Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

22 листопада 2012 року заявник звернувся до суду із зазначеною заявою. В обґрунтування заяви лікар-психіатр посилається на те, що [PERSON] тривалий час лікувався у лікаря-психіатра з діагнозом: шизофренія параноїдної форми з непереривним перебігом, але покращення психічного стану [PERSON] не відбулося. Постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 07 листопада 2005 року останньому призначено примусове амбулаторне лікування в психіатричному кабінеті Жовтневої ЦРЛ, а рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 31 травня 2012 року лікування продовжено. З 16 вересня 2010 року хворий перебуває на стаціонарному лікуванні в Миколаївській обласній психіатричній лікарні № 1, до цього часу регулярно відвідував лікаря, приймав стабілізуючу терапію. Лікар-психіатр в судовому засіданні, вказуючи на медичний висновок комісії лікарів- психіатрів Жовтневої ЦРЛ, просив продовжити [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку. Хворий [PERSON] до суду не викликався. Заслухавши пояснення лікар-психіатра, думку прокурора, яка висловилася про можливість задоволення заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обгрунтованість заява. Так, судом з'ясовано, що ухвалою Куйбишевського районного суду м. Новокузнецькй Кемеровської області від 18 березня 1999 року у звязку із вчиненням суспільна- небезпечного діяння [PERSON] з 23 березня 2000 року направлений на примусове лікування в Волгоградську психіатричну лікарню спеціалізованого типу з інтенсивним спостереженням. 21 січня 2005 року постановою Камишанського федерального міського суду Волгоградської області вищевказані примусові міри медичного характеру були змінені в переводом в психіатричний стаціонар спеціалізованого типу. Постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 07 листопада 2005 року хворий [PERSON] був переведений на амбулаторне примусове психіатричне лікування у, районного психіатра по місцю проживання. Відповідно до медичного висновку комісії лікарів-психіатрів Жовтневої ЦРЛ [PERSON] страждає шизофренією параноїдної форми безперервно-прогредієнтного перебігу, стійкий змішаний дефект, внаслідок чого хворий неспроможний в силу свого психічного стану правильно розуміти та оцінювати свої дії, а тому потребує продовження амбулаторного психіатричного примусового лікування. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Згідно з ч.5 ст.12 вказаного Закону у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад шість місяців лікар- психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. За викладених обставин суд приходить до переконання про необхідність задоволення заяви та продовження [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Outcome: approved