Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-20 00:00:00

В провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Одеська товарна біржа. Обґрунтовуючи заявлені вимоги сторона позивача вказувала, що на підставі відповідних документів, власником 1/2 ідеальної частки квартири [ADDRESS] є [PERSON]. За життя [PERSON] зробив заповідальне розпорядження щодо усього належного йому майна на випадок смерті, склавши заповіт на користь [PERSON] 21 серпня 2012 року [PERSON] помер, після чого відкрилась спадщина у вигляді вказаного майна, яку фактично прийняв позивач. [PERSON] пояснював, що реалізуючи власні цивільні права та законні інтереси, з метою належного оформлення спадкових прав, він звертався до компетентної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але питання щодо спадкування даної частки квартири залишилось невирішеним. У звязку з викладеним, [PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати за ним право власності на вказану ідеальну частку квартири в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON] Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання зявився, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у відкрите судове засідання зявилась, від імені та в інтересах особи заявлені вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову. Як передбачає ст. 174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У звязку з викладеним, оскільки позивач від позову не відмовився, а сторона відповідача вимоги визнала у повному обсязі, суд вважає можливим прийняти визнання відповідачем даного позову та ухвалити рішення про його задоволення. Під час судового розгляду справи було встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна №23571 від 13 жовтня 1998 року, зареєстрованого на [PERSON] товарній біржі, власниками квартири [ADDRESS], загальною площею 44,0кв.м. в рівних частках є [PERSON] та [PERSON]. Договір на момент укладання був зареєстрований на [PERSON] товарній біржі, а також право власності набувачів за правочином було зареєстроване в [PERSON] міському БТІ та РОН, про що свідчить відмітка установи на самому примірникові документу, датована 16 жовтня 1998 року. При цьому згідно рішення Малиновського районного суду міста [PERSON] від 23 жовтня 2012 року по справі №1519/17432/2012, вказаний договір визнано дійсним. [PERSON] зробив заповідальне розпорядження щодо усього належного йому майна на випадок смерті, склавши 30 січня 2008 року заповіт на користь [PERSON], що був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №148. 21 серпня 2012 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №314595, виданим Відділом ДРАЦС у місті [PERSON] міського управління юстиції від 22 серпня 2012 року, актовий запис №8124 від 22 серпня 2012 року. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як наводить ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на ст. 1223 ч.1 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Матеріали справи свідчать, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом до майна [PERSON] Відповідно до ст. 1268 ч.ч.1,3,5 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до зібраних про справі доказів, зокрема інформаційного листа приватного нотаріусу [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] №29 від 20 лютого 2013 року, із заявою про прийняття спадщини після померлого у встановлений законом строк звернувся [PERSON], а також із заявою про відмову від права на обовязкову частку у спадщині та не претендування на отримання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя звернулась дружина померлого [PERSON] Тобто, приймаючи до уваги матеріали справи, факт прийняття позивачем [PERSON] спадщини до майна померлого визнаються доведеними суду. З урахуванням заявлених стороною позовних вимог, ввесь обсяг наведених обставин свідчить про обґрунтованість вимог позивача і зумовлює наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності на відповідне майно в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 182 ч.ч.1,2 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Задовольняючи даний позов, суд вбачає доцільним довести до відома заінтересованих осіб, що рішення суду про визнання права власності на обєкт нерухомого майна, яке у встановленому процесуальним законом порядку набрало законної сили, підлягає обовязковій державній реєстрації та є безпосередньою підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Outcome: approved