Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 23.11.2007 року між ВАТ Морський транспортний банк, правонаступником якого є ПАТ Марфін Банк, та [PERSON] був укладений кредитний договір №01148/RX, відповідно якому остання отримала кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії в сумі 109 972 доларів США на наступні цілі: споживчі потреби в сумі 95 000 доларів США та на виплату страхових платежів у сумі 14 972 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами 10,5 % річних та зі сплатою комісії за обслуговування кредиту в розмірі 0,17 % від суми наданого кредиту, строком користування по 22.11.2022 року. В цілях повернення суми виданого кредиту, 23.11.2007 року було укладено договір поруки з [PERSON], який зобовязався відповідати перед ВАТ Морський транспортний банкза виконання умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором №01148/RX від 23.11.2007 року. Крім того, в забезпечення виконання зобовязань по виплаті кредиту, між ВАТ Морський транспортний банк та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 23.11.2007 року, відповідно умов якого останній передав в іпотеку житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по вул.Садова, 103-а в смт.Комишани м.Херсона, та складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 214,0 кв.м., житловою площею 87,9 кв.м., сараю літ. Б, огорожі №№ 1, 2 на земельній ділянці площею 636 кв.м., яка надана іпотекодавцю у користування за рішенням Комишанської селищної ради Комсомольського району м.Херсона № 88 від 04.07.2000 року. З моменту отримання кредиту та по теперішній час відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобовязання, в звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь кредитну заборгованість у розмірі 106\~809,34 доларів США та 58\~699,43 грн., в тому числі за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом його реалізації на прилюдних торгах за початковою вартістю визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни, а також стягнути з відповідачів судові витрати в розмірі 2 955 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив його задовольнити по вищезазначеним обставинам. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що здійснювала погашення кредиту, однак зясувалося, що нею погашалися лише відсотки, а не тіло кредиту. Порушення зобовязань за кредитним договором також стало наслідком несприятливої економічної ситуації в державі. Просила зменшити суму нарахованої пені на 50 % та розстрочити присуджені виплати на три роки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та розписка, яка знаходиться в матеріалах справи. Причини неявки в судове засідання не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23.11.2007 року між ВАТ Морський транспортний банк, правонаступником якого є ПАТ Марфін Банк, та [PERSON] був укладений кредитний договір №01148/RX, відповідно якому остання отримала кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії в сумі 109 972 доларів США на наступні цілі: споживчі потреби в сумі 95 000 доларів США та на виплату страхових платежів у сумі 14 972 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами 10,5 % річних та зі сплатою комісії за обслуговування кредиту в розмірі 0,17 % від суми наданого кредиту, строком користування по 22.11.2022 року. В цілях повернення суми виданого кредиту, 23.11.2007 року було укладено договір поруки з [PERSON], який зобовязався відповідати перед ВАТ Морський транспортний банкза виконання умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором № 01148/RX від 23.11.2007 року. Крім того, в забезпечення виконання зобовязань по виплаті кредиту, між ВАТ Морський транспортний банк та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 23.11.2007 року, відповідно умов якого останній передав в іпотеку житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по вул.Садова, 103-а в смт.Комишани м.Херсона, який складається з житлового будинку літ. А, загальною площею 214,0 кв.м., житловою площею 87,9 кв.м., сараю літ. Б, огорожі №№ 1, 2 на земельній ділянці площею 636 кв.м., яка надана іпотекодавцю у користування за рішенням Комишанської селищної ради Комсомольського району м.Херсона № 88 від 04.07.2000 року. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст.ст.625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Згідно із ст.554 ЦК України в разі порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У відповідності до ч.1 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч.1 ст.33 Закону України Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначена норма закону відображена в п.п. 22, 23 договору іпотеки від 20.08.2008 року. Відповідно до вимог ч.6 ст.38 Закону України Про іпотеку, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Зі змісту вимог ст.38 даного Закону, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, та інше. На вимогу даних норм закону та у відповідності до судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин, відповідач по справі був письмово повідомлений листами ВАТ Морський транспортний банквід липня та серпня 2011 року про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Відповідно п.1.1 кредитного договору № 01148/RX від 23.11.2007 року, відповідач [PERSON] зобовязалася повертати кредит та сплачувати відсотки згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невідємною частиною кредитного договору. Згідно п.5.1. кредитного договору № 01148/RX від 23.11.2007 року, даний договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного виконання зобовязань сторонами за договором. Відповідно до ст.533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справіпередбачено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. З судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин Верховного Суду України вбачається, що стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству України, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму в валюті за наявності у банку генеральної ліцензії та письмового дозволу на здійснення валютних операцій, отриманих у встановленому порядку. З огляду на те, що виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором чи проценти на банківський вклад (статті 1054, 1061 ЦК України) в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував свої зобовязання по погашенню заборгованості за кредитним договором № 01148/RX від 23.11.2007 року, внаслідок чого станом на 16.11.2011 року загальна кредитна заборгованість становить 106\~809,34 доларів США, з яких заборгованість за кредитом складає 85\~401,00 доларів США (з яких прострочена заборгованість становить 2\~846,70 доларів США), заборгованість за відсотками за користування кредитом складає 21\~408,34 доларів США грн. Крім того, заборгованість по сплаті комісії складає 43\~355,53 грн. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пеня, штраф), відшкодування збитків. Пунктом 4.1 кредитного договору № 01148/RX від 23.11.2007 року передбачено, що при порушенні відповідачем будь-якого з зобовязань по своєчасному погашенню кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, відповідач зобовязався сплатити позивачу за кожен прострочений платіж за кожним окремим зобовязанням пеню в розмірі 0,3% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не менше 20 грн. за кожен прострочений платіж за кожним окремим зобовязанням. Як видно з розрахунку наданого позивачем, позивач просить стягнути з відповідача пеню за несплату відсотків за користування кредитними коштами за період з 01.03.2011 року по 01.11.2011 року в розмірі 8\~682,86 грн., пеню за неповернення тіла кредиту за період з 01.07.2011 року по 01.11.2011 року в розмірі 5\~208,16 грн. та пеню за несплату комісії за користування кредитними коштами в розмірі 1\~452,88 грн. Таким чином, станом на 16.11.2011 року пеня по простроченим платежам складає 15\~343,90 грн. У відповідності до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення для справи. На підставі зазначеної норми Закону, суд вважає можливим зменшити розмір нарахованої пені на 50% та стягнути з відповідачів пеню за порушення зобовязань по своєчасному погашенню кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами в загальному розмірі 7\~671,95 грн., оскільки з пояснень відповідачів вбачається, що порушення зобовязань за кредитним договором стало наслідком несприятливої економічної ситуації в державі, по мірі своїх можливостей намагались належним чином обслуговувати кредит. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що з відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ [PERSON] банкпідлягають стягненню заборгованість по кредитному договору в розмірі 106\~809,34 доларів США, заборгованість по сплаті комісії в розмірі 43\~355,53 грн. та заборгованість по пені в розмірі 7\~671,95 грн., в тому числі за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом його реалізації на прилюдних торгах за початковою вартістю визначеною на підстав оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни, що відповідає положенням ст.589 ЦК України, Закону України Про іпотеку та іпотечному договору від 23.11.2007 року. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь ПАТ [PERSON] банк підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2955 грн. В задоволенні заяви відповідача [PERSON] про розстрочку виконання рішення на три роки зі щомісячною сплатою в рахунок погашення заборгованості по 400 доларів США суд вважає за необхідне відмовити, оскільки згідно ст. 373 ЦПК України суд який видав виконавчий документ, у виняткових випадках, може розстрочити виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють його виконання, а саме хвороба боржника або членів його сімї, стихійне лихо тощо. Доказів, які б підтверджували наявність таких обставин суду не надано. Крім того, сплачуючи щомісячно по 400 доларів США відповідачі ніяк не зможуть погасити заборгованість по кредиту за три роки. На підставі викладеного та

Outcome: partial