Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-20 00:00:00

В жовтні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк»звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 19 червня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»(правонаступником якого є позивач) та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав останньому на придбання автомобіля, реєстрацію його в якості предмета застави, сплату страхових платежів та внесення плати за обслуговування кредиту кредитні кошти в загальному розмірі 12 242,34 долари США на строк до 18 червня 2015 року, а відповідач зобовязався вчасно повернути суму кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 15 % річних від суми залишку заборгованості та комісії за обслуговування кредиту. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобовязань позичальником є право позивача вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та сплати неустойки, зокрема за порушення зобовязання щодо вчасного повернення кредиту та сплати процентів, комісій пені в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення платежу. Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісій виконував не належним чином в звязку з чим станом на 18 липня 2012 року виникла заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 22 010,35 доларів США, в тому числі: - заборгованість по тілу кредиту 7 881,95 долар США; - нарахованої пені в загальному розмірі 14 128,40 доларів США. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не зявився, направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що взяті на себе за кредитним договором зобовязання він належним чином не виконував в звязку з тяжким матеріальним становищем, погодився з боргом по тілу кредиту, проте не погодився з розміром нарахованої пені, вважаючи її значно завищеною, просив в звязку з цим та в звязку з тяжким матеріальним становищем про зменшення її розміру. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без участі представника позивача. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 19 червня 2008 року ЗАТ КБ «ПриватБанк»(правонаступником якого є позивач), який мав право на здійснення кредитування населення в іноземній валюті, уклав у письмовій формі з [PERSON] кредитно-заставний договір за №NKVZAN10725164 в якому сторони узгодили всі його умови. Відповідно до договору банк зобовязався видати, а в подальшому видав позичальнику на придбання автомобіля, реєстрацію його в якості предмета застави, сплату страхових платежів та внесення плати за обслуговування кредиту кошти в загальному розмірі 12 242,34 долари США. Зі своєї сторони позичальник зобовязався передати в заставу банку придбаний автомобіль, а також щомісячно рівними частинами повертати отриманий кредит, повернути його не пізніше 18 червня 2015 року, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 15 % річних від суми залишку заборгованості та комісії за обслуговування кредиту. Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобовязань позичальником є право позивача вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та сплати неустойки, зокрема за порушення зобовязання щодо вчасного повернення кредиту та сплати процентів, комісій пені в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення платежу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення кредиту або його частини він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен на вимогу банку достроково повернути отримані кошти та внести інші платежі в розмірі, передбаченому договором. Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобовязання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Як вбачається з матеріалів справи та визнавалося в судовому засіданні самим відповідачем, останній умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісій дійсно виконував не належним чином. В звязку з цим станом на 18 липня 2012 року виникла заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 22 010,35 доларів США, в тому числі: - заборгованість по тілу кредиту 7 881,95 долар США; - нарахованої пені в загальному розмірі 14 128,40 доларів США., що повністю підтверджується наданим розрахунком боргу та виписками з рахунку позичальника, іншими дослідженими доказами (а.с. 4, 35-39). Однак суд вважає обґрунтованими доводи відповідача щодо значно завищеного розміру нарахованої неустойки. Судом встановлено, що сторонами в договорі дійсно обумовлено відповідальність позичальника за порушення його умов у вигляді сплати неустойки, в тому числі пені, яка нарахована банком правильно, зокрема в межах узгодженого сторонами в договорі строку позовної давності. Проте слід врахувати, що пеня за своєю суттю є одним з видів забезпечення виконання зобовязання та має виключно компенсаційний характер в разі порушення зобовязаною особою взятого на себе зобовязання. В той же час, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин»істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). З матеріалів справи вбачається, що нарахована банком неустойка перевищує загальний розмір боргу, фактично зобовязує позичальника сплатити потрійний борг по сплаті кредиту, що суперечить самій суті неустойки та засадам цивільного судочинства, а саме справедливості, добросовісності та розумності. За вказаних обставин, суд приймає до уваги ступінь виконання позичальником взятих на себе зобовязань, зокрема й за рахунок реалізації предмета застави, що був переданий відповідачем банку для реалізації добровільно, його майновий стан. Також підлягає врахуванню й та обставина, що внаслідок девальвації гривні фактично всі негативні наслідки та ризики доларового кредиту були покладені на позичальника в той час, як для банку такі наслідки були незначними. Тому суд вважає можливим зменшити розмір неустойки до обґрунтованого та розумного розміру, що повністю виконає компенсаційну функцію неустойки, а саме до 4 000 доларів США. В силу ст. 88 ЦПК України (згідно розміру задоволених вимог) з відповідача на користь позивача також слід стягнути 949,72 грн. судового збору

Outcome: partial