Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-11 00:00:00

позивачка звернулася з вказаним позовом, в якому вказала, що вона є власницею квартири за адресою [ADDRESS]. У серпні 2011 року позивач [PERSON] звернувся до неї з проханням здати в оренду вказану квартиру на 1 рік. Її мати, що діяла за довіреністю, уклала договір оренди з [PERSON] на 1 рік, однак у зв"язку з тим, що він не сплачував орендну сплату, договір був розірваний. Протягом 2 років вона не бачила відповідача, однак у квітні - травні 2013 року на її адресу стала надходити поштова кореспонденція, адресована ТОВ "Юнас-груп". Пізніше вона узнала, що відповідачі за адресою її квартири зареєстрували ТОВ "Юнас-груп". Вважала, що відповідачі незаконним шляхом зареєстрували на адресою її квартири юридичну особу, вона не дозволяла цього робити, тому вважала, що вказані дії порушують її право власності. Просила захистити право власності шляхом визнання недійсною державну реєстрацію підприємства "Юнас-груп" та стягнути моральну шкоду у розмірі 25000 грн. У судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог, просила їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні обгрунтуванню позовної заяви. У судовому засіданні відповідач [PERSON], його представник з позовом не погодилися, вказали, що для реєстрації підприємства необідно було договір оренди, було дійсно зареєстровано підприємство на вказаною адресою, однак, вказані дії не яким чином не порушили права позивачки як власниці, крім того, в даний час реєстрація підприємства вже припинена відповідно до рішення суду. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи вважає позов необгрунтованим з огляду на наступне. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статею 61 цього Кодексу. Статею 61 ЦПК визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 04.11.2013 року залишено без змін рішення Пролетарського районного суду м.Донецька у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про захист права власності та відшкодування моральної шкоди (а.с.13-15). Вказаним рішенням встановлено, що п.2.5 тп 2.6 укладеного договору аренди квартири між сторонами, орендар несе матеріальну відповідальність лише за шкоду, спричинену з його вини приміщенню і майну, надану йому у аренду, а також зобов"язаний відшкодувати усі збитки, пов'язані з втратою або пошкодженням майна. Заборони на реєстрацію товариства за місцем розташування орендуємої квартири також не оговорено. Зміст права власності, визначений ст.317 ЦК України, а саме власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди. Стаття 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до пункту 2 ч.1 ст.110 ЦК України юридична особа ліквідується за рішенняім суду про визнання недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також у інших випадка, встановлених законом. Вимога про ліквідацію юридичної особи на вказаних підставах може бути пред'явлена до суду органом, що здійснює державну реєстрацію, учасником юридичної особи, в щодо акціонерних товарист - також національною комісією з цінних паперів та фондового ринку. Таким чином, судом встановлено, що право власності позивачки не порушено, вона вільно володіє, користується та може розпорядитися своїм майном, що є підствою у відмові у задоволенні позову. На підставі викладеного, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed