overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-23 00:00:00

26 жовтня 2012 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що вона разом зі своїм батьком [PERSON] проживає в [INFO], вказана квартира не приватизована в Херсонському ДБТІ, відсутня технічна та юридична документація. Як зазначає позивач, наймачем квартири була її бабуся [PERSON], яка померла 17.07.2010 року, а її мати відповідач [PERSON] з 2006 року проживає за іншою адресою [ADDRESS]. Через реєстрацію відповідача порушуються її з батьком права, оскільки вони платять за комунальні послуги з урахуванням ї реєстрації. Позивач вважає, що її мати втратила право користування жилим приміщенням, оскільки остання без поважних причин не проживає у квартирі більш як шість місяців. На підставі вищевикладеного, просить визнати [PERSON] такою, яка втратила право користування житловою площею квартири [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявилась, про місце та час слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду невідома, заяв про розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності. Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача та її представника, свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.ст. 71,72 ЖК України особа може бути визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановленого законом строку без поважної причини. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. З довідки Херсонського Державного бюро технічної інвентаризації № 23096 від 25.10.2012 р. вбачається, що за даними архіву бюро, на квартиру № 320, розташовану за адресою: м.Херсон, вул.Дорофєєва, 18, технічна та юридична документація відсутня. Згідно довідки від 16.10.2012 року, [PERSON], [INFO], не проживає за адресою: [INFO], наймач померла 17.07.2010 року, склад сім`ї: [PERSON], [INFO] донька, [PERSON], [INFO] онука. Факт не проживання відповідача за вищевказаною адресою з 2006 р. підтвердили в судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] У суду немає підстав ставити під сумнів істинність показань свідків, даних про їх особисту зацікавленість у результатах розгляду справи не виявлено. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-23 00:00:00

13.08.2012 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 21 січня 2005 року Щасливською сільською радою Бориспільського району Київської області, зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 1. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в них не склалось через постійні сварки та непорозуміння, а тому сім'я фактично розпалась, спільного господарства не ведуть. На підставі вищезазначеного та того, що примирення між ними є неможливим, позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявилася, до початку судового засідання надала заяву, згідно якої просила позов задовольнити, справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Заперечень проти позову до суду не направив. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 21 січня 2005 року Щасливською сільською радою Бориспільського району Київської області, зареєстровано шлюб про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 1 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], 31.01.2005року народження /а.с. 5/. З позовної заяви позивача, вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вона відмовляється від примирення. Сторони спільного господарства не ведуть. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сімя фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування та шкодить їх інтересам та інтересам дитини. При ухваленні рішення судом враховано бажання позивача швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між сторонами слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 107 грн. 30 коп. покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що після смерті її батька [PERSON] 03.08.2011р., залишилося спадкове майно у вигляді квартири. Померлий залишив заповіт на імя свого онука, сина позивача. Не будучи обізнаним з законодавством, перебуваючи в складному психологічному стані позивач пропустила 6-ти місячний строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, вважаючи себе спадкоємцем першої черги майна свого батька, син подав заяву про відмову від спадщини, позивач просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов в повному обсязі. Відповідач не направив свого представника до суду, подали заяву де вказують, що позов визнають, просять розглядати справу за відсутності їх представника. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.08.2011 року у віці 70 років, помер [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивач приходилася донькою померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження. Судом встановлено, що [PERSON] залишив заповіт23.09.2005 року, відповідно до якого заповів свою квартиру онуку [PERSON] Дане підтверджується копією заповіту. [PERSON] подав органам нотаріату заяву про відмову від спадщини на користь матері, позивача по справі. Позивач в судовому засіданні пояснила, що після смерті свого батька мала психологічні розлади, син проживає в м. Фастові, та не будучи юридично обізнаною пропустила строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини протягом двох місяців. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з чоловіком перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.11.2006р., від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], з відповідачем виникали непорозуміння, в подружжя відсутнє почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, відповідач зловживає спиртним, влаштовує сварки, близько 2 років живуть окремо. Позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим та недоцільним, а тому просила суд шлюб розірвати. В суді позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, пояснила, що її рішення щодо розірвання шлюбу є виваженим і кінцевим. Основна причина звернення до суду те, що шлюб існує формально, півтора року сторони живуть окремо. Відповідач позов визнав, ствердив, що дійсно, сімя розпалася, сторони проживають окремо. Судом встановлено, що сторони по справі 11.11.2006 р. зареєстрували шлюб, що стверджується копією свідоцтва про одруження. Подружжя має сина [PERSON] [INFO] що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо за різними адресами, дані обставини та відношення сторін одне до одного, погляди на сімейне життя унеможливлюють їх спільне проживання. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити «Левкович». Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON], про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них не склались, оскільки у них різні погляди на життя, протягом восьми років вони не підтримують шлюбних стосунків, їх шлюб носить формальний характер, тому вважає його збереження таким, що буде суперечити їх інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подав, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановления заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечує позивач. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 1995 року, про що відділом ДРАЦСу Підгаєцького районного управління юстиції було видано свідоцтво про шлюб серії 1-ИД № 042108. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Судом з'ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, їх шлюб носить формальний характер, тому його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 CK України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них не склались, оскільки вони не зійшлися характерами та поглядами на життя, перестали розуміти один одного, їхній шлюб носить формальний характер, тому вважає його збереження таким, що буде суперечити їх інтересам. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подав, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечує позивач. В444 Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31 липня 1997 року, про що відділом ДРАЦСу Підгаєцького районного управління юстиції було видане свідоцтво про одруження серії 1-ИД № 088496. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Судом зясовано, що між сторонами склались неприязні стосунки, наданий судом строк на примирення бажаних результатів не дав, тому збереження шлюбу між сторонами неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідачаНагловача А.І., про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них не склались, оскільки у них різні погляди на життя та вони перестали розуміти один одного, тому вважає подальше спільне проживання неможливим для збереження сімейних відносин. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подав, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечує позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2004 року, про що Галицькою сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області було видане свідоцтво про одруження серії 1-ИД № 089930. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Судом зясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, їх шлюб носить формальний характер, тому його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-23 00:00:00

23 жовтня 2012 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 10.07.2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У даному шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки із відповідачем на сьогодення фактично припинені. Дитина знаходиться на утриманні позивача та проживає разом із нею. Матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина відповідач у добровільному порядку не надає, що ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно і до досягнення ними повноліття. Позивач у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибув з невідомих суду причин, тому суд, за наявної письмової згоди позивача, вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом РАГС м. Маріуполя Донецької області від 10 липня 2008 року, актовий запис № 93. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії 1-НО № 240452, виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області від 04.12.2008 року, [PERSON] народився 24 листопада 2008 року, про що вчинено актовий запис № 1048. Батьками зазначені: батьком [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно із довідкою, наданою ПП «Альянс-ГіС» від 20.10.2012 року, неповнолітній [PERSON] проживає спільно із матірю [PERSON] Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів або у твердій грошовій сумі. Дослідивши обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тим самим задовольнивши позов. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, і тим самим його не оспорює. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 214,60 гривень, оскільки позивача звільнено від їх сплати при зверненні до суду. На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що вони з відповідачкою 23 липня 1991 року зареєстрували шлюб в Палаці одруження міста Маріуполя, актовий запис № 1483. Від шлюбу дітей не мають. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені з 2008 року, з цього часу вони проживають окремо. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно, оскільки неодноразові спроби до примирення не давали позитивного результату. Просив суд розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала повністю, проти задоволення позову не заперечувала. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія V-НО № 473631, виданим Палацом одруження Виконавчого комітету міської ради народних депутатів міста Маріуполя Донецької області 23 липня 1991 року, актовий запис № 1483. Шлюб повторний. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачкою предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Соледарської міської Ради Донецької області про визначення додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 30.05.2010 року померла її мати [PERSON], після її смерті залишилося спадкове майно, житловий будинок, розташований за адресою: м.Соледар вул..Космонавтів, 27 Донецької області. Окрім позивача, інших спадкоємців у матері не має. У теперішній час позивач звернулася у нотаріальну контору, де їй пояснили, що вона пропустила встановлений законом шестимісячний термін для прийняття спадщини. У звязку з вказаним, [PERSON] просить суд винести рішення про визначення додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини, що залишилося після смерті [PERSON], так як він нею був пропущений з поважних причин, оскільки вона за контрактом працює лікарем і знаходилась в закордонному відрядженні в Туніській Республіці. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Представник відповідача надав до суду заяву, просив суд розглянути справу у відсутність представника відповідача і визнав позовні вимоги. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. 30 травня 2010 року померла [PERSON], після її смерті залишилося спадкове майно, житловий будинок, розташований за адресою: м.Соледар вул..Космонавтів, 27 Донецької області, на яке позивач є спадкоємцем. Позивач звернувся у нотаріальну контору, де їй пояснили, що вона пропустила встановлений законом шестимісячний термін на прийняття спадщини. Згідно ст.ст.1223,1225 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем на спадок. Тому суд вважає можливим визначити [PERSON] додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини в нотаріат, що залишилось після смерті [PERSON], у звязку з тим, що термін був пропущений з поважних причин.

Outcome: approved