Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-11 00:00:00

У травні 2012 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] де третя особа Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціїДніпропетровської обласної ради про визнання права власності на 2/3 частини квартири. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 27 липня 2002 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], актова запис № 410, від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], їх сімя розпалася з вини відповідача, тому позивач змушена була проживати в квартирі своїх батьків разом з дитиною. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2011 року шлюб між сторонами по справі розірваний. За час знаходження у шлюбі позивач з відповідачем придбали квартиру [ADDRESS]. Як зазначила позивач, на її думку, частка майна дружини може бути збільшена, якщо з нею проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного розвитку. Відповідно довідки КП ДМБТІстаном на 02.03.2011 року та договору купівлі-продажу право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за [PERSON], у звязку з тим, що квартира придбалася у зареєстрованому шлюбі, тому просила суд визнати за нею права власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], скасувати реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру на імя [PERSON], зареєструвати за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], за відповідачем [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, пояснивши те, що оскільки вони з дитиною є різностатевими, тому за нею повинно бути визнано право власності саме 2/3 частини квартири. В судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та визнав позовні вимоги в розмірі поділу по ? частині квартири за кожним. Представник відповідача також заперечував проти задоволенні позовних вимог та поділу квартири в межах заявлених позивачем, не заперечував проти поділу квартири по ? за позивачем та відповідачем. Представник третьої особи КП Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної Ради у судове засідання не зявився про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог частково з огляду на наступне. Відповідно до вимог статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] (дівоче прізвище Приходько) та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 27 липня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актова запис № 410, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-КИ № 169836 від 27 липня 2002 року (а.с.7) Від даного шлюбу, 26.02.2003 року народилася дитина син [PERSON], в графі батьки зазначені [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7) Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10) Під час зареєстрованого шлюбу між сторонами по справі, відповідно до договору купівлі продажу придбана квартира [ADDRESS], власником квартири зазначений [PERSON] (а.с.5) Згідно листа з КП Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціївбачається те, що право власності зареєстровано за [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.2005 року, відомості про наявність арештів або заборон відсутні (а.с.15) За статтею 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно вимог ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. Таким чином, з врахуванням наведеного, доводи позивачки спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, доказів того, що відповідач сплачує чи не сплачує аліменти в будь-якому розмірі взагалі не надано, тому позов [PERSON] до [PERSON] де третя особа Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціїДніпропетровської обласної ради про визнання права власності на 2/3 частини квартири, підлягає частковому задоволенню з визнанням за позивачем та відповідачем права власності на ? частини спірної квартири за кожним. Вирішуючи відповідно до ст. 88 ЦПК України, питання про розподіл судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 351.52 гривень.

Outcome: partial