Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-04 00:00:00

У березні 2012р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням наступних уточнень, просить припинити встановлене рішенням суду стягнення з нього аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] та стягнути їх з відповідача в розмірі 1/3 частки всіх видів її заробітку(доходу) щомісяця, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина, який проживає з ним та на утримання якого відповідач - мати дитини - коштів не надає. У вересні 2012р. відповідач пред'явила зустрічні вимоги про стягнення з позивача на її користь 1/4 частини доходу на дочку [PERSON], 1993р.н., на час її навчання в Миколаївському професійному ліцеї торгівлі та ресторанного сервісу. У судовому засіданні кожна з сторін підтримала свої вимоги, просила їх задовольнити, а у протилежних вимогах -відмовити. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у зустрічному позові слід відмовити, виходячи з наступного. Матеріали справи свідчать, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 28.11.2006р. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] Сторони проживають окремо; їх неповнолітній син [PERSON] з травня 2011р. проживає з батьком, перебуває на його утриманні; їх доросла дочка [PERSON] проживає з матір'ю, потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається за денною формою в Миколаївському професійному ліцеї торгівлі та ресторанного сервісу (згідно довідки). Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 18.04.2008р. ухвалювалося про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] аліментів на утримання їх дітей, у тому числі, сина [PERSON], проте з травня 2011р. по заяві стягувача виконавчий документ органом ДВС було повернуто та примусове стягнення не здійснювалося через те, що дитина стала проживати з батьком. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом і за рішенням суду можуть стягуватися аліменти. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати до 23 років своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, при умові, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, право на звернення за якими мають як той з батьків, з ким мешкає дочка, син, так і самі дочка, син, які продовжують навчання. За наведених правових норм слідує, що стягнення аліментів на неповнолітнього є безумовним та не залежить від майнового стану та можливостей того з батьків, з ким дитина не проживає, це має тільки значення для визначення розміру аліментів. Напроти, аліменти на повнолітніх сина чи дочку на час їх навчання можуть стягуватися за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу. За фактичними обставинами відповідач [PERSON] є малозабезпеченою, має низьку заробітну плату, має інших утриманців, тому розмір аліментів з неї на користь позивача для утримання їх ще неповнолітнього сина [PERSON] слід визначити мінімальний, встановлений законодавчо. В свою чергу, позивач [PERSON] також малозабезпечений, має утриманця, при цьому, він непрацездатний, інвалід 1групи, отримує лише пенсію, через що, на думку суду, можливостей надавати матеріальну допомогу дорослій дочці не має. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial