Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-18 00:00:00

В червні 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що знаходилась з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 20 лютого 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №92. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу батьків залишився проживати разом з позивачем. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків у відношенні сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не цікавиться долею дитини, не приймає участі у її вихованні та не піклується про її здоров'я. З жовтня 2007 року позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], який має намір усиновити неповнолітнього [PERSON], оскільки дитина не знає свого біологічного батька - відповідача та вважає своїм батьком [PERSON] Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання покладених на нього батьківських зобов'язань, не сплачує аліменти на утримання дитини, що призначені за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2007 року, має заборгованість по аліментам у розмірі 11000 грн., просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовну заяву підтримали в повному обсязі та посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили її задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, вказували на те, що позивач [PERSON] перешкоджає відповідачу у спілкуванні та вихованні спільної дитини, в зв'язку з чим [PERSON] звертався до органу опіки та піклування та Ленінського районного суду м. Миколаєва за захистом порушеного свого права. Рішенням цих установ йому було надано право бачитись з дитиною щосуботи з 10-ї до 17-ї год. Але незважаючи на зазначене рішення, [PERSON] не дозволяє відповідачу бачитися з дитиною. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради позов не визнала, в задоволенні позову просила відмовити, в зв'язку з тим, що позивачем не доведений факт ухилення відповідача від виховання сина [PERSON] Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та висновок прокурор: щодо недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав, суд вважає, що позов необгрунтований та такий, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, посилаючись на п.2 ч.І ст. 164 СК України, як на підставу позбавленню батьківських прав, позивач та її представник вважають, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, але всупереч вимогам ч.І ст. 60 ЦПК України не довели тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 13). 20 лютого 2007 року Ленінських відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиці зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], дитина залишилась проживати з позивачем по справі (а.с. 15; 33,34). Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2007 року відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1\\4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з 07.02.2007 року і до повноліття дитини (а.с. 14). Згідно наданого розрахунку відповідач [PERSON] станом на 01.06.2011 р. заборгованості по сплаті аліментів не має (а.с. 69), працює у Вищому професійному училищі № 7 м. Миколаєва на посаді майстра виробничого навчання з 01.06.2011 року, характеризується позитивно. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач безпідставно посилається на ухилення відповідача від сплати аліментів як на підставу позбавлення його батьківських прав. Крім того, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2010 рою [PERSON] було зобов'язано не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], та надавати можливість бачитися з дитиною щосуботи з 10-ї до 17.00 години (а.с. 11), але позивачка [PERSON] не виконує зазначене рішення, в зв'язку з чим, відповідач не має змоги виконати покладений на нього обов'язок і виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, що покладені на нього за ст. 150 Сімейного Кодексу України. Факт перешкоди відповідачу [PERSON] у спілкуванні з дитиною позивачем не оспорються, що також встановлено постановою про відмову в порушенні кримінально: справи від 19.09.2011 року (а.с. 76). Відповідно до вимог п.2 п.4 ч.І ст.164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони також є хронічними^ алкоголіками або наркоманами, але такі докази суду не надані. До того ж, судом враховано, що висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 21.11.2012 року зазначено про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] [INFO], з метою збереження родинних стосунків (а.с. 115). Посилання позивача на психіатричне захворювання відповідача не є підставою для задоволення позову, оскільки відповідно до п.З ч. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків внаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших, не залежних від неї, причин. За таких обставин позбавлення [PERSON] батьківських прав буде протирічить вимогам ст.ст. 141,150-155 СК України та інтересам неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати на користь позивача не стягуються.

Outcome: dismissed