Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-23 00:00:00

В липні 2012р. позивач ВАТ "Універсал банк", який змінив свою назву на ПАТ "Універсал банк" в порядку правонаступництва звернувся до Бориспільського міськрайонного суду м. Бориспіль з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11 березня 2008 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № ВL 2566 (далі по тексту кредитний договір), відповідно до якого відповідачу було надано кредит на суму 19 000,00 дол. США на умовах щомісячної сплати поточного платежу і повним терміном повернення кредиту до 28 лютого 2009 р. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, щомісячні платежі за кредитним договором і в термін, встановлений умовами кредитного договору, не здійснюються, решта заборгованості не повертається. Станом на 20 лютого 2012 р. сума заборгованості за кредитним договором відповідача становить 37 259,49 дол. США, що за курсом НБУ на час подання позову становить 297 639,98 грн., і складається з: заборгованості по несплаченій частині кредиту у розмірі 15 891,74дол. США; 12 628,96 дол. США заборгованості по відсоткам; 8 738,79 дол. США заборгованість по підвищеним відсоткам. Згідно із п. 3.1.2. кредитного договору, позивач (банк) має право вимагати від позичальника (відповідача) дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений п.1.2.3. цього договору, а також у випадку не виконання умов, передбачених у п. 6.1. цього договору. До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду клопотання від 06.09.2012 р., в якому заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи і просить розглядати справу у відсутність свого представника. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку за місцем своєї реєстрації, у судові засідання не зявлявся, про поважність причин неявки суд не повідомляли та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 11 березня 2008 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № ВL 2566, відповідно до п. 1.1. цього договору позивач надав відповідачу ліміт кредитної лінії у тимчасове платне користування у межах суми 19 000,00 дол. США, згідно п. 1.2.2. договору банк встановлює позичальнику ліміт кредитної лінії на строк 12 місяців, починаючи з місяця встановлення такого ліміту, при цьому позичальник повинен повернути всю суму кредиту, наданого в межах ліміту кредитної лінії , не пізніше 28 лютого 2009 р. Відповідач зобовязаний був повертати заборгованість по кредиту та процентах щомісячно, відповідачем мала бути сплачена сума мінімального платежу (п. 1.2.3. кредитного договору), безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на відповідний поточний рахунок. Відсотки за користування кредитом розраховуються банком (позивачем) на підставі відсоткової ставки у розмірі 22,50 % на рік (п. 1.5.2 договору). Відсотки за користування кредитом понад строк кредитування та/або терміни погашення, встановлені кредитним договором , розраховуються банком (позивачем) на підставі відсоткової ставки у розмірі 25 % на рік "підвищена процентна ставка" (п. 1.5.2 договору). Розмір такої підвищеної процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника. Підвищена процентна ставка не застосовується за умови ч.2 п.1.5.2. кредитного договору. 11 березня 2008р. за умовами договору відповідачем було отримано грошові кошти в сумі 19 000,00 дол. США, що підтверджено копією меморіального ордера № 0068520080710003 від 11.03.2008 р. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 20 лютого 2012 р. заборгованість відповідача за кредитним договором становить 37 259,49 дол. США, що за курсом НБУ на час подання позову становить 297 639,98 грн., і складається з заборгованості по несплаченій частині кредиту у розмірі 15 891,74 дол. США; що за курсом НБУ на час подання позову становить126 947,99 грн.; 12 628,96 дол. США - заборгованості по відсоткам, що за курсом НБУ на час подання позову становить 100 883,92 грн.; 8 738,79 дол. США підвищені відсотки, що за курсом НБУ становить 69 808,08 грн., за порушення строків сплати кредиту. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. У відповідності з ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором № ВL 2566 від 11 березня 2008 р. не виконує, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 37 259,49 дол. США (заборгованість по несплаченій частині кредиту у розмірі 15 891,74 дол. США, 12 628,96 дол. США заборгованість по відсоткам, 8 738,79 дол. США підвищені відсотки за порушення строків сплати кредиту) підлягають задоволенню за курсом НБУ на час здійснення розрахунку 297 639,98 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2 976,40 грн.

Outcome: approved