Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що мешкала із відповідачем однієї сімєю, та від фактичних шлюбних відносин із відповідачем має дитину [PERSON], 03.11.2010 р., яка проживає разом із матірю та перебуває на її утриманні. Посилаючись у позові на те, що з вересня 2012 року відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, працює та отримує заробітну плату, не цікавиться долею доньки, у позові й заявлено відповідну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача. У судовому засіданні позивач повністю підтримала вимоги позову, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Відповідач просив суд ухвалити рішення відповідно до закону, та при ухваленні рішення врахувати, що він також сплачує аліменти на утримання іншої доньки [PERSON], [INFO], які були присуджені до стягнення Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області, в розмірі 500, 00 грн. Заслухав пояснення сторін та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Як було встановлено судом, [PERSON] народилася 03.11.2010 р., про що Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Книзі реєстрації народжень був зроблений відповідний запис та видано свідоцтво, відповідно до якого сторони у цій справі є батьками неповнолітньої, яка мешкає разом із матірю та перебуває на її утриманні. Оскільки обовязок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення не повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При вирішенні питання щодо розміру аліментів суд враховує обставини, визначені статтею 182 СК України, зокрема, те, що відповідач працює, задовільний стан здоровя відповідача, наявність у відповідача на утриманні іншої неповнолітньої дитини, у звязку з чим за внутрішнім переконанням суду визначення частки заробітку (доходу) матері в розмірі 1/4, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК), сприятиме утвердженню почуття обов'язку одного з батьків, окремо від якого проживає дитина, перед останньою. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову; суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК). Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: partial