Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.11.2012 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якому зазначає, що 16.12.2005 року вона одружилась з [PERSON] від цього шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. На протязі всього сумісного проживання відповідач періодично перебував в стані алкогольного сп'яніння, постійної роботи не мав, працювати також не мав бажання, коли з'являвся додому влаштовував сварки та бив її. В період з серпня 2007 року та по теперішній час відповідач не відвідує свого сина. Син навіть не пам'ятає свого батька, так як бачив його востаннє, коли йому виповнився один рік. Грошових коштів на виховання сина та понесення додаткових витрат відповідач не надає. Від своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини відповідач систематично ухиляється, про фізичний і духовний розвиток дитини не піклується, не водив її до дитячого садка та лікарні. Неповнолітній син [PERSON] іноді хворіє та потребує витрат на стаціонарне лікування, купівлю ліків, відпочинок, санаторно-курортне лікування, потребує матеріальних витрат на їжу, навчання, одяг, яких відповідач не надає. 22.08.2008 року між сторонами було розірвано шлюб. Спору щодо місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] немає, він проживає разом із позивачкою в [ADDRESS]. 30.04.2011 року позивачка вийшла заміж за [PERSON]. У позивачки в квартирі в наявності електро, газо та водопостачання. Санітарно-гігієнічні умови відповідають нормі, в кімнаті охайно, речі на своїх місцях, прибрано. В наявності спальне ліжко, комод для речей та одягу, необхідний одяг та речі, в наявності ігри та іграшки відповідно віку дитини. Дитина має все необхідне для повноцінного фізичного і духовного розвитку. Просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] щодо [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники за дорученням [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягають на позбавленні батьківських прав [PERSON], щодо сина [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовують тим, що відповідач не виконує свої обов'язки щодо виховання та утримання дитини, не цікавиться її здоров'ям, не надає належної матеріальної допомоги на її утримання. Відповідач [PERSON] та його представник за дорученням [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали в повному обсязі, вважають зазначений позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки всі факти викладені позивачкою в позові не ґрунтуються на доказах, а твердження позивачки про те, що відповідач не цікавиться життям та здоров'ям дитини, спростовуються небажанням позивачки дозволяти побачення сина [PERSON] з відповідачем. В судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Пугач Л.Г. заперечувала проти позовних вимог [PERSON], оскільки вважає, що в даному випадку не встановлено злісного ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідачем [PERSON], а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Прокурор вважає даний позов необґрунтований, а обставини викладені в ньому позивачкою не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, вважає також недоцільним позбавляти батьківських прав [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що, як позивачку, так і відповідача вона знала, ще до укладення ними шлюбу. Вона була їх сусідкою. Спочатку дана сім'я мешкала у матері позивачки [PERSON], а потім переїхали жити в м. Кам'янка-Дніпровська де у [PERSON] був будинок. У них почали виникати сварки, внаслідок того, що відповідач не хотів працювати, а також став частіше вживати алкогольні напої. Потім вони розійшлись. Спочатку [PERSON] приходив до своєї дитини, але потім перестав. Також перестав матеріально допомагати, хоча у позивачки на той момент було скрутне становище у зв'язку з хворобою дитини. До 2010 року позивачка [PERSON] проживала з нею по сусідству, але потім вона переїхала на іншу квартиру, також у неї з'явився новий чоловік, якого дитина почала називати татом. Останній раз вона бачила відповідача наприкінці 2007 року. У зв'язку з потребою лікування дитини, позивачка раніше неодноразово позичала у неї гроші, так як відповідач їй матеріально не допомагав. Свідок [PERSON] суду пояснила що, вона є сусідкою [PERSON] по комунальній квартирі, де вона мешкає з 2010 року по теперішній час. За цей час жодного разу вона не бачила [PERSON], щоб він приходив до дитини, або приносив матеріальну допомогу. На даний момент нову сім'ю [PERSON] утримує її новий чоловік [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснила що, вона є дружиною відповідача [PERSON], з яким знаходиться в зареєстрованому шлюбі біля 2,5 років. Від шлюбу вони мають спільну дитину. Також у її чоловіка є старший син [PERSON] від першого шлюбу. З тих пір як її чоловік розійшовся з першою дружиною [PERSON], він не може спілкуватись з сином, оскільки вона чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Їй відомо що останнього разу її чоловік [PERSON] намагався поговорити з відповідачкою про можливість надання йому побачень з дитиною, але вона йому відмовила. На протязі всього часу позивач [PERSON] просила [PERSON] надати їй дозвіл на виїзд дитини за кордон, а в подальшому й відмовитись від дитини, навіть пропонувала гроші за це, а у разі відмови погрожувала, що вона позбавить його батьківських прав. Також він намагався побачитись з сином у дитсадку, але адміністрація повідомила [PERSON], яка йому одразу ж зателефонувала йому, щоб він туди більше не приходив туди. Пояснила також, що її чоловік звертався до органу опіки та піклування з проханням призначити йому побачення з дитиною, але йому було запропоновано зібрати всі необхідні документи, після чого звернутись з цим питанням. [PERSON] працює в м. Москва з лютого 2012 року, на протязі цього часу він пересилав [PERSON] гроші на утримання дитини, після того як з нього були стягнуті аліменти. Свідок також додала, що її чоловік ніколи не вживав наркотиків, а алкогольні напої вживає тільки по святам. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] вона знає давно на протязі 7-8 років. В 2008-2009 році вона була свідком розмови між ним та [PERSON] з приводу дитини. Після цього [PERSON] брав свого сина, навіть одного разу повіз його до своїх батьків. Після цього [PERSON] не давала йому більше дитину та змінила місце свого проживання, та намагалась сховати дитину. У [PERSON] на протязі всього часу було велике бажання спілкуватись з дитиною. В теперішній час відносини [PERSON] з теперішньою дружиною нормальні. Свідок доповнила, що вона була присутня при телефонній розмові [PERSON] з його першою дружиною з приводу побачень з дитиною, в ході якого [PERSON] відмовила йому в наданні побачень. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він мешкає в м. Кам'янка-Дніпровська Запорізької області по вул. Жовтнева, та є сусідом [PERSON] з 2006 року. у 2006 році [PERSON] приїхав в м. Кам'янка-Дніпровська разом з дружиною [PERSON] та дитиною. На той час у них були нормальні сімейні відносини. У 2007 році вони виїхали з будинку до м. Запоріжжя. У цьому ж році [PERSON] повернувся та розповів йому, що він з дружиною розійшовся, та колишня дружина не дає йому можливості побачитись з дитиною. [PERSON], як людину, може охарактеризувати тільки з позитивної сторони. Стосовно фактів вживання [PERSON] наркотиків йому нічого не відомо. Аналогічні пояснення суду надала свідок [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив суду, що він мешкає в м. Запоріжжя, та на даний момент у нього дружні відносини з відповідачем [PERSON] з 1996 року. [PERSON] протягом останнього часу намагався спілкуватись з дитиною від першого шлюбу, але колишня дружина перешкоджає цьому. Також він пересилав їй гроші на утримання дитини, але вона їх тратила на погашення кредиту на автомобіль. Стосовно вживання відповідачем наркотиків йому нічого не відомо. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працює лікарем в лікарні м. Запоріжжя. Вона обстежувала молодшу дитину [PERSON], при цьому відповідач з весни 2011 року цікавився у неї здоров'ям його старшого сина [PERSON], який мешкав з [PERSON] [PERSON] до лікарні завжди приводила його мати [PERSON] Дослідивши матеріали справи,вислухавши пояснення сторін,свідків,суд вважає позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] та [PERSON] дійсно перебували у шлюбі зареєстрованому 16.12.2005 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, про що зроблено запис у книзі реєстрації актів про шлюб № 1469, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11) Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції 30.08.2006 року, де в графі батько записаний відповідач [PERSON] (а.с. 13) 22.07.2008 року даний шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 22.07.2008 року виданим Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького МУЮ (а.с. 14) Після розірвання шлюбу малолітня дитина - [PERSON], [INFO], мешкає разом з матір'ю - позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом обстеження матеріально побутових умов проживання від 27.07.2012 року, складеного відділом служби у справах дітей Запорізької міської ради по Шевченківському району. Відповідно до цього акту позивач [PERSON] разом з дитиною [PERSON] та чоловіком [PERSON] займають одну жилу кімнату в трикімнатній в комунальній квартирі, площею 15,85 кв.м., яка приватизована і належить [PERSON] та її малолітньому сину на праві сумісної власності. Санітарно-гігієнічні умови відповідають нормі, в кімнаті родини охайно, речі на своїх місцях, прибрано. В наявності ліжко, комод для речей, м'які меблі, телевізор, полиці для книги, журнальній стіл, комп'ютер, дитина має окреме ліжко, власну шафу для одягу, необхідний одяг та речі в наявності ігри, відповідно до його віку. (а.с. 20) Як встановлено судом, відповідач [PERSON] на даний момент знаходиться в шлюбі з [PERSON], зареєстрованому Комунаровським відділом реєстрації актів цивільного стану під актовим записом № 150 від 17.04.2010 року (а.с. 60) Від цього шлюбу він також має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 61). Вихованням та утриманням даної дитини відповідач займається належним чином, жорстоко з дитиною не поводиться, не є алкоголіком та наркоманом, про що свідчать відповіді від комунального закладу Кам'янсько-Дніпровської центральної районної лікарні від 24.12.2012 року. (а.с. 127,128) Позивачка не надала жодних доказів про те, що відповідач [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Відповідач протягом 2008-2009 р.р. надсилав позивачці [PERSON] на утримання дитини [PERSON] кошти по сплаті аліментів, які стягуються згідно рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2012 року (а.с. 137), що підтверджується квитанціями про здійснення поштових переказів [PERSON] (а.с. 131, 146). Як вбачається з пояснень відповідача [PERSON], протягом 2010-2012 року він намагався надавати гроші особисто позивачу, але позивачка ухилялась від отримання грошової допомоги. Позивачка раніше не стягувала аліменти з відповідача, тільки у 2012 році Шевченківський районній суд м. Запоріжжя виніс рішення про стягнення аліментів з відповідача. Відповідач на час розгляду справи працює в Російській Федерації на ТОВ "Троїцький Крановий Завод", що підтверджується виробничою характеристикою № 881/12 від 13.11.12 р., згідно якої він зарекомендував себе як кваліфікований спеціаліст, дисциплінарних стягнень не має, є людиною відповідальною, відкритою та привітною. (а.с. 50) Згідно наданих відповідачем [PERSON] документів, він двічі звертався до служби у справах дітей по Шевченківському районі м. Запоріжжя та до голови Шевченківської міської районної адміністрації м. Запоріжжя із заявами про встановлення побачень за малолітнім [PERSON], а саме 29.10.2012 року та 12.11.2012 року (а.с. 51-52, 53) За результатами розгляду вищевказаних заяв відповідача розпорядженням районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району № 19 р від 11.01.2013 року визначено спосіб участі відповідача [PERSON] у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином [PERSON], а саме один раз на місяць з 10.00 до 13.00 годин за попередньою домовленістю та у присутності матері [PERSON] за адресою реєстрації та проживання дитини. (а.с. 149) Згідно статті 164 СК України, яка визначає підстави позбавлення батьківських прав: - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він/вона/ : 1.не забирали дитину з пологового будинку або іншого закладу без поважної причини; 2.ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини: 3.жорстоко поводиться з дитиною; 4.є хронічним алкоголіками та наркоманами. Статтею 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє обов'язків щодо дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 13.03.2007 року за № 3 "Про застування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" встановлює, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист їх інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позивач обґрунтовує свої вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] щодо ухилення від виконання ним своїх обов'язків по вихованню дитини, Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких виник спір. В порушення вимоги ст. 60 ЦПК України позивачкою не надано жодних доказів суду про те, що батько злісно ухиляється від батьківських обов'язків. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, який надано відповідачем було встановлено, що за вищезазначеною адресою мешкають без реєстрації, квартира належить [PERSON] - батьку відповідача [PERSON] Дружина відповідача [PERSON], 1988 року народження, знаходиться у декретній відпустці по догляду за малолітнім сином - [PERSON], 2010 року народження, який відвідує ДНЗ № 280. У кімнаті знаходяться: новий диван, дитяче ліжко, дитячий стіл, стільці шафа для одягу, комод, ноутбук, пилосос, також у кімнаті є багато дитячих іграшок, дитячої літератури, предмети побуту та особисті речі родини. У наявності є дитячий одяг та взуття, відповідно віку дитини. Під час відвідування у приміщенні було прибрано, речі та предмети побуту знаходилися на своїх місяцях. (а.с. 130) Позивачкою суду надані відповіді з лікарні, дитячого садку, про те, що батько не відвідує свого сина. Але з пояснення свідка [PERSON] вбачається, що до 2012 року вона дивилась і слідкувала за здоров'ям, як старшого сина відповідача [PERSON], так і молодшого, батько також цікавився здоров'ям дитини - [PERSON]. Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя відповідач сплачує аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Кам'янсько-Дніпровської райдержадміністрації батька [PERSON] не доцільно позбавляти батьківських прав. Згідно акту обстеження у відповідача належні умови проживання і його недоцільно позбавляти батьківських прав, оскільки у нього є житло, яке знаходиться у м. Кам'янка-Дніпровська, Запорізької області та у м. Запоріжжя, умови житлові нормальні, згідно пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] (а.с. 95-100), тому суд вважає цей висновок достатньо обґрунтованим та таким, що не буде суперечити інтересам дитини. Як вбачається з висновку, наданого Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради № П-1225 від 23.11.2012 року відповідача [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав у відношенні його сина [PERSON], оскільки він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, суд не приймає до уваги цей висновок, оскільки з матеріалів справи та з пояснень наданих сторонами вбачається, що батько приймає всі заходи, щоб родинні стосунки з сином не були втрачені. Пленум Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Посилання позивачки на те, що однією з підстав, які свідчать про ухилення відповідача від батьківських обов'язків є те, що [PERSON] був засуджений у 2007 році, а також що він періодично вживав наркотичні засоби, суд не приймає до уваги, оскільки це не є свідченням злісного ухилення від виконання батьківських обов'язків, а доказів на підтвердження даних фактів суду не було надано. Твердження позивачки [PERSON] та її представників про те, що дитина знаходиться на обліку у Шевченківській лікарні м. Запоріжжя та має інвалідність, у зв'язку з чим знаходиться на лікуванні, і ненадання батьком ліків чи матеріальних коштів на їх придбання є також підставою для позбавлення відповідача від батьківських обов'язків суд не може прийняти до уваги, оскільки ніщо не забороняє їй звернутись до суду з позовом про відшкодування додаткових витрат на лікування дитини. Стаття 9 Конвенції "Про права дитини" ратифікованої постановою ВР " 789-Х11" від 21.02.1991 року зазначає: держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосування закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Стаття 24 цієї конвенції передбачає, а саме частиною 2 та пунктом 2, забезпечення надання необхідної медичної допомоги та охорони здоров'я всіх дітей з приділенням першочергової уваги розвитку первинної медико-санітарної допомоги. Частина 2 п. 18 Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року за № 3 встановлює, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов'язків. Як встановлено судом, [PERSON] змінив своє ставлення до виховання дитини, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в ході допиту свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], розпорядженні відділу служби у справах дітей Запорізької міської ради Шевченківского району м. Запоріжжя про надання відповідачу побачень з дитиною, та поясненнями самого [PERSON] Оцінивши всі докази у сукупності, суд вважає, що в діях відповідача [PERSON] існує невідповідність його поведінки встановленим законом обов'язкам по утриманню та вихованню своєї дитини. Крім того, встановлено, що така поведінка виникла не тільки з його вини, однак з урахування інтересів дітей, засад моральності і розумності, приймаючи до уваги особу відповідача, те як він характеризується за місцем роботи та проживання (а.с. 50), його особисте ставлення щодо дитини, спосіб його життя, готовність до належного виконання своїх батьківських обов'язків, суд вважає, що підстав для вживання такого крайнього заходу впливу на поведінку батька, як позбавлення батьківських прав, недостатньо, а тому в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed