Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-06 00:00:00

06.07.2012 року позивачка звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що вони з відповідачем з 18.07.2009 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 033. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та знаходиться тільки на її матеріальному утриманні і вихованні, а тому вона просить суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі 800 грн., на її користь на утримання дитини, оскільки відповідач є фізичною особою - підприємцем, має нерегулярний, мінливий дохід та ухиляється від утримання дитини в добровільному порядку. Позивачка заявлені позовні вимоги підтримала повністю подавши до суду письмову заяву щодо розгляду справи без її участі. Відповідач також подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені позовні вимоги позивачки визнає частково, в частині стягнення із нього аліментів в розміри не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18.07.2009 року.(а.с.5). Від спільного проживання у шлюбі у них народилася дитина: дочка [PERSON], [INFO]. (а.с.4). Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її матеріальному утримані та вихованні. Відповідач проживає від сімї окремо та ухиляється від виконання батьківських обовязків, не піклується про здоровя, фізичний, духовний, інтелектуальний, соціальний та моральний розвиток дитини, не надає добровільно належної матеріальної допомоги на її утримання та виховання, хоча має таку можливість так як є фізичною особою-підприємцем і має відповідний дохід, який дає можливість відповідачу утримувати дитину належним чином, як того вимагає Закон. Відповідач не є інвалідом та не страждає на тяжке захворювання. Дані правовідносини врегульовані ст.180 СК України з якої слідує, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України Про охорону дитинствавід 26.04.2001 року, № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Разом з тим статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови ПВС України передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Однак враховуючи те, що розмір аліментів, які просить позивачка стягнути з відповідача у твердій грошовій сумі значно більший за мінімальний розмір, передбачений частиною другою статті 182 СК України, (з 01.07.2012 року на дитину до 6-ти років мінімальний розмір становив 917 грн. х 30% = 275.10 грн.), суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачки частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розміри 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, врахувавши матеріальне становище відповідача, а також те, що позивачкою не надано суду відповідних доказів відносно того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Визначений судом розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача не є меншим ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений частиною другою статті 182 СК України, оскільки відповідач є фізичною особою-підприємцем, однак ухиляється від обовязку добровільно утримувати свою неповнолітню дитину, чим ставить її у складне матеріальне становище та порушує її право на достатній життєвий рівень а тому аліменти на утримання неповнолітньої дитини повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку. Так із статті 183 СК України слідує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч.1 ст.191 зазначеного Кодексу слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial