Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 61\\100 частину житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Біляївка, вул. Дзержинського 41, яка складається з веранди площею 2,00 кв.м; коридору площею 16.20 кв.м; коридору площею 5,70 кв.м; житлової кімнати площею 16, 20 кв.м; житлової кімнати площею 11, 60 кв.м; житлової кімнати площею 9, 60 кв.м; кухні площею 9,20 кв.м. та санвузла площею 5, 10 кв.м, загальною площею 67, 20 кв.м та житловою площею 37, 40 кв.м., а також на прилеглі до будинку надвірні споруди: сарай( літ. Д), літню кухню (літ.Е), гараж (літ.Є), погріб(літ. Ж), басейн та ? частину огорожі. Свої вимоги мотивує тим, що її було відмовлено у видачі свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, так як відсутня декларація про готовність обєкта до експлуатації, що і змусило її звернутись з позовом до суду. Позивачка в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник позивача до судового засідання не зявився, але від нього надійшла заява, якою на задоволенні позовних вимог [PERSON], не заперечує та просить справу розглянути у його відсутність. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, проти їх задоволення не заперечує. Приймаючи до уваги пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Як встановлено у судовому засіданні, позивачка 07 липня 2000 року придбала квартиру № 1, розташовану за адресою: Одеська область, м. Біляївка, вул. Дзержинського, буд. № 39 ? частину квартири у [PERSON], згідно договору купівлі-продажу № 2215 від 07.07.2000 року, а ? частини квартири купила у [PERSON], відповідно договору купівлі-продажу № 2216 від 07.07.2000 року. З довідки Біляївського виконавчого комітету Біляївської міської ради Одеської області № 242 від 06.11.2012 року вбачається, що у власності [PERSON], згідно земельно-кадастровій книзі за нею числить земельна ділянка у розмірі 61/100 частина житлового будинку за вищевказаною адресою. Згідно договору купівлі-продажу № 102 від 12 січня 1979 року власницею ? частини квартири № 2 за вищевказаною адресою являється [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Біляївської міської ради від 31 серпня 2011 року № 185 було надано дозвіл позивачці та [PERSON], на переведення квартир № 1 та № 2 в житловий будинок та отримання технічного паспорту. Відповідно до витягу з рішення виконкому міської ради Біляївського району Одеської області № 58 від 22 лютого 2007 року позивачці надано дозвіл на зведення надвірних споруд - гаражу та літньої кухні. На підставі даного рішення зазначені споруди були збудовані, що підтверджується технічним паспортом, виданим 02 вересня 2011 року Біляївською філією «ОМБТІ та РОН». Згідно довідки розрахунків долі виданої КП «Одеською МБТІ та РОН» в фактичному користуванні позивачки знаходиться 61\\100 частина житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Біляївка, вул. Дзержинського 41, яка складається з веранди площею 2,00 кв.м, коридору площею 16. 20 кв.м, коридору площею 5, 70 кв.м, житлової кімнати площею 16, 20 кв.м, житлової кімнати площею 11, 60 кв.м., житлової кімнати площею 9, 60 кв.м, кухні площею 9, 20 кв.м. та санвузла площею 5, 10 кв.м, загальною площею 67, 20 кв.м та житловою площею 37, 40 кв.м., а також на прилеглі до будинку надвірні споруди: сарай( літ. Д), літню кухню ( літ.Е), гараж ( літ. Є), погріб( літ. Ж), басейн та ? частину огорожі. Позивачка звернулася до Біляївської міської ради із заявою про видачу свідоцтва про право власності на належну їй 61/100 частину спірного будинку, однак рішенням виконавчого комітету Біляївської міської ради № 167 від 27.09.2012 року [PERSON] було відмовлено в визнанні права власності на 61/100 частини житлового будинку, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Біляївка, вул. Дзержинського 41, звязку з відсутністю декларації про готовність обєкта до експлуатації. Відповідно до ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ/майно/, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. [PERSON] вправі вчиняти відносно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснення. Зазначені підстави і змусили позивачку звернутися до суду, надавши відповідні докази по справі. Згідно ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, надані йому для використання як єдиного цілого,- за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов [PERSON], обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню.

Outcome: approved