Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-18 00:00:00

14 березня 2013 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову зазначила, що є власником домоволодіння № 20 по провулку Сєдова в місті Маріуполі. Відповідач [PERSON], яка приходиться їй донькою, є зареєстрованою у даному помешканні, однак фактично не проживає у ньому та не користується ним від моменту реєстрації. У добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку відповідач відмовляється. Вважаючи, що відповідач втратила право користування житлом, просила визнати її такою та зобовязати Орджонікідзевський РВ у місті Маріуполі ГУДМС України в Донецькій області зняти з реєстраційного обліку. Позивачі [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибула з невідомих причин. Представник третьої особи також у судове засідання не зявився, будучи при цьому своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Отже, зважаючи на наявність письмової згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що домоволодіння № 20 по провулку Сєдова в місті Маріуполі на праві приватної власності належить [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину від 22.01.2002 року за реєстровим № 1-113. Як вбачається з домової книги у домоволодінні окрім власника з 20 лютого 2002 року зареєстровано її доньку [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Разом із тим,\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З акту, складеного КСН «Азовець» від 27.02.2013 року, вбачається, що відповідач [PERSON], будучи зареєстрованою у домоволодінні № 20 по провулку Сєдова в місті Маріуполі, не проживає у ньому від моменту реєстрації. Зважаючи на вимоги ст. 72 ЖК України особа може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки. Як розяснено у п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України, у справах про визнання наймача або члена його сім ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідач [PERSON], не прибувши до судового засідання, не побажала реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування наявності звязку зі спірним жилим приміщенням або наявності поважних причин відсутності в спірному помешканні понад встановлені строки. За таких обставин, враховуючи, що відповідач понад встановлені законодавством строки відсутня за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає за можливе постановити рішення про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши позовні вимоги у цій частині. Разом із тим, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. В сенсі наведеної норми остаточне рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщення є підставою для її зняття з реєстраційного обліку, а тому суд не вбачає підстав для додаткового зобовязання компетентного органу зняти відповідача з реєстраційного обліку та з цих підстав відмовляє у задоволенні позову в цій частині. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у розмірі 114,70 гривень, а також витрати на правову допомогу у сумі 325,00 гривень. На підставі ст. 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України»,

Outcome: partial