Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.07.2003 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на частину квартири [ADDRESS], належну спадкодавеці [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.03.1995 року № 924/106, виданого виконкомом Ірпінської міської ради згідно з розпорядженням № 16 від 30.01.1995 року. Право власності зареєстроване Ірпінським БТІ в реєстрованій книзі за № 147 від 07.03.1995 року. Позивач зазначає, що заповіту спадкодавиця [PERSON] не залишила. Вона являється єдиною спадкоємицею [PERSON] за законом першої черги, оскільки являється дочкою спадкодавиці і спадщину вона прийняла відповідно до ст. 1268 ЦК України, постійно проживаючи разом з покійною матірю на час відкриття спадщини, будучи зареєстрованою на момент відкриття спадщини за однією адресою їх спадкодавицею та шляхом фактичного управління спадковим майном. Із заявою про прийняття спадщини або відмову від неї вона до нотаріальної контори не зверталася. Бажаючи оформити в нотаріальній конторі спадщину після смерті матері [PERSON] вона зверталася до нотаріуса, однак для цього необхідно визначити частки співвласників в спільній сумісній власності на вказану квартиру. Крім того, в свідоцтві про право власності на житло на квартиру [ADDRESS] не вказано, що квартира є спільною сумісною власністю і не зазначено ідеальні частки кожного співвласника. Спірна квартира між співвласниками за життя не була розділена реально і договір про визначення часток у спільній власності між співвласниками не було укладено. Вважає, що оскільки квартира [ADDRESS] належить пятьом співвласникам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], тому частка кожного із співвласників квартири повинна бути рівною і становити 1/5 частину квартири. В звязку з вищевикладеним, просила визначити частки у праві власності на квартиру [ADDRESS], визнавши, що частки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру на вказану квартиру є рівними і становлять по 1/5 частині квартири. В судове засіданні позивач не зявилася, до суду подала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просила його задоволити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Від відповідачів [PERSON], [PERSON] надійшли заяви з проханням слухати справу у їхню відсутність, не заперечують проти задоволення позову, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у їхню відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується розпискою в матеріалах справи. До суду надійшла заява з проханням слухати справу у їхню відсутність і винести рішення у відповідності до діючого законодавства України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що 27.07.2003 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.4). Після її смерті відкрилася спадщина на частину квартири [ADDRESS], належну спадкодавиці [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.03.1995 року № 924/106, виданого виконкомом Ірпінської міської ради згідно з розпорядженням № 16 від 30.01.1995 року (а.с.5) Право власності зареєстроване Ірпінським БТІ в реєстрованій книзі за № 147 від 07.03.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, технічним паспортом (а.с.6-7), витягом з реєстру прав власності (а.с.8). Судом встановлено, що заповіту спадкодавиця [PERSON] не залишила. Позивач являється єдиною спадкоємицею [PERSON] за законом першої черги, оскільки являється дочкою спадкодавиці, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.12) і спадщину вона прийняла відповідно до ст. 1268 ЦК України, постійно проживаючи разом з покійною матірю на час відкриття спадщини, будучи зареєстрованою на момент відкриття спадщини за однією адресою їх спадкодавицею та шляхом фактичного управління спадковим майном. Із заявою про прийняття спадщини або відмову від неї вона до нотаріальної контори не зверталася. Бажаючи оформити в нотаріальній конторі спадщину після смерті матері [PERSON] позивач зверталася до нотаріуса, однак для цього необхідно визначити частки співвласників в спільній сумісній власності на вказану квартиру. Крім того, в свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS] не вказано, що квартира є спільною сумісною власністю і не зазначено ідеальні частки кожного співвласника. Спірна квартира між співвласниками за життя не була розділена реально і договір про визначення часток у спільній власності між співвласниками не було укладено. Оскільки квартира [ADDRESS] належить пятьом співвласникам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], тому частка кожного із співвласників квартири повинна бути рівною і становити 1/5 частину квартири. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до абз. 2 п. 12 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 Про судову практику у справах про спадкуванняу разі смерті співвласника приватизованої квартири частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Наведені вище обставини стверджуються копією свідоцтва про право власності на житло, копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією технічного паспорту, копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 25472216 та іншими матеріалами справи. За даних обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу 25.10.2012 не здійснювалось. На підставі ст. ст. 368, 370 ЦК України, абз. 2 п. 12 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 Про судову практику у справах про спадкування,

Outcome: approved