Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-10 00:00:00

У жовтні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 19\~грудня 2008 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне матері наступне спадкове майно: житловий будинок № 17 по вулиці Ясній у селі Княжичі Броварського району Київської області, придбаний матірю 23 лютого 2001 року, збудований на 79 %, завершений будівництвом у 2004 році; земельну ділянку площею 0,181 га, що розташована за адресою: село Княжичі Броварського району Київської області, вулиця Ясна, 17, придбану матірю 23 лютого 2001 року, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] отримала 18 вересня 2002 року; чотирикімнатну квартиру № 183 у будинку № 3-А (Житлово-будівельний кооператив Швейник) по вулиці Курчатова у місті Києві, реєстраційне посвідчення про право власності на кооперативну квартиру [PERSON] отримала 20 січня 1993 року; гаражний бокс № 567 у Гаражно-будівельному кооперативі Супутник-1, що розташований по вулиці Крайній, 17 у місті Києві, свідоцтво про право власності на гараж багатобоксовий [PERSON] отримала 29 жовтня 2001 року. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], яка померла 19 грудня 2008 року, є дві її дочки: вона, позивач у справі [PERSON], та відповідач у справі її рідна сестра [PERSON] У визначений законом строк вона і відповідач звернулись до Пятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті матері. Однак до цього часу жодна із них не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки відповідач [PERSON] утримує у себе оригінали правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно і не надає їх нотаріусу, тим самим не визнаючи її (позивача) право на спадкування за законом частки належного померлій матері майна. У звязку із неможливістю надання нею нотаріальній конторі правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона змушена звернутися до суду для захисту своїх прав та визнання за нею у порядку спадкування за законом права на спадкове майно. Оскільки дійсна вартість спірного житлового будинку № 17 по вулиці Ясній у селі Княжичі Броварського району Київської області і земельної ділянки площею 0,181 га за цією ж адресою складає приблизно 1200000 грн., що є більшою, ніж вартість чотирикімнатної квартири і гаражу у місті Києві, що складає 560000 грн., тому позов поданий нею до Броварського міськрайонного суду Київської області за місцем знаходження основної частини спадкового майна. Просила визнати за нею, [PERSON], у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 19 грудня 2008 року, право власності на ? частку спадкового майна, а саме: ? частку житлового будинку № 17 по вулиці Ясній у селі Княжичі Броварського району Київської області; ? частку земельної ділянки площею 0,181 га, розташованої за адресою: село Княжичі Броварського району Київської області, вулиця Ясна, 17; ? частку чотирикімнатної квартири [ADDRESS]; ? частку гаражного боксу № 567, який знаходиться у Гаражно-будівельному кооперативі Супутник -1 у місті Києві по вулиці Крайній, 17. Представник позивача [PERSON] у суді позов підтримав, дав пояснення аналогічні викладеному вище, просив суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила. У серпні 2012 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення проти позову, у яких вона зазначала, що позов не визнає, вважає вимоги позивача незаконними та необґрунтованими з таких підстав. 19 грудня 2008 року померла мати сторін [PERSON]. Після її смерті в установлений законом строк вона і позивач звернулися до Пятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Державним нотаріусом [PERSON] була відкрита спадкова справа. Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи з наведеного, вважає, що суд повинен встановити чи були порушені права позивача. Зважаючи на те, що законодавством чітко визначений порядок одержання свідоцтва про право на спадщину, враховуючи, що державний нотаріус у видачі такого свідоцтва [PERSON] не відмовляв, письмова відмова нотаріуса у матеріалах справи відсутня, тому право позивача не порушене. Крім того, вона, [PERSON], не є відповідальною за те, що позивач не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Оскільки нею (відповідачем) право [PERSON] на спадщину не заперечується та не оспорюється, право позивача на одержання свідоцтва про право на спадщину за законом у передбаченому законом порядку не порушене, підстави для звернення до суду у [PERSON] відсутні, тому позов задоволенню не підлягає. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із свідоцтвом про смерть серії 1-БК № 128980 мати сторін [PERSON] померла 19 грудня 2008 року. На момент смерті [PERSON] належало наступне майно: житловий будинок А-2, загальною площею 301,2 м2, житловою площею 100,6 м2, із господарськими будівлями та спорудами: альтанка Б, колонка К та огорожа N, що знаходяться у селі Княжичі Броварського району Київської області по вулиці Ясній, 17; земельна ділянка площею 0,181 га, розташована за цією ж адресою, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування будівель і господарських споруд; чотирикімнатна кооперативна квартира [ADDRESS], загальною площею 59,38 м2, житловою площею 40,1 м2; гаражний бокс № 567 площею 38,20 м2 у Гаражно-будівельному кооперативі Супутник -1, що розташований у місті Києві по вулиці Крайній, 17. Факт належності померлій 19 грудня 2008 року [PERSON] зазначеного вище майна підтверджується дослідженими у судовому засіданні документами: двома договорами купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 23 лютого 2001 року, посвідченими приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрованими в реєстрі за №№ 799, 803; технічним паспортом на житловий будинок; державним актом на право приватної власності на землю серії І-КВ № 098552, виданим 18 вересня 2002 року Княжицькою сільською радою Броварського району Київської області, зареєстрованим у Книзі записі державних актів на право приватної власності на землю за № 63а; реєстраційним посвідченням на спадкову квартиру від 20 січня 1993 року; довідкою Житлово-будівельного кооперативу Швейник від 31 серпня 1992 року № 401; свідоцтвом про право власності на гараж багатобоксовий від 29 жовтня 2001 року серії ГБ № 61365; листами Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна від 27 грудня 2010 року № 54882 і від 28 грудня 2010 року № 55324, з яких видно, що за даними Київського міського БТІ за [PERSON] у місті Києві на праві власності зареєстровані квартира № 183 у будинку № 3-А по вулиці Курчатова і гаражний бокс № 567 у Гаражно-будівельному кооперативі Супутник -1, розташованому по вулиці Крайній, 17. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1258 спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У ч. 1 ст. 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Суд встановив, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], яка померла 19 грудня 2008 року, є дві її дочки: позивач [PERSON] і відповідач [PERSON], які в установлений законом шестимісячний строк відповідно 23 грудня 2008 року і 05 травня 2009 року звернулися до Пятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що підтверджується матеріали спадкової справи № 2483. Оскільки частки у спадщині спадкоємців за законом є рівними, кожна із сторін має право на спадкування ? частки належного їхній померлій матері [PERSON] спірного спадкового майна. Із зазначеної спадкової справи також вбачається, що 18 червня 2009 року до цієї ж нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся [PERSON], [INFO], який вказував на те, що проживав разом із померлою та перебував із нею у фактичних шлюбних відносинах. Відповідно до ст. 1264 ЦК України особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини мають право на спадкування у четверту чергу. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2011 року [PERSON] у позові про визнання за ним права власності на нерухоме майно, набуте за час спільного проживання без реєстрації шлюбу із [PERSON] у результаті спільної праці та за спільні кошти, тобто на спірне спадкове майно, відмовлено. Зазначене рішення суду першої інстанції залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28 квітня 2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 серпня 2012 року. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 14 червня 2012 року скасовано і рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 травня 2010 року в частині встановлення факту проживання з 20 січня 1982 року однією сімєю як чоловіка і жінки без шлюбу [PERSON] та [PERSON], яка померла 19 грудня 2008 року. Виходячи з наведеного вище, будь-яких прав на спадкове майно, належне померлій [PERSON], [PERSON] не має, даний спір на його права та обовязки не впливає. Листами від 12 вересня 2012 року за №№ 3467, 3468 у видачі позивачу [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом на ? частку належного її матері [PERSON] спадкового нерухомого майна Пятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на це майно. У ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, яка в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], якій належало нерухоме майно: житловий будинок і земельна ділянка у селі Княжичі Броварського району та квартира і гаражний бокс у місті Києві, правовстановлюючі документи на які у позивача відсутні, а також те, що право на ? частку цього спадкового майна має інший спадкоємець за законом першої черги відповідач [PERSON], суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі до суду у жовтні 2011 року позовної заяви позивач [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1700 грн. та оплатила витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. Всього судові витрати у справі складають 1820 грн. та підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved