Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

В жовні 2012 року позивачі - [PERSON] , та [PERSON] звернулися до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказали, що з 1984 року і по даний час вони проживають в квартирі [ADDRESS] . Дана квартира на момент вселення позивачів знаходилась на балансі військової частини [NUMBER] , однак в подальшому було з`ясовано, що ця квартира не знаходиться на балансі в жодній із військових частин, та не є комунальною власністю, а право власності на неї ні за ким не зареєстровано. Позивачі добросовісно заволоділи спірною квартирою, і продовжують відкрито та безперервно володіти нею більше десяти років, тому вони просять визнати за ними право власності на цю квартиру за набувальною давністю, по 1/2 частині за кожним. В судове засідання позивачі не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, їх представник в судовому засіданні підтримав позов з підстав, викладених в позовній заяві, просив суд його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, у якій просив слухати справу за його відсутності та прийняти рішення за наявними в справі матеріалами, на підставі діючого законодавства. Заслухавши пояснення представників сторін, та дослідивши надані сторонами письмові докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачі вселились в квартиру [ADDRESS] як працівники військової частини [NUMBER] в 1984 році, при цьому ордер на вселення вони не отримували. Із довідки №39 від 28.02.2005 р., виданої командиром військової частини [NUMBER] вбачається, що квартира не перебуває на балансі цієї частини, відомості про неї відсутні. Із листа з Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міськради від 15.06.2007 р. вбачається, що дана квартира не є комунальною власністю. Із довідки з Миколаївського ММБТІ вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. Разом із цим судовим розглядом встановлено, що позивачі добросовісно заволоділи квартирою, відкрито та безперервно володіють нею більше десяти років. Із позивачем - [PERSON] були укладені договори на користування житлово- комунальними послугами, на замовлення позивачів був виготовлений технічний паспорт на квартиру. Позивачі оплачують житлово-комунальні послуги та проводять в роботи по благоустрою квартири. Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] , [PERSON] є обґрунтованим, і доказів, які б спростовували висновки суду, не здобуто, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved