Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому посилається на те, що 13.10.2007 року, в результаті вибуху побутового газу по вул. Мандриківській у м. Дніпропетровську, трагічно загинула донька позивача [PERSON], [INFO]. За життя їй належав автомобіль марки Хонда Аккорд, 2005 року випуску, чорний, державний номер [NUMBER], кузов JHMCL76805C210251, двигун К20А63009528. Після вибуху вказаний автомобіль був евакуйований працівниками [PERSON] України в Дніпропетровській області на штрафмайданчик, який знаходиться у смт. Краснопілля. Оскільки позивач є спадкоємцем загиблої доньки першої черги спадкування, він звернувся до відповідача з проханням видати йому автомобіль, на що отримав відмову з причин того, що вказаний автомобіль перебуває у заставі відповідно кредитного договору укладеного між ПАТ Приватбанкта донькою позивача. Після цього позивач звернувся до банку, де отримав копію кредитного договору, розрахунок заборгованості за кредитом, рахунки для сплати та у лютому 2008 року за власні кошти погасив заборгованість за кредитом доньки в повному обсязі. ПАТ Приватбанкна адресу відповідача надіслав лист №080200001/2-1715 від 26.02.2008 року, в якому просить зняти заборону на відчуження автомобіля. Позивач повторно звернувся до відповідача щодо повернення йому автомобіля загиблої доньки, де знов отримав відмову з причин того, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на вказаний автомобіль. 21.12.2011 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки Хонда Аккорд, 2005 року випуску, чорний, державний номер [NUMBER], кузов JHMCL76805C210251, двигун К20А63009528. З усіма відповідними документами він знов звернувся до відповідача, де йому було повідомлено, що автомобіль виданий гр. [PERSON] на підставі довіреності, виданої його загиблою донькою. Але в Єдиному реєстрі довіреностей відсутні відомості щодо видачі [PERSON] довіреності гр. [PERSON] У квітні 2012 року, після звернень позивача із заявами до начальника [PERSON] України в Дніпропетровській області та прокуратури Дніпропетровської області, йому повідомили з Соснівського РВ УМВС України Черкаської області, що належний йому автомобіль знаходиться на території райвідділу, також повідомили, що ключі від автомобіля відсутні та для його транспортування необхідний евакуатор. 27.04.2012 року, за допомогою евакуатора, позивач забрав автомобіль з Черкаської області. За весь час, доки автомобіль знаходився у розшуку, його технічний стан значно погіршився, що потягло за собою втрату ринкової вартості автомобіля. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №ZO180612-2 від 15.06.2012 року з оцінки транспортного засобу сума матеріальної шкоди становить 25\~ 173 грн. 71 коп., втрата ринкової вартості автомобіля 11\~ 880 грн. 31 коп. Також позивач вважає, що до матеріальної шкоди відносяться витрачені ним грошові кошти на два автобусних квитки до м.Черкаси в розмірі 230 грн. 19 коп., послуги евакуатора в розмірі 3\~ 014 грн. та вартість телеграм про повідомлення відповідача щодо проведення експертизи в розмірі 102 грн. 48 коп. Загальна сума матеріальної шкоди становить 40\~ 400 грн. 66 коп., яку і просить стягнути позивач на свою користь з відповідача. Разом з тим, позивач вважає, що незаконними діями відповідача, які виразились у поверненні його автомобіля невідомій особі та у не перевірці дійсності довіреності від померлої на цю особу, йому нанесена моральна шкода, яку він оцінює в 20\~ 000 грн. та просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладене в позовній заяві та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Надав письмові заперечення, в яких посилається на те, що при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають зясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Дії працівників ДАІ Дніпропетровської області не були визнані судом неправомірними. Крім того, доказів спричинення моральної шкоди та обґрунтування її розміру позивач до суду не надав. Разом з тим зазначено, що до компетенції органів ДАІ не входить перевірка достовірності наданих власниками транспортних засобів документів. Натомість після звернення гр. [PERSON] та отримання ним автомобіля за підсобною довіреністю УДАІ за власною ініціативою було подано заяву про порушення кримінальної справи до Індустріального РВ та прийнято всіх необхідних заходів для затримання та розшуку автомобіля, який належить позивачеві та який був повернутий власнику. Тому представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. До суду надав письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Як встановлено в судовому засіданні, 13.10.2007 року, в результаті вибуху побутового газу по вул. Мандриківській у м. Дніпропетровську, трагічно загинула донька позивача [PERSON], [INFO]. За життя їй належав автомобіль марки Хонда Аккорд, 2005 року випуску, чорний, державний номер [NUMBER], кузов JHMCL76805C210251, двигун К20А63009528. Після вибуху вказаний автомобіль був евакуйований працівниками [PERSON] України в Дніпропетровській області на штрафмайданчик, який знаходиться у смт. Краснопілля. Позивач є батьком загиблої та спадкоємцем першої черги спадкування, відповідно до ст.1261 ЦК України. Він звернувся до відповідача з проханням видати йому автомобіль, на що отримав відмову з причин того, що вказаний автомобіль перебуває у заставі відповідно кредитного договору №DNGHAE00001234 від 19/07/2007 року укладеного між ПАТ Приватбанкта [PERSON]В.(а.с.8-10). Відповідно до квитанцій, у лютому 2008 року за власні кошти позивач погасив заборгованість за кредитом доньки в повному обсязі(а.с.11). ПАТ Приватбанкна адресу відповідача надіслав лист №080200001/2-1715 від 26.02.2008 року, в якому просить зняти заборону на відчуження автомобіля(а.с.12). 25.04.2011 року позивач повторно звернувся до відповідача щодо повернення йому автомобіля загиблої доньки, з посиланням на те, що автомобіль незаконно вже виданий гр. [PERSON] на підставі довіреності, виданої [PERSON] на вказане імя, на що знов отримав відмову з причин того, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на вказаний автомобіль. 05.05.2011 року позивач звернувся із заявою до Прокуратури Дніпропетровської області щодо проведення перевірки з незаконної видачі автомобіля його доньки у володіння [PERSON] начебто за довіреністю, яку вона видавала на вказане імя. 21.12.2011 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, де зазначено, що спадщина складається з автомобіля марки Хонда Аккорд, 2005 року випуску, чорний, державний номер [NUMBER], кузов JHMCL76805C210251, двигун К20А63009528, який належав [PERSON] на праві власності(а.с.7). Відповідно до п.6 ч.1 ст.248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. На момент видачі автомобіля гр. [PERSON] на підставі довіреності посадові особи відповідача достовірно знали, що власник автомобіля марки Хонда Аккорд, 2005 року випуску, чорний, державний номер [NUMBER], кузов JHMCL76805C210251, двигун К20А63009528 загинула 13.10.2007 року. Це відображено у висновку службового розслідування за матеріалами розгляду заяви гр. [PERSON] щодо видачі зі стоянки тимчасового зберігання автомобіля Хонда Аккордвід 12.11.2008 року, проведеного ДПС УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області. Таким чином, видана нею довіреність втратила свою чинність в день її смерті, тобто 13.10.2007 року. Згідно скороченого витягу з Єдиного реєстру довіреностей від 19.01.2012 року, сформованого приватним нотаріусом [PERSON], відсутня інформація щодо видачі вказаної довіреності(а.с.17), що також встановлено в ході проведення перевірки за заявою позивача. Враховуючи, що співробітники відповідача не мали права на видачу автомобіля за будь-якою довіреністю після смерті [PERSON] та не зясували обставини щодо наявності спадкоємців після померлої, тому їх дії є неправомірними. Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. У квітні 2012 року, після звернень позивача із заявами до начальника [PERSON] України в Дніпропетровській області та прокуратури Дніпропетровської області, йому повідомили з Соснівського РВ УМВС України Черкаської області, що належний йому автомобіль знаходиться на території райвідділу, також повідомили, що ключі від автомобіля відсутні та для його транспортування необхідний евакуатор. 27.04.2012 року, за допомогою евакуатора, позивач забрав автомобіль з Черкаської області. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №ZO180612-2 від 15.06.2012 року з оцінки транспортного засобу сума матеріальної шкоди становить 25\~ 173 грн. 71 коп., втрата ринкової вартості автомобіля 11\~ 880 грн. 31 коп. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не надав жодного доказу, що пошкодження автомобіля, які зазначені у висновку експерта товарознавця, були спричинені третіми особами, у володінні яких знаходився автомобіль, а не існували на момент видачі автомобіля відповідачем гр.[PERSON] Тому суд не вбачає причинно-наслідкового звязку між неправомірними діями відповідача та пошкодженнями, які виявлені при експертному дослідженні. Розглядаючи відшкодування збитків, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і понесені позивачем у звязку з поверненням йому автомобіля, враховуючи відсутність ключів від автомобіля, суд дійшов висновку, що задоволенню підлягає вимога щодо стягнення вартості деталей автомобіля: наружна ручка дверей в розмірі 868 грн. 43 коп., комплект личинок замка (з ключами) в розмірі 7\~ 006 грн. 56 коп., вартість ремонтних робіт з встановлення оббивки дверей в розмірі 66 грн., ручки в розмірі 82 грн. 50 коп., накладки в рамі двері в розмірі 33 грн., накладки ручки в розмірі 16 грн. 50 коп., обліцовки колонки рульового управління в розмірі 16 грн. 50 коп., замка вала рульового колеса/заживання в розмірі 82 грн. 50 коп., та вартість матеріалів у вигляді 2% від замінених деталей в розмірі 157 грн. 50 коп., а всього 8\~ 329 грн. 55 коп.(а.с.41). Також підлягають стягненню вартість послуг евакуатора в розмірі 3 014 грн., що підтверджується квитанцією(а.с.63), вартість автобусних квитків до м. Черкаси в розмірі 230 грн. 16 коп.(а.с.64) та вартість телеграм для повідомлення відповідача щодо проведення експертизи в розмірі 102 грн. 48 коп.(а.с.65,66), а всього 11\~ 676 грн. 19 коп. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Що стосується відшкодування відповідачем позивачу спричиненої моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., суд вважає, що слід дану вимогу задовольнити частково. В наслідок неправомірних дій відповідача позивачеві була завдана певна моральна шкода, яка виразилась у його додаванні зусиль для організації свого життя, ситуація, яка склалась у позивача з відповідачем змусила позивача звертатися до суду за захистом своїх прав. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 000 грн. моральної шкоди. Слід зазначити, що стягнення з відповідача вказаних сум слід проводити з державного бюджету за рахунок державних коштів, оскільки відповідач є державним органом. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок державних коштів на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 429 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial