Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-13 00:00:00

Позивач Прокурор Галицького району м. Львова звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі: Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву до [PERSON], третьої особи: Львівського регіонального управління державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву, Контролько-ревізійного управління у Львівській області про визнання кредитного договору недійсним, стягнення коштів. Свій позов обґрунтовував тим, що Прокуратурою Галицького району м.Львова розглянуто лист №20-9-05 Львівського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»(далі - регіональне управління Фонду) від 07.06.2011 р. щодо вжиття заходів представницького характеру шляхом розірвання кредитного договору укладеного з позичальником [PERSON]. За результатами розгляду листа встановлено, що 9 грудня 2009 року між регіональним управлінням Фонду, Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»(дані - Фонд) та [PERSON] (далі - Відповідач) укладено трьохсторонній кредитний договір № 07-14 про надання Відповідачу цільового кредиту в розмірі 164 734, 32 грн. для інвестування в будівництво житла, що за адресою м. Львів, вул.Річицька, 9. Фондом на виконання п. 2.3 кредитного договору № 07-14 перераховано на рахунок Відповідача (поточний рахунок №2620401140257 відкритий у Першій Львівській філії ВАТ «Кредобанк») кошти в розмірі 164 734,32 грн. Кредит за цим договором виданий з цільовим призначенням, а саме для здійснення інвестування в будівництво житла, про що між Відповідачем та забудовником - ТзОВ «Львівжитлокомплекс»укладено договір №09/12/09 від 09.12.2009 р. про інвестування в будівництво житла. Проведеною прокуратурою району перевіркою, (підтверджується також ревізією фінансово-господарської діяльності Львівського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» проведеною контрольно- ревізійним управлінням у Львівській області (Акт № 03-21/22 від 07.07.2010 р.)) встановлено, що між регіональним управлінням Фонду, ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» та [PERSON] укладено трьохсторонній кредитний договір №07-14 від 09.12.2009 р. на виділення кредиту в сумі 164 734,32 грн., які поступили на рахунок позичальника в повному обсязі. Позичальнику [PERSON] надано кредит як кандидату за категорією одинокий молодий громадянин. При цьому документів, які б підтверджували, що [PERSON] перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, ним в регіональне управління Фонду не надано. Згідно довідки з місця проживання від 07.12.2009 року №27/01 Відповідач є студентом Львівського Національного університету ім. Івана Франка та проживає у гуртожитку №6 даного університету по вул. Пасічна, 62-В, в якому займає ліжко-місце. Опитаний з вказаного приводу [PERSON] повідомив, що при оформленні кредиту, на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, не перебував. Таким чином, кредитний договір №07-14 між регіональним управлінням Фонду, Фондом та Відповідачем на думку позивача підлягає визнанню недійсним. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що для укладення оспорюваного договору він надав позивачу ті документи, які від нього вимагались, зокрема, вимагалась довідка з місця проживання, про склад сім»ю і реєстрацію. Представник позивач також надав суду список документів, які вимагалися від позивача при оформленні даного кредиту та вказав, що документів, які б підтверджували, що [PERSON] перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов в нього ніхто не вимагав. Оскільки він не обманював позивача, просив у позові відмовити. Представник третьої особи - Львівського регіонального управління державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»в судовому засіданні позов визнав, та просить його задоволити в повному обсязі. Прокурор Галицького району м. Львова, відповідач [PERSON] та представник контрольно-ревізійного управління у Львівській області в останнє судове засідання не з»явилися, однак були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, а тому суд вважає, за можливе заслухати справу без їх участі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що основним предметом спору по справі є договір № 0714 від 09.12.2009 року укладений між Львівським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву та [PERSON] про надання кредиту в розмірі 164734, 32 грн. для інвестування в будівництво житла. Оспорюваний договір укладено відповідно до Положення « Про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім»ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла»затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.2001 року №584 Встановлено, що відповідач надав позивачу ті документи, які від нього вимагались для укладення договору, зокрема : Заяву, довідку з місця проживання про склад сім»ю та реєстрацію за останні 5 років, акт обстеження житлових умов, копії свідоцтва про право власності та технічного паспорта, довідку з місця праці дорослих членів сім»ї, копії документів, які підтверджують родинні відносини, копії документів, які підтверджують право на пільги, паспорти усіх повнолітніх зареєстрованих у квартирі. Жодної довідки про перебування на обліку громадянина, який потребує поліпшення житлових умов від нього ніхто не вимагав. Вказані обставини підтверджують факт достовірності наданих позивачу даних. Твердження позивача про те, що оспорюваний договір укладений під впливом обману, так як відповідач навмисно знаючи, що він не перебуває на обліку отримав такий кредит, не подавши довідку про перебування його на обліку, не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні. Представник позивача не довів у судовому засіданні, що факт обману зі сторони відповідача мав місце, оскільки не зрозуміло на підставі, яких саме документів видавався такий кредит, та чому він видавався, без довідки про перебування на обліку, якщо така дійсно мала вимагатися. А відтак суд приходить до висновку, що відповідач подав всі документи, які на той час вимагалися від нього. Згідно п.4.3.3 фонд регіонального управління має право достроково розірвати даний договір у разі виявлення недостовірних даних у документах, що подавалися позичальником на етапі підготовки до укладення даного договору та протягом терміну погашення кредиту, несплати позичальником щоквартального платежу протягом 3 місяців після закінчення терміну чергової виплати, невиконання позичальником вимог п.п.2.1,3.1,3.2,4.21,4.2.2, 4.2.3,4.2.4,4.2.5,4.2.8,4.2.10. Неподання відповідачем довідки не відноситься до жодного з даного пункту договору. Крім того на даний час відповідач перебуває на обліку громадян,які потребують покращення умов. Крім того відповідач на даний час проживає у гуртожитку Львівського національного університету імені [PERSON] по вул.. Пасічній 62в та займає там одне ліжко – місце, що дає підстави зробити висновок, що відповідач, свого житла не мав на момент укладедння договору і потребував поліпшення житлових умов. На думку суду, не має підстав вважати, що даний правочин був вчинений шляхом обману. Крім того у відповідності до п.20 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»від 06.11.2009 року наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення, а відтак сторона позивача не надала суду доказів що дії відповідач були спрямовані на введення позивача в оману, а отже даний факт не є доведеним. Крім того варто зазначити, що дії обидвох сторін були спрямовані на визнання такого правочину та дотримання його, оскільки відповідач регулярно без прострочення вносив щоквартальні платежі, а позивач приймав їх. Згідно вимог ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. 1 –3 , 5 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що укладений між сторонами договір є дійсним, оскільки відповідає загальним умовам дійсності правочину, які передбачені в ч.ч.1-5 ст.203 ЦК України, та не вбачає підстав для визнання вказаного договору недійсним. Тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 203, 213-215, ЦК України,

Outcome: dismissed