Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-07 00:00:00

У червні 2012 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на утримання спільного сина, який народився 13 квітня 2011 р., аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 1 неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця до повноліття дитини. Також просила стягнути аліменти на своє утримання в розмірі ? частики від усіх видів заробітку (доходів) відповідача на час перебування у відпустці по догляду за диною до досягнення нею 3 років і зобовязати відповідача взяти участь порівну з нею на купівлю теплих речей двічі на рік, оплата поїздок на відпочинок, в оплаті витрат повязаних з майбутнім навчанням дитини у дитячому садку і в затратах на лікування дитини у випадку необхідності. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином завчасно. Заяву щодо участі в розгляді справи або письмових заперечень не надав. Суд заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріли справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково. Встановлено, що сторони з 04 листопаду 2010 р. перебували у шлюбі, який розірвано рішенням суду 26 квітня 2012 р. (а.с.3,4) Мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO].(а.с.5) Дитина проживає з матірю і знаходиться на її утриманні, позивачка не працює, отримує соціальну допомогу до догляду за дитиною до досягнення нею 3 років (а.с.6,7). Аліменти на утримання дитину та колишньої дружини відповідач добровільно не сплачує. Відповідач з 26 березня 2010 р. перебуває на податковому обліку як фізична особа - підприємець, але доходів у 2012 р. від підприємницької діяльності не отримував (а.с.31). Згідно довідки лікарняної установи від 23-серпня 2012 р., відповідач з 08 серпня 2012 р. перебував на стаціонарному лікування у звязку із розладом психіки (а.с.32). Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обовязку визначається батьками самостійно - за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач немає підтвердженого доходу (заробітку) і страждає на наведене вище захворювання, суд вважає за можливе присудити аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 400 грн. При цьому суд звертає увагу, що наявність такої хвороби за законом не звільняє відповідача від надання утримання дитині. Згідно ст. 84 СК України мати дитини має право на утримання від колишнього чоловіка - батька дитини, в разі якщо з нею проживає дитина до досягнення тією трьох років, але за умови що батько дитини може надавати матеріальну допомогу. Із наведених вище судом обставин не вбачається, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідачка не надала суду доказів щодо розміру фактично понесених чи передбачуваних додаткових витрат на дитину та того, що дитини потребує цих додаткових витрат. Істотною обставиною, яку прийнято судом до уваги щодо цих вимог є і хвороба відповідача. Отже, у задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат на дитину слід відмовити у звязку із недоведеністю. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави у 214,60 грн.

Outcome: partial