Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02.09.2006р. між ним та відповідачкою укладено шлюб, який розірвано 28.07.2010р. (актовий запис №299). Від шлюбу мають дочку [PERSON], 21.08.2008р. народження, яка після розлучення залишилась проживати разом з відповідачкою. За рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 13.05.2010р. він на користь [PERSON] сплачує аліменти на утримання дочки у розмірі 1200грн., а також аліменти на утримання відповідачки у розмірі 100грн. Оскільки на даний час він не має постійного місця роботи, його батьки не мають можливості фінансово його підтримувати, він сплачує кредит у ВАТ КБ «Надра», а тому просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються за вказаним судовим рішенням на утримання дочки [PERSON] з 1200грн. до 30% від мінімальної зарплати. В судовому засіданні позивач уточнивши позовні вимоги зазначив, що за рішенням суду від 13.05.10р. він сплачує аліменти на утримання дочки, якій виповнилось 4 роки - в розмірі 1200грн. щомісячно до 21.08.2011р. сплачував аліменти в розмірі 100грн. на утримання бувшої дружини відповідачки по справі. На даний час він не має роботи; доходи не отримує; з 24.12.2011р. перебуває в шлюбі з іншою жінкою і знаходиться на її утриманні; його батьки пенсіонери не мають змоги допомагати матеріально; він сплачує кредит в банку, який був отриманий під час шлюбу з відповідачкою на придбання квартири; за судовим рішенням квартира визнана об»єктом спільної сумісної власності і поділена між сторонами в рівних частинах. При цьому, [PERSON] взагалі не вносить кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, хоча повинна це робити. Заборгованість за аліментами виникла з-за скрутного матеріального становища, і була погашена ним за рахунок позичених у знайомих грошових коштів. Згоден сплачувати на утримання дочки аліменти в розмірі 600грн. кожного місяця, а в разі покращення свого матеріального становища, - не заперечує проти надання допомоги в більшому розмірі. Зазначив, що він не відмовляється від обов»язку утримувати дитину. Просив задовольнити позовні вимоги і зменшити розмір аліментів до 600грн. щомісячно. Відповідачка в судовому засіданні повністю заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що позивач не надав доказів у підтвердження своїх доводів про те, що він не може сплачувати аліменти на утримання спільної дочки в розмірі 1200грн. Не може довести суду, що [PERSON] взмозі сплачувати 1200грн., але вважає, що він може такі кошти платити. Вказала, що офіційно вона працює і отримує зарплату в розмірі 1000грн. На запропонований позивачем розмір аліментів 600грн. вона не згідна. Не заперечувала проти факту, що квартира, яку сторони придбали в шлюбі, поділена між ними порівну. Дійсно, квартира була придбана в кредит, вона кошти на погашення заборгованості по кредиту не сплачує. Просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав: встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON], 21.08.2008р. народження, яка проживає з матір»ю відповідачкою по справі. За рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 13.05.2010р. стягнуті аліменти з [PERSON] н користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1200грн. щомісячно починаючи з 25.02.2010р. і до досягнення повноліття дитиною. Крім того, з 25.02.2010р. до 21.08.2011р. до досягнення дитиною трьох років [PERSON] сплачував на користь [PERSON] аліменти на її утримання в сумі 100грн. щомісячно. З 24.12.2011р. [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], має непрацездатних батьків пенсіонерів, які отримують пенсію за віком (посвідчення пенсіонерів, довідки про розмір пенсій від 29.11.12р.). Як вбачається з довідки ДПІ у Солом»янському районі м. Києва від 11.12.2012р., згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 01.01.2010р. по 30.06.2012р. інформації про доходи [PERSON] в ЦБД ДРФО немає. За даними дослідженої трудової книжки позивача, останній з квітня 2008р. не працює. Крім того, сторони в судовому засіданні визнали той факт, що в період їхнього шлюбу, ними була придбана квартира за грошові кошти, отримані за кредитним договором від 29.01.2008р. На даний час відповідно до судового рішення дана квартира поділена між сторонами в рівних частинах, а по кредитному договору мається заборгованість. Сама відповідачка зазначила, що кредит нею не сплачується. Також, під час розгляду справи сторони зазначили, що заборгованість за аліментами позивачем погашена, що підтверджується й наданими квитанціями Укрпошти. За положеннями ст. 141 СК мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183СК). Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст. 184 СК України). Як передбачено ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", \~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.3 ЦПК України).Статтею 18 СК України визначено право особи на захист та способи захисту, зокрема: встановлення чи припинення правовідношення. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950р., ратиф. ЗУ від 17.07.1997р., передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню (ч.1 ст. 61 ЦПК). Безпідставними є доводи відповідачки, дані під час розгляду справи про те, що навіть розмір аліментів 1200грн., який визначено судовим рішенням від 13.05.2010р., є таким, що не задовольняє потреби неповнолітньої дочки. Так, як зазначила [PERSON], крім витрат на харчування, ліки, одяг, відвідування дитячого садочку та центру розвитку дітей, на прохання чотирьохрічної дочки вона придбала їй ювелірні вироби, вартістю 1520грн., що підтвердила товарним чеком від 04.07.2010р., який досліджено в судовому засіданні. В розумінні поняття «аліменти» - це грошове утримання, яке у встановлених законом випадках одні особи зобов»язані надавати іншим у розмірі, передбаченому законом. Тому, суд вважає, що такі витрати не можуть вважатись утриманням. Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що він перебуває на утриманні своєї дружини, оскільки ним не надано доказів, що він є непрацездатним. Отже, при встановлених обставинах по даній справі, суд вважає, що відсутні будь-які підтверджуючі дані, які б свідчили про можливість позивача [PERSON] сплачувати аліменти в розмірі 1200грн. щомісяця на утримання неповнолітньої дочки. Сам по собі факт сплати [PERSON] заборгованості по аліментах свідчить про виконання судового рішення від 13.05.10р., і не дає підстави вважати, що саме такий розмір матеріальної допомоги він може надавати на даний час. Крім того, як зазначалось вище, і проти цього не заперечує відповідачка, батьки мають рівні права та обов»язки щодо дитини. Оскільки [PERSON], який є працездатним, не відмовляється від надання матеріальної допомоги дитині, але не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 1200грн., то суд вважає за можливе зменшити його розмір, але до 650грн. щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішення законної сили. З огляду на викладене, розмір аліментів 650грн. не суперечить вимогам ст. 184 СК України. В іншій частині позову слід відмовити. Крім того, на підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача і стягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 214грн. 60коп. На підставі викладеного та,

Outcome: partial