Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-28 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 10 лютого 1990 року Христинівською сільською радою Народицького району Житомирської області, актовий запис № 2; неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], залишити проживати з нею; прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років з відповідачем склались неприязні стосунки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сумісне життя. Це відбулося внаслідок зміни чоловіком поглядів на моральні та сімейні цінності. За таких обставин перебування в шлюбі та примирення є неможливим і захист її честі та гідності, інтереси сімї вимагають розірвання шлюбу з відповідачем. Сторони у судове засідання не прибули. Позивач подала до суду письмову заяву, в якій, зазначивши, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, оскільки примирення неможливе. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON], залишити неповнолітнього сина [PERSON] на її вихованні, розглядати справу у її відсутність. Відповідач подав письмову заяву, в якій, зазначивши, що позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити, оскільки примирення неможливе, просить залишити дитину на вихованні матері та розглядати справу у його відсутність. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.02.1990 року (а.с.3), від якого мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що на протязі значного періоду часу не підтримують шлюбних відносин, які поновлювати наміру не мають, фактично сімя розпалась. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. В своїх письмових заявах, надісланих до суду, позивач, зазначивши, що примирення неможливе, наполягала на розірванні шлюбу, проти чого відповідач не заперечував. Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сімя розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дітей, а тому є підстави для розірвання шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, підтверджуються належними доказами, а тому підлягає до задоволення в повному обсязі. Неповнолітню дитину [PERSON], суд залишає на вихованні з матірю за клопотанням сторін, оскільки спору про це не виникло.

Outcome: approved