Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-16 00:00:00

У січні 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом. В обґрунтування пред*явлених позовних вимог пояснила, що 18 травня 2008 року помер її батько [PERSON], а 29 листопада 2010 року померла її мати [PERSON] Микитична. Після смерті батьків відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Спадкова квартира на праві власності належала її покійній матері та покійною матір*ю, згідно договору купівлі-продажу, була придбана 25 жовтня 2005 року у період шлюбу з нині покійним батьком. Вказана квартира нині покійним батькам належала на праві спільної сумісної власності. Квартира ними на ім*я матері зареєстрована у БТІ м. Дніпро дзержинська. Таким чином, після смерті матері залишилось спадкове майно - не визначена частка у квартирі [ADDRESS]. Відповідач по справі її племінник, батько якого, її рідний брат [PERSON], помер 11 червня 2006 року ще при житті батьків. Покійною матір*ю на її ім*я було складено заповіт. Тому вона після смерті матері успадковує, згідно укладеного заповіту, 1/2 частини квартири. Вона є спадкоємцем першої черги за законом та за заповітом, а відповідач спадкоємцем першої черги за законом та успадковує долю свого покійного батька після смерті свого діда, а її батька, [PERSON]Ф, який помер 18 травня 2008 року. Вона, позивачка, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Однак їй у видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування за заповітом було відмовлено з тієї причини, що у спільній сумісній власності, квартирі, не визначені частки кожного із співвласників: нині покійних її батьків: [PERSON] та [PERSON] Микитични. Разом з тим, при житті батьків, між ними, співвласниками, не існувало ніякої домовленості щодо володіння спільним майном. Її покійні батьки вважали, що їхні частки у спільному майні, квартирі, є рівними: по 1/2 частці кожного. Просить позов задовольнити, визнавши за нею право власності в порядку спадкування за заповітом та за законом на 3/4 частини спадкової квартири, а за відповідачем відповідно на % частини квартири. Відповідач пред*явлений позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті свого діда [PERSON] на 1/4 частини квартири [ADDRESS]. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 355 ЦК України «Майно, що є у власності двох або більше осіб /співвласників/ належить їм на праві спільної власності /спільне майно». При цьому, згідно зі ст. 368 ЦК України «Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю». Окрім того, згідно до ст. 370 ЦК України «Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду». У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], яка померла 29 листопада 2010 року на праві власності належала квартира [ADDRESS]. Вказана квартира нею була придбана у період шлюбу з [PERSON] та, відповідно до чинного законодавства, належала їм на праві спільної сумісної власності. Вказана квартира [PERSON] на її ім*я була зареєстрована у БТІ м. Дніпродзержинська. При житті, між ними, [PERSON] та [PERSON], співвласниками, ніякої домовленості щодо володіння квартирою не існувало. Вони, співвласники, вважали, що їхні частки у спільній сумісній власності, квартирі, рівні. Щодо часток у спільній сумісній власності, квартирі, ніхто з них ніякої переваги на мав. Відповідно до ст. 1261 ЦК України У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. У судовому засіданні було встановлено, що позивачка по справі є спадкоємцем першої черги за заповітом та за законом після смерті своєї матері та батька та звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом після померлої 29 листопада 2010 року матері [PERSON] було відмовлено з тих підстав, що між її покійними батьками не були визначені частки у спільній сумісній власності. Також у судовому засіданні було встановлено, що відповідач по справі також є спадкоємцем першої черги за законом та успадковує долю свого батька [PERSON], який помер 11 червня 2006 року: 1/4 частини квартири [ADDRESS]. При таких обставинах суд, оцінюючи всі докази зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved