overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

В квітні 2009 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що відповідач користувався його послугами щодо постачання електроенергії в будинок № 39/1 по вул. Леніна в с.Трудовське Волноваського району Донецької області. На підставі складено працівниками РЕМ акту про виявлені порушення № 068287 від 20.11.2008 року відповідачу нараховано суму спричиненої шкоди 28 гривень 57 копійок, яку просить стягти позивач. В судовому засіданні представник позивача на заявлених вимогах наполягав. Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечував, оскільки стверджував, що за зазначеною адресою не мешкає з 1995 року, зареєстрований та мешкає за адресою: с.Гранітне Тельманівського району Донецької області, вул. Самосіна, 10, що підтверджується штампом про реєстрацію в паспорті, довідкою Гранітненської сільської ради. До того ж, рішенням Волноваського районного суду від 15 квітня 2009 року ( справа № 2-798(10)) з нього вже стягнуто на користь РЕМ за актом № 068287 від 20.11.2008 року 28,57 гривень. Таким чином позовні вимоги є необґрунтованими, просив в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов*язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору й вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.ст. 26,27 Закону України „ Про електроенергетику , п. 42,48 Правил користування електроенергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, споживач несе відповідальність за порушення Правил користування електричною енергією. Згідно наданих відповідачем документів, а саме, паспорту та довідки Гранітненської сільради, відповідач [PERSON] зареєстрований та мешкає з 1995 року в с.Гранітному Тельманівського району Донецької області. Окрім того, рішенням Волноваського районного суду від 15 квітня 2009 року ( справа № 2-798(10)) з [PERSON] вже стягнуто на користь РЕМ за актом № 068287 від 20.11.2008 року 28,57 гривень. Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі ст. 526 ЦК України, ст.ст. 26, 27 Закону України „ Про електроенергетику , п. 42,48 Правил користування електроенергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. Свій позов мотивує тим, що у квітні 2010 року між нею та відповідачем розірвано шлюб, від якого у них народився неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від обовязку по утриманню дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Їхній син навчається у спортивній та художній школах, навчання в яких потребують додаткових матеріальних витрат. Крім того, він часто хворіє та знаходиться на Д обліку в Дрогобицькій міській дитячій поліклініці. Оскільки їй самій важко його утримувати, вона змушена звернутися з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити повністю. Адвокат позивачки [PERSON] в судовому засіданні доповнила, що відповідач зобовязаний утримувати дитину і його матеріальне становище позволяє йому це робити належним чином. Позивачка несе значні витрати на утримання та всебічний розвиток сина, на його лікування. Позивачці не вистачає заробітної плати на всі ці витрати. З вказаних підстав заявлено вимогу на стягнення аліментів в розмірі 1500 гривень щомісячно. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, беручи до уваги вищенаведене, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, з наступних підстав. З актового запису про народження № 1759/1999, виданого Відділом [PERSON] Громадянського Стану у Жешеві [PERSON], вбачається, що [PERSON] народився 09.04.1999 року, його батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідок, [PERSON] дійсно навчається в Дрогобицькій дитячій школі та Дрогобицькій дитячо-юнацькій спортивній школі; висновком лікаря-спеціаліста Дрогобицької міської дитячої поліклініки про те, що [PERSON] знаходиться на Д обліку з приводу ДЖВШ по гіпопотерпному типу; рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 08.04.2010 року, яким шлюб між сторонами розірвано. Таким чином, беручи до уваги обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів на підставі ст. 182 ЦПК України, суд дійшов до розмір, що розмір аліментів слід визначити в сумі 1000 гривень щомісячно. Призначаючи для сплати відповідачу аліменти, суд виходить з того, що відповідач згідно актового запису про народження дитини є її батьком та не оспорює свого батьківства в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини . В обґрунтування позову вказує, що з відповідачем вони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 28 грудня 2007 року. Шлюб зареєстрований у Віддділі реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції за актовим записом 117. Від шлюбу мають доньку [PERSON] 04 липня 2008 року, яка повністю перебуває на утриманні позивачки ,та проживає разом з нею в смт. Петропавлівці. Подружні стосунки з відповідачем припинено, проживають порізно. Відповідач працює, має постійний та стабільний заробіток, але не утримує матеріально сім'ю, кошти добровільно не проплачує. В судове засідання позивач з'явилася, позов підтримує, просе стягувати аліменти в розмірі 25% всіх видів доходів відповідача,але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. Відповідач в судове засідання з'явився, позов визнав повністю та зазначив, що він написав заяву до бухгалтерії шахти де працює, про стягнення з нього аліментів. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що сторони дійсно перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 грудня 2007 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції за актовим записом № 117 , як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 099706 від 28 грудня 2007 року. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] [INFO], яка проживає разом з відповідачкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 180555 від 1 08 липня 2008 року. Відповідач працює на шахті « Степова » ПАТ « Павлоградвугілля» - прохідником що не заперечував і сам відповідач в судовому засіданні Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищезазначені обставини та докази по справі суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

В квітні 2012 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 01.09.2007 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. . Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилося, фактичне припинення шлюбних відносин відбулось в серпні 2010 року. Зважаючи на вищенаведене просила суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявилась, через канцелярію суду подала клопотання в якому позовні вимоги підтримала та просила їх задоволення, крім того просила розглянути справу у ії відсутність у звязку з перебуванням за межами міста Києва. Відповідач через канцелярію суду подав заяву в якій проти розірвання шлюбу не заперечував та просив розглянути справу у його відсутність. Зважаючи на клопотання сторін про розгляд справи у їх відсутність, судом ухвалено про розгляд справи у їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інши обставини життя подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб [INFO], який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 101.( а.с.6). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] .( а.с.7). Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї сторін є неможливим, а тому шлюб їх підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 03.09.1994 р. він зареєстрував шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачкою не склалось, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилося. Вказав на те, що спільно вони не проживають разом більше 8 років. Зважаючи на вищенаведене просив суд розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив про його задоволення, посилаючись на обставини справи, викладені в позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, подавши про це письмову заяву, зазначивши про своє бажання щодо зміни прізвища на дівоче Манжола. Відповідно до ст.110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інши обставини життя подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 03 вересня 1994 р., який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Московської районної державної адміністрації, актовий запис № 977.( а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню сина [PERSON],[INFO]. (а.с.3). Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження сімї сторін є неможливим, а тому шлюб їх підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

30 січня 2008 року ЗАТ [PERSON] ПриватБанк, яке змінило свою назву на ПАТ [PERSON] ПриватБанк, з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, уклали кредитний договір № CSXRRX01790058, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 3230 грн. 76 коп. зі сплатою 12,0 % річних на суму залишку за кредитом та кінцевим терміном погашення 31 січня 2009 року. Посилаючись на те, що відповідач систематично порушував умови кредитного договору і в строк, обумовлений договором, заборгованість не погасив, а станом на 02 березня 2012 року його заборгованість становить 25373 грн.27 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 3230 грн.76 коп., заборгованості за нарахованими відсотками 213 грн. 17 коп., комісії - 949 грн. 80 коп., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 19295 грн. 10 коп., штрафу (фіксованої частини) 500 грн., штрафу (процентної складової) 1184 грн. 44 коп., звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з нього цю заборгованість в примусовому порядку. Відповідач позов визнав повністю. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до кредитного договору № CSXRRX01790058 від 30 січня 2008 року відповідач зобовязався виконувати умови кредитного договору, однак зобовязання не виконав, і згідно з розрахунком, наданим позивачем, станом на 02 березня 2012 року заборгованість за кредитним договором № CSXRRX01790058 становить 25373 грн.27 коп., а саме: заборгованість за кредитом - 3230 грн.76 коп., заборгованість за нарахованими відсотками 213 грн. 17 коп., комісія - 949 грн. 80 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 19295 грн. 10 коп., штраф (фіксована частини) 500 грн., штраф (процентна складова) 1184 грн. 44 коп. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Оскільки відповідач допустив прострочку погашення кредиту відповідно до умов договору, чим порушив взяті на себе зобовязання, тому з нього належить стягнути в примусовому порядку 25373 грн.27 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 253 грн. 73 коп. судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 527, 550, 1054 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 14.04.2006 року. Позивач 11.07.2012 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позов визнав повністю. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. В результаті відносин, які склалися в сімї, позивач прийшла до висновку про неможливість подальшого співіснування, на примирення не згодна. В звязку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 27.10.2005 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Позивач 05.07.2012 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачкою не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] залишити на подальше проживання при матері. Відповідач в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позов визнала повністю, просила неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] залишити на подальше проживання при ній. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. В результаті відносин, які склалися в сімї, позивач прийшов до висновку про неможливість подальшого співіснування, на примирення не згоден. В звязку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін. Враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд вирішив залишити її на подальше проживання при матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду 05.07.2012 року з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що дитина проживає і знаходиться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дитині, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку відповідача, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, якій позовні вимоги уточнив, просив стягувати аліменти з 05.07.2012 року. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, представник відповідача подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, в якій уточнені позовні вимоги визнав повністю. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст.169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 180,182,183 СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу позивача з відповідачем 06.04.2002 року народилася донька [PERSON]. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, ухиляється від її виховання. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів суд вважає, що позов є обґрунтованим, підлягає до задоволення, а тому стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину з урахуванням певного її віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду 16.07.2012 року з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що дитина проживає і знаходиться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дитині, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не зявилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст.169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 180,182,183 СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу позивача з відповідачем 27.02.2008 року народилася дочка [PERSON]. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, ухиляється від її виховання. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів суд вважає, що позов є обґрунтованим, підлягає до задоволення, а тому стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину з урахуванням певного її віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду 05.07.2012 року з даним позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO] та на своє утримання з тих підстав, що дитина проживає і знаходиться повністю на утриманні позивача, а відповідач не приділяє уваги дитині, від надання матеріальної допомоги в добровільному порядку ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини заробітної плати щомісячно, починаючи стягувати з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на свою користь на своє утримання в розмірі 1/6 частини заробітної плати щомісячно. В судове засідання позивач не зявилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст.169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 80 ч.1, 88, 180,182,183 СК України. Судом встановлено, що в період шлюбу сторін народилася: 30.01.2011 року, донька [PERSON], батьком якої є відповідач, про що зазначено у свідоцтві про народження дитини. Відповідач в добровільному порядку не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, ухиляється від їх виховання. У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів суд вважає, що позов є обґрунтованим, підлягає до задоволення, а тому стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину з урахуванням певного її віку, а також аліменти на користь позивача на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку, щомісячно до досягнення [PERSON] трьох років, починаючи з дня постановлення рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 19.08.2010 року. Позивач 11.07.2012 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позов визнав повністю. Справа слухалась у відсутності сторін згідно ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. В результаті відносин, які склалися в сімї, позивач прийшла до висновку про неможливість подальшого співіснування, на примирення не згодна. В звязку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін.

Outcome: approved