Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ДП «Одеська залізниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, [PERSON], про визнання незаконними наказів про накладення дисциплінарних стягнень та звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 10 червня 2011 року його переведено на посаду машиніста-інструктора локомотивних бригад в локомотивному депо станції ім. Т. Шевченка Одеської залізниці. Наказом начальника локомотивного депо від 28 липня 2011 року його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення посадових обов'язків та вимог наказу № 41-ЦЗ, а саме, втрату контролю за роботою машиністів, які допустили перевитрати дизельного палива в травні-червень 2011 року та не вжиття дієвих заходів при виявленні даних порушень. Наказом начальника локомотивного депо від 12 жовтня 2011 року його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення посадових обовязків, втрачений контроль за використанням палива, відсутній аналіз та недостатнє нормування палива в тязі поїздів. Наказом начальника локомотивного депо від 15 листопада 2011 року його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання своїх посадових обовязків, що виразилося в порушенні п.4.4.2 інструкції ЦТ-ЦРП-0195, а саме, не організації обліку і контролю витрат паливо-енергетичних ресурсів при виконанні локомотивними бригадами екіпіровки та прогріву тепловозів. Наказом начальника локомотивного депо від 15 грудня 2011 року його звільнено на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин посадових обовязків. Вважає, що накладені на нього дисциплінарні стягнення є незаконними. Так, недоліки, за які його притягнуто до дисциплінарної відповідальності наказом начальника локомотивного депо від 28 липня 2011 року - втрату контролю за роботою машиністів, які допустили перевитрати дизельного палива в травні-червень 2011 року та не вжиття дієвих заходів при виявленні даних порушень згідно наказу заступника генерального директора Укрзалізниці №41-Ц3 від 17 лютого 2003 року віднесені не до його посадових обовязків, а до обовязків начальника локомотивного депо. Щодо наказу начальника локомотивного депо від 12 жовтня 2011 року, то він вважає, що в цьому наказі не зазначено які саме обовязки, та який пункт посадової інструкції ним порушено, та й не може бути значено, адже ці обовязки згідно наказу № 41-ЦЗ від 17 лютого 2003 року покладено на заступника начальника локомотивного депо з експлуатації. В наказі від 15 листопада 2011 року зазначено, що 02 листопада 2011 року була спроба крадіжки дизельного палива, а він нібито не організував облік та контроль локомотивними бригадами використання палива на екіпіровці та прогріві тепловозів, не перевіряв наявність та заповнення журналу «Прогріву локомотивів» достовірними даними. Але з цим наказом він не згідний, оскільки із 01 по 10 листопада 2011 року перебував на лікарняному, від нього нічого не залежало і вплинути будь-яким чином на означену ситуацію він не мав можливості. Оскільки його притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно наказів віл 28 липня, 12 жовтня та 15 листопада 2011 року за невиконання обовязків, які фактично покладено на інші посадові особи, а відносно нього в жодному наказі не конкретизовано норму, що ним порушено, тому ці накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та наказ про звільнення є незаконними та такими, що мають бути скасовані. Просить визнати незаконними усі накази про накладення на нього дисциплінарних стягнень, поновити його на роботі машиністом-інструктором локомотивних бригад у локомотивному депо станції ім. Т.Шевченка ДП «Одеська залізниця», стягнути з локомотивного депо станції ім. Т.Шевченка на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 грудня 2011 року до дня поновлення на роботі, а також 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача, третя особа та його представник позов не визнали, про що зазначили у своїх письмових запереченнях, вважаючи, що [PERSON] правомірно протягом року за порушення трудової дисципліни неодноразово притягнуто до дисциплінарної відповідальності: тричі застосовано стягнення у вигляді догани, після чого звільнено за систематичне невиконання без поважних причин посадових обовязків. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення виходячи з наступного. 10 червня 2011 року після проходження двомісячного стажування, складанні відповідних іспитів та допусків позивача за його заявою наказом начальника локомотивного депо ст. ім. Т. Шевченка переведено з посади машиніста тепловоза 3 класу на посаду машиніста-інструктора локомотивних бригад (з теплотехніки). Згідно положень посадових інструкцій машиніста-інструктора локомотивних бригад (з теплотехніки), зокрема, п.4.4.2. інструкції ЦТ-ЦРП - 0195, та п. 2.2. Посадової інструкції затвердженої начальником локомотивного депо ст. Т. Шевченка від 28 липня 2011 року, до обовязків позивача входило розроблення та доведення до відома лінійних інструкторів та локомотивних бригад норм використання ПММ та електроенергії на тягу поїздів. Відповідно положень розділу 3.1. наказу № 41 ЦЗ від 17 лютого 2003 року нормування витрат дизельного пального повинно здійснюватись відповідно до положень «Порядку розробки та затвердження планових норм витрат дизельного пального і електроенергії на тягу поїздів» за № ЦТ-782 від 09 червня 2000 року. У свою чергу, відповідно до положень п 2.2. «Посадової інструкції машиніста інструктора з теплотехніки» порядку організації роботи машиніста-інструктора по теплотехніці локомотивного депо, обовязок розробки норм витрат ПММ та електроенергії на тягу поїздів покладено на машиніста-інструктора [PERSON] Крім того, відповідно до положень зазначеного пункту інструкції [PERSON] зобовязаний не лише розробляти та доводити норми використання ПММ до машиністів, але й контролювати виконання доведених норм з боку локомотивних бригад. 28 червня 2011 року на підставі протоколу від 27 травня 2011 року за № НЗ-1-05/82 в локомотивному депо, службою локомотивного господарства Одеської залізниці, проведено перевірку використання ПММ та розробки і використання норм палива на тягу поїздів, в ході якої встановлено, що в депо належним чином не проводяться розгляди питань щодо перевитрат палива. В ході проведення перевірки встановлено, що в порушення вимог посадової інструкції та вимог наказу № 41- ЦЗ від 17 лютого 2003 року [PERSON]А, не проводив аналіз маршрутів та не вживав заходів до машиністів, які допустили перевитрати пального, а за наслідками проведеної перевірки складено акт від 28 червня 2011 року. За наслідками виявлених порушень та складеного акту 28 липня 2011 року в локомотивному депо проведено оперативну нараду при начальнику депо, яка постановила: за порушення посадових обовязків та вимог наказу №41-Ц3, втрату контролю за роботою машиністів в частині перевитрат дизельного палива, машиністу-інструктору локомотивних бригад (з теплотехніки) оголосити догану та попередити, що при виявленні подібних порушень в майбутньому він буде звільнений з займаної посади. Наказом начальника локомотивного депо від 28 липня 2011 року [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення посадових обов'язків та вимог наказу № 41-ЦЗ, а саме, втрату контролю за роботою машиністів, які допустили перевитрати дизельного палива в травні-червень 2011 року та не вжиття дієвих заходів при виявленні даних порушень. Відповідно до положень ст. ст. 226, 233 КЗпП України встановлено граничний строк для звернення до КТС або до суду за захистом своїх прав. Даний строк визначено не більш як 3 місяці з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав. Враховуючи, що з наказом від 28 липня 2011 року позивач ознайомлений безпосередньо в день його видання, строк для звернення слід вираховувати від 28 липня 2011 року. Виходячи з положень вищевказаних статей, строк для оскарження наказу минув 28 жовтня 2011 року. Таким чином, позивачем пропущений строк звернення до суду щодо оскарження наказу від 28 липня 2008 року. Згідно акту перевірки готовності до роботи в осінньо-зимовий період 2011-2012 років та організації роботи з нормування, зберігання, обліку і контролю ефективності використання ПММ в локомотивному депо ім. Т. Шевченка від 06 жовтня 2011 року, що проводилася на підставі наказу Генерального директора Укрзалізниці, встановлено, що робота по постійному контролю за використанням ПММ в депо організована таким чином, що машиніст інструктор з теплотехніки повинен самостійно аналізувати перевитрати ПММ та готувати проекти наказів про притягнення осіб, які вчиняють ці перевитрати, до відповідальності та надає їх на розгляд керівництва депо. За наслідками перевірки, зазначених в акті від 6 жовтня 2011 року, начальником депо 12 жовтня 2011 року видано наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників депо, включаючи і машиніста-інструктора локомотивних бригад [PERSON], якому за порушення посадових обовязків, втрачений контроль за використанням палива, відсутність аналізу та недостатнє нормування ПММ на підставі п. 1 ст. 147 КЗпП України оголошено догану. 2 листопада 2011 року при начальнику локомотивного депо проводилася оперативна нарада, за порядком денного якої розглядався випадок спроби крадіжки в ніч з 1 на 2 листопада 2011 року дизельного палива та мастила з території депо слюсарем [PERSON] В ході наради встановлені причини, які могли сприяти вчиненню крадіжок ПММ. Як зазначено в протоколі від 2 листопада 2011 року нарадою відмічено, що протягом жовтня- листопада 2011 року [PERSON] всупереч вимог п.4.4.2. інструкції ЦТ- ЦРП - 0195, положень п. 2.2. Посадової інструкції не організував облік і контроль за використанням локомотивними бригадами на екіпіровці та прогріві витрат ПММ. Журнал форми ТХУ-5 заповнювався стандартними записами, а не фактичними даними на підставі розроблених з боку [PERSON] норм. Крім того, з боку [PERSON] не проводився контроль за самим прогрівом локомотивів та необхідністю для його проведення в залежності від температурного режиму та погодних умов. Пунктом 6 протоколу наради вирішено розглянути питання щодо притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності після його виходу на роботу в звязку із тимчасовою непрацездатністю. 15 листопада 2001 року [PERSON] запропоновано надати письмове пояснення по факту неналежного виконання ним посадових обовязків, проте він відмовився від написання пояснення в присутності комісії, про що складено акт. Цього ж дня начальником депо видано третій наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання ним своїх посадових обовязків, що виразилося в порушенні п.4.4.2. інструкції ЦТ-ЦРП 0195. З 02 по 03 листопада 2011 року фахівцями служби локомотивного господарства Одеської залізниці проводилася перевірка по роботі нормування, контролю та аналізу витрат паливно- енергетичних ресурсів, в ході якої виявлену низку зауважень. Згідно п. 3 протоколу оперативної наради при начальнику депо від 18 листопада 2011 року вирішено за неналежне виконання своїх посадових обовязків, що виразилося в порушенні вимог наказу № 41-ЦЗ, п. 2.2 Посадової інструкції в частині розробки необгрутованих норм витрат дизельного палива на господарчі роботи та на нагін пасажирських поїздів. З врахуванням неодноразового притягнення в минулому до дисциплінарної відповідальності вирішено направити подання до профспілкового комітету депо про надання згоди на звільнення [PERSON] за п. 3 ст. 40 КЗпП України. В процесі наради від [PERSON] вимагалося письмове пояснення, проте він знову відмовився, про що складено акт. 25 листопада 2011 року під час засідання профспілкового комітету 12 членів профкому з присутніх 12 (всього 15 членів), одноголосно вирішили надати згоду на звільнення [PERSON] з займаної посади за п. 3. ст. 40 КЗпП України. Наказом начальника локомотивного депо від 15 грудня 2011 року [PERSON] - машиніста-інструктора локомотивних бригад звільнено з займаної посади за систематичне невиконання ним без поважних причин посадових обовязків, покладених на ним трудовим договором. За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Таким чином суд вважає, що невиконання та неналежне виконання трудових обов'язків стосувалося різних напрямів діяльності позивача як машиніста-інструктора локомотивних бригад, вчинене ним без поважних причин після оголошення йому доган, які знятими в порядку, встановленим чинним законодавством, не були. На підставі наведеного, ст.ст. 40, 43, 147-149, 151, 221, 233 КЗпП України,

Outcome: dismissed