Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить поділити спільне сумісне майно, а саме квартиру [ADDRESS] та автомобіль "Шевроле Лачетті" державний номерний знак AI 7522 АР, визнати за нею право власності на Уз частку квартири [ADDRESS], а відповідачу залишити у власності Уз частину спірної квартири; визнати за нею та [PERSON] право власності за кожним на У> частку автомобіля, виділити відповідачу спірний автомобіль, а на її користь стягнути з нього грошову компенсацію в рахунок вартості Уз частки автомобіля "Шевроле Лачетті" державний номерний знак AI 7522 АР, як за майно набуте під час шлюбу. Свій позов обґрунтовує тим, що спірне майно було придбане в шлюбі, та підлягає поділу в рівних частках між бувшим подружжям. Крім того зазначає, що від спільного шлюбу в них є син [PERSON] - 09 березня 2002 року. Шлюб між сторонами був розірваний 22 вересня 2010 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області. В судовому засіданні позивач та її представник уточнили позовні вимоги просили суд з врахуванням наданого відповідачем звіту про оцінку транспортного засобу від 15 травня 2012 року з врахуванням ринкової вартості автомобіля 82790 грн. 78 коп. визнати за нею та [PERSON] право власності за кожним на У> частку автомобіля, виділити відповідачу спірний автомобіль, а на її користь стягнути з нього грошову компенсацію в рахунок вартості Уз частки автомобіля "Шевроле Лачетті державний номерний знак AI 7522 АР, що складає 41395 грн. 00 коп., а також визнати за нею право власності на Уз частку квартир № 79 в будинку № 44 по вул. Декабристів у м. Броварах, а відповідачу залишити у власності Уз частину спірної квартири. В судовому засіданні відповідач та його представник частково визнали позов, просили в задоволенні позовних вимог в частині поділу квартири між подружжям відмовити, а поділити квартиру [ADDRESS] таким чином, що за [PERSON] та його сином залишалось квартира на праві власності кожному по Уз її частині, а за позивачем залишити на праві власності квартиру [ADDRESS] питання про поділ якої вона не ставить. Саме такий розподіл відповідач, та його представник вважає таким, що буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини. Щодо спірного автомобіля зазначили, що з урахуванням механічного пошкодження вартість автомобіля значно знизилась, а тому відповідач не заперечував проти стягнення з нього 10837 грн. 00 коп. ( 54251 грн. 01 коп. залишкова вартість автомобіля - 32577 грн. 82 коп. борг подружжя перед сестрою відповідача [PERSON] = 21673 грн. 19 коп., тому вказана сума повинна поділятися порівну 21673 грн. 19 коп. : 2 = 10837 грн. 00 коп.) Суд, вислухавши думку сторін, та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Суд встановив, що сторони [PERSON] та [PERSON] з ЗО вересня 1995 року по 22 вересня 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, про що свідчать свідоцтво про укладення шлюбу від 30 вересня 1995 року серії І-БК № 336397, та рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2010 року по цивільній справі про розірвання шлюбу. Від спільного сумісного життя в сторін 09 березня 2002 року народився син [PERSON]. Під час шлюбу сторонами було набуте наступне майно: квартира в м.Броварах [ADDRESS] та автомобіль "ШевролеЛачетті державний номерний знак AI 7522 АР. Вказана обставина підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи: договір № 79 - Д на реалізацію житла по дольовій участі в будівництві, [PERSON] на передачу житлової площі від 01 червня 2001 року, свідоцтво про право власності на квартиру від 24 травня 2001 року № 199 видане на підставі рішення виконавчого комітету Броварської міської ради на імя [PERSON], технічний паспорт на квартиру та щодо автомобіля "Шевроле Лачетті" державний номерний знак AI 7522 АР, договір купівлі- продажу автомобіля за № 432 від 25 жовтня 2006 року, договір кредиту № 410/172/06-А, договір застави майна № 06/з-157, платіжне доручення від 25 жовтня 2006 року на суму 87840 грн. 00 коп. 03 грудня 2009 року [PERSON] надана довідка, про те, що за вищевказаним кредитним договором він зобовязання виконав, тому і договір застави втратив чинність. Згідно квитанції від 08 жовтня 2009 року в рахунок погашення заборгованості по кредиту [PERSON] внесено 13335 грн. 53 коп., згідно квитанції від 09 жовтня 2009 року сума в розмірі 11408 грн. 05 коп. та згідно квитанції від 14 жовтня 2009 року сума в розмірі 11253 грн. 43 коп. В матеріалах справи також міститься розписка про отримання [PERSON] від [PERSON] у борг грошової суми для погашення кредиту на придбання автомобіля в розмірі 1700 доларів США, що станом на день підписання розписки складало в гривневому еквіваленті в розмірі 14450 грн. 00 коп., а також він отримав також 11500 грн., строком повернення до 01 січня 2012 року. В даному разі суд при визначенні грошової суми яка підлягає стягненню з відповідач на користь позивача не може відраховувати суму яка підлягає поверненню [PERSON] із суми вартості спільного сумісного майна, оскільки саме [PERSON] має право звернутися до суду про стягнення заборгованості за борговою розпискою до кожного із сторони. Вираховувати вказану суму відповідачем із частки яка підлягає стягненню на користь позивача є необґрунтованим. В судовому засіданні відповідач стверджував, що в період розгляду справи в суді він попав в дорожньо-транспортну пригоду, у звязку з чим вартість транспортного засобу (ТЗ) значно зменшилась, але при цьому не надав будь - яких підтверджуючих документів, які б підтверджували, що ТЗ був пошкоджений внаслідок ДТП. Під час розгляду справи встановлено, що дійсно автомобіль [NUMBER] має механічні пошкодження та потребує ремонту, що підтверджується звітом за № 00108 про визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу від 15 травня 2012 року та звітом № 00106 про визначення вартості матеріального збитку. Так, в звіті за № 00108 про визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу від 15 травня 2012 року, що вартість автомобіля складає 54251 грн. 01 коп. з урахуванням калькуляції відновлювального ремонту 23572 грн. 33 коп. В звіті за № 00106 про визначення вартості матеріального збитку зазначається, що вартість автомобіля складає 82 790 грн. 78 коп., а матеріальний збиток завданий власнику 23572 грн. 33 коп. Суд при визначенні грошової компенсації Ут. частки автомобіля бере до уваги ринкову вартість автомобіля в розмірі 82 790 грн. 78 коп., оскільки вказаний транспортний засіб був пошкоджений під час керування відповідачем [PERSON], тому Ут. частка грошової компенсації, яка повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача складає 41395 грн. 00 коп. Відповідно ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно ст.ст. 69, 70 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В п. 22, ЗО Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначається поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 СК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). У відповідності до ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до п. З ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. На підставі вищевикладеного, та враховуючи вимоги вказаних норм, суд вважає, позовні вимоги позивача обґрунтованими, в судовому засіданні повністю доведеними та підтверджені доказами.

Outcome: approved