Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства Доступне житлоРубіжанської міської ради посилаючись на такі обставини. Вона перебувала з відповідачем у трудових правовідносинах. 19.09.2011 року вона звільнилася з роботи за згодою сторін за ст. 36 п.1 КЗпП України, про що був виданий наказ. На день звільнення з роботи відповідач не виплатив їй розрахункові. На день предявлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобовязаний сплатити на її користь за час затримки розрахунку складає 3964 грн. 00 коп., який складається за вісім місяців, а саме: ( період часу з 19.09.2001 року по 19.05.2012 року) х 24,9 робочіх дня х 19,90 грн. (середня заробітна плата згідно довідки). У судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розріхунку в сумі 1810 грн. по день фактичного розрахунку. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала суду заперечення, в яких позовні вимоги не визнала, оскільки позивач вже зверталася до суду з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника. 16.01.2012 року Рубіжанським міським судом Луганської області був виданий судовий наказ, згідно якого з КП „Доступне житло Рубіжанської міської ради на користь [PERSON] була стянута сума заборгованості. Законом не передбачено стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду про стягнення коштів. Оскільки після видачі судового наказу про стягнення заборгованості відносини між сторонами регулюються ЗУ „Про виконавче провадження, то дія ст.117 КЗпП України, ст.34 Закона України „Про оплату праці, застосовуватися не може. Крім того, відповідно до п.20 Постанови Верховного Суду України „ Про практику застосування судами законодавства про оплату праці „ №13 від 24.12.1999 року, компенсація за час затримки розрахунку стягується за наявності вини підприємства. Відсутність провини КП „Доступне житло підтверджується рішенням Рубіжанської міської ради № 15/57 від 24.11.2011 року „ Про припинення діяльності Комунального підприємства „Доступне житло Рубіжанської міської ради , постановою про арешт коштів боржника КП „Доступне житло №б/н від 17.08.2009 року, а також підтверджується листом ВДВС Рубіжанського міського управління юстиції №4441 від 17.04.2012 року. Просить відмовити позивачу в задоволені позовних вимог. Заслухавши позивача, дослідивши надані суду докази в їх сукупності суд прийшов до таких висновків. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звiльненнi працiвника виплата всiх сум, що належать йому вiд пiдприємства, установи, органiзацiї, провадиться в день звiльнення. Якщо працiвник в день звiльнення не працював, то зазначенi суми мають бути виплаченi не пiзнiше наступного дня пiсля пред'явлення звiльненим працiвником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разi спору про розмiр сум, належних працiвниковi при звiльненнi, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цiй статтi строк виплатити не оспорювану ним суму. У відповідності до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працiвниковi сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмiр пiдприємство, установа, органiзацiя повиннi виплатити працiвниковi його середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявностi спору про розмiри належних звiльненому працiвниковi сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цiй статтi вiдшкодування в тому разi, коли спiр вирiшено на користь працiвника. Якщо спiр вирiшено на користь працiвника частково, то розмiр вiдшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рiшення по сутi спору. Згідно ст. 233 КЗпП України працiвник може звернутися з заявою про вирiшення трудового спору безпосередньо до районного, районного у мiстi, мiського чи мiськрайонного суду в тримiсячний строк з дня, коли вiн дiзнався або повинен був дiзнатися про порушення свого права, а у справах про звiльнення - в мiсячний строк з дня вручення копiї наказу про звiльнення або з дня видачi трудової книжки. Пленум Верховного Суду України у п.25 постанови № 13 від 24 грудня 1999 року „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці розяснив, що непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Судом встановлено, що позивачка перебувала з відповідачем у трудових правовідносинах та звільнилася за п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін 19.09.2011 року, про що був виданий наказ №120323 від 23.03.2012 року (копія трудової книжки- а.с.4). Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються сторонами. Таким чином, у позивачів виникло право вимагати відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку. Як вбачається з матеріалів справи затримка розрахунку відповідачем з позивачем мала місце з 19.09.2011 року по 16.01.2012 року (91 робочих дня). Суд вважає необхідним при розрахунку суми відшкодування виходити з середньоденного заробітку позивача на момент звільнення, який розрахований відповідачем у відповідності з ст.117 КЗпП України та підтверджується довідкою (а.с.-2), і становить 19,90 грн. грн. Таким чином, сума середнього заробітку за періоди затримки розрахунку з позивачами складає 1810 грн. Враховуюче викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Комунального підприємства Доступне житлоРубіжанської міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню. Пояснення представника відповідача про те, що у відповідача немає вини у затримці виплати всіх належних позивачам сум суд не може взяти до уваги, оскільки вина відповідача у затримці виплати всіх належних позивачам сум підтверджується копією наказу № 120323 від 23.03.2012 року. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved