Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-13 00:00:00

У квітні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою№3 по вул.Маршала Василевського,46-А у м.Миколаєві. Позивач вказує на те, що 6 лютого 1987 року його дружині [PERSON] було видано ордер на вказану квартиру. Після смерті дружини, в 2010 році він переоформив особовий рахунок на квартиру на себе та отримав про це свідоцтво. З моменту отримання дружиною ордеру на квартиру в ній були прописані: [PERSON], [PERSON], їх спільна донька [PERSON] та син дружини від першого шлюбу [PERSON] В 2008 році син його дружини [PERSON] одружився та зареєстрував в квартирі свою дружину відповідачку у справі [PERSON]. На початку 2010 року [PERSON] тяжко захворів, а 7 березня 2012 року помер. Посилаючись на те, що з 2010 року відповідачка припинила подружні стосунки з [PERSON], добровільно змінила місце свого проживання та жодного разу в квартирі не зявлялася, витрат на комунальні послуги не несла, просив суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Відповідачка [PERSON] подала до суду зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], про вселення, зміну договору найму. Відповідачка вказувала на те, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 12.01.2008 року. За згодою його матері [PERSON] вселилася до квартири як член сімї наймача та була зареєстрована в квартирі. Проживали вони з [PERSON] в окремій кімнаті площею 11,4 кв.м. Вона є приватним підприємцем з продажу дитячих товарів, які частково зберігала в кімнаті, де вони проживали з чоловіком. Починаючи з 2010 року [PERSON] почав зловживати спиртними напоями, вести аморальний спосіб життя, а також продавати її товар, в звязку з чим вона була вимушена винайняти інше житло. Проте, незважаючи на такі обставини, вони з чоловіком не припиняли сімейних відносин до його смерті, а також вона приходила до спірної квартири, в якій до теперішнього часу залишилися деякі її особисті речі. Крім того після смерті чоловіка позивач змінив замки на дверях кімнати, а тому вона не може попасти до кімнати. Посилаючись на викладені обставини, просила суд вселити її до квартири [ADDRESS] та змінити договір найму квартири, зобовязавши Миколаївську міську раду оформити з нею окремий договір найму на кімнату площею 11,4 кв.м. Ухвалою суду від 05.12.2012 обидва позови обєднано в одне провадження та до участі у справі за зустрічним позовом [PERSON] в якості співвідповідача залучено Миколаївську міську раду. Ухвалою суду від 14.02.2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], Миколаївської міської ради про зміну договору найму залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримав. Просив про його задоволення. В зустрічному позові [PERSON] просив відмовити. Відповідачка [PERSON] просила задовольнити її зустрічний позов про вселення в квартиру. Відповідачка [PERSON] в задоволенні позову [PERSON] просила відмовити. Представник третьої особи ЖКП Південь» в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, представника відповідачки, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що будинок № 46-А належить до комунальної власності міста та знаходиться на балансі ЖКП «Південь». 06.02.1987 року дружині позивача [PERSON] було надано ордер на житлове приміщення квартиру [ADDRESS] на склад сімї із чотирьох осіб: [PERSON], її чоловіка [PERSON], їх доньку [PERSON] та сина [PERSON] [PERSON] Квартира складається з чотирьох кімнат, житловою площею 63,9 кв.м. 12 січня 2008 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб. 25.03.2008 року [PERSON] була зареєстрована в даній квартирі як член сімї наймача. В серпні 2008 року [PERSON] померла. Після її смерті 24.02.2010 року [PERSON] переоформив особовий рахунок на квартиру на своє імя та отримав про це свідоцтво. У відповідності до ч.3 ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Виходячи з положень ст. 71 ЖК України та розяснень, що містяться в п.п. 10 і 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», право користування житловим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею. В разі відсутності цих осіб понад встановлені строки з поважних причин (перебування у відрядженні, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) цей строк може бути продовжений судом. Згідно зі ст..ст.29, 310 ЦК України місцем проживання фізичної особи э житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання, а також має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Як слідує з матеріалів цивільної справи, пояснень сторін і свідків в судовому засіданні, відповідачка [PERSON] у спірній квартирі не проживає починаючи з початку 2010 року. В судовому засіданні встановлені ті обставини, що не проживання відповідачки [PERSON] в квартирі [ADDRESS] було викликано саме неправомірними діями її чоловіка [PERSON] Який, як пояснювали свідки в судовому засіданні при розгляді даної цивільної справи, та вбачається з наявної у справі характеристики дільничого інспектора міліції від 04.04.2012 року, постійно зловживав спиртними напоями, вів аморальний спосіб життя, періодично приводив до квартири, в якій він проживав з відповідачкою, інших осіб, які розпивали спиртні напої. В той же час до своєї смерті [PERSON] підтримував сімейні відносини зі своєю дружиною відповідачкою у справі [PERSON], шлюб між ними не розривався. До того ж після смерті [PERSON] відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] змінила замки на дверях кімнати, де проживала [PERSON] зі своїм чоловіком. Ці обставини вона повністю визнала в судовому засіданні. За такого, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що не проживання відповідачки [PERSON] в спірній квартирі повязане з поважними причинами, а тому її позов про вселення до квартири слід задовольнити, а в первісному позові [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Outcome: approved