Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-01 00:00:00

У вересні 2012 року позивач звернулася до Заводського районного суду з позовною заявою до відповідача в якій просить стягнути аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вони 24 квітня 1999 року зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя з відповідачем мають двох дітей, доньку [PERSON], [INFO], та сина, [PERSON], [INFO]. З листопада 2003 року сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо один від одного, спільного бюджету не мають, неповнолітні діти знаходиться на утриманні позивача. Тому, позивач просила стягувати аліменти з відповідача на її користь, на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до повноліття дітей. Позивач в судове засідання не зявилася, але до початку судового розгляду справи звернулася з письмовою заявою, в якій вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить суд розглянути справу у її відсутність та не заперечувала проти заочного розгляду справи без участі відповідача та без застосування технічних засобів. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачу на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, як засновані на законі і підтверджуються зібраними по справі доказами. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі з 24 квітня 1999 року знаходяться у шлюбних відносинах, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, яке видане відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Заводської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області та актовим записом № 113 (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що сторони мають малолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Заводської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, та сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане відділом РАГС Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області та актовим записом № 102 (а.с.7), в яких батьками зазначені позивачка та відповідач. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В даний час неповнолітні діти знаходяться на утриманні позивача та позивач потребує матеріальної допомоги, яку відповідач їй в змозі надавати. Так, згідно до вимог ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Тому, враховуючи зазначене суд вважає правильним стягувати аліменти з відповідача у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до повноліття дітей. Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення справи, то суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial