Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-16 00:00:00

Борзнянська районна державна адміністрація звернулась до суду з позовом в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], до [PERSON], яка є матір`ю дитини, в якому просить винести рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав, а також стягнути з неї аліменти на утримання дитини. В доводах на обґрунтування позову зазначено, що відповідно до положень Законів України «Про місцеві державні адміністрації», «Про охорону дитинства», районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, в межах своїх повноважень забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту особистих та майнових прав дітей, що залишилися без батьківського піклування. Позов заявлено в інтересах малолітнього [PERSON], який є малолітнім і не в змозі самостійно захистити свої права. [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини записані відповідно до ст.135 ч.1 Сімейного кодексу України. [PERSON] після народження дитини у грудні 2011 року залишила її в пологовому відділенні Борзнянської районної центральної лікарні. За час перебування дитини у дитячому відділенні районної лікарні, а потім і у Прилуцькому будинку дитини «Надія» , і у прийомній сім'ї подружжя [PERSON] у Ніжинському районі, мати не відвідувала дитину, не цікавилася станом її здоров'я та не виявляла бажання забирати та виховувати дитину в подальшому. Вона не спілкується зі своїм сином, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться та не відвідує його, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, не надає матеріальної допомоги на його виховання, не цікавиться станом його здоров'ям та розвитком. Отже, відповідач, своїх батьківських обов'язків, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Факт невиконання відповідачем своїх обов'язків, відносно малолітньої дитини також підтверджується висновком органу опіки та піклування Борзнянської районної державної адміністрації від 13.11.2012 р. № 2658/2-28 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Оскільки, відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, суду слід вирішити питання про стягнення на користь прийомної матері [PERSON], якою виховувується дитина, аліментів з [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., оскільки вона не має постійної роботи і має мінливий заробіток. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі заявлених вимог і просив суд задовольнити цей позов. Відповідач, повідомлена належним чином про час і місце розгляду цивільної справи в судове засідання не з`явилась, заяв про відкладення розгляду справи не подавала. Представник Степанівської сільської ради, залучений до участі у справі в якості третьої особи, в судовому засіданні позов підтримав. Він пояснив, що відповідач проживає на території сільської ради зі своїм співмешканцем. Вони існують за рахунок заробітків, які мають допомогаючи односельчанам вести господарські справи. Побутові умови в яких проживає матір дитини є вкрай незадовільними і дитина там не може знаходитись. Під час особистого спілкування мати повідомила йому, що не має наміру повертати собі народженого нею хлопчика [PERSON] Представник служби у справах дітей Борзнянської районної державної адміністрації позов підтримала і просила його задовольнити. Прокурор погодилась з правомірністю позовних вимог і просила задовольнити позов. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини записані відповідно до ст.135 ч.1 Сімейного кодексу України (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00010009913 від 24.12.2012 року). [PERSON] після народження дитини у грудні 2011 року залишила її в пологовому відділенні Борзнянської районної центральної лікарні. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» у п.16 ч.2 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Акт про дитину, покинуту в пологовому будинку, долучено до матеріалів справи. За час перебування дитини у дитячому відділенні районної лікарні, Прилуцькому будинку дитини «Надія» та у прийомній сім'ї подружжя [PERSON] у Ніжинському районі, мати не відвідувала дитину, не цікавилася станом її здоров'я та не виявила бажання забирати та виховувати дитину в подальшому. [PERSON] не спілкується зі своїм сином, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться та не відвідує його, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, не надає матеріальної допомоги на його виховання, не цікавиться станом його здоров'ям та розвитком. Факт невиконання Відповідачем своїх обов'язків, відносно малолітньої дитини також підтверджується висновком органу опіки та піклування Борзнянської районної державної адміністрації від 13.11.2012 р. № 2658/2-28. У висновку органу опіки та піклування вказується про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Проте, жодного з обов'язків, покладених законом на батьків, відповідач не виконує. Згідно з ст. 166 ч. 2 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини і тому батьки неповнолітньої повинні сплачувати аліменти на утримання своєї дитини до набуття нею повнолітнього віку. Тому, є правомірною вимога позивача, як органу опіки та піклування Борзнянської районної державної адміністрації щодо стягнення на користь прийомної матері [PERSON], якою виховувується дитина, аліменти з [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., оскільки вона не має постійної роботи і має мінливий заробіток. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою ст.182 Сімейного кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, тому позивач звільняється від сплати судового збору . На підставі вищевикладеного

Outcome: approved