Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-17 00:00:00

У липні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» про визнання договору недійсним та неукладеним, мотивуючи свої вимоги тим, що ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до суду про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] боргу за теплову енергіюз огляду на те, що між ними був укладений договір про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання від 01.11.2005р. № 382053, на підставі якого здійснювалося обслуговування квартири [ADDRESS]. [PERSON] [PERSON] ніякого договору не укладав, не підписував його, не був з ним ознайомлений. Чим самим порушено вимоги щодо свободи договору, дотримання письмової форми договору. Крім цього, в квартирі [ADDRESS], проживають тільки позивач по цій справі та [PERSON]. [PERSON] [PERSON] огли, [PERSON] в цій квартирі ніколи не проживали. Позивач стверджує, що ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» не правильно здійснювало обчислення надання послуг теплопостачання, оскільки підключення згідно з Нарядом № 5000/9 від 09.10.2010р. проведено 11.10.2010р., а не 01.10.2010р. Відключення проведено 04.04.2010р., а не 01.08.2011р. На підставі вищенаведеного позивач просить суд визнати договір про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання від 01.11.2005р. № 382053 недійсним та не укладеним. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та клопотав суд позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 2129 від 04.11.2005р. відповідач по справі перейшов на прямі договірні відносини з населенням з теплопостачання, що зумовлює обовязковість укладання договору. Договір про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання на час його розроблення був єдиний для Миколаївського регіону та складений відповідного до чинного законодавства України. Договір про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання є договором публічним та договором приєднання. Згідно з ч. 2 ст. 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Статтею 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З огляди на наведені приписи чинних норм цивільного законодавства умови договору про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання, укладеного між сторонами, є ідентичними умовам договорів, укладених відповідачем з усіма іншими споживачами у м. Миколаєві, яким постачається теплова енергія. Відсутність підпису у договорі не свідчить про відсутність правових відносин між сторонами по справі щодо постачання теплової енергії. Наявність правових відносин підтверджується Нарядом на підключення теплоносія позивача до внутрішньо будинкової системи опалення будинку № 18-Б по вул. Будівельників. Твердження позивача про те що він не знав про наявність договору що оспорюється, спростовується поясненнями представника відповідача, яка зазначила що на протязі кількох років ВПТ «МТЕЦ» стягує лише у судовому порядку з [PERSON] заборгованості за спожиту теплоенергію, про що свідчать рішення місцевого суду та Апеляційного суду, якими в свою чергу також підтверджено наявність між сторонами правових відносин, як сторін за договором. Крім цього, договір про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання є оплатним, а тому споживач теплової енергії повинен належним чином оплачувати поставлену йому теплову енергію згідно з тарифами НКРЕ України, погодженими ММР, в строки встановлені договором теплопостачання. У відповідності до положень ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства. Зі змісту ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. [PERSON] всупереч вказаним нормам належним чином не виконує свої зобовязання по сплаті за поставлену енергію. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вимоги позивача є способом уникнення від зобовязань щодо сплати постачаємих послуг, є не обґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed