Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача і просить розірвати шлюб між ними, сина [PERSON] залишити проживати з нею, визнати право власності на 1/2 частину квартири № 20, що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Свердлова 41, та стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги мотивую тим, що вона зареєструвала з відповідачем шлюб 18 серпня 2007 року. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у них не склалося через несумісні характери, що виражалося в постійних сварках, та в неможливості введення спільного господарства. Також відповідач неодноразово порушував шлюбну вірність, та застосовував до неї фізичне насильство, чим спричиняв фізичні та моральні страждання. Шлюбні відносини між ними припинилися у вересні 2012 року, спільне господарство на даний час не ведеться. Примирення неможливе. З питання щодо утримання, та виховання дитини спору у них не має. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя, між ними не досягнуто. За час перебування у шлюбі ними було придбано квартиру № 20, яка розташована за адресою: Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Свердлова 41, яка зареєстрована на відповідача. До початку розгляду справи по суті [PERSON] звернувся з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спірну квартиру набуту під час шлюбу за особисті кошти. Мотивуючи тим, що спірна квартира № 20, по вул. Свердлова, 41 в м. Бердичеві згідно договору купівлі продажу, та витягу з Державного реєстру правочинів від 26.06.2009 року належить йому на праві особистої приватної власності. З моменту набуття права приватної власності, він зареєстрований в зазначеній квартирі. Дружина та син [PERSON], [INFO], зареєстровані в [INFO]. Їх сім»я проживає в спірній квартирі з квітня 2010 року. Відношення до купівлі спірної квартири позивачка не має. Квартира була куплена за кошти його матері - [PERSON], яка проживає: [INFO], а тому просить визнати за ним право власності на дану спірну квартиру. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 25.02.2013 року дані позови обєднанні в одне провадження( а.с.31). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У відкритому судовому засіданні позивачка і її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, а вимоги зустрічного позову не визнали. У відкритому судовому засіданні відповідач вимоги первісного позову визнав частково в частині розірвання шлюбу, та проживання дитини з позивачкою, а вимоги зустрічного позову підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у ньому. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З»ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна, та відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спірну квартиру набуту під час шлюбу за особисті кошти з наступних підстав. У відповідності до ст. 105 ч. 3 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 серпня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб(а.с.3). Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копії свідоцтва про народження( а.с.4). На даний час сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу, а тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно договору купівлі продажу квартири від 26 червня 2009 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру № 20, що знаходиться в будинку № 41 по вул. Свердлова в м. Бердичеві Житомирської області, що підтверджується копіями договору купівлі - продажу, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, та витягом з державного реєстру правочинів(а.с.6 -7). У відповідності до частини першої ст. 57 Сімейного Кодексу України( надалі СК України), особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: - майно набуте нею, ним до шлюбу; - майно, набуте, нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; - майно, набуте ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Йдеться зокрема про речі, куплені за кошти, які були внесені як вклад у банківську( кредитну) установу до шлюбу або під час шлюбу. Оскільки при винекненні спору на інтереси другої сторони працюватиме презумпція права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу, то позивачу слід доказувати факт дарування цих грошей і придбання квартири саме за ці кошти. У відповідності до частини першої ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку( доходу). З даної статті вбачається, що набуття майна за час шлюбу, створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобовязанні доводити наявність у них права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Відповідно до статті 60 СК України воно вважається таким, що належить подружжю. Заінтересована особа може довести, що майно придбане у шлюбі, але за її особисті кошти. Однак якщо ж ця заява про те, що річ була куплена за її кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишається непохитною. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на імя одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Іншими словами, якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано, наприклад лише чоловіка, це не означає, що він є одноосібним власником майна. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт отримання сторонами коштів від [PERSON] для придбання спірної квартири. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що після продажу квартири на початку червня 2009 року в м. Червоноград, Львівської області, яка належала її старшому сину, вона передала кошти, через [PERSON], [PERSON], [PERSON] в сумі 21 тис. доларів США її сину [PERSON] для придбання квартири для сімї, оскільки [PERSON] і [PERSON] хотіли купити квартиру в м. Бердичеві. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] також підтвердили, що [PERSON] на початку червня 2009 року передала через них кошти для придбання квартири [PERSON]. Однак, за які кошти була придбана спірна квартири вони сказати не можуть, оскільки не були присутні під час оформлення договору купівлі-продажу квартири, однак вважають, що вона була придбана за кошти [PERSON], та особисті кошти [PERSON]. Як вбачається із показів свідків на придбання даної квартири були використанні кошті, як батьків сторін(батьків позивачки, так і матері відповідача), так і спільні кошти подружжя. Кошти надавалися батьками для придбання квартири подружжям. А тому суд вважає, що [PERSON] не довів, що дана квартира була придбана у шлюбі, але за його особисті кошти. Реєстрація прав на квартиру лише на одного відповідача не спростовує презумпцію належності даної квартири до спільної сумісної власності подружжя. А тому суд вважає, що дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON], оскільки придбане ними під час шлюбу. У відповідності до частини першої ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено, домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до частини першої ст. 71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності, ділиться між ними в натурі. А тому суд вважає, що спірна квартира підлягає поділу в натурі і частки майна позивачки і відповідача є рівними. В звязку з цим позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири № 20, що розташована за адресою: Житомирська область, м. Бердичів вул. Свердлова буд. 41 підлягають задоволенню в повному обсязі, а позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спірну квартиру набуту під час шлюбу за особисті кошти, з вище викладених підстав, задоволенню не підлягають. Підлягають також задоволенню вимоги позивачки про залишення сина - [PERSON], [INFO], на проживання з [PERSON]. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки судові витрати по справі, понесення яких підтверджено документально( 1).

Outcome: approved