Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-18 00:00:00

У серпні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить встановити факт його та [PERSON] проживання однією сім'єю без шлюбу з грудня 2001 року по березень 2010 рік. Визнати за позивачем право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] та Ѕ частку автомобіля [NUMBER]. Розділити майно, що є обєктом права спільної сумісної власності виділивши позивачу холодильник «LG» вартістю 2\~700 грн.; телевізор «Самсунг» вартістю 2\~500 грн.; прихожу вартістю 2000 грн.; ліжко вартістю 4\~500 грн., автомобіль [NUMBER] всього майна на суму 136\~700 грн. Відповідачу виділити: кухонний гарнітур вартістю 5000 грн., газову плиту «Гореніє» вартістю 3\~500 грн., стіл кухонний вартістю 250 грн., витяжку вартістю 400 грн., соковижималку вартістю 570 грн., шафу купе вартістю 5\~000 грн., мікрохвильову піч вартістю 600 грн., мякий куточок вартістю 2\~500 грн., пральну машину вартістю 1900 грн., ванну вартістю 1500 грн., унітаз вартістю 500 грн., умивальник вартістю 400 грн., шафа до ванної кімнати з дзеркалом вартістю 500 грн., двері вхідні вартістю 1600 грн., двері міжкімнатні вартістю 8000 грн. металопластикові вікна вартістю 6\~500 грн., металопластикові балконні вікна вартістю 5\~200 грн., фотоапарат «Нікон» вартістю 2\~000 грн., бойлер «Арістон» вартістю 500 грн., квартиру №48 в будинку, №123 по бульв. 50 років Перемоги, в м. Білій Церкві, на загальну суму 366\~420 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 20 січня 1990 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO]. На час укладання шлюбу позивач проходив військову службу по контракту на території [PERSON] Федерації в м. Мурманську. Відповідач проживала з ним, а в 1992 році вона стала громадянкою України, а позивач став громадянином [PERSON] Федерації як військовослужбовець. Позивач має посвідку на постійне проживання в Україні, видану відділом ГІРФО ГУМВС України в Київській області в 2007 році. У 1995 році позивач та відповідач за спільні кошти придбали двохкімнатну квартиру в м. Біла Церква, Київської області за адресою [ADDRESS], яка знаходиться в житлово-будівельному кооперативі «Супутник», яку по взаємній домовленості оформили на відповідача з метою подальшого їх проживання в ній після закінчення контракту військовослужбовця та для забезпечення потреб сімї. У звязку з цим вважає, що вказана квартира є їх спільною сумісною власністю. Вартість спірної квартири на день звернення до суду становить 320 000 грн. У 1997 році позивач звільнився з військової служби по закінченню контракту та на початку 1998 року їх з відповідачем сім'я переїхала проживати в м. Білу Церкву, де проживали в вказаній квартирі. В грудні 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського управління юстиції Київської області їх шлюб було розірвано, але вони продовжували проживати однією сім'єю, вести спільне господарство, виховували дочку. У 2005 році позивач та відповідач без юридичного оформлення відповідних документів здійснили обмін жилими приміщеннями з батьками відповідача - третіми особами по справі та переїхали жити в їх квартиру за адресою [ADDRESS], а батьки відповідача стали проживати в квартирі позивача та відповідача за адресою [ADDRESS]. Крім того, позивач та відповідач в період проживання однією сім'єю, без реєстрації шлюбу за спільні кошти в 2008 році придбали автомобіль «Шкода-Октавія А5», вартістю 125 000 грн., який по взаємній згоді оформили на відповідача, оскільки позивач не є громадянином України. За таких обставин вважає, що є співвласником вказаного автомобіля, так як він придбаний за спільні кошти. Крім вищевказаного майна позивач та відповідач придбали рухоме майно: кухонний гарнітур вартістю 5000 грн., холодильник «LG» вартістю 2 700 грн., газову плиту «Греніє» вартістю 3 500 грн., стіл кухонний вартістю 250 грн., витяжку вартістю 400 грн., соковижималку вартістю 570 грн., шафу купе вартістю 5 000 грн., телевізор «Самсунг» вартістю 2 500 грн., мікрохвильову піч вартістю 600 грн., мякий куточок вартістю 2 500 грн., ліжко вартістю 4\~500 грн., пральну машину вартістю 1900 грн., ванну вартістю 1500 грн., унітаз вартістю 500 грн., умивальник вартістю 400 грн., шафа до ванної кімнати з дзеркалом вартістю 500 грн., двері вхідні вартістю 1600 грн., двері міжкімнатні вартістю 8000 грн. металопластикові вікна вартістю 6 500 грн., металопластикові балконні вікна вартістю 5 200 грн., фотоапарат «Нікон» вартістю 2 000 грн., бойлер «Арістон» вартістю 500 грн. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з викладених у позові підстав. При цьому позивач пояснив, що усе перелічене у позові майно вони з відповідачем придбали у період з 1998 по 2008 рік за спільні кошти. Визнав факт, що батьки відповідача допомагали їм матеріально у придбанні квартири № 48, по бульв. 50 років Перемоги, 123, м. Біла Церква. Заперечує проти задоволення позовних вимог третіх осіб, які заявили позовні вимоги, посилаючись на те, що кошти надавалися як допомога позивачу та відповідачу у придбанні квартири. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала. Заперечуючи проти заявлених вимог посилається на те, що [PERSON] не проживав з нею однією сім'єю, а лише намагався налагодити з нею стосунки. Коштів на придбання автомобіля позивач не надавав. Автомобіль був придбаний за кошти позичені відповідачем по місцю роботи на підприємстві «Еркер». На даний час оскільки вона не змогла повернути борг вона розрахувалася за рахунок передачі підприємству автомобіля. Визнала позовні вимоги третіх осіб, які заявили позовні вимоги. У судовому засіданні треті особи [PERSON] та [PERSON] заявили самостійні позовні вимоги до [PERSON], [PERSON], треті особи [PERSON], Житлово-будівельний кооператив «Супутник та просять визнати за ними право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначають, що у 1995 році вони спільно з [PERSON] та [PERSON] придбали вищевказану спірну квартиру №48, у якій на даний час проживають. Квартиру зареєстрували на дочку відповідача [PERSON], що підтверджується договором купівлі продажу. Спірна квартира коштувала 6 тис. дол. США, з яких 2\~900 дол. США внесли [PERSON] та [PERSON] та 3\~100 дол. США відповідачі [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні представник третіх осіб, які заявили самостійні вимоги [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги з викладених у них обставин. Треті особи [PERSON], представник Житлово-будівельного кооперативу «Супутник» в судове засідання не з'явились повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 січня 1990 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO]. У 1995 році позивач та відповідач на спільні кошти придбали двохкімнатну квартиру в м. Біла Церква, Київської області за адресою [ADDRESS], яка знаходиться в житлово-будівельному кооперативі «Супутник». Договір від імені подружжя укладався [PERSON]. Вартість спірної квартири на день звернення до суду становить 320 000 грн. У 1997 році позивач звільнився з військової служби та на початку 1998 року з відповідачем переїхав проживати в м. Білу Церкву, де проживали в вказаній квартирі. 13 грудня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області шлюб було розірвано. [PERSON] та [PERSON], продовжували проживати спільно та, в тому числі, у період з 01.01.2004 року по березень 2010 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. У 2005 році позивач та відповідач без юридичного оформлення відповідних документів здійснили обмін жилими приміщеннями з батьками відповідача - третіми особами по справі та переїхали жити в їх квартиру за адресою [ADDRESS], а батьки відповідача стали проживати в квартирі позивача та відповідача за адресою [ADDRESS]. 02.10.2008 року позивач та відповідач в період проживання однією сім'єю, без реєстрації шлюбу за спільні кошти придбали автомобіль «Шкода-Октавія А5», вартістю 114 085 грн. Договір купівлі - продажу укладався [PERSON] Крім вищевказаного майна, позивач та відповідач у період з 1998 по 13.12.2001 та з 01.01.2004 по 2008 роки включно придбали наступне майно: кухонний гарнітур вартістю 5000 грн., холодильник «LG» вартістю 2 700 грн., газову плиту «Греніє» вартістю 3\~111,88 грн., стіл кухонний вартістю 250 грн., витяжку вартістю 400 грн., соковижималку вартістю 570 грн., шафу купе вартістю 5 000 грн., телевізор «Самсунг» вартістю 2 500 грн., мікрохвильову піч вартістю 600 грн., мякий куточок вартістю 2 500 грн., ліжко вартістю 2\~360 грн., пральну машину вартістю 1900 грн., ванну вартістю 1500 грн., унітаз вартістю 500 грн., умивальник вартістю 400 грн., шафа до ванної кімнати з дзеркалом вартістю 500 грн., двері вхідні вартістю 1600 грн., двері міжкімнатні вартістю 8000 грн. металопластикові вікна вартістю 6 500 грн., металопластикові балконні вікна вартістю 5 200 грн., фотоапарат «Нікон» вартістю 2 000 грн., бойлер «Арістон» вартістю 500 грн. Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ст.ст.60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст.ст.69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя, за обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 71 СК України 1. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Відповідно до ч. 5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 своєї постанови від 21 грудня 2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. В судовому засіданні позивач у порядку та у спосіб передбачений законом, довів, що з 01.01.2004 по березень 2010 року проживав однією сім'єю з відповідачем, надавши відповідні докази, а саме: Пояснення самого позивача, який підтвердив викладені у позовній заяві обставини. Пояснення відповідача, яка, заперечуючи факт спільного проживання однією сімєю з позивачем, пояснила, що на позивача лише було оформлено право керування автомобілем, придбаного нею на власні кошти, оскільки він виконував функції водія, а також відповідач зареєструвала позивача у своїй квартирі, щоб допомогти йому вирішити свої питання в Україні. Показаннями свідка [PERSON], яка підтвердила факт проживання позивача та відповідача однією сім'єю з часу переїзду його на Україну після служби у Збройних Силах [PERSON] Федерації. Показаннями свідка [PERSON], яка дала показання, що позивач та відповідач є її куми, які весь час проживали разом купували квартиру, та інше майно, автомобіль. Про те, що вони розлучилися вона дізналася під час першого судового розгляду справи. Показаннями свідка [PERSON], який повідомив, що є знайомим сім'ї позивача та відповідача знає, що вони постійно жили разом, купували майно. Копією договору купівлі продажу квартири від 17.04.1995 з якого видно, що [PERSON], купила у [PERSON] квартиру [ADDRESS] за суму 930 млн. \~крб. (а.с. 121, т.1) Копією військового квитка БЕ №115670, відповідно до якого [PERSON] проходив службу у Збройних Силах [PERSON] Федерації з 27.07.1982 року по 23.08.1997 рік. (а.с.206 т.1) Копією договору добровільного комплексного автострахування від 09.11.2009 року з якого видно, що страхувальником є [PERSON], а особою допущеною до керування автомобілем «[PERSON] А5» є лише позивач [PERSON] (а.с.13 т.1) Копією посвідки на постійне проживання, з якої видно, що [PERSON] прибув з Росії у 2007 році та зареєстрований 27.12.2007 року за адресою [ADDRESS]. (а.с.12 т1.) Фотознімками на яких зафіксовано, що позивач та відповідач після розірвання шлюбу разом перебували на весіллях, святкували дні народження як близьких та рідних позивача так і відповідача, їздили на відпочинок (а.с.81-88 т.1). Позивач та відповідач визнали зафіксовані події. Відповідач пояснила, що позивач перебував на спільних заходах як її водій. Свою присутність на заходах позивача пояснювала, що її запрошували на святкування родичі позивача, зокрема [PERSON], хоча стосунки з нею у відповідача не тісні. Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позивач та відповідач після розірвання шлюбу продовжували проживати однією сім'єю, вести спільне господарство. Однак враховуючи, що, Кодексом про шлюб та сім'ю України не передбачалося правового інституту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд не може встановити факт проживання однією сім'єю позивача та відповідача у період з 13.12.2001 по 01.01.2004 рік. З огляду на викладене суд не вбачає законної підстави для визнання спільним сумісним майном позивача та відповідача те майно, яке придбане з 13.12.2001 по 01.01.2004. Як вбачається з копії накладної №148 від 03.03.2003 року, прихожа придбана до 01.01.2004 року тобто не є спільним сумісним майном позивача та відповідача та не підлягає поділу. (а.с.89 т.1) Вирішуючи питання про поділ іншого рухомого майна, переліченого в позовній заяві суд виходить з того, що відповідач не надала суду докази його придбання у інший період ніж вказує позивач (крім прихожої). В судовому засіданні відповідач не довела у порядку та у спосіб передбачений законом, що квартира була куплена у більшій мірі за кошти, які належали їй особисто. При цьому суд виходить з наступних досліджених в судовому засіданні доказів: -Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 17.04.1995 [PERSON] купила у [PERSON] квартиру [ADDRESS] за суму 930 млн. \~крб. (а.с. 121, т.1); -Відповідно до пояснень позивача та відповідача частину коштів на придбання квартири надали батьки відповідача, а решта суми була спільною позивача та відповідача; Виходячи з положень ст. 57 СК України, суд приходить до висновку, що передача будь якою особою коштів одному з подружжя без укладання договору дарування конкретній особі не тягне виникнення права особистої приватної власності дружини чи чоловіка. Отримані у такий спосіб кошти, в тому числі і у вигляді позики, відповідно до ст. 60,61 СК України, належать дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Крім того суд приходить до висновку, що відповідач не отримував в особисту приватну власність кошти від третіх осіб [PERSON], [PERSON], оскільки договір дарування між ними не укладався, хоча відповідно до ч. 5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Виходячи з викладених обставин суд також не знаходить законних підстав для задоволення позовних вимог третіх осіб. Треті особи не надали суду жодного доказу, що спірна квартира була придбана у спільну часткову власність. Як видно з договору купівлі продажу (а.с. 121, т.1) треті особи не є сторонами договору, а тому вони не набули права спільної часткової власності на квартиру. Оцінюючи вказані фактичні обставини суд приходить до висновку, що треті особи надавали фінансову допомогу сім'ї позивача та відповідача у придбанні квартири та не були стороною у договорі купівлі продажу. Суд не знаходить законних підстав для поділу автомобіля марки «[PERSON] октавія А-5», реєстраційний номер [NUMBER], оскільки на момент розгляду справи автомобіль вибув із власності відповідача та кошти від його реалізації не отримані. При цьому суд виходить з наступного. Відповідно до договору позики від 01.10.2008 року [PERSON] взяла в борг для купівлі автомобіля безвідсоткову позику у приватному підприємстві «Еркер» в сумі 90\~000 грн. до 01.10.2011 року. (а.с. 110 т.1) Відповідно до видаткового касового ордеру від 01.10.2008 року відповідач отримала вказану суму коштів. (а.с.112 т.1) Відповідно до заяви [PERSON] від 20.08.2010, вона просить ПП «Еркер» прийняти автомобіль «Шкода Октавія» в рахунок погашення заборгованості по позиці (а.с. 14 т.2) Відповідно до договору акту №415221 від 10.12.2010 [PERSON] продала ПП «Еркер» автомобіль «Шкода Октавія», державний номерний знак [NUMBER] за 55\~000 грн. (а.с. 15 т.2) Відповідно до акту заліку взаємної заборгованості, підписаного 10.12.2010 [PERSON], яка має заборгованість перед ПП «Еркер» в сумі 54\~969 грн. 55 коп. та ПП «Еркер», яке має заборгованість перед [PERSON] за автомобіль «Шкода Октавія» в сумі 55\~000 грн. зробили залік зустрічних однорідних вимог в рахунок погашення заборгованості по договорах. (а.с. 16 т.2) Суд не проводить поділу витяжки, ванної, унітаза, умивальника, шафи до ванної кімнати з дзеркалом, дверей вхідних, дверей міжкімнатних, металопластикових вікон, металопластикових балконних вікон, оскільки вказане майно є невідємною частиною квартири. Питання про поділ квартири та іншого рухомого майна, вказаного у позовній заяві суд вирішує в межах заявлених позовних вимог та з урахуванням, того, що на утриманні відповідача перебуває дитина [PERSON], [INFO], яка є інвалідом дитинства (а.с. 45-55 т.1), навчається (а.с. 211 т.1). За таких обставин суд відходить від принципу рівності часток подружжя на користь відповідача. При вирішенні питання поділу квартири суд виходить з того, що квартира [ADDRESS] була придбана за спільні кошти, позивача та відповідача та вважає, що кожному належить1/2 частка у квартирі. Таким чином позивачу з урахуванням меж позовних вимог слід виділити Ѕ частку квартири [ADDRESS] вартістю 160\~000 грн. та рухоме майно: -холодильник «LG» вартістю 2\~700 грн.; телевізор «Самсунг» вартістю 2\~500 грн.; ліжко вартістю 2360 грн., всього майна на суму 167\~560 грн. Відповідачу [PERSON] слід виділити Ѕ частку квартири [ADDRESS] вартістю 160\~000 грн. та рухоме майно: -кухонний гарнітур вартістю 5000 грн.; -газову плиту «Гореніє» вартістю 3\~111,88 грн. -стіл кухонний вартістю 250 грн., -соковижималку вартістю 570 грн., -шафу купе вартістю 5\~000 грн., -мікрохвильову піч вартістю 600 грн., -мякий куточок вартістю 2\~500 грн., -пральну машину вартістю 1900 грн., -фотоапарат «Нікон» вартістю 2\~000 грн., всього на суму180\~931 грн. 88 коп. У задоволенні позовної заяви [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи [PERSON], Житлово-будівельний кооператив «Супутник» про визнання права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] слід відмовити.. Судові втирати позивача у вигляді державного мита та коштів на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 1820 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial