Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-05 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання угоди купівлі-продажу дійсною. В позовній заяві позивач вказав, що 24 січня 1997 року між нею та відповідачем на Маріупольській універсальній товарній біржі був укладений договір біржовий контракт, на підставі якого позивач придбав у відповідача квартиру [ADDRESS]. Однак без нотаріального посвідчення угоди позивач не може реалізувати свої права власника квартири, тому просить визнати угоду купівлі-продажу квартири дійсною. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак надіслала до суду заяву з проханням розгляд справи вести в її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилися, однак також надіслала до суду заяви з проханням розгляд справи вести без її участі, позов визнала в повному обсязі та зазначила, що від нотаріального посвідчення угоди вона відмовляється. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а також заяви позивача та відповідачів, в яких вони визнали позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності не зявившихся сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що 24 січня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] на Маріупольській універсальній товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] в формі біржового контракту № 12856 (а.с. 4-5). Контракт був зареєстрований в БТІ м. Маріуполя, про що свідчить реєстраційне посвідчення № 37054 від 05.02.1997 року (а.с.6). Сторонами були виконані усі зобовязання по договору, а саме позивачем прийнята по договору квартира та оплачені відповідачу в повному обсязі кошти, останнім отримані кошти та передана покупцю квартира [ADDRESS]. Однак біржовий контракт не був посвідчений нотаріально. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), яка діяла на момент укладення угоди, нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених в законі. Недодержання нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 Цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 242 цього Кодексу до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Згідно до вимог ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідченим, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до розяснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», зі змінами та доповненнями, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства, підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його частини. Згідно з розясненням Міністерства Юстиції України № 17-12/44 від 10 квітня 1998 року «Щодо діяльності товарних бірж», беручи до уваги вимоги ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), яка передбачає особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини), якщо хоча б однією з сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї вимоги згідно зі ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) тягне за собою недійсність договору. Приймаючи до уваги, що сторонами виконані усі зобовязання за угодою, однак вона не була нотаріально посвідчена, а відповідач ухиляється від її посвідчення, суд вважає можливим визнати таку угоду - дійсною. На підставі ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» зі змінами та доповненнями,

Outcome: approved