Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-21 00:00:00

[PERSON] 18 жовтня 2012 року звернулася до суду з позовною заявою до Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 6,3468 га, яка розташована на території Костянтинівської селищної ради. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що дана земельна ділянка на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 330403 належала її чоловікові - [PERSON], який помер 20 січня 2010 року. В установлений законом час спадщина у вигляді земельної ділянки, що належить померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, позивачем була прийнята, але юридично не оформлена, оскільки вважала, що будь-коли зможе її оформити. Інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку майна немає. На даний час позивач виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті [PERSON], оскільки являється спадкоємицею за законом першої черги, в звязку з чим звернулася до суду з даним позовом та прохає суд визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку. У відкритому судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та прохала їх задовольнити. Представник відповідача Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області в відкрите судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить суд слухати справу у відсутність представника. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] помер 20 січня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ №258710, виданого 21 січня 2010 року Костянтинівською селищною радою Краснокутського району Харківської області. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 6,3468 га, розташованої на території Костянтинівської селищної ради, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 330403, зареєстрованого 07.04.2006 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010669900035. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив та діти спадкодавця. Факт, що позивач [PERSON] являється дружиною померлого [PERSON] підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку майна немає. Як вбачається з довідки Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області [PERSON]І, на день смерті [PERSON] проживала разом з ним, а тому відповідно до ч.3 ст.1268 ЦПК вважається, що вона прийняла спадщину. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, \~та його державної реєстрації. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г \~Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті спадкодавця [PERSON], має законне право на земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved