Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-16 00:00:00

22.02.2013 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона являється спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . До складу спадщини входить нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За життя її батько розпочав будівництво вказаного житлового будинку з господарськими спорудами, але не встиг оформити та отримати правовстановлюючі документи на нього. Для оформлення спадщини позивачка звернулась у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але нотаріус повідомила про те, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок і порекомендувала звернутися до суду з заявою про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом. Після смерті спадкодавця позивач проживає в даному будинку, підтримує в належному стані будинок і господарські споруди та обробляє присадибну земельну ділянку, тобто вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Сам будинок з господарськими спорудами збудовано без порушень встановлених норм та правил при будівництві будинку, а також дана будівля не порушує права та інтереси інших осіб. Домоволодіння існує, має вартість, факт створення домоволодіння спадкодавцем ніким не оспорюється. Таким чином, домоволодіння можна вважати спадковим майном, право власності на яке потребує судового визнання. У зв`язку з викладеним позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилася, однак до розгляду справи її представник надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, обставини вказані у позові підтвердила та просила суд слухати справу в її відсутність. Відповідач Кіровська сільська рада Бориспільського району Київської області надала заяву в якій проти задоволення позову не заперечували та просили розгляд справи провести у відсутності їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть від 20 липня 2010 року, видане виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Бориспільського району Київської області та зроблений відповідний актовий запис за № 39 (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої, згідно технічного паспорту, входить житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] . (а.с. 10-14) Родинні стосунки між померлим [PERSON] та позивачем підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] від 14.01.1981 року (а. с. 9). Відповідно довідки Кіровської сільської ради № 1367, про право особистої власності на жилий будинок, що згідно з записом в погосподарській книзі виконавчого комітету Кіровської сільської ради за № 270 належав померлому [PERSON] на праві особистої власності будинок, який розташований в [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці, розміром 0,31 га. Земельна ділянка не приватизована. (а.с. 23) 24 квітня 2008 року Виконавчий комітет Кіровської сільської ради надав рішення про оформлення права власності на житловий будинок розташований в [ADDRESS] . (а.с. 24) Позивач у встановлений законодавством строк звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але отримала відмову, оскільки нотаріус не вправі видати їй свідоцтво про право власності на спадщину за законом на успадкований будинок з господарськими спорудами через відсутність первинної реєстрації права власності на нього та відсутності правовстановлюючого документа. Ці обставини суд встановив на підставі належних в справі документів, а саме копії свідоцтва про смерть (а.с.8), копії технічного паспорту (а.с.10-21), копії свідоцтва про народження (а.с.9). У зв`язку з цим позивач звернулася з позовом до суду, оскільки однією з підстав для реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду про визнання права власності. Право власності на нерухоме майно, яке є об`єктом спадщини, в даному випадку житловий будинок з господарськими спорудами, підлягає державній реєстрації, у зв`язку з цим, відповідно до ст. 182 та ч. 2 ст. 331 ЦК України, - воно виникає з моменту такої реєстрації. Для цього є необхідність визнати за позивачкою право власності на нерухоме майно, що є об`єктом спадщини, оскільки відсутність правовстановлювальних документів позбавляють спадкоємця можливості здійснити реєстрацію власності й прийняти спадщину за законом. Крім того, згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У цьому зв`язку судом встановлено, що спадкодавець займався належним оформленням житлового будинку до моменту своєї смерті, про що свідчить технічний паспорт на такий будинок, виготовлений 15 травня 2002 року Бориспільським районним бюро технічної інвентаризації. Беручи до уваги, що позивач, як спадкоємиця за законом, має право на набуття права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, після смерті [PERSON] , а також те, що вона має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не змогла його отримати з незалежних від неї причин, - позовні вимоги слід задовольнити. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України слід визнати право власності позивача в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки остання його прийняла відповідно до ст. 1297 ЦК України. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Оскільки таке свідоцтво видано не було, з незалежних від позивача причин, суд вважає за можливе ухвалити відповідне рішення визнавши спадкоємця власником зазначеного житлового будинку. Судові витрати в справі слід покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено в її інтересах. На підставі ст.ст. 392, 1218, 1261, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved