Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства СК «Альфа Страхування»про відшкодування матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок невиконання відповідачем обовязків за договором добровільного страхування № 046.0273191.076 від 24.09.2010р щодо виплати йому страхового відшкодування при настанні страхового випадку у розмірі 92 968,20 грн., а також відшкодування вартості послуг за транспортування пошкодженого транспортного засобу з місця події до найближчого авторизованого (спеціалізованого щодо транспортних засобів) місця ремонту у розмірі 1500 гривень, а всього матеріальної шкоди у розмірі 94468,20 грн., а також про стягнення з відповідача на його користь пені за весь час прострочення платежу за Договором, яка складає 8023,33 грн.. та про стягнення на користь позивача нанесеної йому неправомірними діями відповідача моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. У судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги до відповідача. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог стверджував, що він в повному обсязі виконав всі умови договору добровільного страхування № 046.0273191.076, укладеного між ним та відповідачем 24.09.2010р., яким були застраховані майнові інтереси позивача, повязані із експлуатацією наземного транспортного засобу - автомобіля Митсубісі Лансер (Міtsubshi Lancer) реєстраційний номер ВН 3527 СТ., який належить позивачеві на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 042216 від 23.09.2010 року, а саме: - сплатив відповідачу грошові кошти в сумі 9 810,00 гривень, в якості внесення страхового платежу, який передбачений п.8 Договору; -. при настанні страхового випадку, якій мав місце 18.02.2011 року, приблизно, о 22 годині 30 хв., при експлуатації позивачем автомобіля Митсубісі Лансер (Міtsubshi Lancer) реєстраційний номер [NUMBER] на дорозі Київ [PERSON], на ділянці між Кривим озером і Любашівкою, вкрай тяжких погодних умовах, при пошкодженні систем сигналізації, опалювання та охолодження двигуна автомобілю, який перекрив рух транспортних засобів та являв собою реальну загрозу і величезну небезпеку для інших учасників дорожнього руху, а також створював загрозу для життя його дружини [PERSON], яка знаходилися у непритомному стані на передньому пасажирському місці, прийняв своєчасні заходи щодо переміщення автомобілю за допомогою очевидців ДТП з місця пригоди до найближчої АЗС«Лукойл Україна», де знаходиться мобільний пост ДАІ, відстань до якого від місця ДТП була не більше 50 метрів., чим виконав вимоги п.12.2.9 розділу 12, п.п. 13.1.2, 13.1.4. розділу 13 Договору щодо рятування транспортного засобу та зменшення збитків, при настанні події, що має ознаки страхового випадку, та вжиття всіх доречних і можливих заходів щодо здійснення допомоги потерпілим; - прибувши на АЗС невідкладно надав своїй дружині першу медичну допомогу, а потім 18.02.2011 року о 22 год. 50 хв. у відповідності до підпункту «б»п.13.1.1 Договору зі свого мобільного телефону повідомив представника страхової компанії за номером телефону + 38-0-444-499-99-99 про настання вищевказаного страхового випадку; - після цього, весь час, приблизно з 23 години до 07 години ранку намагався викликати працівників місцевого ДАЇ Любашівського району, однак працівники ДАЇ не брали слухавку телефону, тому лише о 07:00 годині ранку 19.02.2011 року зупинив повз проїжджаючий автомобіль ДАІ; - у відповідності з п.14.2.5.1 Договору копію довідки ДАІ про ДТП передав аварійному комісару відповідача та експерту 01.03.2011 року під час огляду автомобілю на СТО, а оригінал довідки передав спеціалісту технічного відділу ДУУ СК «Альфа Страхування» [PERSON] за місцем знаходження регіональне управління ПАТ СК «Альфа Страхування», за адресою:м. Одеса, вул. Ніжинська, 54, про що 16.06.2011 р. був складений відповідний акт; Далі позивач вказав на те, що оскільки його автомобіль не міг самостійно рухатися по дорозі, він був вимушений скористатися послугами СПД [PERSON] щодо транспортування автомобілю з місяця ДТП до м. Одеси, на що ним було витрачено 1 500 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 19.02.2011 року. За поясненнями позивача, після того, як його автомобіль був доставлений до м.Одеси, він надав можливість відповідачу оглянути його та визначитися зі спеціалістом автотоварознавцем, який повинен був провести автотоварознавче дослідження щодо встановлення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику автомобілю. 28.02.2011 року представник відповідача звернувся з листом до субєкту оціночної діяльності - ФОП «[PERSON]А.»на підставі довідки ДАІ про визначення відновлювального ремонту та матеріального збитку відносно автомобілю позивача. Згідно висновку звіту №05/03/11 автотоварознавчого дослідження щодо встановлення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок цього ДТП, складеного ФОП «[PERSON]А.» 11.03.2011 р., розмір матеріальної шкоди склав 92968, 20 грн. З огляду на вищевказане позивач вважає, що при настанні даного страхового випадку ним були виконані всі обовязки страхувальника, передбачені умовами Договору та ст..989 ЦК України щодо сплати страхового платежу у розмірі, встановленому Договором, своєчасного сповіщення відповідача про настання страхового випадку, вжиття заходів щодо запобігання збиткам, завданим настанням страхового випадку, та їх зменшення, надання страховику всіх необхідних документів та пошкодженого транспортного засобу для огляду, що є підставою для виплати йому страховиком страхового відшкодування у розмірі 94468,20 грн., а також для відшкодування йому за рахунок відповідача моральної шкоди у розмірі 50000 грн., та пені за весь час прострочення платежу за Договором, яка складає 8023,33 грн... Окрім цього позивач вказав на те, що відповідач в своїх інтересах, з метою уникнення від виконання своїх обовязків за цим Договором, акцентував увагу лише на невиконанні страхувальником умов, передбачених п.п.13.1.3, 12.2.11, 14.2.5.1 Договору щодо негайної зупинки транспортного засобу після настання страхового випадку, залишення його на місяці ДТП, не переміщенні транспортного засобу та предметів, що мають відношення до події, а також переміщенні транспортного засобу з місця події без дозволу страхової компанії і не врахував вищевказаних конкретних обставин, вкрай тяжких погодних умов, що свідчили про знаходження страхувальника в умовах крайньої необхідності та наявності випадку і непереборної сили(форс-мажорні обставини), а також не врахував, що позивач в цій ситуації не міг виконати умов, передбачених п.п.13.1.3, 12.2.11, 14.2.5.1 Договору та повинен був виконувати інші суттєві умови Договору та вимоги ПДР, що спонукало його діяти лише у зазначений вище спосіб, який забезпечував рятування життя дружини позивача, його життя та інших учасників дорожнього руху, а також забезпечував безпеку дорожнього руху на цій ділянці дороги, збереження транспортного засобу та зменшення збитків. На думку позивача згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування у конкретного страховика не можуть бути обовязковою передумовою при реалізації інших правовідносин, тобто на його погляд умови, передбачені у Договорі добровільного страхування, не можуть бути перешкодою для виконання ним інших обовязків при його взаємовідносинах з Державою, що регулюються ПДР. Таким чином, позивач вважає, що незважаючи на умови Договору він повинен був виконати обовязки, передбачені ПДР, а саме: Пунктом 1.5. розділу 1 ПДР передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобовязана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це не можливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, підрозділ міліції. Підпунктом «г»пункту 2.10 ПДР у випадку ДТП передбачено зобовязання водія вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги постраждалим. Підпунктом «е»пункту 2.14 ПДР передбачено, що водій має право ігнорувати вимоги законодавства в умовах дії непереборної сили або якщо іншими засобами неможна запобігти свою гибель або каліцтва громадян. Окрім цього позивач вказав на те, що він повинен був виконати вимоги п.12.2.9 розділу 12, п.п. 13.1.2, 13.1.4. розділу 13 Договору щодо рятування транспортного засобу та зменшення збитків, при настанні події, що має ознаки страхового випадку, та вжиття всіх доречних і можливих заходів щодо здійснення допомоги потерпілим. Позивач стверджує, що він не повинен нести відповідальності за порушення вищевказаних відповідачем умов Договору, оскільки згідно з ч.1 ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. В судовому засіданні представник відповідача, не заперечуючи проти настання вказаного страхового випадку, виконання позивачем своїх обовязків по сплаті страхового платежу за вказаним Договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, однак він заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що у страхової компанії були підстави для відмови у виплаті позивачу страхового відшкодування, так як позивачем були порушенні умови, передбачені п.п.13.1.3 Договору, що виразилося у невиконанні позивачем обовязків щодо негайної зупинки транспортного засобу після настання страхового випадку, залишення його на місяці ДТП, не переміщенні транспортного засобу та предметів, що мають відношення до події, а також переміщенні транспортного засобу з місця події без дозволу страхової компанії. Дослідивши наявні матеріали справи у сукупності, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд приходить до висновку про можливість задовольнити позовні вимоги частково. Судом встановлено, що 24.09.2010р. в регіональному управлінні ПАТ СК «Альфа Страхування», що розташовано по вул..Ніжинської,54 в м.Одесі, між [PERSON], та Страховою компанією «Альфа Страхування»(далі Відповідач) в особі провідного фахівця регіонального розвитку ПАТ СК «Альфа Страхування»в м.Одесі [PERSON], якій діяв на підставі довіреності №863 від 07.06.2010 р., укладений договір добровільного страхування № 046.0273191.076 ризиків, повязаних з експлуатацією наземного транспортного засобу (далі Договір). При укладенні цього Договору, на виконання його умов, передбачених п.12.2.2 , позивач передав представнику відповідача [PERSON] грошові кошти в сумі 9 810,00 гривень, в якості внесення страхового платежу, тобто позивач вніс страховий платіж у повному розмірі, який передбачений п.8 Договору. За даним договором відповідач застрахував майнові інтереси позивача, повязані із експлуатацією наземного транспортного засобу автомобіля Митсубісі Лансер (Міtsubshi Lancer) реєстраційний номер ВН 3527 СТ., який належить позивачеві на правів власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 042216 від 23.09.2010 року. Відповідно до умов п.п.3.3.3, 12.4.3, 12.4.4. розділу 12 Договору СК «Альфа Страхування»взяло на себе обовязок при настанні страхового випадку здійснити на користь позивача виплату страхового відшкодування у передбачений Договором строк, відшкодувати йому витрати, зазнані ним, як страхувальником, при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, а також відшкодувати йому вартість послуг (витрат) за транспортування пошкодженого транспортного засобу з місця події до найближчого авторизованого (спеціалізованого щодо транспортних засобів місця ремонту) у випадку неможливості його пересування по дорогах загального користування своїм ходом . Однак, в порушення вищевказаних умов Договору відповідач при настанні страхового випадку, якій стався з позивачем 18.02.2011 року, приблизно, о 22 годині 30 хвилин, при експлуатації автомобіля Митсубісі Лансер (Міtsubshi Lancer) реєстраційний номер [NUMBER] на дорозі Київ [PERSON], на ділянці між Кривим озером і Любашівкою, необґрунтовано відмовився здійснити виплату позивачеві страхового відшкодування у передбачений Договором строк, а також відшкодувати йому витрати, зазнані при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків та витрати за транспортування його пошкодженого транспортного засобу з місця події до найближчого місця ремонту. Як встановлено у судовому засіданні 18.02.2011 р. позивач рухався по дорозі Київ - [PERSON] на своєму автомобілі [NUMBER], в якому окрім нього на передньому пасажирському місці знаходилася його дружина [PERSON] Приблизно, о 22 годині 30 хвилин цього дня на ділянці між Кривим озером і Любашівкою позивача обігнав вантажний автомобіль і його повітряним потоком автомобіль позивача стало кидати по всій дорозі і наприкінці автомобіль викинуло на огорожу між полосами дорожнього руху, в результаті чого він зазнав численних пошкоджень і зупинився поперек дороги, загороджуючи смугу руху в направленні м. Одеси. На той час дорога Одеса-Київ була покрита ожеледицею, а узбіччя взагалі не існувало, фактично існувало 1,5 полоси руху, всі інші полоси було засипано снігом і за таких обставин автомобіль позивача, який перекрив рух транспортних засобів, являв собою реальну загрозу і величезну небезпеку для інших учасників дорожнього руху, та створював загрозу для життя позивача з дружиною, а також для життя інших учасників дорожнього руху . Вищевказані погодні умови підтверджуються архівною довідкою про стан погоди в Одеському регіоні від 05.06.2011 р., згідно якої 18.02.2011 року весь день була хуртовина, йшли зливові опади у вигляді зливового снігу та дощу, була мінусова температура повітря . В наслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди обігрівач салону автомобіля був пошкоджений, система освітлення та аварійної сигналізації не працювала, що підтверджується довідкою №ЗН-0012457 від 28.03.2011 р., складеною представником СТО ТОВ «Форвард-авто», якій є офіційним дилером «Міtsubshi Motors, за наслідками огляду автомобіля позивача після ДТП. Так, в цій довідці зазначається, що в результаті деформації передньої панелі кузова, деформації і розгерметизації піддався радіатор системи охолодження двигуна. Верхній бачок радіатора мав тріщини і розриви, через які витекло 90% обсягу охолоджуючої рідини. При відсутності охолоджуючої рідини в системі, обігрівач салону не працює, запуск двигуна з метою обігріву салону в такій ситуації категорично заборонений інструкцією заводу-виробника, так як це могло призвести до перегріву двигуна і заклинювання шатунно-поршневої групи. Були також повністю розбиті передні блок фари ( ліва і права), відсутні кришка на блоці запобіжників і частково запобіжники в блоці, розбитий лівий задній ліхтар. Пошкоджений передній пучок проводів. [PERSON] вище перерахованих ушкоджень система освітлення та аварійної сигналізація повністю виведена з ладу. Враховуючи реальну загрозу, яку створював автомобіль позивача, стоячи в ночі на неосвітленій ділянці дороги поперек полос руху, у відсутність будь якого освітлення, аварійної сигналізації,пошкодження системи опалювання автомобілю, відсутність місця для стоянки на узбіччі дороги, погані погодні умови (ожеледиця, хуртовина, зливові опади у вигляді зливового снігу, мінусова температура повітря), обмежена видимість на дорозі, непритомний стан дружини позивача [PERSON] та необхідність надання їй першої медичної допомоги, збереження життя як його дружини, так і життя позивача та інших учасників дорожнього руху, тобто знаходження в умовах крайньої необхідності, настання випадку та існування непереборної сили, що унеможливлювали залишення транспортного засобу на місці пригоди, спонукали позивача за допомогою інших учасників дорожнього руху [PERSON] та [PERSON], які стали випадковими свідками цієї ДТП, звільнити дорожню смугу руху в напрямку [PERSON] та перемістити автомобіль з місця ДТП на АЗС «Лукойл Україна», де знаходиться мобільний пост ДАІ, відстань до якого від місця ДТП була біля 50 метрів. При цьому позивач усвідомлював, що встановлення лише знаку аварійної зупинки при вищевказаних обставинах не може бути достатнім заходом для запобігання зіткнення з його автомобілем, в якому знаходилася у непритомному стані його дружина, інших транспортних засобів, в тому числі великогабаритних вантажівок, які при русі по дорожній смузі, перекритою поперек автомобілем позивач, могли розчавити його та його дружину. Окрім цього, поривом вітру знак аварійної зупинки могло перекинути. При таких обставинах позивач повинен був негайно виконати вимоги п. 1.5. розділу 1 ПДР, якими передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобовязана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це не можливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, підрозділ міліції. Окрім цієї вимоги позивач також повинен був виконати вимоги підпункту «г»пункту 2.10 ПДР щодо вжиття можливих заходів для надання першої медичної допомоги своїй дружині [PERSON] шляхом звернення за допомогою до присутніх, у даному випадку присутніми були працівники АЗС «Лукойл Україна». Суд приймає доводи позивача про те, що у даному випадку викликати швидку медичну допомогу не було сенсу, так як відстань від ДТП до найближчого населеного пункту, де могла бути швидка медична допомога, була значною, а з урахуванням вкрай тяжких погодних умов, вона могла прибути на місце ДТП через значний час, або взагалі могла не прибути на місце ДТП. Більш того, позивач повинен був виконати вимоги п.12.2.9 розділу 12, п.п. 13.1.2, 13.1.4. розділу 13 Договору щодо рятування транспортного засобу та зменшення збитків, при настанні події, що має ознаки страхового випадку, та вжиття всіх доречних і можливих заходів щодо здійснення допомоги потерпілим. З урахуванням ситуації, яка склалась та непритомного стану дружини позивача він був вимушений виявити наявність і обсяг тілесних ушкоджень та надати дружині першу медичну допомогу. Так як надати допомогу, коли автомобіль позивача без розпізнавальних знаків, перекрив дорожній рух, стоячи у ночі на дорозі, покритою ожеледицею, на якій обмеження швидкості було до 90 км. на годину, покритою ожеледицею, було неможливо, позивач був вимушений для збереження свого життя, життя дружини, збереження транспортного засобу, зїхати з дороги на АЗС ПП «Лукойл-Україна». Після прибуття на вказану АЗС позивач невідкладно надав своїй дружині першу медичну допомогу, встановив, що вона не мала значних тілесних ушкоджень, а лише була у непритаманному стані від стресу, а потім 18.02.2011 року о 22 год. 50 хв. у відповідності до підпункту «б»п.13.1.1 Договору він зі свого мобільного телефону повідомив представника відповідача за телефоном: + 38-0-444-499-99-99 про настання вищевказаного страхового випадку, та про його вищевказані невідкладні дії при даній ситуації, що підтверджується деталізацією дзвінків з мобільного телефону позивача № +80674881588. Судом встановлено, що після отримання від позивача інформації про обставини настання з ним страхового випадку та про його послідуючі дії, представник відповідача не виявив бажання приїхати на місце ДТП, а тому з моменту його повідомлення про настання страхового випадку до 8-й години ранку 19.02.2011р. його на місці ДТП не було. Як встановлено у судовому засіданні позивач після ДТП, знаходячись на АЗС, тривалий час намагався викликати працівників місцевого ДАЇ Любашівського району на місце ДТП, однак викликати працівники ДАЇ на місце ДТП не вдалося, оскільки вони не брали слухавку телефону. Лише о 07 годині ранку 19.02.2011 року позивач зупинив повз проїжджаючий автомобіль ДАІ. Даний факт підтверджується письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON], працюючих операторами на АЗС 16-47 «Лукойл Україна», наданими ними співробітникам ДАЇ, та які маються в матеріалах справи. Під час спілкування із співробітниками ДАЇ позивач пояснив їм всі вищевикладені обставини ДТП, неодноразово наголошував на тому, що на місці ДТП залишились сліди пригоди, посилався на складену схему ДТП, що підтверджували його причетність та привязку до даного місця події, однак працівники ДАІ безпідставно проігнорували його доводи, відмовилися складати протокол огляду місця ДТП та відповідну схему до протоколу огляду, а також проігнорували вимоги п. 2.14. ПДР, яким передбачено, що водій має право відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян. Співробітником Любашівського взводу ДПС позивачу була видана довідка про ДТП за участю його автомобіля. У відповідності з п.14.2.5.1 Договору копію цієї довідки ДАІ позивач передав аварійному комісару відповідача та експерту 01.03.2011 року під час огляду його автомобілю на СТО, а оригінал довідки він передав спеціалісту технічного відділу ДУУ СК «Альфа Страхування» [PERSON] за місцем знаходження регіональне управління ПАТ СК «Альфа Страхування», за адресою:м. Одеса, вул. Ніжинська, 54, про що 16.06.2011 р. був складений відповідний акт. Окрім цього, незважаючи на те, що в вищевказаних діях позивача був відсутній склад правопорушення, передбаченого ст..122-4 КУпАП (залишення місця ДТП), працівниками ДАІ 19.02.2011 р. необґрунтовано та незаконно був складений протокол відносно позивача про скоєння цього правопорушення. 20.04.2011 року за наслідками розгляду цього протоколу Овідіопольським районним судом Одеської області була винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст..122-4 КУпАП. Однак, згідно постанови апеляційного суду Одеського області від 06.06.2011 року в діях позивача при вищевказаних обставинах не було встановлено складу правопорушення, передбаченого ст..122-4 КУпАП (залишення місця ДТП), у звязку з чим постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 квітня 2011 року, якою позивач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..122-4 КУпАП, було скасовано, а провадження по цій адміністративній справі відносно нього закрито. Судом встановлено, що після ДТП автомобіль позивача не міг самостійно рухатися по дорозі, тому позивач був вимушений скористатися послугами СПД [PERSON] щодо транспортування його автомобілю з місяця ДТП до м. Одеси, на що ним було витрачено 1 500 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 19.02.2011 року. Після того, як автомобіль позивача був доставлений до м.Одеси, він надав можливість відповідачу оглянути його та визначитися зі спеціалістом автотоварознавцем, який повинен був провести автотоварознавче дослідження щодо встановлення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику автомобілю. 28.02.2011 року представник відповідача звернувся з листом до субєкту оціночної діяльності - ФОП «[PERSON]А.»на підставі довідки ДАІ про визначення відновлювального ремонту та матеріального збитку відносно автомобілю позивача. Згідно висновку звіту №05/03/11 автотоварознавчого дослідження щодо встановлення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику автомобілю, пошкодженого внаслідок цього ДТП, складеного ФОП «[PERSON]А.» 11.03.2011 р., розмір матеріальної шкоди склав 92968, 20 грн. Таким чином, з огляду на вищевказане при настанні даного страхового випадку суд приходить до висновку про те, що позивачем були виконані всі обовязки страхувальника, передбачені умовами Договору та ст..989 ЦК України щодо сплати страхового платежу у розмірі, встановленому Договором, своєчасного сповіщення відповідача про настання страхового випадку, вжиття заходів щодо запобігання збиткам, завданим настанням страхового випадку, та їх зменшення, надання страховику всіх необхідних документів та пошкодженого транспортного засобу для огляду, що є підставою для виплати позивачу страховиком страхового відшкодування. Судом встановлено, що підстав для відмови у здійснені страхових виплат або страхового відшкодування, передбачених пп.4.1-4.7 Договору, ст..26 Закону України «Про страхування», ст..991 ЦК України при настанні цього страхового випадку, у відповідача не має, а тому він згідно умов п.п. 3.3.3, 12.4.3, 12.4.4. розділу 12 Договору повинен був при настанні цього страхового випадку, який передбачений п.п «а»п.2.1.1,3.1 Договору, здійснити на користь позивача виплату страхового відшкодування у розмірі 92968, 20 грн., відшкодувати позивачу витрати, зазнані ним , як страхувальником, при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, а також відшкодувати йому вартість послуг (витрат) за транспортування пошкодженого транспортного засобу з місця події до найближчого авторизованого (спеціалізованого щодо транспортних засобів) місця ремонту у розмірі 1500 гривень, а всього відшкодувати позивачу матеріальні збитки при настанні цього страхового випадку у розмірі 94468,20 грн. Однак відповідач, в порушення вищевказаних умов Договору безпідставно відмовився від виконання своїх зобовязань щодо виплати позивачу грошових коштів у розмірі 94468,20 грн. на покриття страхового випадку та понесених збитків. Так, з листа директора департаменту врегулювання збитків ПРАТ СК «Альфа страхування» від 16 червня 2011 р. за № 0601.206.11.01 слідує, що підставами для відмови у виплаті позивачу страхового відшкодування є порушення з його боку умов, передбачених у п.п.13.1.3, 12.2.11, 14.2.5.1 Договору, що виразилося у невиконанні ним обовязків щодо негайної зупинки транспортного засобу після настання страхового випадку, залишення його та страхувальника на місяці ДТП, не переміщенні транспортного засобу та предметів, що мають відношення до події, а також переміщенні транспортного засобу з місця події без дозволу страхової компанії та ненаданні страховій компанії довідки від компетентного органу (ДАІ) із зазначенням місяця, часу та обставин настання події. Суть викладеного відповідачем у цьому листі зводиться до того, що страхова компанія ставить під сумнів настання самого страхового випадку в наслідок ДТП. Суд вважає вищезазначені доводи відповідача для відмови у страховому відшкодуванні безпідставними та такими, що порушують права позивача, як сторони за даним договором, з огляду на вищезазначене. Відповідач в своїх інтересах, з метою уникнення від виконання своїх обовязків за цим Договором, акцентував увагу лише на невиконанні позивачем вказаних ним умов Договору, і не врахував встановлених судом конкретних обставин, вкрай тяжких погодних умов, що свідчили про знаходження позивача в умовах крайньої необхідності та наявності випадку і непереборної сили(форс-мажорні обставини), а також не врахував, що в цій ситуації позивач не міг виконати умов, передбачених п.п.13.1.3, 12.2.11, 14.2.5.1 Договору та повинен був виконувати інші суттєві умови Договору та вимоги ПДР, що спонукало позивача діяти лише у зазначений ним спосіб, який забезпечував рятування життя його дружини, життя позивача та інших учасників дорожнього руху, а також забезпечував безпеку дорожнього руху на цій ділянці дороги, збереження транспортного засобу та зменшення збитків. Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування у конкретного страховика не можуть бути обовязковою передумовою при реалізації інших правовідносин, тобто на думку суду умови, передбачені у Договорі добровільного страхування, не можуть бути перешкодою для виконання позивачем інших обовязків при взаємовідносинах позивача з Державою, що регулюються ПДР. Таким чином, незважаючи на умови Договору позивач повинен був виконати обовязки, передбачені ПДР. Так, п. 1.5. розділу 1 ПДР передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобовязана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це не можливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, підрозділ міліції. Підпункт «г»пункту 2.10 ПДР у випадку ДТП зобовязує водія вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги постраждалим. Підпунктом «е»пункту 2.14 ПДР передбачено, що водій має право ігнорувати вимоги законодавства в умовах дії непереборної сили або якщо іншими засобами неможна запобігти свою гибель або каліцтва громадян. Суд також вважає, що позивач повинен був виконати вимоги п.12.2.9 розділу 12, п.п. 13.1.2, 13.1.4. розділу 13 Договору щодо рятування транспортного засобу та зменшення збитків, при настанні події, що має ознаки страхового випадку, та вжиття всіх доречних і можливих заходів щодо здійснення допомоги потерпілим. Згідно з ч.1 ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Суд приходить до висновку про те, що несподіване погіршення стану здоровя дружини позивача під час ДТП(знаходження її у непритомному стані), яке вимагало від нього негайно доставити її до найближчого місця, в даному випадку АЗС «Лукойл Україна», де її можна було оглянути для встановлення тілесних ушкоджень та надати першу медичну допомогу, а також пошкодження системи опалювання, освітлення та сигналізації автомобілю, що у нічний час за вкрай тяжких погодних умов потребувало від позивача вжиття негайних заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги, збереження транспортного засобу та зменшення збитків, необхідно кваліфікувати як випадок. На думку суду, до випадку можна віднести неправомірні дії працівників місцевого ДАЇ Любашівського району, які несвоєчасно приїхали на місце ДТП та незважаючи на пояснення позивача про всі вищевикладені обставини ДТП, неодноразове наголошення ним на тому, що на місці ДТП залишились сліди пригоди, посилання на схему ДТП, що підтверджували його причетність та привязку до даного місця події, безпідставно проігнорували доводи позивача та відмовилися складати протокол огляду місця ДТП та відповідну схему до протоколу огляду, а склали лише довідку без зазначення дати, часу, місця та інших обставин ДТП. Зі змісту п.1 ч.1 ст.263 ЦК України слідує, що непереборною силою може бути визначена як надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Наприклад, таке природне явище як несприятливі метеорологічні умови, якщо воно виявилося причиною договірних обовязків. З огляду на вищевказаний випадок та несприятливі метеорологічні умови, в яких позивач знаходився під час ДТП, суд вважає, що це є надзвичайною та невідворотною за даних умов подією, а тому вони в своїй сукупності згідно ч.1 ст.617 ЦК України є підставами для звільнення позивача від відповідальності за невиконання ним умов, передбачених у п.п.13.1.3, 12.2.11, .14.2.5.1 Договору. Згідно п.9.2 Договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання обовязків за Договором при настанні обставин непереборної сили (форс-мажор), якими відповідно до п.9.3 Договору визначаються події, що виникли незалежно від волі сторін, і при цьому їх настанню і подальшій дії сторони не могли протистояти за допомогою всіх розумних зусиль і засобів, які могли бути застосовані по відношенню до конкретних прояв непереборної сили; часткове або повне невиконання будь-якою із сторін зобовязань за цим Договором є прямим наслідком дії обставин непереборної сили. Відповідно до ст..614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо не встановлено договором або законом . Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Вищевказані обставини ДТП та факт настання вказаного страхового випадку окрім пояснень позивача підтверджуються сукупністю доказів, а саме: поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON], схемою ДТП від 18.02.2012 р., довідкою ДАІ, деталізацією дзвінків з мобільного телефону позивача про сповіщення з місця ДТП відповідача про настання страхового випадку, довідкою №ЗН-0012457 від 28.03.2011 р., складеною представником СТО ТОВ «Форвард-авто»за наслідками огляду автомобіля позивача після ДТП, копією постанови апеляційного суду Одеського області від 06.06.2011 року, висновком звіту №05/03/11 автотоварознавчого дослідження щодо встановлення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику автомобілю, пошкодженого внаслідок ДТП, складеного ФОП «[PERSON]А.» 11.03.2011 р., копією квитанції до прибуткового касового ордеру від 19.02.2011 року про сплату послуг щодо транспортування автомобілю позивача з місця ДТП до м.Одеси. Окрім цього, настання страхового випадку підтверджується іншими доказами по справі, в тому числі: - копією листа відповідача від 31.03.2011 року за №0601.206.11.01 на адресу позивача, зі змісту якого слідує, що відповідач фактично визнав настання вказаного страхового випадку, але не погоджувався з вартістю відновлювальних робіт автомобілю, яка була визначена СТО «ПП Фарби ЮГ»та ООО «Форвард Авто»та пропонував позивачеві надати заяву на виплату страхового відшкодування на СТО «Автотрейдінг Одеса», який є партнером страховика та з яким ним була погоджена вартість відновлювального ремонту; - копією листа відповідача від 13.04.2011 року за № 0601.206.11.01 на адресу позивача, зі змісту якого слідує, що відповідач фактично визнав настання вказаного страхового випадку та визначив суму відшкодування у розмірі 63336,30 грн., однак тільки з врахуванням цін на запасні частини від СТО «Автотрейдінг Одеса», на якому позивачеві було запропоновано зробити відновлювальний ремонт його автомобілю; - копією листа відповідача від 15.04.2011 р. за №0601.206.11.01/2 на імя керівника вигодо -набувача «Плюс Банк», ПАТ Головне відділення м. Івано-Франківськ, вул.. Галицька,7, згідно якого відповідач просив його дозволу на виплату страхового відшкодування страхувальнику на СТО страхувальника в сумі страхового відшкодування 63336,30 грн.; - копією проекту угоди про виплату страхового відшкодування згідно калькуляції № 0601.206.11.01.01 від 12.04.2011 року, складеного відповідачем та наданого позивачу для узгодження, згідно якого позивачу було запропоновано погодитися з розміром виплати страхового відшкодування на СТО «Автотрейдінг Одеса»в сумі 63336,30 грн. та не мати до відповідача ніяких претензій після отримання страхового відшкодування, розрахованого на основі вищевказаної калькуляції. Після того, як позивач відмовився від вказаних пропозицій відповідача на зменшення розміру виплати страхового відшкодування до 63336,30 грн., відповідач став вимагати від позивача надання документів, не передбачених умовами Договору(розгорнутої довідки ДАІ форми 2, протоколу, складеного відносно позивача працівниками ДАІ, постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності), навмисно затягував прийняття рішення щодо страхового відшкодування позивачу матеріальних збитків від цього страхового випадку, та став шукати штучні підстави для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування, що суттєво порушувало права позивача, як споживача, а також передбачені ч.3 ст.509 ЦК України вимоги про те, що зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст..526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено п.п.2,3 п.1 ст.988 ЦК України страхувальник зобовязаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові, та у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Пунктом 15.1 Договору передбачено, що після одержання всіх необхідних документів рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у виплаті страхового відшкодування приймається Страховиком у термін до 15-ти робочих днів з дати отримання останнього документу. Згідно п.15.8 Договору виплата страхового відшкодування, за виключенням випадку за ризиком незаконного заволодіння транспортного засобу, здійснюється протягом 15-ти робочих днів з моменту прийняття рішення про виплату. Відповідно листа відповідача від 16.06.2011 р. на адресу позивача про відмову у виплаті йому страхового відшкодування, відповідач таке безпідставне рішення прийняв 16.06.2011 року. Таким чином, відповідач за вищевказаних обставин і підстав повинен був прийняти рішення про виплату позивачу страхового відшкодування 16.06.2011 року, та у термін до 15-ти робочих днів починаючи з 16.06.2011 року, тобто до 07.07.2011 року відповідач повинен був сплатити позивачу страхове відшкодування, але цього не виконав та в односторонньому порядку відмовився від зобовязання, чим порушив вимоги ст..525 ЦК України. Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст..992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Пунктом 9.1 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання грошових зобовязань за Договором сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочено платежу, що діяла на момент прострочення платежу, за кожний день прострочення платежу. Згідно постанови НБУ від 09.08.2010 року за №377 розмір облікової ставки з 10.08.2010 року по цей час складає 7,75 %. Розрахунок пені за період з 07.07.2011р р. по 23.01.2012 р.: 94468,20 грн.(сума простроченого платежу) х 200(кількість днів простроченого платежу) х 15,5% (7,75% (розмір облікової ставки НБУ х2 ) :100:365= 8023,33 грн.. Таким чином розмір пені за весь час прострочення платежу за Договором складає 8023,33 грн.. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, не тільки у вигляді сплати неустойки, відшкодування збитків, але й відшкодування моральної шкоди. Згідно з преамбулою Закону України «Про страхування»цей Закон регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб. Законом України «Про захист прав споживачів»передбачено, що він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідач здійснює свою діяльність щодо надання громадянам України та іншим особам послуг в сфері добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією наземного транспортного засобу, а тому його неправомірні дії, щодо відмови у відшкодуванні позивачу страхового випадку, підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» Згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст..1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вищевказаними неправомірними діями відповідача, який прийняв неправомірне рішення про відмову у виплаті позивачу страхового відшкодування за цим страховим випадком, йому окрім матеріальної шкоди, завдано ще і моральну шкоду. Так, судом встановлено, що невиплата відповідачем грошових коштів-страхової виплати спричинили позивачу моральну шкоду у вигляді моральних страждань та переживань, а також це стало обєктом його психологічного травмування та негативних наслідків повязаних з цим. Виходячи з викладеного суд оцінює нанесену відповідачем позивачу моральну шкоду у розмірі 5000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial