Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-24 00:00:00

\~ Позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», в якому просила визнати недійсним кредитний договір № 11222837000 від 26.09.2007 року, укладений між [PERSON], як позичальником, та відповідачем ПАТ «УкрСиббанк», що виступив кредитодавцем. Свої вимоги позивач мотивує тим, що \~банк надав споживчий кредит в іноземній валюті в сумі 165\~000,00 дол. США для споживчих потреб, однак зазначає, що єдиним законним засобом платежу, який застосовується при проведенні розрахунків між резидентами на території України є гривня. Крім того, зауважила, що відповідачем порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та «Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», що затверджені Постановою [PERSON] банку України № 168 від 10.05.2007 року. Акціонерно-інноваційний банк УкрСиббанк 18.12.2009 року змінив найменування банку на Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовні заяві. На пропозицію суду уточнити, які саме пункти статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» порушено, зауважив, що позичальника не було проінформовано про наслідки не виконання зобов»язань, забезпеченого заставою, зокрема договором іпотеки. Представник пояснив, що на даний час позивач фактично позбавляється єдиного місця проживання. Також просив звернути увагу на те, що банк, як фінансова установа, передбачала коливання курсу валют, а тому навмисно запропонував укласти договір на умовах надання іноземної валюти. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи НБУ, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Правові відносини між сторонами регулюються \~ст.ст. 203, 526, 533, 192, 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 47,49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. 36 Закону України «Про [PERSON] України», Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Положення НБУ \~від 14.10.2004 року № 483. Згідно з ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчиняти на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що 26.09.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого позичальнику [PERSON] надано кредитні кошти в розмірі 165\~000,00 доларів США у вигляді траншу на умовах повернення коштів у розмірах та строки, встановлених графіком погашення кредиту, та не пізніше 26.09.2018 року зі сплатою 12,9 відсотків річних за користування кредитом. \~ \~ \~ \~ Відповідач свої зобовязання за договором виконав, надавши позивачу кредит, \~що сторонами не заперечується. У своїх вимогах позивач, крім іншого, посилається на порушення відповідачем норм діючого законодавства при наданні їй кредитних коштів в іноземній валюті. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. \~ \~ \~ \~ \~Статтею 533 Цивільного кодексу України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до ст.5 п.4 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції щодо надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо термін і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі потребують індивідуальної ліцензії. Згідно з п.\~1 листа НБУ від 01.09.94 р. №19013/2124 видавати кредити в іноземній валюті резидентам України може уповноважений банк України, в додатку до \~ліцензії якого передбачене таке право. \~ \~ \~Як вбачається з представлених відповідачем документів, ПАТ «УкрСиббанк» має банківську ліцензію за №75 на здійснення банківських операцій з валютними цінностями, невідємною частиною є Дозвіл від 19 листопада 2002р. за № 75-2 (чинним на момент укладання договору) та Додаток до дозволу, в якому наведено перелік операцій, які має право здійснювати \~ПАТ «УкрСиббанк» \~з валютними цінностями. \~ \~ \~. \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. ст. 47,49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії \~банки мають право здійснювати такі банківські операції, як розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та власний ризик. Коштами, відповідно до даного Закону є гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквіваленти. \~ \~ \~ \~ Оскільки, згідно до вказаного вище Декрету операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу, а даний дозвіл було надано ПАТ «УкрСиббанк», суд вважає, що порушень діючого законодавства з боку відповідача щодо проведення ним банківських операцій в іноземній валюті, а саме: в доларах США при укладанні кредитного договору з відповідачем не було допущено. \~ Крім того, позивачка згідно з ч.2 ст.1056 ЦК України, мала право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця. Окрім того, відповідно до п.6 ст.14 Закону України «Про захист прав споживачів», у позивача існувала можливість в 14-денний термін відмовитись від кредиту, проте цим правом вона не скористалася. Як пояснила в судовому засіданні представник відповідача, і вказане не спростовувалось представником позивача, позичальник на протязі двох років сплачувала кредит. Отже, оцінюючи всі фінансові ризики, позивач не відмовилася від отримання кредитних коштів саме в валюті доларі США. \~ \~ \~ \~Слід також зазначити, що під час укладання сторонами кредитного договору відповідачем було дотримано всі вимоги, які є необхідними для дійсності правочину відповідно до ст. 203 ЦК України Закону України «Про захист прав споживачів», «Про банки та банківську діяльність», норм Цивільного Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за субєктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. \~ \~ Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. \~ \~ Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ У відповідності до п. 1.1. Договору кредиту позичальник, укладаючи договір, усвідомлює можливість виникнення курсових різниць (коливань) валюти кредиту при отриманні кредитних коштів. За таких умов, є безпідставними посилання представника позивача на те, що позичальник не могла усвідомлювати ризик змін кон»юктури фінансового ринку. Вказівка про те, що відповідач вже на момент укладання договору знав про майбутні зміни, тобто ввів в оману позичальника, нічим не підтверджено. Крім того, посилання позивача на один з сукупних факторів істотної зміни обставин (на думку позивача це є фінансова криза) може бути підставою лише розірвання договору, при необхідному дотриманні одночасно інших вимог, передбачених ст. 652 ЦК України. Водночас, розірвання договору за правовим змістом протирічить визнанню його недійсним. Так само, суд критично сприймає пояснення представника позивача про те, що позичальник не розуміла наслідки не виконання зобов»язань, що забезпечені заставою. Зі слів представника, чоловік позивача, займається будівельним бізнесом. Враховуючи вищенаведене, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, на які посилається позивач як на підставу заявлених вимог, а тому позов не підлягає до задоволення.

Outcome: approved