Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-17 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою та просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], реєстрація якого відбулась 21 лютого 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 100. При цьому позивач посилається на те, що 21 лютого 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. В період шлюбу у них народився син [PERSON]. Але сімейне життя між подружжям не склалося, тому з 2007 року вони живуть окремо, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спору між учасниками по справі щодо спільного майна не існує. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з відповідачкою. В судове засідання сторони не зявились, але надали до суду заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі та наполягають на розірванні шлюбу. Крім того, відповідач просить залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав: 21 лютого 2004 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси 21 лютого 2004 року зроблено відповідний актовий запис за № 100. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Під час перебування у шлюбі, 23 травня 2004 року у подружжя народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 201695 (а. с. 7). З 2007 року подружжя [PERSON] припинило шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, сумісно не проживають. Шлюб носить формальний характер. Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу. Наявність майнового спору на час розгляду справи судом не встановлена. При таких обставинах суд вважає недоцільним вживати заходи щодо примирення подружжя, так як збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу за допомогою будь-яких видів насильства. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідач змінює прізвище з Стеблиненко на Журавська. На підставі викладеного,

Outcome: approved