Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-18 00:00:00

[PERSON], 21.02.2013 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів стягнутих за рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 02 квітня 2010 року по справі № 2-2443/10 року, та встановити розмір аліментів в 400 гривень. З позовної заяви вбачається, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області 02.04.2010 року з нього стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO] розміром 600 гривень щомісячно до [INFO] року. Позивач зазначає, що на теперішній час у нього склались такі обставини, які вказують на неможливість сплати аліментів в такому розмірі, а саме: він з 11.11.2011 року не працює, що підтверджується копією трудової книжки та довідкою сільської ради. Позивач перебуває у шлюбі, його дружина також не працює, а також на його утриманні перебуває хвора мати, тому позивач вимушений звернутись до суду про зменшення розміру аліментів. Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав заяву в якій вказано, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, однак надала заяву в якій вказано, що позовні вимоги, заявлені позивачем визнає, згодна на стягнення аліментів в розмірі 400 гривень, просить справу розглядати за її відсутності На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом достовірно встановлено, що 21.12.2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м.Одеси зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після шлюбу - [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 896, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER], видане Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м.Одеси 21.12.2007 року. [INFO] року у шлюбі народилась [PERSON], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області 12.12.2008 року. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 02.04.2010 року, справа №2-1763/10 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, місце проживання дитини [PERSON] визначено за місцем проживання матері. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 02.04.2010 року, справа №2-2443/10 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 600 гривень, починаючи з 05.02.2010 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до копії трудової книжки та наданої довідки, виданої Голицькою сільською радою Болградського району Одеської області від 07.02.2013 року №88 [PERSON] дійсно не працює з 11.11.2011 року по теперішній час. Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої Голицькою сільською радою Болградського району Одеської області від 10.06.2012 року №228 [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] та складу його сім`ї входить [PERSON], [INFO]. Відповідно до епікризу на утриманні [PERSON] перебуває тяжко хвора мати, яка потребує лікування. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області від 09.03.2012 року серії [NUMBER] [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON]. Обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття згідно вимог ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК покладено на обох батьків. Згідно зі ст. 182 СК України При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За правилами ст. 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у раз зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Враховуючи матеріальне становище позивача, відсутність постійної роботи, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів до 400 гривень.

Outcome: approved