Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Запорізької міської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просить суд визнати за нею право власності на 1/8 частки житлового будинку [ADDRESS], зазначений на плані під літ «В»та надвірної будівлі зазначеної на плані під літерою «а», в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, посилаючись на те, що [INFO] року після смерті її батька -[PERSON] відкрилася спадщина на частку житлового будинку [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги є його рідні діти -позивачка [PERSON] та [PERSON] і його дружина -[PERSON] Усі зазначені спадкоємці першої черги у межах строку встановленого законом, а саме у 1985 році подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом та зареєстрували своє право власності. За твердженням позивача з народження і по 2007 рік вона постійно мешкала у спірному будинку, тобто фактично прийняла спадщину, що підтверджується довідкою квартального комітету. У грудні 2011 року вона звернулася до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що нею не були надані правовстановлюючі документи на нерухоме майно. 21 листопада 2012 року позивач уточнив позовні вимоги шляхом зменшення їх розміру, а саме просив суд визнати за нею право власності на 1/8 частки житлового будинку [ADDRESS], зазначений на плані під літ «В», в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. В судовому засіданні позивач, представники позивача позов підтримали повністю та просили суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні уточнений позов визнали в повному обсязі. Представник відповідача -Запорізької міської ради, будучи належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи -Шостої державної нотаріальної контори, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Відповідно до вимог ст.169 Цивільного процесуального кодексу України неявка представника відповідача і представника позивача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача -Запорізької міської ради та представника третьої особи. Заслухавши пояснення позивача, його представників, відповідачів, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 травня 1980 року [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.5). Згідно Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 19 грудня 2003 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], отримавши після шлюбу прізвище -[PERSON] (а.с.5). На підставі свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], виданого 19 грудня 1984 року, встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, про що в книзі реєстрації смертей 19 грудня 1984 року зроблено відповідний актовий запис №389 (а.с.6). Як вбачається з довідок, наданих головою квартального комітету №14, [PERSON] була зареєстрована та мешкала у спірному житловому будинку як до смерті [PERSON], так і після його смерті (а.с.12). Згідно спадкової справи №237, заведеної після смерті [PERSON] у Шостій Запорізькій державній нотаріальній конторі від імені [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] За матеріалами спадкової справи [PERSON] відносилась до спадкоємців першої черги, досі спадщину не прийняла, відповідач по справі -[PERSON] належну їй після смерті [PERSON] частку спадкового майна прийняла, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину (а.с.68-97). Таким чином, судом встановлено, що позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON], яка на цей час не прийняла спадщину. Постановою Державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Євграфовою О.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.05.2012 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю витягу з Реєстру прав власності на житловий будинок, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Згідно Листа-відповіді ТОВ «ЗМБТІ»від 26.03.2012 року вбачається, що проведення технічної інвентаризації та наступна видача витягу з реєстру прав власності неможлива у зв'язку із не допуском фахівця ТОВ «ЗМБТІ»для обстеження будівель та споруд розташованих за адресою: [ADDRESS] (а.с.96). [PERSON] спільно з [PERSON] на підставі Рішення суду від 20 липня 1972 року належало Ѕ частки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с.123-126). З листа-відповіді ТОВ «ЗМБТІ»від 19.11.2012 року вбачається, що на цей час за померлим [PERSON] залишається зареєстрованим 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] (а.с.122). Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі смерті власника. Таким чином, право власності [PERSON] на належну йому частину житлового будинку [ADDRESS], припинилося у день його смерті -[INFO] року. За загальним правилом про дію нормативно-правового акту в часі до кожної події, факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія, факт чи відносини мали місце. Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини щодо спадкування виникли 13 грудня 1984 року, тобто до набрання 01 січня 2004 року чинності Цивільним кодексом України 2003 року, а тому ці правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Статтею 525 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідно до ст.529 та ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) [PERSON], проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], прийняла спадщину у вигляді 1/8 частин житлового будинку [ADDRESS]. У технічному паспорті житловий будинок [ADDRESS] індивідуалізований під літ. В, рік побудови -1970 (а.с.112-114). Таким чином, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, суд приходить до висновку про те, що позов є обґрунтований і підлягає задоволенню. В поданій до суду заяві позивач просив покласти судові витрати по сплаті судового збору на позивача, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідачів на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved