Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1500,00 грн. щомісячно. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що із відповідачем [PERSON] 21 липня 2000 року вони зареєстрували шлюб. Від подружнього життя у них народився син - [PERSON] [INFO], який проживає із нею та знаходиться на повному її утриманні. Матеріальної допомоги відповідач не надає, хоча має постійну роботу - надає послуги приватного таксі. Відповідач не є інвалідом, не має хронічних захворювань та має задовільний стан здоров'я. Разом із тим, вона працює квитковим касиром на станції «Нижньодніпровськ» Придніпровської залізниці та має невеликий дохід, не може забезпечити всіх потреб дитини. В судовому засіданні позивачка та її представник - [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі. Позивач зазначила, що вона працює касиром та її заробітку не вистачає на повноцінне утримання сина. Відповідач позовні вимоги визнав частково та не заперечував про стягнення з нього аліментів на утримання сина у мінімальному розмірі відповідно до закону. Зазначив, що він дійсно працює водієм приватного таксі, зареєстрований приватним підприємцем та розмір його місячного заробітку складає приблизно 1200-1300 грн., що вбачається із податкової звітності. Він надає грошові кошти своєму сину особисто, коли той на вихідні приїжджає до нього у гості. Окрім того, він має незадовільний стан здоров'я, оскільки хворіє на цироз печінки і у зв'язку із цим потребує постійного лікування, на що також потрібні кошти. Окрім того на нервовому підґрунті його зір погіршується та він не завжди може у такому стані здійснювати свою професійну діяльність. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази, вважає можливим задовольнити позов частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який 21 липня 2000 року було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, актовий запис № 364. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із позивачкою за адресою: [ADDRESS], яка одна несе витрати по утриманню та вихованню сина, однак не має достатніх коштів для забезпечення всіх потреб. Допомогу на утримання дитини у розмірі встановленому законом відповідач не надає, що ним у судовому засіданні спростовано не було. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно із ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми, нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець надає послуги приватного таксі із перевезення пасажирів, має мінливий, нерегулярний дохід, який залежить від кількості клієнтів. Про те, що відповідач займається вказаною справою на постійній основі свідчать копії податкових звітів суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку, копії розрахунків доходу, податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця. Разом із тим, відповідач має хронічні захворювання: цироз печінки, асоційований із вірусом «В», неактивний в стадії компенсації; хронічний панкреатит, що зумовлює постійне лікування. Позивач [PERSON] працює на станції «Нижньодніпровськ» на посаді квиткового касира і має місячний оклад у розмірі 2120,00 грн. Дитина [PERSON] з 2005 року перебуває на обліку в КЗ «ДЦПСМД № 8» амб. 10 на «Д» обліку із діагнозом дискинезія жовчовивідних шляхів, потребує у зв'язку із цим лікування. Враховуючи встановлені обставини у їх сукупності, а саме те що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину, та не заперечує проти сплати аліментів але не в такому розмірі, що заявлений позивачкою, мотивуючи це недостатнім розміром доходів та необхідністю лікуватися самому, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та наявність законних підстав для їх часткового задоволення та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 750,00 грн. щомісячно, починаючи стягувати з 19 липня 2010 року до моменту досягнення дитиною повноліття. Окрім цього, відповідач не надав суду доказів про надання такої матеріальної допомоги щомісяця у розмірі встановленому Законом. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним, працює приватним підприємцем надаючи послуги приватного таксі. Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону, а відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно по ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: partial