Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-20 00:00:00

14 червня 2012 року позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 29 січня 2001 року вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, шлюб розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 квітня 2012 року. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якої записаний відповідач. Шлюбні стосунки між ними припинені, неповнолітня донька проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини в добровільному порядку не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до досягнення донькою повноліття. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, просила позов задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 квітня 2012 року шлюб укладений між сторонами 29 січня 2001 року розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] залишено дошлюбне прізвище (а.с. 5). Зі свідоцтва про народження серії 1-СР №150987, виданого 14 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №65, вбачається, що [PERSON] народилася 16 липня 2004 року, в графі «батько»зазначено [PERSON], «мати» [PERSON] (а.с.2). Згідно довідки від 11 червня 2012 року, складеною головою Комітету самоорганізації населення «Цетральний І», позивачка [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], разом з донькою [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обовязок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. При цьому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обовязку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі викладеного, а також з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] судові витрати, повязані з розглядом справи, а саме судового збору у сумі 214 гривень 60 копійок. На підставі ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved