Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-08 00:00:00

У грудні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного підприємця [PERSON] про відшкодування пені за порушення строків виконання зобовязань за договором про виконання робіт по благоустрою балкону у розмірі 94668 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн. У позовній заяві позивач зазначила, що 01.10.2010 року уклала з відповідачем ПП [PERSON] договір по здійсненню благоустрою балкону в квартирі [ADDRESS], а саме: проведення замірів балкону, виготовлення металопластикових конструкцій, трьох металевих решіток та москітних сіток, доставку, монтаж виробів у строк до 20.10.2010 року. Також в усній формі вони домовилися, що [PERSON] виготовить та встановить балконну шафу. Відповідно до умов договору вартість замовлення склала 19600 грн. При цьому, 4000 грн. були нею внесені у якості передоплати 01.10.2010 року. Остаток грошових коштів у розмірі 15600 грн. мав бути сплачений по закінченню виконання робіт. 20.10.2010 року вона сплатила [PERSON] ще 1100 Євро. Посилаючись на те, що як станом на 20.10.2010 року, так і на теперішній час відповідачем роботи були виконані не в повному обсязі, а саме: не було виготовлено шафу, решітки та москітні сітки, просила стягнути з відповідача у відповідності до ст..10 ч.5 Закону України «Про захист прав споживачів» пеню у розмірі 3% від вартості робіт із розрахунку 19600 грн./100%х3%=588 грн; за період з 20.10.2010 року по 29.03.2011 року (161 день) у розмірі 94668 грн. та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок неправомірних дій відповідача. Відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про розірвання договору по виконанню робіт по благоустрою балкону, у відповідності до вимог ст..ст.848, 652 ЦК України, оскільки, свої зобовязання він не виконав належним чином, внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх зобовязань, яка не сплатила залишок суми за виконані роботи у розмірі 4350 грн., так як згідно умов договору ті оплачувалися поетапно; не надала доступ до квартири для проведення робіт, тим самим відмовила у сприянні підряднику для подальшого виконання робіт. Ухвалою суду від 23.01.2012 року зазначені позови було обєднано до розгляду в одному провадженні. У судовому засіданні позивач та її представник вимоги викладені в заяві уточнили, крім первісно заявлених просили стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. Обставини викладені у заяві підтримали. При цьому [PERSON] зазначила, що роботи виконані [PERSON] були неякісними, у звязку з чим вона змушена була витрачати додаткові кошти на виправлення недоліків. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити, за необґрунтованістю. У судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали, посилаючись на те, що свої зобовязання за спірним договором [PERSON] не виконав своєчасно, у звязку з не проведенням [PERSON] повної оплати вартості робіт. При цьому він у відповідності до вимог ст..856 ЦК України використав своє право на притримання та не змонтував металеві грати та москітні сітки, які було виготовлено своєчасно. Виготовлення ж балконної шафи взагалі не передбачалось. Свій позов просив задовольнити, підтвердивши викладені у заяві обставини. Згідно ст..11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст..10 ч.2, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням зазначених правових норми суд приймав рішення в межах заявлених позовних вимог, виходячи з предмету та підстав предявлених позовів, на підставі наданих сторонами доказів Суд, заслухавши пояснення сторін, спеціаліста Інспекції з питань захисту прав споживачів у Миколаївській області [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст..837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Так судом встановлено, що 01.10.2010 року між сторонами було укладено договір підряду на виконання робіт по благоустрою балкону у квартирі [ADDRESS]. За умовами договору та калькуляції виконаних робіт, що є невідємним додатком договору, підрядник зобовязався виконати наступні роботи: -провести заміри балконної рами; -виготовити металеві конструкції каркасу балкону з сушилкою, металопластикові віконні конструкції та москітні сітки, три металевих решітки; -доставку, монтаж виробів. Строк виконання робіт 20.10.2010 року. Вартість замовлення склала 19600 грн. Порядок оплати замовником виконаних робіт оговорено сторонами у два етапи: аванс 4000 грн. та кінцева виплата 15600 грн. (А.с.6-13). На виконання умов договору [PERSON] сплатила [PERSON] 01.10.2010 року 4000 грн. авансу та 20.10.2010 року 1100 Євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.10.2010 року -1096,48 грн. за 1Євро становить 12061 грн. Таким чином всього позивачем було сплачено 16061 грн. Зазначене сторонами у судовому засіданні не спростовувалось. Як пояснили сторони, що підтверджено і поясненнями свідків, відповідач 02.10.2010 року розпочав роботи по благоустрою балкону, та станом на 20.10.2010 року ним було виконано загалом роботи, передбачені умовами договору, окрім встановлення москітних сіток та металевих решіток. При цьому, суд не приймає до уваги ствердження позивача, щодо не виготовлення [PERSON] балконної шафи, оскільки, її виготовлення не передбачено умовами договору, а показання свідка [PERSON], яка стверджувала, що у її присутності відповідач зобовязався виготовити шафу, суд сприймає критично, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами по справі. Що стосується посилань позивача на виконання робіт неналежної якості, суд також не приймає їх до уваги, оскільки вони не стосуються заявленого та не зміненого до початку розгляду справи по суті предмету позову, та не досліджуються у судовому засіданні. Згідно положень ст..599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Таким чином суд приходить до висновку, що ФОП [PERSON] виконав свої зобовязання за договором неналежним чином: оскільки станом на 20.10.2010 року, обсяг робіт виконано не в повному обсязі. Згідно положень ст..611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким наслідком за цією нормою та ст..10 ч.5 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12.05.1991 року з послідуючими змінами (далі Закон) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, є стягнення з виконавця на користь замовника (споживача) пені у розмірі 3 % від загальної суми вартості замовлення за кожен день прострочки. При визначенні розміру суми пені, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача суд виходить з наступного: Як було зазначено вище, відповідачем було здійснено більшу частину робіт, передбачених договором (результат зазначених робіт залишається у замовника), при цьому [PERSON] було сплачено 16061 грн. Таким чином вартість невиконаних підрядником робіт складає 3539 грн. (19600 грн.-16061 грн.). З вказаної суми і підлягає розрахунку сума пені, виходячи з періоду зазначеного [PERSON] з 20.10.2010 року по 29.03.2011 року (161 день), що становить 17093 грн. (3539 грн./100%х3%х161 день). При цьому, розмір розрахованої пені значно перевищує розмір заподіяних позивачці збитків, що згідно ст..551 ч.3 ЦК України є підставою для зменшення розміру неустойки. На підставі викладеного суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягнення сума пені за неналежне виконання зобовязань у розмірі 9000 грн. Що стосується заявлених позивачем вимог, щодо відшкодування моральної шкоди, то суд вважає їх такими що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст..4 Закону, споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоровя людей продукцією, у випадках передбачених законодавством. [PERSON] ж повязує настання моральної шкоди з неналежною поведінкою відповідача при виконанні послуг, а не з небезпечністю виконаних [PERSON] робіт. Відшкодування ж моральної шкоди, заподіяної споживачу внаслідок неправомірних дій виконавця послуг, нормами Закону взагалі не передбачено. Зустрічний позов [PERSON], не обґрунтований та задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Звернувшись до суду з зазначеним позовом [PERSON] обґрунтував свої вимоги тим, що [PERSON] суттєво порушенні умови договору, оскільки нею не було поетапно оплачено виконані ним, роботи, так як передбачено умовами договору, при цьому станом на 20.10.2010 року, сума боргу склала 4350 грн.; замовник відмовила йому у сприянні по виконання робіт, оскільки не надала доступ до квартири, а отже є всі підстави, передбачені ст..652 ч.2 ЦК України, щодо розірвання договору, так як добровільно змінити чи розірвати договір [PERSON] не бажає, про що свідчать його претензії, направлені їй щодо досудового врегулювання спору. Відповідно до ст..652 ч.1 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладені договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. При цьому зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. При цьому ст..652 ч.2 ЦК України передбачає, що в разі недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірвано за рішенням суду га вимогу зацікавленої особи за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виникнення договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладені договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. [PERSON] не доведено наявності всіх чотирьох умов, необхідних для розірвання договору підряду у звязку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладені договору, що у відповідності до ст..60 ЦПК України, є обовязком позивача. При цьому, суд не приймає до уваги посилання [PERSON] на те, що роботи по благоустрою балкону ним вчасно були не виконані, по вині позивача, яка не сплатила їх вартість поетапно, оскільки відсутні докази того, що такий порядок оплати визначено сторонами договору. Згідно розділу 4 договору оплата проводиться у два етапи передплата 4000 грн. та 15600 кінцева оплата. Згідно розділу 3 договору замовник зобовязується у повному обсязі оплатити Виконавцю вартість виготовлених виробів, виконаних робіт та послуг відповідно до п.2.1 договору. Згідно розділу 2 договору він діє до моменту його виконання строк якого зазначено 20.10.2010 року. Покази свідка [PERSON], який пояснив, що у його присутності позивач пообіцяла [PERSON] проводити оплату робіт поетапно, суд приймає критично. Таким чином зазначена вимога [PERSON] суперечить як умовам договору так і положенням ст..873 ЦК України та не може слугувати істотною умовою щодо розірвання договору. Положення ст..848 ЦК України, не може бути застосовано, до вимог заявлених [PERSON], оскільки передбачає право замовника на розірвання договору, у разі якщо замовник не вчинить дії або не усуне обставини, що загрожують якості або придатності результату роботи. [PERSON] же посилається як на підставу розірвання договору не здійснення [PERSON] оплати вартості робіт. Одночасно на підставі ст..88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягнення документально підтвердженні витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн., витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. [PERSON] судовий збір в дохід держави у розмірі 51 грн.

Outcome: partial