Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-09 00:00:00

27 липня 2011 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, мотивуючи свій позов тим, що 19.02.2002 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. В шлюбі у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. В шлюбі ними на ім»я [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 03.01.2003 року придбано трикімнатну квартиру за адресою: м.Полтава, вул.Сінна, буд.№4/2, кв.30 загальною площею 65,1 кв.м вартістю 110 000 грн. та однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 02.11.2004 року на ім»я [PERSON] загальною площею 37 кв.м, вартістю 67 500 гривень. Крім того, в 2005 році на ім»я [PERSON] придбано та зареєстровано легковий автомобіль [NUMBER], вартість якого складає 40 500 гривень. Всього спільного майна придбано на суму 217 000 гривень, отже кожному припадає частка 108 500 гривень. З урахуванням інтересів неповнолітніх дітей, які залишаються проживати з нею, пропонує провести розподіл майна наступним чином: за позивачем визнати право власності на квартиру [ADDRESS]/2 в м.Полтаві, а за відповідачем визнати право власності на квартиру [ADDRESS] та право власності на легковий автомобіль [NUMBER]. При такому варіанті розподілу вона та діти отримають майна на суму 110 000 грн., а відповідач на суму 107 000 грн. Просила суд постановити рішення про розподіл спільного майна подружжя, визнавши за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]/2 в м.Полтаві. Визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] та виділити легковий автомобіль СЕНС 2005 року випуску. 20 вересня 2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свою зустрічну позовну заяву тим, що під час шлюбу на ім»я відповідача [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 02.11.2004 року придбано однокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 37 кв.м та вартістю 24 155 гривень. Просив суд визнати за ним, [PERSON], право власності на Ѕ частку однокімнатної квартири [ADDRESS]. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати. 13 лютого 2012 року позивач [PERSON] звернувся в суд з заявою до відповідача [PERSON] про зміну предмету позову, мотивуючи свою заяву тим, що ще до одруження він працював спеціальним співробітником Спеціального миротворчого центру при МВС України, що підтверджується довідкою УМВС України в Полтавській області від 14.09.2011 року №1-3-Ч-300 та отримав кошти в сумі 5 925 доларів США в період з 10.12.2001 року по 18.02.2002 року. Дані кошти витрачені ним на придбання квартири [ADDRESS]. Вважає, що ці кошти були його приватною особистою власністю, тобто роздільним майном у відповідності до статті 24 КпШтС УРСР. Тому позивач вважає, що 0,3614 частка квартири [ADDRESS], придбана за кошти отримані ним до укладення шлюбу (31 594,47 грн./ 87 412 грн. = 0,3614). Отже, в квартирі [ADDRESS] розподілу підлягає частка в 0,6386, вартість якої складає 322 940 грн. 02 коп. Підлягає розподілу майно вартістю 507 360 грн. 02 коп., тобто однокімнатна квартира вартістю 184 420 грн. та 0,6386 частка в трикімнатній квартирі вартістю 322 940 грн. 02 коп. Тобто на кожну сторону приходиться спільного майна на суму 253 680 грн. 01 коп. Просив суд виділити із спільного майна подружжя та визнати за ним, [PERSON], право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] та право власності на Ѕ частку трикімнатної квартири [ADDRESS]. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати. 26 березня 2012 року позивач [PERSON] звернулась в суд з заявою до відповідача [PERSON] про збільшення позовних вимог, мотивуючи свою заяву тим, що в 2000 році вона приїхала працювати в місто Полтаву і їй як молодому спеціалісту була тимчасово виділена для проживання побутова кімната по вул.Духова, 5, під»їзд 1, поверх 3, секція 5, де вона почала проживати з липня 2000 року. На початку вересня 2000 року вона познайомилась з [PERSON], який на цій же секції наймав кімнату. Стосунки між ними переросли у близькі відносини і вони в вересні 2000 року почали проживати разом однією сім»єю і вести спільне господарство. Наприкінці осені 2000 року вона отримала для проживання кімнату №87 по вул.Духова, буд.№3 в м.Полтаві, куди разом з відповідачем і переїхали проживати, а зареєстрували шлюб 19.02.2002 року. Отже, вважає, що позивач і відповідач проживали однією сім»єю без шлюбу з вересня 2000 року, а одружились 19.02.2002 року. Під час проживання однією сім»єю без шлюбу і після одруження вони придбали за спільні кошти 03.08.2005 року автомобіль марки «ЗАЗ DAEWOO», державний номерний знак [NUMBER], де в технічному паспорті вона була вписана з правом керування. Відповідач, діючи всупереч інтересам сім»ї, таємно, вийшовши за межі дрібного побутового договору, і з метою завчасного приховування спільного майна, без її згоди 20.02.2009 року зняв з обліку спірний автомобіль для реалізації і в цей же день автомобіль придбав на аукціоні та зареєстрував на своє ім»я в органах ДАІ рідний брат відповідача працівник НДЕКЦ УМВС України в Полтавській області [PERSON] Вважає, що автомобіль був штучно-юридично вилучений з обороту сім»ї, а гроші присвоєні відповідачем. Позивачу не було відомо про реєстраційний рух автомобіля, оскільки відповідач до останнього дня спільного проживання і до розгляду справи в суді постійно користувався спірним автомобілем. Вважає, що відповідач повинен їй сплатити Ѕ частку вартості (24 000 грн.) спірного автомобіля, ціна якого складає згідно ринкової вартості 48 000 грн. За час спільного проживання ними були придбані дві квартири: 03.01.2003 року трикімнатна квартира [ADDRESS]/2 в м.Полтаві, загальна площа квартири 65,1 кв.м, жила площа квартири 40,6 кв.м. 02.11.2004 року однокімнатна квартира [ADDRESS], загальна площа квартири 37 кв.м, жила площа квартири 19,3 кв.м. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 23.01.2012 року вартість квартир складає 505 700 грн. і 184 420 грн. На протязі спільного проживання вони придбали наступну побутову техніку і меблі: кухонні меблі, весна 2003 року, магазин «Павленковський», вул.Шведська, буд.20, вартістю 2 000 грн.; спальні меблі, весна 2003 року, магазин «Павленковський», вул.Шведська, 20, вартістю 1 500 грн.; стіл обідній, весна 2003 року, магазин «Світ сім»ї», вул.Леніна, 10/19, вартістю 500 грн.; холодильник «Бош», квітень 2003 року, магазин «Бош», вул.Шевченко, 78-а, вартістю 3 300 грн.; пральна машина «Сіменс», квітень 2003 року, магазин «Бош», вул.Шевченка, 78-а, вартістю 2 700 грн.; газова плита «Бош», квітень 2003 року, магазин «Бош», вул.Шевченка, 78-а, вартістю 2 100 грн.; пилосос «Бош», квітень 2003 року, магазин «Бош», вул.Шевченка, 78-а, вартістю 550 грн.; телевізор «Соні», весна 2003 року, магазин електротоварів, де зараз Інтернет провайдер «Воля», вул.Фрунзе, 12, вартістю 2 000 грн.; музичний центр «Соні», весна 2003 року, магазин електротоварів, де зараз Інтернет провайдер «Воля», вул.Фрунзе, 12, вартістю 1 100 грн.; меблі в залі –система «Борис», осінь 2003 року, магазин меблів, де зазраз «Астера», вул.Шевченка, 54, вартістю 4 000 грн.; кухонний комбайн «Бош», грудень 2004 року магазин «Ельдорадо», вул.Жовтнева, 28/13, вартістю 1 500 грн.; відеокамера «Панасонік», літо 2005 року, вартістю 1 500 грн.; DVD-плеер «ВВК», початок 2007 року, вартістю 350 грн.; комп»ютер (повний комплект) в 2007 році, блоки через Інтернет-магазин у Києві, збирав ПП [PERSON] вул.1100-річчя м.Полтави, вартістю 10 000 грн.; ліжко дерев»яне (90х200 см) з ортопедичним матрацом, травень 2007 року, магазин «Твоя кімната», вул.Шевченка, 44, вартістю 1 700 грн.; диван, 2007 року, магазин «Меблі під мостом», вул.М.Бірюзова, 15, вартістю 2 000 грн.; стіл комп»ютерний, 2007 року, магазин «Меблі», вул.Миру, 9, вартістю 900 грн.; швейна машинка «Джаноме», 2007 року, магазин «Ворскла», вул.Шевченка, 46, вартістю 1 200 грн.; фотоапарат «Никон», 2008 року, м.Київ, вартістю 4 750 грн.; мікрохвильова піч «Панасонік», подарунок на 8 Березня 2009 року, вартістю 1 000 грн.; вітальня, весна 2009 року, ПП [PERSON], вул.М.Бірюзова, 51-а, вартістю 2 000 грн.; дитяче ліжко, грудень 2009 року, магазин «Пупсик», вул.Фрунзе, 28, вартістю 450 грн.; дитячі меблі (дві шафи, стіл, полки, бібліотечка), грудень 2009 року, магазин «Пупсик», вул.Фрунзе, 28, вартістю 1 250 грн.; хлібопіч «Панасоник», вересень 2010 року, Інтернет-магазин, вартістю 1 650 грн. Загальна сума 50 000 грн. Вважає, що її частка спірного майна складає Ѕ (25 000 грн.). Від загальної вартості спірного майна слід відрахувати 20% знову. З урахуванням викладеного відповідач повинен сплатити на її користь 20 000 грн. (50 000 грн. –20% = 40 000 грн. : 2 = 20 000 грн.). Просила суд встановити факт проживання [PERSON], [INFO] з [PERSON], [INFO], однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу з вересня 2000 року і до реєстрації шлюбу, який був зареєстрований 19 лютого 2002 року. Визнати недійсним-фіктивним правочин здійснений 20.02.2011 року, а саме договір (угоди) купівлі-продажу автомобіля марки «ЗАЗ DAEWOO», державний номерний знак [NUMBER] між [PERSON] і [PERSON] таким, що виходить за межі дрібного побутового і здійснений без згоди дружини [PERSON] –[PERSON]. Поділити між [PERSON] та [PERSON] спільне нерухоме і рухоме майно подружжя набуте під час сумісного проживання та шлюбу, з урахуванням того, що на її утриманні перебувають і проживають з нею двоє дітей та її хронічних хвороб набутих під час шлюбу: встановити за нею право власності і користування квартирою №30 в будинку №4/2 по вул.Сінна в м.Полтава; встановити за [PERSON] право власності і користування квартирою №56 в будинку №27 по вул.Артема в м.Полтава, залишивши у володінні та користуванні [PERSON] рухоме майно подружжя, а саме всю побутову техніку і меблі та грошові засоби отримані за реалізацію автомобіля марки «ЗАЗ DAEWOO», державний номерний знак [NUMBER]. Зобов»язати Київський РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області провести зняття з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою: м.Полтава, вул.Сінна, буд.№4/2, кв.30 та зареєструвати [PERSON] за адресою: м.Полтава, вул.Сінна, буд.№4/2, кв.30. Зобов»язати ПП ПБТІ «Інвентаризатор»переоформити правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS] з [PERSON] на [PERSON] Відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] Судові витрати за її позовною заявою покласти на відповідача [PERSON] 26 березня 2012 року позивач [PERSON] звернувся в суд з заявою до відповідача [PERSON] про зміну предмету позову, мотивуючи свою заяву тим, що в 2004-2007 роках [PERSON] мала довіреності на розпорядження його поточними рахунками в доларах США. Так, в період з 14.07.2004 року по 12.05.2005 року [PERSON] зняла з його рахунку №1001139686 в КБ «Приватбанк»та приховала кошти в загальній сумі 11 182 долари 93 центи США. З того часу доступу до коштів зароблених ним в Косово і прихованих [PERSON] не має. В інтересах сім»ї дані кошти не витрачались. Ці кошти [PERSON] зберігались на рахунках, відкритих в ПАТ КБ «Приватбанк», в ПАТ «Укрсоцбанк»та інших банківських установах. Сума коштів прихованих [PERSON] в 2006-2007 роках складає 8 018 доларів США 59 центів та 14 076 грн. 38 коп. Загальна сума коштів прихованих від нього [PERSON] в 2004-2007 роках складає 19 201, 52 доларів США та 14 076 грн. 38 коп. При перерахунку доларів США загальна сума зазначених коштів становить 167 413 грн. 96 коп. (153 337,58+14 076,38). Половина від цієї суми складає 83 706 грн. 98 коп. Загальна вартість квартири [ADDRESS]/2 в м.Полтаві згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи складає 505 700 грн. Сума половини прихованих [PERSON] коштів 83 706 грн. 98 коп., що складає 0,1655 частку в вартості квартири [ADDRESS]/2 в м.Полтаві. Тобто йому має належати 0,6639 (0,4984+0,1655) частка квартири [ADDRESS]/2 в м.Полтаві при округленні до сотих долей: 0,6639=0,66 або 33/50 частка квартири [ADDRESS]/2 в м.Полтаві. Просив суд виділити із спільного майна подружжя та визнати за ним, [PERSON], право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] та право власності на 33/50 частки трикімнатної квартири [ADDRESS]/2 в м.Полтаві. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати. 18 квітня 2012 року позивач [PERSON] звернувся в суд з заявою до відповідача [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог, мотивуючи свою заяву тим, що під час шлюбу в 2002-2003 роках придбано вироби з золота, які є спільною власністю. Вироби придбано до 01.01.2004 року. Зазначені золоті вироби придбано в ювелірних магазинах по вул.Жовтневій в центрі міста. У відповідності до ч.2 ст.24 КпШтС УРСР роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Тобто коштовності придбані в період чинності КпШтС УРСР набули правовий режим (статус) спільного майна подружжя та підлягають розподілу. Загальна вартість виробів із золота, які є спільним майном становить 29 250 грн. 65 грам по ціні 450 грн. за грам у виробах (600 грн./грам) та в ломі (300 грн./грам). Половина суми дорівнює 14 625 грн. Під час шлюбу придбано меблі в квартирі №56 по вул.Артема в м.Полтаві, а саме мебельна стінка, журнальний столик, м»які меблі (придбано одночасно з квартирою за 1 450 грн.), холодильник 200 грн., ліжко 150 грн. Факт купівлі та ціна підтверджується особистою перепискою. По оголошенню придбано ліжко за 150 грн. М»які меблі, журнальний столик, ліжко, холодильник на загальну суму 1 000 грн.: 600 грн. + 50 грн. + 150 грн. + 200 грн. відповідно. [PERSON] вивезла із зазначеної квартири кухонні меблі дійсна вартість 400 грн. Спальний гарнітур з матрацом придбано за 2 500 грн. : 1 700 грн. гарнітур та матрац 800 грн. дійсна вартість 1 100 грн. Стіл обідній дійсна вартість 150 грн. Стінка у вітальню придбана за оголошенням в «Жовтій газеті»в мікрорайоні «Алмазний»дійсна вартість 750 грн. Корпусні меблі в дитячу кімнату придбано за оголошенням дійсна вартість 400 грн. Крісло офісне придбано в магазині «Стол и стул»по вул.М.Бірюзова дійсна вартість 200 грн. Стіл комп»ютерний дійсна вартість становить 200 грн. [PERSON] придбано ним в 2006 році, має розриви оббивки дійсна вартість 250 грн. Тумба лакована, темно-коричневого кольору придбано за оголошенням в «Жовтій газеті»дійсна вартість 100 грн. Килим 2х3 метрів темно-коричневого кольору придбано в грудні 2006 року в ДП «Твоя кімната –Полтава»за 1 100 грн. дійсна вартість 400 грн. Фен «Сіменс»моделі МН82311 за 395 грн. придбаний 15.06.2002 року в ТОВ «Піраміда» вул.Леніна, 9/17 придбано для спільного користування, дійсна вартість 180 грн. Вафельниця «Ласунка»дійсна вартість 100 грн. Меблі передпокою зроблено за індивідуальним проектом для квартири [ADDRESS], виконавець ПП [PERSON] 2 800 грн. та послуги дизайнера 200 грн. загалом 3 000 грн. Меблі та дзеркало прикріплено до стіни, в інших приміщеннях використовуватися не можуть. Дійсна вартість 1 200 грн. Ліжко односпальне 90х200 має дефекти лакової поверхні та матрацу дійсна вартість 300 грн. ТВ «Соні»діагональ 51 см придбано в 2003 році дійсна вартість 400 грн. Мікросистема музикальна «Соні»придбано в 2003 році дійсна вартість 250 грн. ДВД програвач ВВК дійсна вартість 90 грн. Не входять до складу спільної власності та є його особистою власністю згідно ч.2, ч.3 ст.57 СК України такі речі: холодильник «Бош», пральна машина «Сіменс», газова плита «Бош», пилосос «Бош». Зазначені речі придбано батьком для позивача особисто за рахунок частини коштів, отриманих від продажу квартири №16 по вул.Фрунзе в м.Сімферополь, яка належала їм з батьком в рівних частках на праві спільної часткової власності. Відеокамера «Панасонік»подарована позивачу колегою по роботі громадянином США [PERSON] в Косово. Зазначена камера є його особистим майном. Фотоапарат «Нікон»та об»єктив до нього подаровано позивачу в 2007 році колегою по роботі [PERSON]. Кухонний комбайн «Бош», швейну машину «Джаноме»придбано його батьком [PERSON] Мікрохвильову піч «Панасонік» придбано ним в кінці лютого на початку березня 2009 року за рахунок премії за січень 2009 року, яку він отримав в лютому 2009 року. Дана мікрохвильова піч «Панасонік»є його особистою приватною власністю. Дійсна вартість складає 300 грн. [PERSON]»ютер подарований особисто братом. Хлібопекарня «Панасонік»придбана його батьком [PERSON] разом з вагами «Оріон». Телефон «Самсунг С5212 Duos»придбаний ним для себе в індивідуальне користування за 825 грн. Телефон «Нокиа 2600»придбаний ним для себе в індивідуальне користування за 675 грн. Речі, які є спільною власністю знаходяться у позивача ТВ «Соні», мікросистема музикальна «Соні», ДВД програвач ВВК, ліжко односпальне (90х200). Меблі передпокою. Речі, які є спільною власністю, вивезено [PERSON] та знаходяться у неї: кухонні меблі, спальний гарнітур з матрацом, стінка у вітальню, корпусні меблі в дитячу кімнату, крісло офісне, стіл комп»ютерний, стіл обідній, диван, килим 2х3 метра, меблі в квартирі [ADDRESS] мебельна стінка, журнальний столик, м»які меблі, кухонні меблі, ліжко, холодильник, дійсна вартість 1 800 грн., фен «Сіменс», вафельниця «Ласунка» на загальну суму 6 030 грн. Дійсна вартість зазначеного спільного рухомого майна складає 8 270 грн., тобто частка кожного складає 4 135 грн. Таким чином, [PERSON] має відшкодувати йому 3 095 грн. (4 135 грн. -1 040 грн.). Речі, які є його приватною власністю вивезено [PERSON] та знаходяться у неї: холодильник «Бош», пральна машина «Сіменс», газова плита «Бош», кухонний комбайн «Бош», швейна машинка «Джаноме», хлібопекарня «Панасонік», мікрохвильова піч «Панасонік», телефон «Самсунг С5212 Duos», телефон «Нокиа 2600»на загальну суму 4 100 грн. [PERSON] безпідставно набула це майно. З її слів більшу частину майна вона продала, а гроші витратила на дітей. Вважає, що відповідно до ст.1213 ЦК України [PERSON] має відшкодувати йому вартість безпідставно набутого майна 4 100 грн. Таким чином, [PERSON] має відшкодувати йому 7 195 грн. (3 095 грн. + 4 100 грн.). З урахуванням половини вартості 14 625 грн. зазначених вище виробів з золота, [PERSON] має відшкодувати йому 21 820 грн. Ця сума складає 0,0431 частку вартості квартири [ADDRESS] (21 820/ 505 700). Просив суд відповідно збільшити належну йому частку в квартирі [ADDRESS] до 39/50 частки (0,7363+0,0431=0,7794, при округленні до сотих часток: 0,7794+0,78 або 39/50 частки). Просив суд виключити із складу майна, що підлягає розподілу та визнати за ним право особистої приватної власності на 0,3614 частки квартири [ADDRESS], як частку придбану за кошти, що належали йому особисто. Виділити із спільного майна подружжя, що підлягає розподілу та з урахуванням зазначеної вище частки, придбаної за кошти, що належали йому особисто, визнати за ним право особистої приватної власності на 39/50 частки квартири [ADDRESS]. Виключити із складу майна, що підлягає поділу та визнати за ним право особистої приватної власності на 0,3970 частки квартири [ADDRESS], як частку придбану за кошти, що належали йому особисто. Виділити із спільного майна подружжя, що підлягає розподілу та з урахуванням зазначеної вище частки, придбаної за кошти, що належали йому особисто, визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS]. Виключити із складу майна, що підлягає поділу та визнати за ним право особистої приватної власності на такі речі: відеокамера «Панасонік», фотоапарат «Нікон», холодильник «Бош», пральна машина «Сіменс», газова плита «Бош», пилосос «Бош», кухонний комбайн «Бош», швейна машина «Джаноме», мікрохвильова піч «Панасонік», комп»ютер, хлібопекарня «Панасонік», телефон «Самсунг С5212 Duos», телефон «Нокиа 2600». Виділити із спільного майна подружжя та визнати за ним, [PERSON], право власності на ТВ «Соні», мікросистему музикальну «Соні», ДВД програвач ВВК, ліжко односпальне (90х200). Залишити в спільній часткові власності, де кожному з колишнього подружжя належить Ѕ частка та в спільному користуванні меблі передпокою квартири [ADDRESS]. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати. 09 серпня 2012 року позивач [PERSON] звернувся в суд з заявою до відповідача [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог, мотивуючи свою заяву тим, що відповідач приховала кошти на двох депозитних рахунках в ПАТ «Укрсоцбанк». Загальна сума прихованих коштів, які зберігались на зазначених двох рахунках і які є спільною сумісною власністю подружжя, складає 8 811,86 доларів США. Станом на 09.08.2012 року зазначена сума еквівалентна 54 447 грн. 19 коп. Половина цієї суми складає 27 223 грн. 59 коп. Згідно з ч.2 ст.31 ЦПК України в своєму позові до [PERSON] про розподіл майна збільшує розмір позовних вимог на суму 27 223 грн. 59 коп. Просив суд виключити зі складу майна, що підлягає поділу та визнати за ним право особистої приватної власності на 0,3614 частку квартири [ADDRESS], як частку придбану за кошти, що належали йому особисто. Виділити із спільного майна подружжя, що підлягає розподілу та з урахуванням зазначеної вище частки, придбаної за кошти, що належали йому особисто, визнати за ним право особистої приватної власності на 39/50 частку квартири [ADDRESS]. Виключити із складу майна, що підлягає поділу та визнати за ним право особистої приватної власності на 0,3970 частку в квартирі [ADDRESS], як частку придбану за кошти, що належали йому особисто. Виділити із спільного майна подружжя, що підлягає розподілу та з урахуванням зазначеної вище частки, придбаної за кошти, що належали йому особисто, визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS]. Виключити із складу майна, що підлягає поділу та визнати за ним право особистої приватної власності на такі речі: відеокамера «Панасонік», фотоапарат «Нікон», холодильник «Бош», пральна машина «Сіменс», газова плита «Бош», пилосос «Бош», кухонний комбайн «Бош», швейна машина «Джаноме», мікрохвильова піч «Панасонік», комп»ютер, хлібопекарня «Панасонік», телефон «Самсунг С5212 Duos», телефон «Нокиа 2600». Виділити із спільного майна подружжя та визнати за ним, [PERSON], право власності на ТВ «Соні», мікросистему музикальну «Соні», ДВД програвач ВВК, ліжко односпальне (90х200). Залишити в спільній часткові власності, де кожному з колишнього подружжя належить Ѕ частка та в спільному користуванні меблі передпокою квартири [ADDRESS]. Визнати спільною сумісною власністю подружжя кошти, що зберігалися [PERSON] в ПАТ «Укрсоцбанк»та стягнути на його користь з [PERSON] 27 223 грн. 59 коп. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON], адвокат [PERSON] в повному обсязі підтримали позовну заяву від 27.07.2011 року про розподіл спільного майна подружжя від 27.07.2011 року та позовну заяву про збільшення позовних вимог [PERSON] від 26.03.2012 року. В задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] від 20.09.2011 року та в змінених та збільшених позовних вимогах [PERSON] просили відмовити за безпідставністю. Відповідач [PERSON], адвокат [PERSON] зустрічний позов про поділ спільного майна подружжя від 20.09.2011 року, заяву [PERSON] про зміну предмету позову від 13.02.2012 року, заяву [PERSON] про зміну предмету позову від 26.03.12 року, заяву [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог від 18.04.2012 року, заяву [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог від 09.08.2012 року підтримали в повному обсязі. Просили суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити. В задоволенні позову та заяви про збільшення позовних вимог [PERSON] відмовити за безпідставністю. Представник Служби у справах дітей Київської районної в місті Полтаві ради в судове засідання не з»явився, але надав суду лист, в якому просив слухати справу у його відсутності. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Повністю довіряють складу суду. Просили суд при винесенні рішення врахувати інтереси малолітніх дітей. Представник СГІРФО Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області в судове засідання не з»явився, але надав суду лист, в якому просив слухати справу у його відсутності. Представник ПП ПБТІ «Інвентаризатор»в судове засідання не з»явився, але надав суду клопотання, в якому просив слухати справу у його відсутності. Покладаються на розсуд суду у вирішенні даної справи. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності представника Служби у справах дітей Київської районної в місті Полтаві ради, представника СГІРФО Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області та представника ПП ПБТІ «Інвентаризатор». Суд, заслухавши позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], думку адвоката [PERSON], відповідача [PERSON], думку адвоката [PERSON], допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, зустрічна позовна вимога та змінені та збільшені позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2002 року (а.с.5, том №1). Від шлюбу сторони мають двох дітей сина [PERSON], [INFO] (а.с.7, том №1) та сина [PERSON], [INFO] (а.с.6, том №1). Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 22.09.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Перебуваючи в шлюбі сторонами придбано трикімнатну квартиру за адресою: м.Полтава, вул.Сінна, буд.№4/2, кв.30 загальною площею 65,1 кв.м (а.с.8, том №1), однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] загальною площею 37,0 кв.м (а.с.9, том №1) та легковий автомобіль марки «ЗАЗ DAEWOO», державний номерний знак [NUMBER]. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 14.11.2011 року (а.с.228, том №1) по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу. Відповідно до Висновку №1006 судової будівельно-технічної експертизи від 23.01.2012 року (а.с.2-27, том №2) ринкова вартість на момент складання висновку квартири [ADDRESS]/2 в м.Полтава складає 505 700 грн. Ринкова вартість квартири [ADDRESS] на момент складання висновку складає 184 420 грн. В судовому засіданні встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо поділу майна, що є об”єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, позивач [PERSON] в своєму позові від 27.07.2011 року просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]/2 в м.Полтава, а за відповідачем [PERSON] визнати право власності на квартиру [ADDRESS] та виділити відповідачеві легковий автомобіль марки «ЗАЗ DAEWOO», державний номерний знак [NUMBER]. В зустрічному позові позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на Ѕ частину однокімнатної квартири [ADDRESS]. І дана вимога є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Але в заяві про зміну предмету позову від 13.02.2012 року [PERSON] зазначає, що 0,3614 частки квартири [ADDRESS]/2 в м.Полтаві ним придбана за кошти отримані ним до укладення шлюбу. Тому в квартирі [ADDRESS]/2 в м.Полтаві розподілу підлягає частка в 0,6386, вартість якої складає 322 940 грн. 02 коп. Взагалі підлягає розподілу майно вартістю 507 360 грн. 02 коп., тобто однокімнатна квартира вартістю 184 420 грн. та 0, 6386 частка в трикімнатній квартирі вартістю 322 940 грн. 02 коп. Тобто на кожну сторону приходиться спільного майна на суму 253 680 грн. 01 коп. Просив суд виділити із спільного майна подружжя та визнати за ним, [PERSON], право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] та право власності на Ѕ частку трикімнатної квартири [ADDRESS]. Але з даними позовними вимогами сторін по справі суд частково не погоджується з наступних підстав. Позовна вимога [PERSON] щодо визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS]/2 в м.Полтава частково задоволенню не підлягає, оскільки частиною 2 статті 70 СК України встановлено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї. В судовому засіданні позивачем [PERSON] не доведено, що [PERSON] не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї. Частиною 3 статті 70 СК України визначено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. В судовому засіданні встановлено і цієї обставини не заперечують сторони по справі, що після розірвання шлюбу 22.09.2011 року неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], 04.12.2009 року залишились проживати та знаходяться на утриманні [PERSON]. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 29.08.2011 року (а.с.84, том №1) стягнуто з [PERSON],[INFO] уродженця [INFO] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для відповідного віку дитини, на кожну дитину, починаючи з 27.07.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 08.02.2012 року за №9/03/4-03 (а.с.62, том №2), яка видана [PERSON] в тому, що він перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області і отримує пенсію за вислугу років, з відповідача утримуються аліменти. Сума аліментів за цей період складає 3 317 грн. 57 коп. Аліменти утримуються в розмірі 50% до повного погашення боргу, далі згідно виконавчого листа. Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 09.07.2012 року за №56/03/4-03, яка видана [PERSON] в тому, що він перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області і отримує пенсію за вислугу років, з відповідача утримуються аліменти. Сума аліментів за цей період складає 10 161 грн. 36 коп. Аліменти утримуються в розмірі 50% до повного погашення боргу, далі згідно виконавчого листа. В судовому засіданні позивачем не надано доказів того, що розмір аліментів, які вона одержує на дітей недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. В матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили, що [PERSON] зверталась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових коштів для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] в частині визнання за нею права власності на всю квартиру [ADDRESS]/2 в м.Полтава задоволенню не підлягає. Також не підлягає задоволенню заява про зміну предмету позову від 13.02.2012 року, в якій відповідач [PERSON] зазначає, що 0,3614 частки квартири [ADDRESS]/2 в м.Полтаві ним придбана за кошти отримані ним до укладення шлюбу. Тому в квартирі [ADDRESS]/2 в м.Полтаві розподілу підлягає частка в 0,6386, вартість якої складає 322 940 грн. 02 коп. Взагалі підлягає розподілу майно вартістю 507 360 грн. 02 коп., тобто однокімнатна квартира вартістю 184 420 грн. та 0,6386 частка в трикімнатній квартирі вартістю 322 940 грн. 02 коп. Тобто на кожну сторону приходиться спільного майна на суму 253 680 грн. 01 коп. Просив суд виділити із спільного майна подружжя та визнати за ним, [PERSON], право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] та право власності на Ѕ частку трикімнатної квартири [ADDRESS]. Так, дійсно в судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечували сторони по справі, що [PERSON] перебував у тривалих закордонних відрядженнях у складі цивільної поліції міжнародної миротворчої Місії ООН у Косово, Союзна [PERSON] з 10.12.2001 по 10.12.2002 року, з 18.12.2003 року по 08.07.2005 року, з 16.12.2005 року по 16.06.2007 року, що підтверджується довідкою УМВС України в Полтавській області від 14.09.2011 року №1/3-Ч-300 (а.с.212, том №1) та отримував заробітну плату в доларах США (а.с.53, том №2), що підтверджується також митними деклараціями (а.с.24-29, том №1) та іншими платіжними документами (а.с.33-79, том №1). Але разом з тим відповідачем [PERSON] не надано суду переконливих доказів, які б підтверджували, що кошти, які він отримував в доларах США, перебуваючи у тривалих закордонних відрядженнях у складі цивільної поліції міжнародної миротворчої Місії ООН у Косово, Союзна [PERSON], він витратив саме на придбання квартири [ADDRESS]. Письмові докази, які б підтверджували даний факт в матеріалах справи відсутні. Посилання відповідача [PERSON] на те, що ним укладався з ПРУ КБ «ПриватБанк»договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи від 30.11.2001 року (а.с.157, том №2) і на даному рахунку знаходились кошти, про що свідчить Виписка по рахунку №1001139686 від 30.11.2001 року на 22.08.2005 року (а.с.57, том №2), які він витратив на придбання квартири [ADDRESS] не підтверджують, що саме ці кошти відповідач витратив на придбання квартири і що саме ці кошти вносилися ним на вищевказаний рахунок. Крім того, згідно виписки по особовому рахунку №1001139686 (а.с.57-58, том №2), грошові кошти на нього були внесені вперше 14.03.2002 року, тобто після реєстрації шлюбу. Отже, дані кошти є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. За таких обставин, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] є об”єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]. Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об”єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, суд вважає за необхідне виділити та визнати право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] за [PERSON]. Виділити та визнати право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] за [PERSON]. Виділити та визнати право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] за [PERSON]. Виділити та визнати право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] за [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що сторони в період шлюбу 03.08.2005 року придбали легковий автомобіль марки «ЗАЗ DAEWOO», державний номерний знак [NUMBER]. Але на час розгляду справи по суті відповідно до довідки Полтавського ВРЕР УДАІ УМВС України в Полтавській області від 23.08.2011 року за №11/2-2512 (а.с.22, том №1) згідно електронної бази даних станом на 23.08.2011 року за громадянином [PERSON], [INFO], адреса: м.Полтава, вул.Сінна, буд.№4/2, кВ.30 в Полтавському ВРЕР автотранспортні засоби не зареєстровані. Згідно автоматизованої системи управління обліком транспортних засобів та водіїв «ДАІ -2000»станом на 29.02.2012 року (а.с.115, том №2) власником автомобіля марки «ЗАЗ DAEWOO», державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON]. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що автомобіль марки «ЗАЗ DAEWOO», державний номерний знак [NUMBER] подружжям [PERSON] було 20.02.2009 року продано на аукціоні рідному брату відповідача [PERSON], про що не заперечував [PERSON], допитаний судом в якості свідка, і який суду пояснив, що [PERSON] про продаж автомобіля знала, не заперечувала проти його продажу і що сім»я [PERSON] кошти від продажу автомобіля витратила на власний розсуд. Доказів, які б спростовували свідчення свідка [PERSON], позивачем [PERSON] суду не надані, а відтак позовні вимоги [PERSON] з приводу визнання права власності на даний автомобіль за [PERSON] є безпідставними. Є необґрунтованими вимоги [PERSON] з приводу визнання недійсним-фіктивним правочин, здійснений 20.02.2011 року, а саме договір (угоди) купівлі-продажу автомобіля марки «ЗАЗ DAEWOO», державний номерний знак [NUMBER] між [PERSON] і [PERSON] таким, що виходить за межі дрібного побутового і здійснений без згоди дружини [PERSON] –[PERSON], оскільки дані вимоги позивача не підтверджуються письмово, суперечать фактичним обставинам справи та не узгоджуються з вимогами Цивільного та Сімейного кодексу України. Крім того, відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] в частині встановлення факту проживання [PERSON], [INFO] з [PERSON], [INFO], однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу з вересня 2000 року і до реєстрації шлюбу, який був зареєстрований 19 лютого 2002 року задоволенню не підлягає, оскільки статтею 13 КпШтС УРСР встановлено, що права та обов»язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав та обов»язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу. Таким чином, спільне проживання [PERSON] з [PERSON] з вересня 2000 року і до реєстрації шлюбу 19.02.2002 року не призводить до виникнення взаємних прав та обов»язків подружжя, в тому числі права спільної сумісної власності на майно. Не підлягає задоволенню вимога [PERSON] щодо поділу побутової техніки і меблів, а саме: кухонні меблі, весна 2003 року, магазин «Павленковський», вул.Шведська, буд.20, вартістю 2 000 грн.; спальні меблі, весна 2003 року, магазин «Павленковський», вул.Шведська, 20, вартістю 1 500 грн.; стіл обідній, весна 2003 року, магазин «Світ сім»ї», вул.Леніна, 10/19, вартістю 500 грн.; холодильник «Бош», квітень 2003 року, магазин «Бош», вул.Шевченко, 78-а, вартістю 3 300 грн.; пральна машина «Сіменс», квітень 2003 року, магазин «Бош», вул.Шевченка, 78-а, вартістю 2 700 грн.; газова плита «Бош», квітень 2003 року, магазин «Бош», вул.Шевченка, 78-а, вартістю 2 100 грн.; пилосос «Бош», квітень 2003 року, магазин «Бош», вул.Шевченка, 78-а, вартістю 550 грн.; телевізор «Соні», весна 2003 року, магазин електротоварів, де зараз Інтернет провайдер «Воля», вул. Фрунзе, 12, вартістю 2 000 грн.; музичний центр «Соні», весна 2003 року, магазин електротоварів, де зараз Інтернет провайдер «Воля», вул. Фрунзе, 12, вартістю 1 100 грн.; меблі в залі –система «Борис», осінь 2003 року, магазин меблів, де зазраз «Астера», вул.Шевченка, 54, вартістю 4 000 грн.; кухонний комбайн «Бош», грудень 2004 року магазин «Ельдорадо», вул.Жовтнева, 28/13, вартістю 1 500 грн.; відеокамера «Панасонік», літо 2005 року, вартістю 1 500 грн.; DVD-плеер «ВВК», початок 2007 року, вартістю 350 грн.; комп»ютер (повний комплект) в 2007 році, блоки через Інтернет-магазин у Києві, збирав ПП [PERSON] вул.1100-річчя м.Полтави, вартістю 10 000 грн.; ліжко дерев»яне (90х200 см) з ортопедичним матрацом, травень 2007 року, магазин «Твоя кімната», вул.Шевченка, 44, вартістю 1 700 грн.; диван, 2007 року, магазин «Меблі під мостом», вул.М.Бірюзова, 15, вартістю 2 000 грн.; стіл комп»ютерний, 2007 року, магазин «Меблі», вул.Миру, 9, вартістю 900 грн.; швейна машинка «Жаноме», 2007 року, магазин «Ворскла», вул.Шевченка, 46, вартістю 1 200 грн.; фотоапарат «Никон», 2008 року, м.Київ, вартістю 4 750 грн.; мікрохвильова піч «Панасонік», подарунок на 8 Березня 2009 року, вартістю 1 000 грн.; вітальня, весна 2009 року, ПП [PERSON], вул.М.Бірюзова, 51-а, вартістю 2 000 грн.; дитяче ліжко, грудень 2009 року, магазин «Пупсик», вул.Фрунзе, 28, вартістю 450 грн.; дитячі меблі (дві шафи, стіл, полки, бібліотечка), грудень 2009 року, магазин «Пупсик», вул.Фрунзе, 28, вартістю 1 250 грн.; хлібопіч «Панасоник», вересень 2010 року, Інтернет-магазин, вартістю 1 650 грн., оскільки відповідачем [PERSON] вартість побутової техніки та меблів, вказана позивачем [PERSON], не визнається. Відповідач вважає, що вартість майна значно менша, чим зазначено в позовній заяві [PERSON] від 26.03.2012 року (а.с.126-128, том №2). Крім того, не все майно перелічене позивачем, на думку [PERSON], є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, більшість майна належить йому на праві приватної особистої власності, про що він зазначає в заяві про збільшення розміру позовних вимог від 18.04.2012 року (а.с.105-113, том №3) та вважає, що дане майно розподілу не підлягає. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що сторони не визначились, де, коли, ким і яке майно було вивезено, де майно знаходиться на час розгляду справи в суді і чи підлягає воно оцінці та розподілу. Суду не надані оригінали документів на побутову техніку та меблі, сторонами не заявлено клопотання про призначення судово-товарознавчої експертизи для визначення дійсної вартості побутової техніки та меблів. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»встановлено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясовувати джерело і час його придбання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] в цій частині необхідно відмовити. Є необґрунтованими вимоги [PERSON] зобов»язати Київський РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області провести зняття з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою: м.Полтава, вул.Сінна, буд.№4/2, кв.30 та зареєструвати [PERSON] за адресою: м.Полтава, вул.Сінна, буд.№4/2, кв.30, оскільки вони не відповідають вимогам чинного законодавства України та порушують права [PERSON] бути зареєстрованим за певною адресою. Вимога позивача щодо зобов»язання ПП ПБТІ «Інвентаризатор»переоформити правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS] з [PERSON] на [PERSON] є безпідставною, так як ніхто не позбавляє позивача –[PERSON] звернутись з заявою до ПП ПБТІ «Інвентаризатор» щодо переоформлення вказаних документів. На час розгляду справи в суді позивачем не надано доказів того, що вона зверталась з заявою до ПП ПБТІ «Інвентаризатор»з приводу переоформлення документів на вищевказану квартиру, та їй було ПП ПБТІ «Інвентариазтор»відмовлено в переоформленні даних документів. Заява [PERSON] від 26.03.2012 року (а.с.153-156, том №2) є необгрутованою з наступних підстав. В своїй заяві позивач стверджує, що відповідачка [PERSON] під час перебування з ним у шлюбі в період з 14.07.2004 року по 12.05.2005 року зняла з його рахунку №1001139686 в КБ «ПриватБанк»та приховала кошти в загальній сумі 11 182 долари США 93 центи США. Під час його третього відрядження до Косово, [PERSON] зняла кошти з його рахунку №26206600655027 в КБ «ПриватБанк»та приховувала їх на депозитних рахунках. Після закінчення його останнього відрядження до Косово в липні-серпні 2007 року приховала кошти і подала позов про розірвання шлюбу. Суми прихованих коштів складають 1 615 доларів США, 8 429 гривень, кошти конвертовано в гривні на суму 1 658,68 доларів США, 1 642, 41 доларів США, 1 400 доларів США, 1 646,50 доларів США, 1 714,68 доларів США, 5 647,38 гривень, кошти конвертовано в гривні з депозиту від 10.04.2006 року на суму 1 100 доларів США. Сума коштів прихованих [PERSON] в 2006-2007 роках складає 8 018 доларів США 59 центів та 14 076 грн. 38 коп. Загальна сума коштів прихованих від нього [PERSON] в 2004-2007 роках складає 19 201, 52 доларів США та 14 076 грн. 38 коп. При перерахунку доларів США загальна сума зазначених коштів становить 167 413 грн. 96 коп. (153 337,58+14 076,38). Половина від цієї суми складає 83 706 грн. 98 коп. Частиною 1 статті 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 2 статті 61 СК України визначено, що об»єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія,стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжям і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Отже, твердження позивача, викладені ним в заяві про зміну предмету позову від 26.03.2012 року проте, що [PERSON] приховувала від нього кошти, мала довіреності на розпорядження його поточними рахунками в доларах США, які отримала шляхом вчинення на нього психологічного тиску, не узгоджуються з матеріалами справи (а.с.157-170, том №2), фактичними обставинами справи та вимогами чинного Сімейного кодексу України. Крім того, у відповідності до вимоги статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Судом розцінюються доводи [PERSON] з приводу того, що [PERSON] приховала частину коштів, які знаходились на його депозитних рахунках, як намагання штучно збільшити свою частку в майні, яке є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] звертався з письмовими заявами в органи внутрішніх справи з приводу приховування (викрадення) грошових коштів [PERSON]. Заява [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог від 18.04.2012 року задоволенню не підлягає. Обставини, викладені позивачем в даній заяві, зокрема, що під час шлюбу в 2002-2003 роках придбано вироби з золота, які є спільною власністю та підлягають розподілу. Загальна вартість виробів з золота, які є спільним майном, складає 29 250 грн. (65 грам по ціні 450 грн. за грам у виробах (600 грн./грам) та в ломі (300 грн./грам), половина суми дорівнює 14 625 грн. є надуманими, безпідставними, оскільки не ґрунтуються на письмових доказах, так як в матеріалах справи відсутня вартість цих золотих виробів, їх детальний перелік, не проведена їх належна оцінка. Позивач провів оцінку золотих виробів самостійно, без додержання вимог статей 143, 144, 147 ЦПК України, тому дана оцінка не може бути визнана доказом по справі, як це встановлено статтями 57, 58, 59, 60 ЦПК України. Крім того, судом розцінюється доводи [PERSON], викладені в заяві про збільшення розміру позовних вимог від 18.04.2012 року, як намагання штучно збільшити свою частку в майні, яке є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Вимоги, викладені в заяві [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог від 09.08.2012 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial