Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, а саме будинку за № 16 по вул. І. Франка в м. Мукачево. Відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 24 квітня 2012 року позивач збільшив позовні вимоги, а саме окрім викладених в позовній заяві просить суд визнати право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,04555 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: м. Мукачево вул. І. Франка 16, за [PERSON] та [PERSON], визнавши, що частки кожного із співвласників є рівними та становлять по 1/2 частки. Позовні вимоги мотивує тим, що за час проживання у шлюбі з 2003 по 2012 роки позивачем та відповідачем спільно набуто у власність будинок по вул. І. Франка 16 в м. Мукачево. Для укладення договору купівлі-продажу вказаного будинку укладеного на імя [PERSON] позивач надав заяву до приватного нотаріуса Мукачівського нотаріального округу Герцускі [PERSON], про згоду на купівлю вказаного будинку за спільні грошові кошти, що ними було набуто спільно за час перебування в зареєстрованому шлюбі. З врахуванням наведеного та ст.ст. 60,69,70 СК України просить позов задовольнити. Щодо збільшених позовних вимог, а саме визнання право спільної часткової власності на земельну ділянку, їх мотивує тим, що окрім будинку за вказаною адресою подружжям за час перебування в зареєстрованому шлюбі також набуто у власність шляхом приватизації земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: м. Мукачево вул. І. Франку 16, в звязку з чим окрім заявлених позовних вимог просить суд збільшені позовні вимоги задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що збільшені позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ФМ за № 061238 від 08 грудня 2009 року [PERSON] та [PERSON] 02 серпня 2003 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачево та Мукачівському району Мукачівського міськрайонного управління юстиції, прізвище чоловіка Турянин, дружини Бучина(а.с.07). Згідно із свідоцтвом про зміну імені серії 1-ФМ за № 002130 від 08 грудня 2009 року [PERSON], що народився 09 грудня 1980 року, змінив прізвище на Турянин(а.с. 08). Відповідно до паспорту громадянина України ВР 399415 [PERSON] народився 09 грудня 1980 року (а.с.05). Згідно із рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 січня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 02 серпня 2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачево та Мукачівському району Мукачівського міськрайонного управління юстиції розірвано (а.с. 09-10). Відповідно до заяви зареєстрованої в реєстрі приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу Герцускі [PERSON] за № 1361, [PERSON] дав згоду на купівлю будинку № 16 по вул. І. Франка у м. Мукачево за спільні грошові кошти, що ними було набуто спільно за час перебування в зареєстрованому шлюбі (а.с.11). Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 456111 від 23 січня 2009 року, даний акт видано [PERSON] в тому, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0455 га за адресою: м. Мукачево, вул. І. Франка 16 (а.с.24). Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 07 березня 2008 року, який, згідно із витягом з Державного реєстру правочинів КК № 195255, зареєстровано 20.03.2008 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила будинок 16 по вул. І. Франка в м. Мукачево (а.с. 27-28). Згідно із витягом про державну реєстрацію прав КП Мукачівське МБТІ та ЕО власником будинку № 16 по вул. І. Франка в м. Мукачево є [PERSON] (а.с. 29). Відповідно до свідоцтва про зміну імені 1-ФМ №003349 від 25 квітня 2012 року [PERSON] змінив прізвище на Бучина(а.с. 59) Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Згідно із ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК) . Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, якою передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, що якої встановлено ці обставини. Як вбачається із матеріалів даної справи спірний будинок придбано та право власності на земельну ділянку оформлено за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. З врахуванням вищенаведеного та того, що під час розгляду справи судом не вставлено, що між сторонами є домовленость або шлюбний договір, яким встановлено інший розмір часток набутого ними під час шлюбу майна суд, відповідно до статей 69,70 СК України, визначає частку відповідача в праві спільної сумісної власності подружжя у розмірі 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки З врахуванням вимог ч.2 ст. 80 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи, в звязку з чим з відповідача підлягає стягненню в користь держави недоплачений судовий збір у розмірі, який становить 497,40 гривень (712гривень - 214,60 гривень, де 712 гривень - судовий збір, який підлягав сплаті, а 214,60 гривень - сплачений). Окрім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 790,32 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved