overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

24 жовтня 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 03 вересня 1994 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, про що свідчить актовий запис № 392. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03 вересня 1994 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними часто виникали сварки та непорозуміння, сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально, майнового спору не має, діти після розірвання шлюбу проживатимуть з матірю. Позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим, термін на примирення не буде мати результату, тому просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась до суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, та надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 вересня 1994 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, про що свідчить актовий запис № 392, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БК №278549 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області 03 вересня 1994 року. Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Подружжя не зійшлося характером та поглядами на життя, між сторонами часто виникали сварки та непорозуміння, продовжувати подальше спільне життя сторони не бажають, від застосування заходів щодо примирення відмовляються, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

12 вересня 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] зареєстрованого 03 липня 1999 року у Калинівській сільській раді Броварського району Київської області, актовий запис № 12. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, часто виникали сварки та непорозуміння. Сторони не проживають разом з лютого 2012 року, не ведуть спільне господарство, подружжя не зійшлося характером та поглядами на життя, дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився, до суду надіслав лист про слухання справи без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 77 ЦПК України у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони або інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Суд розглядає дану справу на підставі наявних в ній даний з постановлення заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, та надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 липня 1999 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Калинівській сільській раді Броварського району Київської області, про що свідчить актовий запис № 12, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-БК №278549. Від спільного подружнього життя у сторін 04 серпня 1999 року народилась донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОК №218002 виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області 31 серпня 2012 року. Подружжя не зійшлося характером та поглядами на життя. Між сторонами часто виникали сварки та непорозуміння. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача вказує на те, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 30.05.2012 р. по справі № 22Ц-36/2012 визнано недійсним заповіт [PERSON] на імя відповідача [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 08.10.2008 р., зареєстрований в реєстрі за №6769. На підставі вищевказаного заповіту відповідач оформив свідоцтво про право на спадщину №046002 від 13.04.2011 р., зареєстроване в реєстрі за №457. На підставі цього свідоцтва зареєструвався в БТІ власником належного спадкодавці житлового будинку №21 по провул.1-й Лікарняний в м. Золотоноша Черкаської області. На даний час законним спадкоємцем майна [PERSON] згідно її заповіту №550566 від 20.10.2003 р. є її син [PERSON]. На сьогодні позивач немає можливості оформити на себе спадщину та зареєструвати за собою власність, оскільки існує свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя відповідача [PERSON] №046002 від 13.04.2011 р., зареєстроване в реєстрі за №457. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не зявився хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа Золотоніська міської державна нотаріальна контора - просила справу розглядати у відсутності нотаріуса. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно рішенням апеляційного суду Черкаської області від 30.05.2012 р. по справі № 22Ц-36/2012 визнано недійсним заповіт [PERSON], оформлений нею 08.10.2008 р. на імя [PERSON] на все належне їй на день смерті майно, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, також на все те, на що вона за законом матиме право, - посвідчений 08.10.2008 р. приватним нотаріусом Золотоніського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №6769. Згідно заповіту [PERSON] від 20.10.2003 р. належний їй житловий будинок з надвірними спорудами та земельною ділянкою, який знаходиться в м. Золотоноша Черкаської області провулок перший Лікарняний будинок №21 вона заповіла своєму синові [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №046002 від 13.04.2011 р., зареєстровано в реєстрі за №457 спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON]. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа,якій воно видане, не мала права спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Оскільки свідоцтво про право на спадщину видане на підставі заповіту, який визнано апеляційним судом Черкаської області недійсним, то дане свідоцтво теж повинне бути визнане недійсним. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 107,30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини від всіх видів доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, стверджуючи, що відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про нарождення, відповідач не надає матеріальну допомогу на виховання дитини, тому позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду. У зв*язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю та підтримала свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю та не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд, вивчивши матеріали справи, задовольняє позовні вимоги позивача, тому що відповідач, як батько дитини, добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд стягує з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача до державного бюджету судовий збір у розмірі 107,30 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивує тим, що 17.02.2011 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. В шлюбі у них народилася дитина [PERSON], 05.03.1999 рок народження. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, їй самій важко її утримувати, а тому просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засіданні не з»явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, оскільки перебуває за кордоном, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в зазначеному позивачем розмірі. Вислухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, суд встановив, що згідно до свідоцтва про народження [PERSON] відповідач є батьком даної дитини. Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України стягнення аліментів слід проводити з часу подачі заяви до суду, яка подана до суду 11 липня 2012 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

25 жовтня 2012 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 28 липня 1990 року із [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Вони втратили почуття любові, поваги один до одного, що привело до припинення шлюбно-сімейних відносин. Подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе. В судове засідання сторони не зявились. Позивач надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без неї. Відповідач надав заяву, в якій визнав позовні вимоги та просив справу розглянути без нього. Суд вважає можливим постановити рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 липня 1990 року (а.с.6). Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей доньку Юлію, 04.03.1991р.народження та сина [PERSON], 27.08.1992р.народження /а.с.7-8/ . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як вбачається із пояснень позивача, викладених у позовній заяві, які не заперечуються відповідачкем, за час спільного проживання подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, різні погляди на сімейне життя привели до втрати почуттів розуміння, поваги та любові, шлюбно-сімейні відносини припинені , спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

До Високопільського районного суду Херсонської області звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши у позовній заяві про те, що 16.07.2010 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб Іванівською сільською радою Високопільського району Херсонської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2011 року, разом не проживають, тому вважає примирення та подальше збереження сімї неможливим, просить суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] надав до суду заяву про підтримання позовних вимог просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] до суду надала заяву про визнання позову та не заперечує у задоволенні позову. Просить суд розглянути справу у її відсутність. Вивчивши та дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, судом зясовано наступне: - Із копії свідоцтва про шлюб 1-КГ №051216 (а.с.4), вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 16.07.2010 року у Іванівській сільській раді Високопільського району Херсонської області, про що у книзі реєстрації зроблено актовий запис №01. - Із копії свідоцтва про народження 1-КГ №106516 (а.с.5), вбачається, що позивач з відповідачем від спільного шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] та його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON]. - Із довідки Іванівської сільської ради Високопільського району Херсонської області (а.с.6)зясовано,що [PERSON] є жителем с.Миколаївка та зареєстрований за адресою [INFO] складу сімї зазначено: [PERSON] 18.04.1991 р.н, син [PERSON] [INFO],господар будинку [PERSON] [INFO] Згідно п.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч.2 ст.112 СК України, «Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення». Таким чином, суд приходить до висновку, що подружжя шлюбні відносини не підтримують, тривалий час не спілкуються, фактично проживають окремо, а тому шлюб носить лиш формальний характер, збереження сім'ї та подальше спільне життя і збереження шлюбу на даний час, як вважає суд є не можливими і суперечило б інтересам сторін, а тому суд вважає позовну заяву позивача про розірвання шлюбу задовольнити. На підставі викладеного ст.ст.105, 110, 111, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, реєстрація якого проведена відділом РАЦС Московського районного управління юстиції м. Харкова 17.06.2006 за актовим записом № 565. Від шлюбу мають доньку [PERSON], 13.05.2007р.н. Шлюбні відносини не склалися з причин відсутності взаєморозуміння та припинились. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, спільне господарство не ведеться, дитину позивачка утримує за власні кошти. Позивачка просить задовольнити її позов, розірвати шлюб і стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 30% від його доходів, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також встановити місце проживання дитини разом з матірю. В суді позивачка на задоволенні позову наполягла. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак причини неявки суду не повідомив, тому його неявка визнається неповажною, а матеріали справи достатніми для заочного розгляду справи. Від відповідача не надійшло доказів про наявність на його утриманні інших осіб. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивачку, суд встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини: згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON] 13.05.2007р.н. є сторони у справі (а.с. 7). Як вказує позивачка дитина знаходиться на її утриманні і проживає разом з нею. (а.с. 9). Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.06.2006, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, спір щодо поділу майна на теперішній час відсутній. Примирення між подружжям неможливе і недоцільне. Збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 ст. 84 СК України передбачає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, відповідач заяви про заперечення проживання доньки з [PERSON] до суду не подав. Враховуючи, що відповідач має постійний заробіток, інших осіб на утримання не має, даних про наявність хронічних захворювань чи необхідність тривалого лікування не має, суд приходить до висновку про можливість стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 30% з усіх видів заробітку (доходу) на користь позивачки щомісячно, а також встановити місцем проживання дитини [PERSON] на утримання самої позивачки таку ж частку від заробітку відповідача до досягнення дитиною трирічного віку. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві вказала, що перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем. Відповідач є батьком її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі в судовому засіданні. Відповідач позов визнав, просив розглянути справу за його відсутності, про що надав суду заяву. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 07 грудня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.2). У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Причому обовязок є особистим, а не солідарним. Судом встановлено, що відповідач не виконує свій обовязок по утриманню дитини, а тому вимога позивача по стягнення аліментів підлягає задоволенню. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальний стан дитини та сторін по справі. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів у частковому вигляді із заробітку. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору. На підставі ст.ст.180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved