Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно грошові кошти у розмірі 20 375 грн., як повернення сплаченого завдатку, у зв'язку із невиконанням відповідачами умов попереднього договору, що спричинило не укладення основного договору купівлі-продажу квартири. Мотивує заяву тим, що 29.03.2013 року між сторонами був укладений попередній договір, за яким відповідачі зобов'язуються продати, а позивач зобов'язується купити однокімнатну квартиру, за адресою : [ADDRESS], у строк до 15.05.2013 року. Позивачем сплачено завдаток у розмірі 20 375, 00 грн. Разом з тим, у визначену попереднім договором дату основний договір купівлі-продажу квартири укладений не був. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, пояснив, що основний договір купівлі-продажу квартири не уклали, хоча була назначена дата і час підписання договору у нотаріуса, оскільки відповідачі не виконали умови попереднього договору в строк до 15 травня, тобто до підписання основного договору не звільнили повністю квартиру, не забрали всі свої речі. Домовленостей щодо надання додаткового часу після 15 травня для виїзду відповідачів не надавав. Представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити з підстав викладених в ньому, вважає, що сплачена сума позивачем є завдатком, хоча зобов»язань між сторонами не настало. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засідання проти задоволення позову заперечували. Просили відмовити на підставі ст.571 УК України, з тих підстав, що тільки з вини позивача не уклали основний договір купівлі-продажу, він не збір у розмірі 1% до Пенсійного фонду до підписання основного договору, як це передбачено п. 2.2.1. попереднього договору. Крім того, вони не звільнили квартиру в день підписання договору, оскільки між ними існувала усна домовленість про відстрочення звільнення квартири до 17 травня 2013р. Представник 3-ї особи в судове засідання не з»явився,про день та час розгляду справи повідомлений належно. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Так, 29.03.2013 р. між сторонами укладено попередній договір щодо купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5) та належить на праві власності відповідачам в рівних долях, у строк до 15.05.2013 року, як це передбачено п. 1.3 договору, а отже укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири. Також п. 2.1.6. цього договору встановлений обов'язок відповідачів звільнити квартиру у день укладання основного договору купівлі-продажу, а також передати ключі від квартири. Як вбачається з матеріалів справи та визнається позивачем та відповідачами, основний договір купівлі-продажу квартири не укладався та нотаріально не засвідчувався взагалі, а кошти в сумі 20 375,00 грн. відповідачі фактично отримали від [PERSON] на підставі п.3.2. попереднього договору Частиною 3 ст. 635 ЦК України встановлено, що зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладання. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності самого зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири. Враховуючи ті обставини справи, що договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана позивачем відповідачам грошова сума у розмірі 20 375, 00 грн., є авансом,а не завдатком, як зазначила представник позивача в судовому засіданні, а отже підлягає поверненню позивачу. Тобто, в такому ж самому розмірі. А тому в даному випадку не має необхідності встановлювати з чиєї вини сталося порушення зобов»язання для повернення саме завдатку, на що наголошували відповідачі в судовому засіданні. Крім того, відповідачі у серпні 2013року знов зареєструвались та проживають в своїй квартирі [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене, те, що фактичного виникнення зобов'язання не відбулося, вказана сума є авансом, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, позивачу необхідно повернути суму авансу. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судового збору у сумі 229, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved