроту марки А-35 між опорами 38-49, загальною довжиною в один дріт 0,69 км., вагою 69 кг. жодним чином не доведена та не підтверджена в судовому засіданні відповідними доказами, а тому суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд приходить до висновку, що вони повинні бути покладені на відповідача, оскільки з його боку було нанесено шкоду позивачу.

Outcome: partial