Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-19 00:00:00

[PERSON] та С.Г. звернулася до суду з позовом проти [PERSON] про визнання недійсним шлюбу між відповідачкою і [PERSON], як зареєстрованого без наміру створення сімї та набуття прав та обовязків подружжя(фіктивний шлюб). Позов з посиланням на ч.2 ст.40 СК України мотивовано відсутністю відносин, притаманних подружжю, після реєстрації шлюбу, відсутністю дійсного бажання створити сім"ю, Зазначили, що з причин смерті [PERSON], з позовом звертаються його мати та син. У судовому засіданні позивачі свої вимоги підтримали. [PERSON] стверджував, що перед смертю батька він проживав у нього, допомагав останньому по господарству, проте жодного разу не бачив [PERSON] або її речей, або інші ознаки, які б свідчили, що остання проживає разом з батьком однією сім"єю. Пояснив, що навпаки батько завжди приходив до матері, залишався ночувати. Про [PERSON] ніколи йому нічого не розповідав. Просив позов задовольнити. [PERSON] також пояснила, що її син і відповідач однією сім"єю ніколи не проживали, спільного господарства не вели, будь яких речей разом для сім"ї не купували, не проявляли турботи один до одного. [PERSON] зловживала спиртними напоями. Син особисто неї розповідав, що шлюб зареєстрував не для створення сім"ї, а за домовленістю з матірю відповідача, яка обіцяла за це допомогти з будівництвом, про це жалкує і буде розлучатися, однак майже одразу після цього помер від отруєння. Просила визнати шлюб фіктивним. [PERSON] та її адвокат позов не визнали. Відповідач пояснила, що на даний час вона одружилася з іншим чоловіком, проживає з останнім в його будинку однією сім"єю. Шлюб з [PERSON]А у неї був другий, вона бажала створити з ним сім"ю, до укладення шлюбу вони тривалий час зустрічалися. Адвокат просив суд відмовити у задоволенні позову за спливом строку позовної давності, оскільки з моменту укладення шлюбу та смерті [PERSON] пройшло понад 3 роки. А також зазначив, що рішенням Житомирського районного суду від 10.08.2013 було задоволено позови [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання за кожним з них права власності на 1/3 житлового будинку №16 по вул. Київській в с. Глибочиця, Житомирського району. Дане рішення не оскаржувалося сторонами, законність шлюбу між [PERSON] та [PERSON] під сумнів не ставилася. Беручи до уваги пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, як відповідають сімейним правовідносинам. 14.07.2006 між відповідачем [PERSON] та [PERSON] виконкомом Глибочицької сільської ради було зареєстровано шлюб за актовим записом №13. 27.11.2006 [PERSON] помер (а.с. 10). Останній до самої смерті проживав та був зареєстрований в належному йому на праві власності житловому будинку № 16 по вул. Київській, с. Глибочиця, Житомирського району. Разом з ним були зареєстровані та проживали його син позивач у справі та перша дружина [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому (а.с. 8). За свідченнями [PERSON], незважаючи на розірвання шлюбу із [PERSON] вона проживала з останнім. Згодом її батько придбав квартиру в м. Житомирі. Свідок майна з будинку, де залишилася бути зареєстрованою, як член сім"ї [PERSON] не забирала, підтримувала з ним стосунки до самої його смерті, останній також ніколи не порушував питання про її виселення з будинку та прописку [PERSON] Свідок знала, що вона повернеться до своєї оселі. З позовом саме до позивачів та відповідача про її вселення та визнання права власності на частину будинку свідок звернулася лише після смерті [PERSON] Ці обставини об"єктивно підтверджуються рішенням суду від 30.05.2008 за позовом свідка (а.с.18) та іншими дослідженими доказами. Так місцем проживання та реєстрації [PERSON], згідно із паспортними даними є м. Житомир, вул. Крошенська, 41. (а.с.11). Відповідач не заперечувала, що питання про скасування реєстрації у будинку [PERSON] першої його дружини та про її реєстрацію взагалі не порушувалося. Працювала [PERSON] в с. Станишівка, Житомирського району. [PERSON], яка проживає поруч (через сітчану огорожу) з будинком [PERSON] та підтримувала з останнім добрі сусідські стосунки, наполегливо стверджувала, що між [PERSON] та відповідачем не існувало відносин, притаманних подружжю, коли вони дійсно проживають однією сім"єю. Свідок часто бачила сина [PERSON] в будинку як в ранці так і пізно ввечері, проте [PERSON] бачила на подвір"ї лише двічі. Аналогічні показання надав свідок [PERSON], який пояснив, що з [PERSON], вони товаришували зі школи. А за декілька місяців перед смертю останнього свідок бував у нього в будинку майже кожного дня, оскільки допомагав [PERSON] із продажем автомобіля. Часто бачив його сина, який залишався ночувати. Обстановка в будинку (відсутність жіночих побутових речей), поведінка самого [PERSON], який сам вів домашнє господарство, готував собі їжу, його бесіди свідчили, що останній проживав в будинку сам. Окрім цього на похороні [PERSON]А особисто від [PERSON] свідок чув, що жодних її речей або їх спільного майна у помешканні [PERSON] взагалі не має. Свідок [PERSON] який також був добре знайомий з [PERSON], пояснив, що лише одного разу бачив відповідача на подвір"ї будинку останнього. Геннадій після одруження фактично жив як самотня людина. Свідок [PERSON] підтвердив, що був присутній на святковому обіді, приуроченому до реєстрації спірного шлюбу, однак після цього разом подружжя ніколи не бачив, хоча часто зустрічав [PERSON] Свідок [PERSON], який разом працював з померлим у виправній колонії №4, розповів, що бував у помешканні останнього 2-3 рази на місяць, з розмов вбачалося, що [PERSON] буцімто,новою дружиною задоволений, проте свідок жодного разу особисто її в будинку [PERSON], або разом з останнім не бачив. Мати відповідача, [PERSON] вказала на те, що спірний шлюб укладено за взаємною згодою подружжя. Свідок сама придбала обладнання для підведення води до будинку, керамічну плитку, водяний насос, а [PERSON] обіцяв свідку прописати її в будинку. З урахуванням усіх обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідач не спростувала доказів позивачів, не надала жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про бажання створити сім"ю: проживання однією сім"єю, спільне ведення господарства, набуття спільного майна, подання спільних заяв. Та обставина, що батько [PERSON] влаштував [PERSON] на роботу, а мати придбавала йому обладнання та будівельні матеріали в обмін на реєстрацію останню у будинку [PERSON] не доводить справжність шлюбу, а також те, що був укладений за вільною згодою [PERSON] і жодним чином не свідчать про набуття взаємних прав та обовязків саме між подружжям. Наявність судового рішення про розподіл спадкового майна також не є належним доказом про справжність шлюбу. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що за рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК України). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюб це добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно із ч. 2 ст. 40 СК України, шлюб визнається недійним у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком, або одним із них без наміру створення сімї та набуття прав та обовязків подружжя. Системний аналіз пояснень свідків та інших досліджених доказів дає суду підстави вважати, що дійсних сімейних стосунків, в розумінні ч.2 ст. 3 СК України між [PERSON] та [PERSON] не було, оскільки останні однією сім"єю не проживали, не були повязані спільним побутом та не мали взаємних прав та обовязків. Жодних поважних причин окремого проживання відповідачем не наведено, а територіальна наближеність с. Глибочиця та м. Житомира повністю виключає таке проживання у звязку з роботою [PERSON] . Згідно із ч. 2 ст. 41 СК України, вирішуючи справу, суд бере до уваги те, наскільки цим шлюбом порушено права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення. Наведене кореспондується і з положеннями п.13 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007. Безпосередньо дослідивши всі докази, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено без мети створення сімї та набуття прав та обовязків подружжя, а тому позов підлягає до задоволення в цій частині. Вимога про анулювання актового запису у даному випадку є зайвою. Твердження адвоката про необхідність застосування строку позовної давності є також необґрунтованим, оскільки ст. 20 СК України прямо передбачено, що спірних правовідносин позовна давність не застосовується.

Outcome: partial