Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-16 00:00:00

[PERSON] 24 липня 2012 року звернулася до суду з позовом до Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями №56 по вул. Курортній в с. Задонецьке Зміївського району Харківської області, після померлого батька [PERSON]. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначила, що 19 листопада 1992 року померла її мати [PERSON], 30 січня 2000 року помер її батько [PERSON] За життя батьки збудували житловий будинок з надвірними будівлями, на який рішенням виконкому Готвальдівської районної ради народних депутатів від 19 вересня 1989 року №401 було оформлено право власності. Після смерті батька, єдиною спадкоємицею на зазначений вище будинок є [PERSON], до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщин вона не зверталася, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) фактично прийняла спадщину. На даний час у неї виникла необхідність у оформленні своїх прав на спадкове майно, але згідно інформації КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації» свідоцтво про право власності на будинок №56 по вул. Курортній в с. Задонецьке Зміївського району Харківської області за життя [PERSON] не отримував, оскільки не звертався із заявою про його видачу. На даний час позивач не має змоги отримати відповідне свідоцтво, а тому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями №56 по вул. Курортній в с. Задонецьке Зміївського району Харківської області. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали до канцелярії суду заяви, в яких зазначили, що на задоволені позовних вимог наполягають, просили справу розглядати за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до канцелярії суду заяву, в якій просив прийняти рішення на розсуд суду за відсутності представника Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини не явки не повідомили. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до свідоцтва про народження серії ЯР №925250 батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] / а.с.6/ Після реєстрації шлюбу позивачеві було присвоєно прізвище [PERSON] / а.с.8/ Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 19 листопада 1992 року в с. За донецьке Зміївського району Харківської області. / а.с.16/ [PERSON] помер 30 січня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 120532, виданим 15 травня 2007 року Задонецькою сільською радою Зміївського району Харківської області. /а.с. 17/. У відповідності до довідки КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації» від 07.05.2012 року, рішенням Готвальдівської районної ради народних депутатів від 19.09.1989 року №401, що прийняте на підставі рішення виконкому Задонецької сільської ради народних депутатів від 12.09.1989 року №55 було оформлено право власності на житловий будинок №56 по вул. Курортній в с. Задонецьке Зміївського району Харківської області в цілому на імя [PERSON], але свідоцтво не видавалось так як [PERSON] свого часу не звертався з заявою про його видачу. На теперішній час свідоцтво про право власності на будинок видати не можливо. / а.с.18/ Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Згідно з ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК УРСР (в редакції 1963 року), цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. У відповідності до ст. 530 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З довідки Зміївської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 26 липня 2012 року за №4331 вбачається, що після померлої 19 листопада 1992 року [PERSON] та померлого 30 січня 2000 року [PERSON] з заявою про прийняття спадщини або відмову від спадщини, у встановлений законом шестимісячний термін, до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. / а.с.28/ Таким чином, судом встановлено, що за життя на імя [PERSON] на підставі рішення Готвальдівської районної ради народних депутатів від 19.09.1989 року №401, що прийняте на підставі рішення виконкому За донецької сільської ради народних депутатів від 12.09.1989 року №55 було оформлено право власності на житловий будинку №56 по вул. Курортній в с. Задонецьке Зміївського району Харківської області, тобто він фактично був власником зазначеного нерухомого майна та це майно входить до складу спадкового майна. Однак через те, що [PERSON] за життя не отримав свідоцтва про право власності на жилий будинок, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на прийняття спадщини, передбачене чинним ЦК України. На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що [PERSON] на виконання вимог ст. ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) прийняла спадщину, що відкрилась після смерті батька, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову [PERSON] до Задонецької селищної ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області та необхідності його задоволення.

Outcome: approved