overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

Позивачка 31.01.2012 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, де вказує, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON], який проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Вона вказує, що відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає тому, вона вимушена була звернутися до суду з позовом. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Позивачка надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов та розглянути справу за її відсутності. Відповідач надав суду заяву, у якій позовні вимоги визнає та просить розглянути справу без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на дитину у судовому порядку у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду, та до її повноліття, оскільки відповідач є батьком дитини зобовязаний її матеріально утримувати. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 214 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

12 березня 2012 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Ленінський відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції про оспорювання батьківства, посилаючись на те, що перебуває з відповідачкою у шлюбі, який було зареєстровано 18.07.2008 року. 04.11.2011 року [PERSON] народила сина [PERSON], у свідоцтві про народження батьком дитини було записано позивача. В січні 2012 року позивач дізнався від відповідачки, що [PERSON] не його син, та що біологічним батьком дитини є інший чоловік. Враховуючи викладене, позивач просить виключити відомості про батьківство з актового запису про народження дитини № 1650 від 17 листопада 2011 року, зробленого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Позивач надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилася. Згідно заяви наданої суду позовні вимоги визнала, просила розглядати справу без її участі. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений, просив розглянути справу у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають шлюбі, який було зареєстровано 18.07.2008 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №386. Відповідно актового запису №1650 в книзі реєстрації народжень Ленінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області четвертого листопада 2011 року зареєстровано народження дитини [PERSON] 04.11.2011 року, матірю дитини значиться [PERSON], батьком [PERSON]. Відповідно ст.136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно ст.122 Сімейного кодексу України має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. В матеріалах справи наявні письмові пояснення відповідача, відповідно до яких остання підтвердила, що позивач [PERSON] дійсно не є біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON]. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 17.08.1996 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого мають доньку [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, між ними постійно виникали сварки, а тому вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, вже два роки проживають окремо, сімя фактично не існує, позивач вважає подальше збереження шлюбу недоцільним і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач в суді позов визнала, щодо розірвання шлюбу не заперечує. Згідно з п.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання відповідачем позову провадиться в порядку, передбаченому ст.174 цього Кодексу. За ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони з 17.08.1996 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про одруження, про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо вже два роки, наміру зберігати сімю не мають. З пояснень сторін встановлено, що майнові спори між ними відсутні, питання щодо участі батька в утриманні дитини вирішено. Враховуючи те, що сторони не мають взагалі наміру зберігати їхній шлюб, суд вважає за недоцільне надавати сторонам строк для примирення, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін. Отже, судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачка бажає залишити прізвище-Кононенко. На підставі ст.88 ЦПК України, ст.4 Декрету КМ України «Про державне мито» суд вважає за можливе стягнути з позивача за його згодою державне мито за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС в розмірі 17 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 13.10.2007 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON],16.12.2009 року . Сторони втратили почуття взаємоповаги , проживають окремо з січня 2011 року , не підтримують шлюбні відносини, позивач вважає, що сімя розпалась. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, і просив суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду була сповіщена в установленому порядку . За таких обставин суд прийняв рішення про заочний розгляд справи, у відсутність відповідача, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін Суд, вислухав позивача, вивчивши матеріали вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню по наступних підставах. Сторони з 13.10.2007 року перебувають у шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON],16.12.2009 року . З січня 2011 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, на теперішній час сімя фактично розпалась і шлюб зберегти не можливо. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що 06 червня 1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя з відповідачем мають доньку Валерію, [INFO]. З початку спільного життя вони жили добре, але після народження дитини їх взаємовідношення зіпсувались, на цьому грунті між ними стали виникати сварки, скандали. Все це призвело до того, що подальше спільне життя стало нестерпним, їх шлюбні відносини фактично припинилися. В даний час, як у позивачки, так і у відповідача інші сімї. Будь-якого спору про місце проживання дитини, а також майнового спору, між ними немає, позивачка просила позов задовольнити, розглянути справу у її відсутності. У дане судове засідання позивачка не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала, просила задовольнити, залишити за нею прізвище "Ковшун". В даний час в неї інша сімя, на примирення не погодилася. Відповідач, будучі належним чином повідомлений про день та місце розгляду справи, до суду також не зявився, надіслав до суду телеграму про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що виникають із сімейного законодавства, які пов'язані з розірванням шлюбу. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них ... Із копії свідоцтва про шлюб видно, що сторони дійсно знаходяться у шлюбі з 06 червня 1998 року (а.с. 5). - 2 - Однак, як встановлено у суді, сім`я фактично розпалася, шлюб носить формальний характер. Сторони не проживають разом тривалий час; втратили почуття любові і поваги один до одного, на примирення не погодилися, вважаючи його неможливим, позивачка створила нову сімю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У судовому засіданні встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому свідоцтва про право власності на житло від 21.02.1994 року, а саме: квартиру, розташовану за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Піонерська, 25/68, виданого Фондом комунального майна Новокаховської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням № 411-к/2321 від 21.02.1994 року, мотивуючи заяву тим, що в зазначеному свідоцтві невірно вказано його імя: «Евгеній», замість вірного: «Євгеній». В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав з зазначених підстав та просить суд - встановити факт належності йому [PERSON], свідоцтва про право власності на житло від 21.02.1994 року, а саме - квартиру, розташовану за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Піонерська, 25/68, виданого Фондом комунального майна Новокаховської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням № 411-к/2321 від 21.02.1994 року . Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в заяві. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заявник [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], тобто за місцем знаходження спірної квартири. Проте, як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло від 21.02.1994 року, а саме - квартиру, розташовану за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Піонерська, 25/68, виданого Фондом комунального майна Новокаховської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням № 411-к/2321 від 21.02.1994 року, імя заявника помилково було зазначене як «Евгеній», замість вірного «Євгеній». Відповідно до паспорта громадянина України серії МО № 831900, виданого Новокаховським МВ УМВС України в Херсонській області 17 травня 2000 року, імя заявника «Євгеній». Згідно пенсійного посвідчення серії АА №919255, виданого 24.10.2007 року Пенсійним фондом України, імя заявника «Євгеній». Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знайома із заявником з 1987 року, протягом 25-ти років проживають по сусідству, та знає заявника на імя «Євгеній». Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з родиною заявника з 2002 року, підтримує з ним товариські відносини та може достовірно стверджувати що його імя «Євгеній». За таких обставин, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки факт належності заявнику [PERSON] правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло, виданого на імя «Евгеній» знайшло підтвердження в судовому засіданні. На підставі ст.ст. 256, 259 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку, мотивуючи тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.08.2005 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2, 21 га, яка розташована на території Луковичівської сільської ради. 19.12.2008 року [PERSON] померла. При житті вона склала заповіт, згідно якого земельну ділянку розміром 2,5 га, яка розташована в с. Луковичі Іваничівського району Волинської області заповіла позивачу. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, яку позивач прийняв, постійно проживаючи із спадкодавцем. Однак, позивач не може отримати від Іваничівської держнотконтори свідоцтво про право на спадщину через відсутність державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. На підставі вищенаведеного просить визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Представник Луковичівської сільської ради в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.08.2005 року (а.с.8) [PERSON] є власником земельної діялянки площею 2, 21 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Луковичівської сільської ради, переданої для ведення особистого селянського господарства, належної померлій [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ВЛ №324, виданого Іваничівською райдержадміністрацією 24.02.2003 року. 17.08.2005 року [PERSON] було складено заповіт, за яким зокрема земельну ділянку розміром 2,5 га, яка розташована в с. Луковичі Іваничівського району Волинської області заповіла позивачу (а.с.7). 19.12.2008 року вона померла (свідоцтво про смерть серія 1-ЕГ №072881). Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на вказану земельну ділянку, яку позивач прийняв, оскільки на момент відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Іваничівського ВУЖКГ від 08.02.2012 року (а.с.11). Однак, він не може оформити спадщину нотаріально, оскільки [PERSON] при житті не виготовила державного акту на право приватної власності на земельну ділянку (а.с.10). Згідно ст. 1217 спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, за позивачем [PERSON] необхідно визнати право власності на земельну ділянку, успадковану [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.08.2005 року, яке видане Іваничівською держнотконторою за №1560.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка, посилаючись на те, що відповідач проживає окремо від дітей, добровільно матеріальної допомоги на їхнє утримання не надає, просить стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивачка частково змінила свої позовні вимоги, посилаючись на те, що на даний час відповідач працює, має постійний заробіток, в звязку з чим вона просить стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини від його заробітку до досягнення дітьми повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його щомісячного заробітку (доходу) до досягнення ними повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши пояснення сторін, оцінюючи докази, дослідженні в судовому засіданні, суд рахує, що позов підлягає до задоволення. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення по справі: стан здоров`я та матеріальне становище дітей та платника аліментів. Враховуючи, що платник аліментів має місце роботи в звязку з чим отримує постійний дохід, суд в силу ст.183 СК України рахує за можливе визначити розмір аліментів у частці від його заробітку (доходу) 1/3 частина від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

24 лютого 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] посилаючись на те, що відповідач зловживає спиртними напоями, постійно вчиняє сварки, не бажає працювати та утримувати сімю , що призвело до фактичного розпаду сімї. Від шлюбу подружжя мають двох неповнолітніх доньок. З лютого 2012 року позивачка і відповідач мешкають окремо один від одного, сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Примирення з відповідачем позивачка вважає не можливим. Відповідач на виклик до суду не зявився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності на підставі матеріалів, що є у справі. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що спільне життя між сторонами не склалося, відповідач зловживає спиртними напоями, постійно вчиняє сварки, не бажав працювати та утримувати сімю , що поступово призвело до втрати взаємоповаги та любові між ними . Таким чином, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд вважає за доцільне позов задовольнити .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивує тим, що перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстрований 16 вересня 1999 року в відділі РАГС Дрогобицького міськвиконкому Львівської області, актовий запис № 410. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. В підтвердження своїх позовних вимог покликається на те, що в даний час відносини між ними погіршились, відповідач не виконує своїх батьківських обовязків та ухиляється приймати участь у вихованні дитини. З червня 2011 року по січень 2012 року відповідач давав позивачці гроші в розмірі 80 грн. для дитини (55 грн. за художню школу та 25 грн. за гімназію), а починаючи з січня перестав надавати матеріальну допомогу взагалі, а тому просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилається на підстави, викладені в позовній заяві. Відповідач не заперечив проти задоволення позовних вимог. Суд, постановляючи рішення, виходить з того, що відповідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO], відповідач [PERSON] являється батьком даної дитини, а відповідно обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України стягнення аліментів слід проводити з часу подачі заяви до суду, яка подана до суду 27 березня 2012 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved