Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-24 00:00:00

Відповідно до біржової угоди №1644 від 06.08.2007 року, оформленої товарною біржею Автостражм.Київ, [PERSON] разом з [PERSON],під час перебування в зареєстрованому шлюбі, на спільні кошти було придбано автомобіль FІАТ ООВЮ 2002 року випуску, синього кольору, двигун №223А60002993931, кузов №2РА22300005106535 (далі по тексту Фіат). Автомобіль було зареєстровано на [PERSON] в Золотоніському ВРЕР 11.08.2007 року. 17.11.2007 року тимчасовий реєстраційний талон РРТ №984225 було замінено на свідоцтво про реєстрацію САС 044695. 21 березня 2011 року шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] були припинені. 17 червня 2011р. [PERSON] зняв належний обом сторонам автомобіль Фіат і 03 липня 2011р. продав його за договором купівлі-продажу [PERSON] і той зареєстрував його у Смілянському ВРЕР на своє імя та поставив на облік 05.07.11р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання вказаного договору купвлі-продажу недійсним. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала і пояснила, що вказаний автомобіль Фіат був придбаний під час шлюбу за спільні кошти подружжя, а тому є спільним майном подружжя. Оспорюваний договір купвлі-продажу був вчинений [PERSON] поза її волею та без її згоди, чим було порушено вимоги ст.. 65 СК України, відповідно до якої чоловік та дружина розпоряджаються спільним майном подружжя за взаємною згодою. Скільки [PERSON] порушив вказану вимогу, то вказаний договір купівлі-продажу повинен бути визнаний недійсним, а до нього повинно бути застосовано правила ст.. 215 та ст.. 216 ЦК України і спірний автомобіль повинен бути повернутий їй, позивачці по справі. В судовому за сіданні представник відповідача за довіреністю [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав і пояснив, що [PERSON] продав автомобіль Фіат на законних підставах, оскілки вказаний автомобіль був зареєстрований на його імя і він був повноправним власником даного автомобіля. На даний час відповідач [PERSON] є законним та добросовісним набувачем вказаного спірного автомобіля і він не можу бути позбавленим вказаного права власності на автомобіль. Інші вимоги, на яких наполягала позивач в ході судового засідання задоволенню також не підлягають, оскільки вони заявлені поза межами позовних вимог, заявлених в позовній заяві, а тому не можуть бути розглянуті судом. Відповідач [PERSON] позовну вимоги [PERSON] не визнав і пояснив суду, що він є добросовісним набувачем вказаного автомобіля Фіат, оскільки він придбав його у [PERSON] на законних підставах уклавши з ним договір купівлі-продажу і зареєстрував автомобіль у Смілянському ВРЕР. А тому вважає, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними і вважає, що та повинна вирішувати свої питання з [PERSON] Також просить стягнути із [PERSON] понесені ним витрати на правову допомогу у даній справі в сумі 830грн. Суд, заслухавши пояснення сторін та представлені ними доводи, вивчивши матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно Облікової картки приватного транспортного засобу (Смілянське ВРЕР) 05.07.11р. спірний автомобіль по справі Фіат був проданий [PERSON], який був його власником, за договором купівлі-продажу [PERSON], який на даний час є його власником. Тобто [PERSON] набув право власності із правочину, на законних підставах, і є добросовісним набувачем. Згідно вимог ст.. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває на нього право власності, якщо відповідно до ст.. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до вимог ст.. 388 ЦК України майно у добросовісного набувача може бути витребуване лише у випадках: - Якщо воно було загублене власником. В даному випадку власник [PERSON] та [PERSON] автомобіль Фіат не губили. - Якщо майно було викрадене у власника. В даному випадку [PERSON] добровільно продав його [PERSON], про що вони обидва ствердили суду у своїх поясненнях. - Якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом. В даному випадку крім договору купівлі-продажу майно не вибуло з володіння власником іншим шляхом поза його волею. Вказаний у ст.. 388 ЦК України перелік підстав для витребування майні від добросовісного набувача є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. В ході розгляду справи позивач та її представник не довели і навіть не намагались довести, що [PERSON] був недобросовісним набувачем, а відповідачі та їхні представники навпаки стверджували, що [PERSON] не знав і не міг знати, що [PERSON] не мав права відчужувати спірний автомобіль, оскільки до цього вони були незнайомі. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] є добросовісним набувачем автомобіля Фіат і це майно не може бути витребуване у нього шляхом визнання договору купівлі-продажу цього автомобіля недійсним. Що стосується посилань позивача [PERSON] на ст..,ст.. 215, 216 ЦК України, то на думку суду, вони не можуть бути застосовані у даному випадку, оскільки вони застосовуються при інших правовідносинах і посилання на них в даному випадку є некоректним. Що стосується вимог позивача [PERSON], висловлених під час дебатів про те, щоб відповідач [PERSON] повернув їй половину вартості автомобіля Фіат, що є предметом спору, то відповідно до вимог ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України позивач до початку розгляду судом справи по суті має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову. Вимоги [PERSON], заявлені нею в судових дебатах, не можуть розглядатися, оскільки заявлені поза межами позовних вимог і не заявлені нею до початку розгляду справи по суті. Але суд при цьому розяснює, що вона може звернутися з ними до суду в іншому позовному провадженні. Що стосується вимог [PERSON] щодо відшкодування із [PERSON] понесених ним витрат на правову допомогу при підготовці до суду через позов позивачки в розмірі 830грн., то суд вважає, що вони повинні бути залишені без розгляду, оскільки вони заявлені без додержання вимог, передбачених ст..,ст..119, 120 ЦПК України.

Outcome: dismissed