Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі по тексту позивач, ПАТ «Альфа-Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту відповідач 1, [PERSON]), [PERSON] (далі по тексту відповідач 2, [PERSON]) про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором у розмірі 220 901,34 грн., що складається з суми основної заборгованості у розмірі 186 516,02 грн., процентів за користування кредитними коштами у розмірі 24 771,26 грн., пені у розмірі 7 744,34 грн. та 3% річних у розмірі 1 869,72 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем 1 кредитного договору, відповідач 1 зобовязався здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші, передбачені договором, платежі. В якості забезпечення виконання ним своїх зобовязань за умовами кредитного договору, між позивачем та відповідачем 2 [PERSON] було укладено договір поруки. Однак, відповідачі свої зобовязання за кредитним договором та договором поруки не виконали, у звязку з чим за ними утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути з урахуванням нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, пені та 3% річних. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредитному договору з урахуванням нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, пеню за прострочення виконання зобовязань та 3% річних. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, будь-яких клопотань від них не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши у відбувшихся судових засіданнях пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 05 жовтня 2007 року між ТОВ «БМ Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір № 352/051007, відповідно до частини №1 даного договору, позивач надає відповідачу грошові кошти (далі по тексту кредит) в сумі 58 705 доларів США на строк користування до 02.08.2013 року, а відповідач зобовязується повернути наданий кредит, сплатити відсотки у розмірі 12% річних та платежі за кредитом у встановлений у договорі строк в повному обсязі. А згідно з п. 3.4 частини №2 цього договору погашення кредиту та оплата відсотків за його користування здійснюється в порядку та строки згідно графіку повернення кредиту і сплати відсотків, наведеному у Додатку №1, який є невідємною частиною даного договору. Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі, відповідно до частини №1 договору здійснив видачу кредитних ресурсів у розмірі 58 705 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером №371609 від 05.10.2007 року. Позичальник відповідач 1 скористався кредитними ресурсами та свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, про що попереджався кредитором, що підтверджується вимогою про повне дострокове погашення кредиту, копія якої наявна в матеріалах справи. За правилами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобовязання має бути виконане в гривнях. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Свої зобовязання за кредитним договором у визначений у ньому строк відповідач 1 не виконав, протягом дії кредитного договору несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував залишок заборгованості по кредиту та відсотки за користування ним. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем та перевіреного судом, станом на 17.10.2012 року заборгованість відповідача 1 перед позивачем за кредитним договором становить 23 334,92 доларів США та 3099,12 доларів США сума відсотків за користування кредитними коштами, що в перерахунку на національну грошову одиницю України за курсом Національного банку України становить 186 516,02 грн. та 24 771,26 грн. відповідно. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А відповідно до ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. А згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 8.1 розділу №2 кредитного договору встановлено, що при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування коштами позичальник відповідач 1 зобовязаний додатково сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу. Беручи до уваги наведене та перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що сума пені, яка підлягає стягненню становить 968,89 доларів США та 233,92 доларів США сума 3% річних, що в перерахунку на національну грошову одиницю України за курсом Національного банку України становить 7 744,34 грн. та 1 869,72 грн. відповідно. Крім того, судом також встановлено, що 05.10.2007 року між позивачем та [PERSON] укладений договір поруки № 352/051007, у відповідності до умов пункту 1 якого, поручитель відповідач 2 на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед позивачем відповідати за зобовязаннями відповідача 1, які виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобовязань. А п. 4 та п. 5 договору поруки встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником відповідачем 1 зобовязань за кредитним договором, позичальник і поручитель несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. За змістом ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних в повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідачів солідарно підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2 209,01 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved