Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку боргу за договором позики. Просив суд: Стягнути солідарно з [PERSON] ([ADDRESS], ідентифікаційний номер -[NUMBER]) та [PERSON] ( м. Чернівці, вул. Бершадська 16 А кв.1, ідентифікаційний номер - [NUMBER]) на користь [PERSON] (м. Чернівці, вул. Паркова 14, ідентифікаційний номер-2313916130) борг за договором позики у загальній сумі 1 265 502,60 (один мільйон двісті шістдесят п'ять тисяч п'ятсот дві грн. шістдесят коп.) Стягнути солідарно з [PERSON] ( [ADDRESS] ідентифікаційний номер - [NUMBER]) та [PERSON] ( м. Чернівці, вул. Бершадська, 16 А кв.1, ідентифікаційний номер -[NUMBER]) на користь [PERSON] (м. Чернівці, вул. Паркова 14, ідентифікаційний номер - [NUMBER] ) витрати по сплаті судового збору у сумі 2 955,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні позовній заяві. Представик [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Вказала, що [PERSON] ніколи не отримував у [PERSON] гроші в сумі 220000 доларів США та не мав обовязку їх повертати. Вказувала, що при визначенні суми боргу не може враховуватись індекс інфляції, який встановлюється відносно гривні, а не відносно іноземної валюти. Крім того вказувала, що [PERSON] не є особою - субєктом підприємницької діяльності чи фінансовою установою і не має права на отримання процентів від наданої в позику грошової суми. [PERSON] в судове засідання не зявилась, її представник надіслав до суду заперечення на позов. Відповідно до вказаного заперечення [PERSON] позовні вимоги не визнає. У запереченні посилається на те, що 31 липня 2009 року між [PERSON], як поручителем та [PERSON], як кредитором був укладений договір поруки б/н у відповідності до умов якого [PERSON] прийняла на себе зобов'язання відповідати перед кредитором за належне виконання [PERSON] своїх зобов'язань по поверненню наданих йому у позику коштів в сумі 220 000 доларів США а також сплати процентів у розмірі 5 (п'ять ) за кожний місяць користування позикою. Вказує, що з договору поруки б/н від 31 липня 2009 року вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору, про дію поруки до повного припинення всіх зобов'язань Боржника [PERSON] за основним договором або за договором поруки ( п.6.1.) - не може розглядатися, як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. Вказує, що протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання ( 31.12.2010 р.) позивач - не скористався, тобто не пред'являв вимоги до Поручителя, отже з підстави, передбаченої приписом ч.4 ст.559 ЦК України порука [PERSON] за цим договором - є автоматично припиненою з 30.06.2010 р. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що 27 липня 2009 p. [PERSON] від імені [PERSON] отримала від [PERSON] у позику кошти в сумі 220 000 доларів США , що документально підтверджується складеною нею розпискою (а.с.10) 31 липня 2009 р. [PERSON] була складена розписка в присутності його адвоката [PERSON] про отримання [PERSON] в його інтересах від позивача в борг коштів в сумі 220 000 доларів США та прийняті певні зобов'язання, зокрема: щодо повернення цих коштів позивачу в строк до 31 грудня 2009 p. a також зобов'язання сплачувати 5% щомісячно за весь період користування коштами , наданими у позику.(а.с.11) 31 липня 2009 р. між Позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки у відповідності до умов якого [PERSON] прийняла на себе зобов'язання відповідати перед Позивачем, за виконання всіх зобов'язань [PERSON], що виникли з Договору позики б/н від 31 липня 2009р. Як убачається з матеріалів справи, Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.04.2010 р. по справі № 2-1697/2010, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON]К борг за договором позики у загальній сумі 2 471 611.72 грн. та понесені по справі витрати у загальній суму - 1820,00 грн.(а.с.12) Вказане рішення ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області по справі № 22ц -707/2011 р. від 23.03.2011 p.- залишено без змін, а апеляційна скарга [PERSON] - відхилена.(а.с.13) Відповідно до ч. 3 cт. 61 ЦПК України: «Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.» Як убачається з рішення Шевченківського суду від 16.04.2010 р. по справі за № 2-1697/2010 р. що набрало законної сили 23.03.2011 p. [PERSON] в судовому засіданні по справі за № -169772010р. позов визнав, пояснивши, що дійсно позичав у [PERSON] 220 000 доларів США, які для нього отримала [PERSON] та передала йому. Вказаний борг він не зміг повернути вчасно через матеріальні труднощі. Розписку про отримання вказаної грошової суми написав власноручно, без будь-якого примусу та тиску з боку будь-кого. Погодився з ціною позову після перерахунку доларів США по офіційному курсу валют. Як убачається з дослідженого в судовому засіданні виконавчого провадження № 639/12 Рішення Шевченківського районного суду по вказаній справі було виконане повністю в примусовому порядку лише - 04 квітня 2011 р., що документально підтверджується платіжним дорученням за № 368 від 04 квітня 2011 р.(а.с.16), яким Шевченківський ВДВС Чернівецького МУЮ перерахував на поточний рахунок Позивача за № 2620700510682 у КБ «Хрещатик» грошові кошти у сумі 2 473 431,72 грн. із призначенням платежу: стягнення коштів з [PERSON] згідно виконавчого провадження № 639-12 та постановою про закінчення виконавчого провадження від 04 квітня 2011 р., яка винесена старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС [PERSON] у звязку із повним фактичним виконанням виконавчого листа, виданого 27.04.2010 р. по справі № 2-1697/2010 р. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд не приймає до уваги твердження представника [PERSON] до відносин позики між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] слід застовосувати норми Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», при цьому слід виходити з наступного. Як убачається з рішення Шевченківського суду від 16.04.2010 р. по справі за № 2-1697/2010 р. що набрало законної сили 23.03.2011 p., судом було встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений саме договір позики на суму 220000 доларів США з зобовязанням повернути його до 31 грудня 2009 року разом з відсотками 5% в місяць за весь період користування коштами. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, за договором позики позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Враховуючи те, що між [PERSON] та [PERSON] розмір процентів був встановлений договором, що не суперечить ст. 1048 ЦК України, а також те, що [PERSON] після вступу в законну силу рішення Шевченківського суду від 16.04.2010 р. по справі за № 2-1697/2010 р. що набрало законної сили 23.03.2011 p. Продовжував користувався позиченими коштами до 04 квітня 2011 року, тобто по день перерахування суми боргу [PERSON], суд вважає, що позовна вимога про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 5 % за користування коштами з 01 серпня 2009 року по 04 квітня 2011 року(20 місяців) підлягає до задоволення. При обрахунку 5% річних за користування кредитом суд виходить з наступного: 220000(сума заборгованості) *7.985 курс долара відносно гривні, станом на 01.01.2010 року)= 1 756 700,00 грн. * 5%* 20 місяців = 1 756 700,00 грн.. Таким чином загальний борг [PERSON] по відсоткам складає 1 756 700,00 грн.. Як встановлено судом, рішенням Шевченківського суду від 16.04.2010 р. по справі за № 2 -1697/2010 р., був охоплений період з 01 січня по 01 березня 2010 р. Наведеним рішенням з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто борг за договором позики у загальній сумі - 2 471 611,72 грн., з яких сума позики з урахуванням встановлених індексів інфляції за період прострочення з 01 січня 2010 р. по 01 березня 2010 р.-1 853 696,72 грн. , проценти за сім місяців користування позикою (з 01 серпня 2009 р. по 01 березня 2010 р.)у сумі -617 925,00 грн. З урахуванням того, що вказане рішення було виконане лише 04 квітня 2011 р. , тобто [PERSON] фактично користувався запозиченими коштами по 04 квітня 2011 р., [PERSON] зобовязаний сплатити [PERSON] грошові кошти, , а саме: (1 756 700,00 грн. боргу по сумі позики + 1756 700,00 грн. процентів в розмірі 5% на місяць за період з 01 серпня 2009 р. по 04 квітня 2011 р. ) -2 471 611, 72 грн. ( сума боргу вже стягнута за судовим рішенням ) =1 041788.28 грн. Стосовно позовної вимоги про стягнення суми боргу з урахування інфляційних витрат, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни і України встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, яке визначене договором у гривні. Як установлено судом між [PERSON] та [PERSON] був укладений саме договір позики, що стверджено розпискою, з якої убачається, що 27 липня 2009 p. [PERSON] від імені [PERSON] отримала від [PERSON] у позику кошти в сумі 220 000 доларів США , що документально підтверджується складеною нею розпискою. 31 липня 2009 р. [PERSON] була складена розписка в присутності його адвоката [PERSON] про отримання [PERSON] в його інтересах від позивача в борг коштів в сумі 220 000 доларів США та прийняті певні зобов'язання, зокрема: щодо повернення цих коштів Позивачу в строк до 31 грудня 2009 p. a також зобов'язання сплачувати 5% щомісячно за весь період користування коштами, наданими у позику. Суд не приймає до уваги посилання [PERSON] на ст. 559 ЦК України, як на підставу для відмови відносно неї в позові при цьому суд виходить з наступного. Частиною 4 статті 559 ЦК України встановлено, що «Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.» Як установлено судом, п. 6 Договору поруки від 31 липня 2009 р. між [PERSON] та [PERSON] у відповідності до умов якого [PERSON] прийняла на себе зобов'язання відповідати перед Позивачем, за виконання всіх зобов'язань [PERSON], що виникли з Договору позики б/н від 31 липня 2009р. вказано строк дії договору. А саме зазначено, що договір діє до повного виконання боржником та/або поручителем своїх зобовязань за основним договором. Як убачається з розписки від 27 липня 2009 року сума боргу та відсотки повинні бути повернуті до 31 грудня 2009 року. З чого суд робить висновок, що порука діє до повного виконання основного договору. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняться виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.1 та ч.2 ст.553 ЦК України, - „За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі Частиною 1 та 2 статті 554 ЦК України, передбачено - „У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Враховуючи те, що діюче законодавство не повязує припинення зобовязання з наявністю судового рішення, відкриття виконавчого провадження по його примусовому виконанню, а також те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] належним чином не виконали своє зобовязання за договором позики в внаслідок чого суд вважає, що з відповідачів слід солідарно стягнути 5% річних за користування кредитом в сумі 1 041788.28 грн. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідача, витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2955 грн.. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами На підставі викладеного,

Outcome: partial