Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-10 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі банк) звернулось до суду 05.11.2012 року із позовом, в якому зазначило, що відповідно до укладеного договору № DHN4KP95460431 від 15.11.2006 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 2990 грн. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.11.2008 року. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором, у відповідача станом на 23.10.2012 року утворилась заборгованість у розмірі 32581,94 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати по справі у розмірі 325,82 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений судом належним чином, надав суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позов з підстав викладених у ньому та просить суд розглянути справу без його участі (а.с.56). Відповідач на судове засідання не зявилась, хоча про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, про що свідчить її розписка, письмових заперечень проти позову та посилань на докази, якими вони обґрунтовуються не подала, причину неявки суду не повідомила (а.с.50). Відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Дослідивши докази наявні у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору № DHN4KP95460431 від 15.11.2006 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 2990 грн. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.11.2008 року (а.с.6-7). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Ч.2 ст.1050 цього ж Кодексу передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. В зв'язку з порушенням з боку боржника взятих на себе зобовязань, настали правові наслідки, встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.610 ЦК України зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст.625 того ж Кодексу божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно зі ст.629 цього ж Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами. Разом із тим, із висновку службового розслідування проведеного на підставі заяви [PERSON] вбачається, що 14.05.2010 року до управління безпеки Криворізької філії ПАТ КБ «Приватбанк» надійшла заява [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], яка мешкає у м. Кривому Розі по вулиці Водопянова, 2/34, про те, що у квітні 2010 року вона отримала повідомлення про заборгованість за кредитним договором № DHN4KP95460431 від 15.11.2006 року у розмірі 13744 грн., однак, у своїй заяві вона стверджує, що вказаний кредит вона не отримувала, паспорт та ІПН загублені не були та третім особам не передавались. В результаті розгляду її звернення, шахрайських дій при оформленні зазначеного кредитного договору не було встановлено, тому заборгованість, яка утворилась повинна бути погашена за рахунок [PERSON] (а.с.56). Відповідно до ч.ч.2-3 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Не зважаючи на це, відповідач не надала суду будь-якого документального підтвердження доводів викладених нею у вищевказаній заяві щодо шахрайських дій при укладенні кредитного договору. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту та сплаті винагороди за користування кредитом, у неї станом на 23.10.2012 року утворилась заборгованість, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 2990 грн.; заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 11295,48 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 16268,75 грн.; штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500 грн. та штрафу (відсоткова складова) у розмірі 1527,71 грн., що загалом складає 32581,94 грн. і підлягає стягненню з відповідача на користь банку (а.с.4-5). Згідно із ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року (із змінами і доповненнями) з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений банком судовий збір у розмірі 325,82 грн. (а.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved