Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про поділ майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачкою - [PERSON] було укладено шлюб, за час перебування, в якому вони придбали квартиру по [ADDRESS] . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21.10.2011 року шлюб розірвано. Позивач покликається на те, що йому невідоме місцезнаходження відповідачки, що унеможливлює досягнення з нею згоди про поділ спільно набутого за час шлюбу майна. Тому, він просить суд поділити спільне майно, набуте за час шлюбу з відповідачкою та визнати за ним право власності начастини квартири [ADDRESS] . Суд, ухвалив справу розглядати без участі позивача та його представника, який надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності /заява знаходиться у матеріалах справи/, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України, та за відсутності відповідачки, яка належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, проте повторно до суду не прибула та враховуючи, що матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Як встановлено судом, 21.11.1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Франківського району м. Львова зареєстровано шлюб позивача та відповідачки /а.с.20/. Під час перебування в шлюбі, а саме 24.12.1999 року, на підставі укладення договору купівлі-продажу, ними було придбано квартиру по [ADDRESS] /а.с.19/. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21.10.2011 року шлюб розірвано /а.с.5/. Відповідно до ч.2 ст.60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як вбачається із п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Так, з огляду на п.23 зазначеної Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісноювласністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно до ст.70 СК України та ст.370 ЦК України, у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Обставин, які б заслуговували на увагу та свідчили про необхідність проведення розподілу спільного майна подружжя із відступом від рівності часток подружися, судом, в ході судового розгляду не встановлено, не зазначено таких обставин і сторонами. Враховуючи зазначені норми закону, призначення майна, його належність та місце знаходження, суд вважає можливим розподіл спірного майна вчинити виходячи з рівності долей сторін у спільному майні подружжя та виділити у власність позивача [PERSON] частину квартири [ADDRESS] , а у власність відповідача [PERSON] частину квартири [ADDRESS] , яка є спільним майном подружжя. Виходячи з наведеного та враховуючи, що майно набуте сторонами під час шлюбу і є об`єктом спільної сумісної власності, в якому їхні частки рівні, позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved