Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-28 00:00:00

Позивач завернувся до суду з позовом до відповідача та просить визнати за ним право власності на ? частину квартири № 150 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Квартальна, будинок 3, та зареєструвати за ним право власності на ? частину вказаної квартири. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 29 липня 2008 року вони з відповідачем за договором купівлі - продажу продали належну їм на праві спільної власності квартиру за адресою: [ADDRESS]. Отримані за продану квартиру кошти у розмірі 145200,00 гривень, що складало еквівалент 30000,00 доларів США, позивач позичив відповідачу на придбання квартири № 150 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Квартальна, будинок 3, про що видав розписку. Крім того, відповідно до розписки відповідач зобовязався оформити на позивача право власності на ? частину придбаної квартири на позивача. Відповідач перерахував за спірну квартиру грошові кошти у розмірі 270400,00 гривень та оформив на себе право власності на вказану квартиру, але зобовязання щодо оформлення права власності на ? частину квартири на позивача не виконав, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, при цьому пояснив, що грошові кошти надав для придбання квартири і категорично наполягав на тому, що він бажає бути власником ? частини придбаної відповідачем квартири. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що дійсно позивач передав йому одержану від продажу квартири за адресою: [ADDRESS], грошову суму у розмірі 145200,00 гривень для придбання квартири № 150 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Квартальна, будинок 3, і мав намір бути із позивачем співвласником придбаної квартири. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини а відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач були співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS], яку 29 липня 2008 року за договором купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 4374, продали за 290610 гривень, що складає еквівалент 60\~000,00 доларів США, з яких 22000,00 доларів США одержано позивачем та відповідачем до підписання договору, а сума у розмірі 38000,00 доларів передається їм до 18.00 год. 29.07.2008 року та підтверджується нотаріально посвідченою заявою про одержання грошових коштів. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності на житло від 16 березня 1998 року, що видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, договором купівлі-продажу квартири від 29.07.2008 року, заявою позивача та відповідача про одержання 38000,00 доларів США остаточного розрахунку за продану ними квартиру за адресою: [ADDRESS]. 13 січня 2006 року відповідач із АОЗТ «Курязький ДБК» уклав Договір № 1227-А, а 26 грудня 2007 року додаткову угоду про дольову участь у будівництві багатоквартирного будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, [ADDRESS], про що свідчать вказані угоди. За вказаними вище угодами відповідач перерахував за квартиру № 150 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Квартальна, будинок 3, грошові кошти у розмірі 274000,00 грн., підписав акт прийому передачі про отримання квартири, про що свідчать квитанції та акт прийому - передачі. 07 жовтня 2008 року відповідач на підставі свідоцтва про право власності (САВ № 390267 від 02 жовтня 2008 року, що видане Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області на підставі рішення № 870 від 12 серпня 2008 року, зареєстрував право власності на нерухоме майно[ADDRESS] за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Квартальна, будинок 3, про що свідчить витяг Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № 20491265 від 07.10.2008 року, номер запису 3434/150 в книзі 25 від 07.10.2008 року. Також, суду надана копія розписки від 29 липня 2008 року, відповідно до якої відповідач одержав від позивача грошові кошти у розмірі 145200 гривень, еквівалент 30\~000 доларів США на придбання квартири № 150 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Квартальна, будинок 3, та зобовязується після придбання квартири у власність, оформити право власності на ? частину квартири № 150 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Квартальна, будинок 3, на позивача, не пізніше 29.07.2010 року. Позивач є інвалідом другої групи, безстроково, про що свідчить довідка № 029006 від 30 листопада 1970 року ВТЕК Комінтернівського району міста Харкова та посвідчення ААБ № 230878 видане 01 червня 2010 року Управлінням праці та соціального захисту населення Комінтернівської районної у місті Харкові ради. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів, у тому числі шляхом:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Враховуючи, що укладена між позивачем та відповідачем угода щодо права власності на ? частину квартири є нікчемною, оскільки сторонами при її укладанні не додержано вимог закону про нотаріальне посвідчення договору що стосується нерухомого майна, тому така угода не породжує ні прав, ні обовязків учасників правочину і суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог про визнання за ним права власності на нерухоме майно за їх безпідставністю та недоведеністю. При цьому виходить з того, позивач у судовому засіданні заперечував наявність між ним та відповідачем договору позики, а суд відповідно до ст. 11 ч. 1 ЦПК України, розглядає справу в межах вимог заявлених позивачем і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, але зазначає, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом про повернення йому грошових коштів одержаних відповідачем за нікчемним правочином.

Outcome: dismissed