Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернувся до суду з позов про відшкодування моральної шкоди, причиненої в звязку з ушкодженням здоров'я, стійкої втрати працездатності. В обґрунтуванні своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що в період з 1980 по 1990 р.р. працював у відповідача на шахті «Саксагань»та в тресті «Кривбасшахтобуд» по професії - підземним прохідником, підземним вибухівником, підземним крипільщиком, 03.01.1990 року був звільнений з підприємства. Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини йому встановлено професійні захворювання за діагнозом: хронічний бронхіт першого ступеню; радикулопатія шийна та попереково крижова з вираженими статикодинамічними порушеннями на фоні спондилоартрозу шийного і поперекового відділу нейродистрофією у вигляді деформуючих артрозів колінних суглобів ПФ першого другого ступеню, зі стійким больовим синдромом. За висновком МСЕК йому первинно встановлено 25.01.2006 року - 50% втрати професійної працездатності, 40% по радикулопатії та 10% по ХОЗЛ, при наступному огляді 26.03.2007 року підтверджено 50% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності на безстроково. Позивач зазначив, що саме з вини підприємства відповідача, він втратив здоровя, працездатність, змушений переносить хронічні фізичні болі, а звідси і моральні переживання: турбують болі в спині з іррадіацією в нижні кінцівки, відчуває слабкість в ногах, непокоять судоми в литкових та стегнових мязах, оніміння в нижніх кінцівках, відчуває болі в плечових суглобах, виникають приступи кашлю по декілька разів на добу, непокоїть задишка, навіть при незначних фізичних навантаженнях, болі в грудній клітці. Через постійні болі в спині та в шийному відділі хребта, не має можливості повноцінно спати, відпочивати, змушений змінювати постійно положення тіла, в звязку з приступами кашлю не має змоги знаходитись в громадських місцях, починає задихатися. Не має змоги вдихнути повітря, в результаті відчуває постійний дискомфорт, постійно приймає бронхолітики та антибактеріальні препарати, в нього часто виникає загострення стану здоровя. Причинену моральну шкоду позивач [PERSON] оцінює в сумі 192 000 гривень та просить стягнути з підприємства відповідача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві зазначив, що з вини підприємства відповідача, позивачу заподіяна шкода здоровю, він втратив на безстроково 50 відсотків професійної працездатності, являється інвалідом 3 групи, отримав два профзахворювання, в звязку з приступами задухи, болями в грудній клітці, болями в спині та суглобах, змушений постійно приймати медикаменти та звертається за допомогою лікарів, що підтверджується виписними епікризами. В наслідок отримання профзахворювань змінився ритм життя позивача, зменшилась активність його життєвої діяльності, він змушений прикладати багато зусиль для організації свого життя та постійного підтримання працездатності. Представник пояснив, що позивач знав про шкідливі умови праці, проте не знав і не повинен був знати про перевищення гранично - допустимих концентрацій шкідливих факторів, саме через допущення яких він захворів, в результаті чого переносить моральні та фізичні страждання через отримані профзахворювання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнала та суду пояснила, що позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві відповідача, знав та повинен був знати про шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги, а саме йому надавалося харчування, засоби індивідуального захисту, додаткова відпустка, скорочений робочий день. Представник зазначила, що підприємство вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань, зокрема не надано висновок медичко соціальної експертизи, не надано доказів про перенесення позивачем моральних страждань та переживань, позивач не обґрунтував розмір моральних страждань та переживань. Передбачене ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди відповідачем не застосовується до осіб, що підлягають обовязковому соціальному страхуванню відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Саме такою особою і є позивач. [PERSON] до Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоровя, повязане з виконання трудових обовязків, встановлення факту спричинення моральної шкоди покладено на медико-соціальні експертні комісії. Такого висновку позивач суду не представив. З матеріалів, доданих до позовної заяви не вбачається, що позивач зазнав стресу, депресії чи інших негативних виявів свого стану в результаті отримання профзахворювання. Також позивач не надав доказів, які б підтверджували факт спричинення моральної шкоди, наявність, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких він зазнав, характеру немайнових втрат, а також - про зміну образу і якості життя в звязку з професійними захворюваннями. Згідно ст.. 9 Закону України «Про охорону праці» відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові перекладено із роботодавця на страховика. Вони сплачують певну суму страхових внесків і не несуть матеріальних затрат у разі нещасного випадку, тому що ці відносини регулюються нормами соціального забезпечення Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Вважають, що ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»не повинен відшкодовувати позивачеві моральну шкоду. Вислухавши сторони, дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], згідно трудової книжки працював з 1979 по 1980 р.р. на РУ ім.. «Кірова», з 14.10.1980 року по 03.01.1990 року на підприємстві - відповідача на шахті «Саксагань»та в тресті «Кривбасшахтобуд»по професії підземним прохідником 5 розряду, підземним вибухівником, підземним крипільщиком 3 розряду, з 1990 по 2011 року працював в РУ ім.. «Кірова». [PERSON] професійного захворювання № 18 12 від 22.12.2005 року, згідно якого в пункті 17 встановлено причину отримання професійних захворювань, а саме перевищення на робочому місці гранично допустимих показників, в декілька разів, пилу та фізичного перевантаження. В пункті 19 вказано, що винним в спричиненні професійних захворювань позивача визнано посадових осіб, саме порушення адміністрацією підприємства - відповідача вимог ст. 153 КЗ про працю Украйни та ст. 13 Закону України «Про охорону праці». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно довідки МСЕК від 25.01.2006 року, [PERSON], первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності, при наступному огляді 26.03.2007 року підтверджено на безстроково 50% втрати працездатності, 40% по радикулопатії та 10% по ХОЗЛ, визнано інвалідом 3 групи. Лікарями позивачеві встановлено противопоказання: несприятливий мікроклімат, довга ходьба, важка праця, пил та переохолодження. [PERSON] виписки з історій хвороби, [PERSON] неодноразово (16 разів) перебував на стаціонарному та проходив амбулаторно лікування в 2 й та 11 й міській лікарні м. Кривого Рогу та в Українському науково дослідному інституті промислової медицини. Рішенням лікувально експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини встановлено професійні захворювання за діагнозом: хронічний бронхіт першого ступеню; радикулопатія шийна та попереково крижова з вираженими статико динамічними порушеннями на фоні спондилоартрозу шийного і поперекового відділу нейродистрофією у вигляді деформуючих артрозів колінних суглобів першого другого ступеню, зі стійким больовим синдромом. В медичних документах позивача встановлено, що йому лікарями рекомендовано: спостереження терапевта, невропатолога, санаторно - курортне лікування в теплу пору року, не переохолоджуватися, прийом медикаментів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вивчивши докази суд вважає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача (порушенням адміністрацією Публічного акціонерного товариством «Криворізький залізорудний комбінат» вимог ст. 153 КЗ про працю Украйни та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», встановлена актом розслідування хронічного професійного захворювання № 18 - 12 та настанням у позивача негативних наслідків - стійкої втрати професійної працездатності, інвалідності, він має проблеми з ходою, непокоять болі в спині, турбують приступи задухи, болі в грудній клітці. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд не може погодитися із запереченнями відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники пилу та фізичного перевантаження, як одних із шкідливих факторів, що стали причиною профзахворювань позивача, перевищували гранично - допустимі концентрації, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оспорило підприємство-відповідач. Доводи відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»про те, що він не є належним відповідачем по справі, а належним відповідачем повинно бути Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, і слід керуватися Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», є безпідставними, оскільки правовідносини сторін виникли в січні 2006 року, тобто в період, коли було скасовано ст. 28 та 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності», відповідно яких обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладено було на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008р. встановлено, що обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Ст. 153 кодексу законів про працю України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Ст. 173 кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяна каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків. Ст. 237-1 Кодексу законів про працю України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законніх прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв,язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. При вирішенні питання про розмір відшкодування причиненої моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін в життєвих стосунків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із суми, яку визначив позивач, тобто 192 000 грн., також, суд враховує, характер та об'єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаних профзахворювань, тривалість лікування, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв'язків, а саме дійсно він втратив 50% професійної працездатності, 3 групу інвалідності на безстроковий термін, вказані зміни потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя, він змушений систематично проходити лікування, вину підприємства - відповідача в отриманні професійних захворювань позивачем, також суд враховує вину іншого підприємства, на якому працював позивач. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зважаючи на вищевикладене, а також ступінь втрати професійної працездатності позивача 50% на безстроково, встановлення 3 групи інвалідності, стан його здоров'я, наслідки які можуть наступити, тяжкість вимушених змін в його житті, тривалість страждань і переживань, суд вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання позивачеві [PERSON] слід призначити у розмірі 20 000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити.

Outcome: partial