Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-07 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому посилався на те, що 16 червня 2007 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким [PERSON] отримав в кредит 16721,34 доларів США. В забезпечення виконання забов»язань за даним договором [PERSON] надав в заставу автомобіль марки «Фольксваген», модель «Пассат», 2000 року випуску, легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER]. 28 лютого 2012 року держвиконавцем Шевченківського ВДВС Юзефовичем Е.Е. при примусовому виконанні постанови ДАІ видана 17 липня 2010 року на корись держави про стягнення з відповідача штрафу в сумі 680 грн. накладено арешт на вищевказаний автомобіль, який належить відповідачеві. Посилаючись на вимоги Інструкції «Про проведення виконавчих дій» ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про заставу», ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст.208-223 ЦПК України, просив постановити рішення, яким звільнити з-під арешту вказаний автомобіль. В судове засідання сторони не з»явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі та про підтримання позовних вимог в повному об»ємі, а відповідач в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи за адресою, ствердженою довідкою адресно-довідкового бюро. Представник Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ в судове засідання не з»явився. Суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі відповідача відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Дослідивши заяву представника позивача, письмові докази по даній справі суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що дійсно мали місце обставини, вказані в позовній заяві, що стверджено копіями договору застави рухомого майна, витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, постанови про розшук майна боржника, постанови серії СЕ №070210 в справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до Інструкції «Про проведення виконавчих дій», ст.54 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.16 ЗУ «Про заставу», та ст.14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів і якщо вартість предмету застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю, а право застави виникає з моменту укладення договору застави. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. В даному випадку у позивача право застави виникло 16 червня 2007 року, а постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження була винесена 28 лютого 2012 року, тобто пізніше, ніж було укладено договір застави. За вказаних обставин ВДВС не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувача, який не є заставодержателем. Крім цього, у відповідності до вимог ст.ст. 54, 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися з позовом про визнання права на майно і про звільнення майно з-під арешту. Зокрема, таке право передбачено і у заставодержателя.

Outcome: approved