Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] акціонерного товариства Всеукраїнський [PERSON] (ПАТ „ВіЕйБі Банк) та просить визнати додаткову угоду № 2 від 10.10.2008 р. до кредитного договору № 299/07ф-5 від 28.08.2007 р. недійсною. При цьому посилається на те, що 28.08.2007 р. між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № 299/07ф-5, згідно якого відповідач зобовязався надати йому кредит на споживчі цілі в розмірі 150 000 доларів США. Згідно п. 1.4 кредитного договору була встановлена плата за користування кредитними коштами в розмірі 14% річних. Не зважаючи на те, що він до грудня 2008 р. виконував усі обовязки покладені на нього кредитним договором відповідач в односторонньому порядку підвищував розмір процентної ставки за користування кредитними коштами. Відповідач шляхом використання його необізнаності в сфері економіки та права, маніпулювання термінами договору та залякуванням вимусив його підписати додаткову угоду № 2 від 10.10.2008 р. На момент підписання зазначеної угоди він не погоджувався з її умовами та діяв в супереч своєї волі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає його необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що позивачем пропущений строк позовної давності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]»та [PERSON] було укладено кредитний договір № 299/07ф-5, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 150 000 доларів США, що є еквівалентом 757 500 гривень, строком по 25.08.2017 р. зі сплатою 14% річних. 10.10.2008 р. між сторонами було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 299/07ф-5 від 28.08.2007 р., згідно якої за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 16% процентів річних. Відповідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже підписавши додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 299/07ф-5 від 28.08.2007 р. позивач погодився з її умовами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалюстю у три роки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Додаткова угода № 2 до кредитного договору № 299/07ф-5 від 28.08.2007 р. була укладена 10.10.2008 р., проте позивач звернувся до суду з позовом 11.10.2011 р., тобто з пропуском трирічного строку встановленого для захисту його цивільного права або інтересу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином в позові [PERSON] до [PERSON] акціонерного товариства Всеукраїнський [PERSON] (ПАТ „ВіЕйБі Банк) про визнання недійсною додаткової угоди слід відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed