Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-11 00:00:00

У вересні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПП ВКП „Каро про повернення земельної ділянки із чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначала, що 29.01.2001 року між нею та ПП ВКП „Каро було укладено договір оренди земельної частки(паю) на три роки на підставі сертифікату на земельну частку( пай). Термін дії зазначеного договору сплинув 29.01.2004 року. До закінчення дії терміну зазначеного договору оренди земельної частки (паю) вона 22.10.2003 року на підставі виданого на її імя державного акту на право власності на землю серії МК №075369 стала власником земельної ділянки загальною площею 5,17 га., яка складається з земельної ділянки номер 1 за кадастровим номером 4232381300:01:000:0493, земельної ділянки номер 2 за кадастровим номером 4282381300:02:000:0671, земельні ділянки які розташовані на території Доброжанківської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. Протягом 2005 - 2010 років ПП ВКП „Каро використовував належні їй земельні ділянки без оформлення договору оренди, але сплачував їй компенсацію за фактичне використання земельних ділянок в натуральній, в інколи в грошовій формі. В 2010 році ПП ВКП „Каро надало їй компенсацію за використання земельної ділянки площею 5,17 га., лише в сумі 850 грн., розмір якої був занадто заниженим і який її не задовольнив. В 2011 році вона вирішила передати свою земельну ділянку в оренду фермерському господарству „Оазіс однак на той час ПП ВКП „Каро провело передпосівний обробіток ґрунту та засіяло її земельну ділянку сільгоспкультурою з метою отримання врожаю. Внаслідок таких дій ПП ВКП „Каро, вона як власник земельної ділянки яка належить їй на праві власності була позбавлена можливості розпорядитися належною їй земельною ділянкою на свій розсуд. Оскільки такими діями ПП ВКП „Каро вона була позбавлена можливості вільно користуватися та розпоряджатися належною їй земельної ділянкою то вона 01.07.2011 року через свого представника надіслала на адресу ПП ВКП „Каро письмову вимогу про повернення належної їй земельної ділянки яка складається з двох частин ( земельних ділянок). Однак в порушення вимог ст. 7 Закону України „ Про звернення громадян ПП ВКП „Каро так і не надало їй відповіді за її зверненням. Ніяких договорів про передачу належної їй на праві власності земельної ділянки в користування , володіння ПП ВКП „Каро на підставі договору оренди, емфітевзису тощо вона з зазначеним господарством не вкладала та від свого імені нікого не уповноважувала на укладення зазначених договорі. Враховуючи те, що вона не підписувала з ПП ВКП „Каро ніяких договорів щодо використання, володіння належною їй земельною ділянкою то дане господарство як не мало так і не має ніяких правових підстав щодо використання належної їй земельної ділянки. Посилаючись на те, що ПП ВКП „Каро користується її земельною ділянкою незаконно, вона просила зобовязати ПП ВКП „Каро повернути їй у користування належну їй земельну ділянку площею 5,17 га., та не чинити в подальшому їй перешкод в користуванні земельною ділянкою. Позивач [PERSON] та її представник діючий за дорученням - [PERSON], посилаючись на встановлені у судовому засіданні обставини,просили задовільнити позов в повному обсязі. Представник позивачки суду пояснив, що 29.01.2001 року між позивачкою [PERSON] і ПП ВКП „Каро був укладений договір оренди земельною частки( паю) на підставі сертифікату який діяв до 21.01.2004 року. 22.10.2003 року позивачка отримала державний акт на право власності на земельну ділянку. Після отримання позивачкою державного акту на право власності на земельну ділянку вона більше з ПП ВКП „Каро ніякого договору оренди землі не укладала. В зв'язку з тим, що ПП ВКП „Каро без будь яких правових підстав використовував земельну ділянку позивачки та сплачував кошти за користування її земельною ділянкою в розмірі меншому чим передбачено чинним законодавством то позивачка в 2011 році вирішила передати в оренду свою земельну ділянку загальною площею 5,17 га., яка складається з двох частин в оренду фермерському господарству „Оазіс. В зв'язку з чим вона з письмовою заявою звернулася на адресу ПП ВКП „Каро з проханням повернути належну їй земельну ділянку якою зазначене господарство користується без будь яких на то правових підстав. Однак відповіді позивачка за своїм письмовим зверненням про повернення їй земельної ділянки з ПП ВКП „Каро так і не отримала, а замість відповіді за своїм зверненням отримала копію договору оренди землі від 11.03.2011 року який був оформлений від її імені з ПП ВКП „Каро згідно умов якого нібито позивачка передає в оренду ПП ВКП „Каро свою земельну ділянку до 2013 року. В зв'язку з тим, що позивачка від свого імені та крім цього від свого імені нікого не уповноважувала укладати такий договір оренди землі з ПП ВКП „Каро то вона була змушена звернутися в суд з позовом про повернення їй з незаконного володіння відповідача належної їй на праві приватної власності земельної ділянки. В судовому засіданні при дослідженні доказів по справі на підставі проведеної почеркознавчої експертизи від 26.12.2012 року №9074/12 - 32/9075/12 - 33 було встановлено, що в трьох примірниках договору оренди землі від 11.03.2006 року який був укладений від імені [PERSON] з ПП ВКП „Каро, підпис від імені орендодавця [PERSON] проставлений не самою [PERSON], а третьою особою, що є доказом того, що позивачка зазначений договір не підписувала. При цьому, по справі також відсутні будь які докази, що підтверджують ту обставину, що позивачка уповноважувала від свого імені когось довіреністью укладати такий договір з відповідачем. В зв'язку з тим, що ПП ВКП „Каро використовує земельну ділянку позивачки без будь яких правових підстав представник позивачки просив суд зобовязати ПП ВКП „Каро повернути належну позивачці земельну ділянку. Представники відповідача ПП ВКП „Каро [PERSON], [PERSON], позовні вимоги не визнали, пояснивши, що першочергово між ПП ВКП „Каро та [PERSON] в 2001 року на підставі наявного у [PERSON] сертифікату на право на земельну частку(пай), в потім після отримання [PERSON] державного акту на право власності на землю були укладені договори оренди. Останній договір оренди землі на підставі наявного у [PERSON] державного акту на землю між ПП ВКП „Каро та [PERSON] був укладений 11.03.2006 року. Зазначений договір 11.05.2010 року було зареєстровано у Врадіївському МРФ ДП „ДЗК. Даний договір було укладено терміном на 7 років, а саме до закінчення сільськогосподарського 2013 року. У відповідності до умов договору ПП ВКП „Каро на протязі часу з 2006 року по 2011 рік включно, виконувало свої договірні обовязки та справно сплачувало орендну плату за землю [PERSON] яка ніяких претензій з приводу отримання орендної плати на протязі зазначеного часу керівництву ПП ВКП „Каро, не заявляла. Доводи позивачки відносно того, що вона договір оренди землі від 11.03.2006 року укладений від її імені з ПП ВКП „Каро, не підписувала, а підписував від її імені її чоловік [PERSON], не є підставою для припинення договірних відносин між позивачкою [PERSON] і ПП ВКП „Каро. Оскільки, в судовому засіданні [PERSON] було повідомлено, що договір оренди землі від 11.03.2006 року укладеного від її імені з ПП ВКП „Каро, підписував за її дорученням її чоловік [PERSON] Таким чином, зазначений договір був підписаний у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема договір від імені орендодавця [PERSON] за її довіреність підписував її чоловік [PERSON] Правовою нормою ст. 241 ЦК передбачені умови при яких правочин укладений представником особи з перевищенням повноважень може бути схвалений особою від імені якої діяв її представник. Зокрема, коли одна із сторін договору від імені якої договір був підписаний її представником, вчинила дії, що свідчать про прийняття цього договору до виконання. На протязі тривалого часу з 2006 року по 2011 рік [PERSON] отримувала орендну плату за землю у ПП ВКП „Каро як у натуральному виразі, так і в грошовому, що не заперечує і сама позивачка. Таким чином, саме фактичне неодноразове прийняття орендної плати позивачкою свідчить про вчинення нею дій спрямованих на прийняття договору оренди підписаного її чоловіком [PERSON], до виконання та схвалення укладеного від її імені договору оренди землі від 11.03.2006 року. Тому на думку представників відповідача, виходячи з наведеного заявлений позов не підлягає задоволенню. Представник третьої особи, Відділу Держкомзему у Врадіївському районі Миколаївської області свого представника в судове засідання не направило. Однак, начальник Відділу Держкомзему у Врадіївському районі Миколаївської області звернулася з письмовою заявою до суду в якій просила розглядати справу у відсутності їх представника та проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши поясненні сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані сторонами докази, суд дійшов до наступного висновку. Так, в судовому засіданні встановлено, що 04.10.1996 року [PERSON] на підставі рішення Врадіївської РДА від 04.10.1996 року № 329 - р отримала сертифікат на право на земельну частку( пай), Серії МК №0052839, яка перебувала на той час у колективній власності КСП „Червоний правпор, розміром 5,58 умовних кадастрових гектарів.( довідка Держкомзему у Врадіївському районі від 08.02.2013 року №181/01 - 06); 29.01.2001 року між ПП ВКП „Каро та [PERSON] було підписано типовий договір оренди земельної частки(паю), терміном на 3 роки, який був зареєстрований Доброжанівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області 22.01.2001 року, термін дії якого сплинув 29.01.2004 року. ( пояснення сторін, довідка Держкомзему у Врадіївському районі від 08.02.2013 року №181/01 - 06); Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 075369 від 22.10.2006 року гр. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,17 га (яка складається з ділянки №1 кадастровий номер 4822381300:01:000:0493 площею 3,75 га, з ділянки №2 кадастровий номер 4822381300:02:000:0671 площею 1,42 га) в межах території Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. Цільове призначення( використання) земельної ділянки є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ( зазначений державний акт а.с. 9); 11.03.2006 року між ПП ВКП „Каро та від імені [PERSON] було підписано договір оренди землі, терміном на 7 років, термін дії якого згідно п. 5 договору закінчується сільськогосподарським 2013 року. ( договір оренди землі від 11.03.2006 року укладений між [PERSON] та ПП ВКП „Каро а.с. 57 - 63); 11.03.2006 року [PERSON] згідно акту приймання - передачі земельної ділянки від 11.03.2006 року передала ПП ВКП „Каро в особі директора цього господарства [PERSON] в оренду земельну ділянку загальною площею 5,17 га, в тому числі ріллі 3,75 га, пасовища 1,42 га. ( зазначений акт а.с. 59); 06.08.2009 року до договору оренди землі від 11.03.2006 року від імені орендодавця [PERSON] та від імені орендаря ПП ВКП „Каро було укладено додаткову угоду про зміну в пункті „Б основного договору та збільшення орендної плати до 3% від вартості земельної ділянки. Цією ж додатковою угодою договір оренди продовжено до 01.12.2020 року.( додаткова угода а.с. 61); [PERSON] за 2006 рік, за 2007 рік, за 2008 рік, за 2009 рік, за 2010 рік, 2011 рік отримала в ПП ВКП „Каро орендну плату за вказані роки. ( пояснення сторін); Згідно довідки із Держкомзему у Врадіївському районі Миколаївської області від 09.12.2011 року №1308/01 - 06, договір оренди земельної ділянки, загальною площею 5,17 га, заключний між ПП ВКП „Каро та [PERSON] був зареєстрований у Врадіївському реєстраційному відділі МРФ ДП ДЗК 11.05.2010 року за №041048900056, терміном на 7 років.( а.с. 40, довідка Держкомзему у Врадіївському районі від 08.02.2013 року №181/01 - 06); На письмове звернення ( вимогу) [PERSON] від 17.06.2011 року до ПП ВКП „Каро про повернення в її користування належної їй на праві приватної власності земельної ділянки яка перебуває в користуванні ПП ВКП „Каро відповіді від керівництва зазначеного господарства [PERSON], не отримала. ( лист - вимога [PERSON] від 17.06.2011 року на адресу ПП ВКП „Каро від 17.06.2011 року, пояснення позивачки [PERSON]М.); 01.07.2011 року директор [PERSON] у приміщенні офісу вказаного підприємства в присутності помічника прокурора Врадіївського району Миколаївської області [PERSON], відмовився прийняти у представника 69 осіб які видали від свого імені свої довіреності [PERSON] представляти їхні інтереси з приводу повернення ПП ВКП „Каро належних їм земельних ділянок. Серед яких із 69 осіб була і [PERSON] яка зазначена в даному акту від 01.07.2011 року за № 47.( а.с. 20); Згідно висновку експерта від 26.12.2012 року №9074/12 - 32/9075/12 - 33, підписи від імені [PERSON] у графі „орендодавець у рядку „підпис у трьох примірниках типового договору оренди землі від 11.03.2005 року ( два з яких містяться на аркушах 58 і 65 цивільної справи № 2 - 327/2011, а третій надано окремо при листі №3560 від 31.07.2012) виконані не [PERSON], а іншою особою. Підписи від імені зеленюк Р.М. у рядку „підпис трьох примірників акту приймання - передачі земельної ділянки від 11.03.2006( електрофотокопія одного з яких міститься на аркуші 59 цивільної справи №2 - 327/2011, оригінал іншого - на аркуші 66 матеріалів вказаної справи, а третій - наданий окремо при листі №3560 від 31.07.2012) виконані не [PERSON], а іншою особою.( висновок експерта від 26.12.2012 року №9074/12 - 32/9075/12 - 33); Укладений типовий договір оренди на земельну частку(пай) по сертифікату від 29.01.2001 року між ПП ВКП „Каро та від імені [PERSON], терміном на 3 роки, від імені [PERSON] без відповідних на то повноважень, без відповідної довіреності від імені [PERSON] на вчинення дій від її імені повязаних на підписання договору оренди на земельну частку(пай), був підписаний чоловіком [PERSON] - [PERSON] якого [PERSON] не уповноважувала на вчинення таких дій. Після цього ніяких договорів оренди землі, а ні сама [PERSON], а ні її чоловік [PERSON] не підписували, так само як і не підписували ніяких додаткових договорів до договору оренди землі.( показання свідків [PERSON], [PERSON]М.). Встановлені в судовому засіданні факти вказують на те, що між сторонами склалися відносини з приводу використання однією із сторін без достатньої правової підстави чужого майна та повернення даного майна власнику. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною ( сторонами). Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вбачається з висновку судової почеркознавчої експертизи від 26.12.2012 року №9074/12 - 32/9075/12 - 33, підписи від імені [PERSON] у графі „орендодавець у рядку „підпис у трьох примірниках типового договору оренди землі від 11.03.2005 року ( два з яких містяться на аркушах 58 і 65 цивільної справи № 2 - 327/2011, а третій надано окремо при листі №3560 від 31.07.2012) виконані не [PERSON], а іншою особою. Підписи від імені [PERSON] у рядку „підпис трьох примірників акту приймання - передачі земельної ділянки від 11.03.2006( електрофотокопія одного з яких міститься на аркуші 59 цивільної справи №2 - 327/2011, оригінал іншого - на аркуші 66 матеріалів вказаної справи, а третій - наданий окремо при листі №3560 від 31.07.2012) виконані не [PERSON], а іншою особою. В судовому засіданні при допиті свідка [PERSON], останній стверджував, що договір оренди на земельну частку(пай) по сертифікату від 29.01.2001 року між ПП ВКП „Каро та від імені своєї дружини [PERSON], терміном на 3 роки, без узгодження та дозволу своєї дружини, без відповідних на то повноважень, без відповідної довіреності від імені своєї дружини підписував він, а після закінчення терміну дії зазначеного договору при отриманні орендної плати замість своєї дружини в ПП ВКП „Каро він лише підписував якісь чисті папери. Згідно даних пояснень позивачкою [PERSON] в суді вона особисто не укладала ніяких договорів оренди землі з ПП ВКП „Каро, а ні за сертифікатом на право на земельну частку(пай), а ні за державним актом на право власності на земельну ділянку та від свого імені не вповноважувала нікого вчиняти такі дії в тому рахунку і свого чоловіка [PERSON] За таких обставин не можна вважати, що договір оренди землі відповідає волі орендодавця та вимогам закону. Відповідно до вимог ч.1 ст. ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, які він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Згідно ч.3 ст. 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства . Оскільки чоловік позивачки права на здійснення правочинів від її імені не мав, довіреність у встановленому законом порядку позивачкою не надавалась, правовідносини сторін нормою ст. 241 ЦК України не урегульовані. Приписами ч.1 ст. 638 ЦК України, передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, з наданням цій згоді належної форми. Як пояснила позивачка в суді, що вона договір оренди землі від 11.03.2006 року з ПП ВКП „Каро не укладала та нікого від свого імені не уповноважувала на укладання такого договору. Таким чином, зазначений договір оренди землі не може вважатися укладеним оскільки позивачка такий договір від свого імені не укладала, нікого від свого імені не уповноважувала на укладення такого договору в наслідок відсутності у неї згоди на укладення вищезазначеного договору. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1212, ч.1 ст. 1213 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави, зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстав, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Оскільки, відповідач після закінчення трирічного терміну дії типового договору оренди земельної частки ( паю) від 29.01.2001 року належну позивачці земельну ділянку не повернув, а наступний договір оренди землі після отримання позивачкою державного акту на право власності на землю від 11.03.2006 року з позивачкою не укладав то ПП ВКП „Каро в період часу з 2004 року по даний час, на момент розгляду зазначеного позову в суді без будь якої правової підстави користується земельною ділянкою яка належить позивачці. В зв'язку з чим ПП ВКП „Каро повинне повернути в користування позивачці належну їй на праві власності земельну ділянку площею 5,47 га яка розташована в межах території Доброжанківської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. При прийняті рішення, суд керується розясненнями п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 „ Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними про те, що недійсним може бути визнаний лише укладений договір. Не може бути визнаний дійсним правочин, який не вчинено. В разі, на виконання юридично неукладеного договору, стороною передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави. Отже з врахуванням того, що неукладений договір не породжує для відповідача прав орендаря земельної ділянки дана земельна ділянка яка належить на праві приватної власності позивачці повинна бути повернута відповідачем позивачці. Оскільки, ст.ст. 317,321 ЦК України, ст. 41 Конституції України, передбачено, що право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить власнику. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Доводи представників відповідача щодо прийняття позивачкою орендної плати, само по собі не є підставою для того щоб вважати, що між нею та ПП ВКП „Каро було укладено договір оренди землі. А тому, позов [PERSON] в частині повернення їй земельної ділянки із незаконного володіння та користування ПП ВКП „Каро її як власнику земельної ділянки, підлягає задоволенню. Що ж стосується її позовної вимоги про зобовязання відповідача не чинити їй як власнику земельної ділянки перешкод у користуванні та розпорядженні належною їй земельною ділянкою то позивач на підтвердження заявленої даної вимоги в судовому засіданні не мотивував та не надав ніяких доказів відносно того яким чином відповідач зможе чинити їй перешкоди в користуванні та розпорядженні належною їй земельною ділянкою після того як дана земельна ділянка буде повернута їй в її володіння із незаконного користування ПП ВКП „Каро, а тому в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити. За таких обставин, суд розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. \~\~\~\~ \~

Outcome: partial