Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-25 00:00:00

в січні 2013 року [PERSON] звернувся до суду зі вказаним позовом, посилаючись на те, що 23 квітня 2010 року між ним та [PERSON] були укладені письмові договори позики, оформлені у вигляді розписок, згідно яких він передав останній грошові кошти в сумі 6000,00 грн. та 7000,00 грн. 04.08.2010 року між ним та [PERSON] укладено письмовий договір позики оформлений у вигляді розписки, згідно якої він передав позичальнику 700 доларів США, еквівалент 5600 грн. Відповідно до вказаних розписок відповідач зобовязувалася повернути борг. На його неодноразові звернення про повернення боргу відповідач не повернула кошти, претензію від 01.11.2012 року про повернення коштів проігнорувала і борг не повернула, а тому він просить стягнути з відповідача на його користь 18600,00 грн. грошового боргу по договорам позики та сплачений ним судовий збір. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та пояснив, що на його неодноразові звернення, в тому числі з претензією від 01.11.2012 року, яку він направляв рекомендованим листом, відповідач не відреагувала, борг не повернула. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справ повідомлена своєчасно та належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку. Установлено, що 23 квітня 2010 року [PERSON] позичила в [PERSON] грошові кошти в сумі 6000,00 грн. та 7000,00 грн. під 8 відсотків в місяць, 04.08.2010 року 700 доларів США під 6 відсотків в місяць, що стверджується письмовими розписками (а.с.5-7). Відповідно до вказаних розписок відповідач зобовязувалася повернути борг. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. 01.11.2012 року позивач звернувся до відповідача з претензією про виконання зобовязань за вказаними договорами позики в строк до 15.11.2012 року (а.с.8,19). Відповідно до вимог п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за №14 Про судове рішення у цивільній справі при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню цифрами і словами (з наведенням розрахунків з переведенням іноземної валюти, яка була предметом позики, в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення), а тому суд вважає що заборгованість за договором позики від 04.08.2010 року слід стягнути в сумі 5595,10 грн., оскільки за офіційним курсом НБУ станом на 26 лютого 2013 року один долар США відповідає 7,993 гривням. Враховуючи наведене, оскільки відповідач не виконує свої зобовязання за договорами позики, після предявлення позикодавцем вимоги борг не повернуто, позивач внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати власні кошти, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договорами позики в розмірі 18595,10 грн., в зв'язку з чим позов задовльнити частково на вказану суму. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial