overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-28 00:00:00

[PERSON] 21 березня 2012 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] та просить усунути перешкоди у здійсненні прав власника, а саме користуванні власністю квартирою № 95 по вул. Симиренка, 18 в м. Києві шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою, посилаючись на те, що вказана квартира є власністю позивача згідно договору купівлі-продажу від 24 березня 2003 року ВАЕ № 703232. Відповідач є колишнім чоловіком позивача та зареєстрований у спірній квартирі, хоча фактично в ній не проживає, ніяких витрат щодо спірного житла він не несе, у звязку з чим позивач вимушена сплачувати витрати по утриманню будинку та комунальні послуги і за нього, що чинить її перешкоди як власнику. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та на порушення прав позивача як власника квартири. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона забовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 24 березня 2003 року (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, у вказаній квартирі зареєстрований колишній чоловік позивача (а.с.6). У судовому засіданні відповідач наголосив на тому, що у спірній квартирі не проживає, чинити перешкоди у її користуванні наміру не має. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 150 ЖК України визначає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, та приймаючи до уваги, що відповідач, будучи зареєстрованим у спірній квартирі не проживає в ній, не несе ніяких витрат щодо утримання будинку і сплаті комунальних послуг, вказані витрати несе позивач особисто, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-28 00:00:00

У жовтні 2011 року заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві заявниця, просила суд встановити факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] в період з 01.01.2006 року по 18.08.2007 року. У судове засідання заявниця та її представник не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зацікавлена особа в судове засідання у справі не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що 3 01.01.2006 року [PERSON] почала проживати однією сімєю з [PERSON] У грудні гр. [PERSON] позичив у [PERSON] грошову суму в розмірі 80\~000,00 грн., які, на думку заявниці, були спільними грошовими коштами з [PERSON] Фактичне отримання вказаної суми підтверджується власноруч написаною розпискою від 05.12.2006 року, в якій зобовязувався повернути суму боргу до 05.03.2007 року. З 18.08.2007 року сторони не мешкають разом. 21.10.2007 року гр. [PERSON] борг повернув у повному обсязі. Встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу необхідне заявниці для підтвердження права [PERSON] на 50% від суми повернутої заборгованості. Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Проте, зі змісту заяви вбачається спір про право, що в свою чергу не дає суду підстав розглядати дану заяву в порядку окремого провадження. Крім того, у попередніх судових засідання зацікавленою особою не визнавався факт проживання однією сімєю разом з заявницею у розумінні ст 3 СК УКраїни. За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні заяви [PERSON], зацікавлена особа [PERSON], про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу слід відмовити. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-28 00:00:00

06 березня 2012року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11.12.2003року. Позивач зазначив, що від шлюбу сторони мають спільну дитину - Петрунець [PERSON] народження. Причиною розпаду сімї позивач вказує, те що сторони не знаходять спільної мови з питань ведення сімейного господарства і у відносинах один до одного, через що постійно виникають сварки. Позивач посилається на те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пояснив що на примирення не згоден, та просив шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 грудня 2003року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №081762 виданим 28.02.2012року ВДРАЦС Новоодеського РУЮ. Сторони мають спільну дитину - Петрунець [PERSON] народження (повторне свідоцтво про народження серії 1-ФП №156603 видане 02.03.2012року ВДРАЦС Новоодеського РУЮ). Шлюбні стосунки між подружжям не склалися, позивач на примирення не згоден та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач згодна на розірвання шлюбу. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб, зареєстрований 11.12.2003року між сторонами - розірванню. Оскільки клопотань, щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу від відповідача не надходило, суд вважає за необхідне залишити відповідачу шлюбне прізвище «Петрунець».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-28 00:00:00

27 квітня 2012року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON]. Позивач посилається на те, що згідно заповіту посвідченого секретарем Підлісненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 07 квітня 1998року і зареєстрованого в реєстрі за №89, [PERSON] заповів їй житловий будинок з надвірними спорудами а також все, що буде належати йому на момент смерті. 24 вересня 2007року [PERSON] помер. Про існування вказаного заповіту позивач дізналася, лише в березні 2011року і оскільки на той час за паспортом її прізвище було Косова їй знадобився час для встановлення фактичного прізвища та отримання нового паспорта. Коли позивач у грудні 2011року звернулася до Новоодеської державної Нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено через те що було пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Посилаючись на вищевикладене позивач просила визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача - Підлісненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Підлісненської сільської ради Новоодеського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягає задоволенню з наступних підстав. Так з матеріалів справи видно, що 24.09.2007 в с.Новомиколаївка Новоодеського району Миколаївської області помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії 1-ФП №060137 видане Підлісненської сільською радою Новоодеського району Миколаївської області 28.09.2007року). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належний спадкодавцю житловий будинок, що знаходиться за адресою с.Новомиколаївка Новоодеського району Миколаївської області, а також на все інше належне йому на момент смерті майно та права, які він заповів [PERSON] що підтверджується заповітом посвідченим секретарем Підлісненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 07 квітня 1998року і зареєстрованого в реєстрі за №89. Про існування вищевказаного заповіту позивач [PERSON] за життя [PERSON] не знала і дізналася, лише в березні 2011року і оскільки на той час за паспортом її прізвище було Косова їй знадобився час для встановлення фактичного прізвища та отримання нового паспорта. Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустила з поважних причин, тому відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України позов слід задовольнити, заявнику слід визначити додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. На думку суду строк тривалість 2 місяці є достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-28 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 27 вересня 2008 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, посилаючись на ті обставини, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Представник позивача та відповідачка подали заяви про розгляд справи в їх відсутності, представник позивача позовні вимоги підтримала, відповідачка подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 158 ЦПК України. Суд визнає позов таким, що підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, жодна із сторін не виявила бажання примиритися, тому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 24.12.2010 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано суму кредиту 4500,00 грн. У звязку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку погашення кредиту та сплати відсотків, утворилась заборгованість в сумі 9\~069,89 грн., яку позивач просить стягнути. Сторони в судове засідання не зявились. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідачів та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.12.2010 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № BL_ЖГ00006553, за умовами якого відповідачу було надано суму кредиту 4500,00 грн. із терміном повернення 24.12.2013 року, сплатою 20 відсотків річних за користування кредитом, та на умовах повернення коштів у строки, встановлених положеннями договору. У звязку з неналежним виконання умов договору станом на 22.03.2012 року утворилась заборгованість в сумі 9\~069,89 грн., з них: заборгованість за кредитом в сумі 4\~344,48 грн., відсотки в сумі 936,42 грн., комісія за РО 877,50 грн., штраф 2911,49 грн. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами по справі (а.с. 3-14). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Таким чином, між сторонами існують правовідносини, засновані на договорі, з боку відповідача допущено порушення його умов. Враховуючи вищенаведене, позов підлягає до задоволення. У відповідності до ст. 88 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-28 00:00:00

12.04.2012р. позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 05 червня 1998 року вона уклала шлюб із [PERSON], який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району м. Києва, про що зроблено актовий запис № 283. Від даного шлюбу у них народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння. Наміру зберегти сімю у позивачки немає. На підставі вищезазначеного позивачка просила розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась унеможливлює їх сумісне співіснування. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим укладений шлюб між [PERSON]В та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 107 грн. 30 коп. слід покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-28 00:00:00

У березні 2012 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 27 серпня 1994 року Відділом актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 380. В обгрунтування вимог посилається на те, що сімейне життя не склалося через принизливе ставлення до неї з боку відповідача. Сторони не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільне господарство з березня 2012 року. Шлюб існує лише формально. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У судовому засідання позивач позов підтримала і просила його задовільнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 27 серпня 1994 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Згідно із ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, шо визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-28 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб із відповідачем [PERSON], мотивуючи тим, що сумісне життя з відповідачем не склалося через протилежність поглядів на життя та сімейні відносини, відповідач веде аморальний спосіб життя, часто відвідує розважальні заклади, не піклується про побудову сімейних відноси, що зробило неможливим подальше спільне проживання. Шлюбні відносини припинені з липня 2011 року. Сторони у судове засідання зявилися. Позивачка позовні вимоги підтримала і дала пояснення аналогічні позовній заяві . Відповідач проти позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. 11 червня 2010 р. cторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини з 25 липня 2011 р., мешкають окремо, спільне домашнє господарство не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін або одного з них, що мають істотне значення. Проти примирення позивачка заперечує, вважаючи неможливим поновлення шлюбних відносин. Майнового спору сторони не мають. Дитина за взаємною згодою сторін залишається проживати з позивачкою. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін і їх дитини, оскільки поновлення шлюбних відносини неможливе, шлюб існує лише формально, примирення неможливе, а тому шлюб розриває. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частина усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. В наданій суду заяві позивач зменшує розмір стягнення аліментів з ј до 1/6. Свій позов Позивач мотивує тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не зявилась, однак надала заяву в якій просить справу розглянути без її участі, погоджується на стягнення аліментів у розмірі 1/6 частина. Відповідач в судове засідання не зявився, однак надав заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає, але просить зменшити розмір аліментів до 1/6 частини, оскільки він уже сплачує аліменти на двох дітей в розмірі 1/3. До заяви долучив повідомлення ВДВС Овруцького районного управління юстиції. Дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідач являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №149013 (а.с.2). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але відповідач належним чином не виконує вказаного обовязку, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Статтями 182, 183 СК України визначено, що суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині, визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дитина знаходяться на утриманні Позивача. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved