overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

24.07.2012 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 5 вересня 2003 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва, зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1130. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в них не склалось, через різні погляди на життя та відсутністю взаєморозуміння, а тому сім'я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного та того, що примирення між ними є неможливим, позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявилася, до початку судового засідання надала заяву, згідно якої просила позов задовольнити, справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 5 вересня 2003 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва, зареєстровано шлюб про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1130 /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] /а.с. 5/. З позовної заяви позивача, вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вона відмовляється від примирення. Сторони спільного господарства не ведуть. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сімя фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування та шкодить їх інтересам та інтересам дитини. При ухваленні рішення судом враховано бажання позивача швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між сторонами слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 107 грн. 30 коп. покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

15.10.2012 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 20 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації шлюбів за № 473. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], 07.03.2005 року та донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в них не склалось через негативне ставлення, неповагу відповідача до позивача та несумісність характерів, і сторони припинили сімейні стосунки. На підставі вищезазначеного позивачка просила розірвати шлюб. В судове засідання сторони не зявилися, надали заяви, відповідно до яких просили слухати справу у їх відсутність. Позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, відповідач позов визнав, просив задовольнити. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 20 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за № 473 /а.с. 4/. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], 07.03.2005 року та доньку [PERSON], [INFO] /а.с. 8/. Змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їх сім'ї неможливе. Тривалий час шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться, оскільки позивач та відповідач проживають окремо. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній. Спір щодо місця проживання дитини також відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання сторін швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам дитини, що має істотне значення, у звязку з чим укладений шлюб слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 107 грн. 30 коп., слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про позбавлення права користування житловим приміщенням, вказуючи на те що з 2002 року йому належить на праві власності трьох кімнатна квартира №20 в будинку 53 по пр.. Будівельників в м. Маріуполі. С грудня 2000 року по травень 2005 рік він мешкав однією родиною с відповідачкою [PERSON] З 27 липня 2002 відповідачка була зареєстрована за вищевказаною адресою. З травня 2005 року по 24 вересня 2005 року відповідачка ще мешкала у вищевказаній квартирі, але після цього, скориставшись його відсутністю м. Маріуполі, вивезла меблі з даної квартири та переселилась до квартири своєї матері, яка знаходиться в м. Маріуполі по пр.. Нахімова[ADDRESS]. В березні 2006 року відповідачка звернулась до суду з позовом про розподіл сумісного майна, визначення порядку користування квартирою та вселення до неї. По даній справі двічи приймалось рішення суду першої інстанції, їх було переглянуто апеляційним судом. Згідно рішення апеляційного суду від 16.12.10 року, відповідачці [PERSON] було відмовлено в задоволенні позовних вимог. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надавши письмову заяву розглянути справу у його відсутності, за присутності його представника, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник позивача за довіреністю [PERSON] до суду з*явився, підтримав позовні вимоги, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, хоча про час, місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно ст.. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно договору купівлі продажу від 17.05.2002 року [PERSON] є власником квартири № 20 в будинку № 53 по пр.. Будівельників в м. Маріуполі (а.с. 5). Згідно акту обслідування ЖСК Буревестниккв. 20 по пр.. Будівельників 53 встановлено, що в даний час в квартирі прописана [PERSON], [INFO], але вона там не мешкає з 24 вересня 2005 року та на даний час в даній квартирі мешкає квартиронаймач [PERSON] (а.с. 8). За наведених підстав суд вважає можливим визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м. Маріуполь, пр.. Будівельників[ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

В листопаді 2012 року позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на самочинно перебудовані споруди, вказуючи на те, що на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 30.11.1998 року їм належить квартира житловою площею 39,6 м2, загальною площею 56,1 м2, яка розташована за адресою: м. Маріуполь, пр. Нахімова, б. № 158 кв. № 51. З метою покращення житлових умов позивачами було самочинно перебудована квартира, із 3 кімнатної переобладнана в 2 кімнатну квартиру. Прохали визнати за ними право власності на самочинно переобладнані будівлі, розташовані за адресою: м. Маріуполь, пр. Нахімова, б. № 158 кв. № 51. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надіславши на адресу суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надіславши на адресу суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохав справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч. 2 ст. 383 Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації. Як вбачається з витягу на право власності на нерухоме майно від 30.11.1998 року, позивачам належить квартира за адресою: [ADDRESS]. Як випливає з висновку спеціаліста від 30.10.2012 року при переплануванні квартири [ADDRESS], несуча здатність та технічний стан будівельних конструкцій житлового будинку не погіршено. Технічний стан квартири забезпечує її надійну та безпечну експлуатацію.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини . Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] ,[INFO]. Син являється студентом та знаходиться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги не надає та потребує надання матеріальної допомоги , відповідач матеріальної допомоги не надає, в звязку з чим позивачка звернулась з позовом про стягнення аліментів на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття . Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду був сповіщений в установленому порядку , відповідно до письмових заперечень позов не визнав та пояснив, що надавав матеріальну допомогу на утримання сина та має на утриманні двох дітей. За таких обставин суд прийняв рішення про заочний розгляд справи, у відсутність відповідача, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Третя особа в судове засідання не зявилась, про день та час слухання був сповіщений в установленому порядку . Суд,вивчив матеріали справи, вважає ,що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] ,[INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 222556 виданого відділом РАЦС по м.Харкову Харківського міського управління юстиції , виданого 28.10.2010 року. Відповідно довідки Харківського національного університету ім.. [PERSON] від 19.03.2012 року вих..№ 1950 [PERSON],[INFO] є студентом соціологічного факультету Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна денної форми навчання. Згідно копії довідки Управління Пенсійного фонду Харківського району Харківської області від 29.03.2012 року вих .№ 610-04/24 [PERSON],[INFO] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду Харківського району Харківської області і отримує пенсію за вислугу років , стаж роботи 28 років 7 місяців 24 дня , розмір пенсії на 29.03.2012 року -1028,26 гривен, загальний розмірі пенсії -878,26 гривен, надбавка на дітей до 18 років -150 гривен . Таким чином, судом встановлено, що син перебуває на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги не надає , у звязку з чим позов підлягає частковому задоволенню .

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство ДТЕК Донецькобленергозвернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Під час судового розгляду справи, суду стало відомо, що рішенням Приморського міського суду від 24 березня 2004 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 03.06.2004 р. і ухвалою Верховного Суду України від 07.09.2006 р., ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" зобов,язаний нараховувати їй оплату за електроенергію у розмірі 50 % від встановленого тарифу на час виконання її обов,язки судді. Заборгованість у розмірі 3366,14 грн. утворилася в період з 11.08.2004 р. по 13.09.2010 р. у зв'язку з тим, що оплату за електроенергію вона виробляла у розмірі 50 % від встановленого тарифу, згідно рішення суду. Представник позивача ПАТ ДТЕК Донецькобленергоу судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, прохала розглянути справу за її відсутністю, в своєї заяви позовні вимоги не визнала. Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. У зв'язку з прийняттям ЗУ України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. оплату за електроенергію вона виробляла в повному обсязі, тому заборгованості по оплаті за спожиту електроенергію з 13.09.2010 р. не має.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], вказавши в ньому, що з відповідачем у справі [PERSON] вона перебувала у шлюбі з 01 серпня 2004 року по 20.08.2012 року. 20 серпня 2012 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці шлюб між ними розірвано. Від шлюбу з відповідачем у них є донька - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], навмисно ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо утримання неповнолітньої дитини. На даний час неповнолітня донька згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці проживає разом зі нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач [PERSON] працює на посаді бухгалтера обласної бібліотеки для дітей яка знаходиться в м. Чернівці вул. Шевченка,29. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки, [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в 600 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Відповідач в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі ј від заробітку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в шлюбі з 01.08.2004р. 20.08.2012 року. Від цього шлюбу у них народилась донька, [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження. Відповідач [PERSON] являючись батьком дитини, участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. Відповідач є працездатним, здоровим, на утриманні більше неповнолітніх чи непрацездатних осіб немає, працевлаштований, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України суд присуджує кошти на утримання дитини у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи зі встановлених по справі обставини, вищенаведених норм, врахувавши стан здоров'я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, суд вважає, що на користь позивача [PERSON] з відповідача [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ј від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до повноліття дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення фату правовстановлюючого документа. В заяві зазначив, що в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Чернівці проводиться перевірка правомірності нарахування йому розміру пенсії. При цьому, Управлінням ставиться під сумнів правильність відомостей зазначених в наданих до Управління довідках Архівного відділу від 22.11.2010 року №1911-21 та №1912-21, оформлених Адміністрацією муніципальної освіти "Алданський район" Республіки Саха (Якутія) Російської Федерації. В даних довідках міститься інформація про його трудову діяльність в Якутії в період з 23 березня 1978 року до 28 листопада 1979 року. Факт його праці в даному регіоні Російської Федерації підтверджується записами в трудовій книжці, відкритої на його ім'я 10 вересня 1969 року. Однак інформація, що міститься в даних довідках не відповідає записам в трудовій книжці та в його паспорті в частині зазначення імені по-батькові. Фактично його ПІБ [PERSON] (російською мовою [PERSON]), а в довідках зазначено відомості [PERSON]. Даний факт ставить під сумнів правомірність зарахування даного періоду трудової діяльності до стажу, який надає йому право на отримання пенсії за віком, та відповідно може призвести до зменшення розміру, призначеної йому пенсії. Просить суд встановити факт, що архівні довідки від 21.11.2010 року №1911-21 про стаж роботи в ДРСУ-3, та №1912-21 про заробітну плату в ДРСУ-3 належать [PERSON]. В судовому засіданні представник заявника вимоги підтримав, просив заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що заявником [PERSON] до УПФУ у м. Чернівці для проведення перерахунку пенсії подано довідки Архівного відділу від 22.11.2010 року №1911-21 та №1912-21, оформлених Адміністрацією муніципальної освіти "Алданський район" Республіки Саха (Якутія) Російської Федерації. Однак інформація, що міститься в даних довідках не відповідає записам в трудовій книжці та в паспорті заявника в частині зазначення по-батькові. Фактично ПІБ [PERSON] (російською мовою [PERSON]), а в довідках зазначено відомості Викован Михаил Нестерович. Різниця у написані по-батькові заявника є наслідком довільного перекладу з української на російську мову. Наявність помилки у довідках про стаж роботи та виплату заробітної плати, перешкоджає заянику в зверненні до пенсійних органів для здійснення перерахунку. Всі зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами по справі та поясненнями представника заявника. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 2008 року. Шлюб зареєстрований Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 339. Родина фактично розпалась у звязку з тим, що між ними виникли особисті неприязні відносини на побутовому ґрунті. Подальші шлюбні відносини та збереження родини вважає неможливим. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, просила після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище. Відповідач у судове засідання, не зявився, але від нього надійшла заява до суду згідно якої просить справу розглянути у його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. У відповідності із ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову, при наявності для того законних підстав, ухвалюється судове рішення про задоволення позову в порядку ст. 174 ЦПК. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб 1-НО № 144314, зареєстрованого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області 12.09.2008 року, позивачка та відповідач зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 339. Від сумісного мешкання мають дитину [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 105 СК України вбачається, що шлюб \~припиняється \~внаслідок \~його \~розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з 2009 року, родина розпалась кінцево і у подальшому збережена бути не може. Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим в подальшому зберегти їх сімю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

Зважаючи на необхідність значного часу для складання повного рішення суду, з огляду на складність справи, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Особи, які брали участь у справі зможуть ознайомитися з повним рішенням суду 17 грудня 2012 року. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved