Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-20 00:00:00

10.01.2013 року позивач звернулась з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 від усіх видів доходу [PERSON], але не менше 30% від прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог посилається на невиконання відповідачем батьківського обов'язку по утриманню дитини, у зв'язку з чим просить задовольнити позов. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні визнав позов та просив суд задовольнити заявлені вимоги. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов. Встановлено, що сторони перебували в шлюбі. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.07.2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 30.03.2001 року ВРАЦС Житомирського міського управління юстиції (актовий запис №338) розірвано (а.с.2). Від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.05.2003 року (а.с.3-копія свідоцтва). Встановлено, що дитина проживає та зареєстрована зі своєю матір'ю - [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Згідно вимог ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, суд враховує сплату відповідачем аліментів на сина від попереднього шлюбу у розмірі 1/3 від усіх видів його доходу. В судовому засіданні відповідач зробив усну заяву про визнання позову повністю. Частинами 1, 2, 4 статті 174 ЦПК України встановлено: позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» з'ясовуючи після доповіді про обставини справи, чи підтримує позивач свої вимоги, чи визнає відповідач вимоги позивача та чи не бажають сторони укласти мирову угоду або звернутися для вирішення спору до третейського суду, головуючому необхідно уточнити, в якому обсязі та з яких підстав підтримується позов або в якій частині визнається позов, а якщо сторони мають намір укласти мирову угоду, то на яких конкретно умовах (стаття 173 ЦПК). У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання позову в даній справі є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позов визнано особисто відповідачем, якому суд роз'яснив наслідки відповідних процесуальних дій, пов'язаних з визнанням позову. Враховуючи наведене, наявні всі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Outcome: approved