Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-03 00:00:00

У липні 2012 року Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON]. з вимогами про стягнення заборгованості за договором позики, зокрема несплачених Відповідачем відсотків в сумі 22500 гривень за користування отриманих ним у борг коштами. Позивач посилається на те, що 22.02.2011 року Відповідач отримав у нього в борг кошти на загальну суму 10 000 гривень, що підтверджується відповідною розпискою. У відповідності до складеної ним розписки [PERSON]. зобов'язався повернути кошти через один місяць, при цьому також взяв на себе зобов'язання сплачувати [PERSON] 15% відсотків в місяць від отриманої суми до дня моменту повернення коштів. [PERSON] вказує, що Відповідач кошти вчасно не повернув, у зв'язку з чим він був змушений звернутись до суду, і рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 серпня 2011 року вимоги про стягнення з [PERSON]. суми боргу в розмірі 10000 гривень були задоволені. Разом з тим, як вказує Позивач, [PERSON]. навіть після ухваленого рішення коштів не повернув, продовжує ними користуватись, у зв'язку з чим має сплатити 15% за кожен місяць за період з 22.04.2011р. по 22.07.2012р. (15 місяців), що в сумі складає 22500 гривень. У судове засідання Позивач не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач під час розгляду справи заперечував проти пред'явленого до нього позову, пояснюючи це тим, що з Позивачем він розрахувався, позичені кошти в сумі 10000 гривень повернув йому особисто, хоча розписки у нього і не забрав, як і не надав доказів погашення заборгованості у виконавчу службу, де триває виконавче провадження. Крім того, Відповідач зазначив, що до моменту повернення Позивачу позики постійно виконував свої зобов'язання зі сплати йому процентів, про що надав копії платіжних документів на загальну суму в розмірі 6400 гривень. При цьому Відповідач пояснив суду, що [PERSON] шахрайським шляхом заволодів його автомобілем «Шевроле Авео», д/н [NUMBER], який був залишений йому у заставу, про що зазначено у розписці. На сьогодні, як вказує [PERSON]., місце перебування його автомобіля невідоме, Позивач заперечує наявність у нього автомобіля. Таким чином, як вказує Відповідач, [PERSON], не зважаючи на те, що отримав позичені ним кошти в сумі 10000 гривень, продовжує безпідставно нараховувати проценти за користування ними Відповідачем, незаконно утримує належний [PERSON]. автомобіль. З цих підстав, як вказує Відповідач, він звернувся до правоохоронних органів, на сьогодні порушена кримінальна справа за ч.1 ст.289 КК України, розслідування якої триває. З огляду на таке, [PERSON]. просив суд не ухвалювати рішення у справі до закінчення кримінального провадження, а у випадку постановлення рішення зазначити у ньому про обов'язок [PERSON] повернути йому автомобіль «Шевроле Авео», д/н [NUMBER]. Вислухавши пояснення Відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 22.02.2011 року [PERSON]. було отримано у [PERSON] в позику кошти в сумі 10000 гривень строком до 22.03.2011 року із покладенням на позичальника обов'язку зі сплати позикодавцю 15% в місяць за весь час фактичного користування отриманими в борг коштами. Факт укладення такої угоди підтверджується наданим Позивачем оригіналом розписки [PERSON]. (а.с.18) У зв'язку з невиконанням [PERSON]. зобов'язання із повернення отриманої позики у зазначений у розписці строк [PERSON] звернувся з позовом до Солом'янського районного суду м. Києва, і рішенням від 25 серпня 2011 року його вимоги було частково задоволено, стягнуто з Відповідача заборгованість за договором позики в сумі 10000 гривен, при цьому у задоволенні вимог про стягнення процентів за два місяці (з 22.02.2011р. до 22.04.2011р.) відмовлено у зв'язку з наданням [PERSON]. доказів про сплату цих відсотків. З пояснень [PERSON] вбачається, що станом на день подання позову (19.07.2012р.) [PERSON]. отриману ним позику не повернув, продовжує користуватись позиченими коштами, у зв'язку з чим має обов'язок зі сплати 15% (1500 гривень) за кожен з 15 місяців, а всього 22500 гривень. Пояснення [PERSON]. про повернення ним коштів [PERSON] належними та допустимими доказами не підтверджуються, натомість наявність у Позивача оригіналу розписки Відповідача, яку він надав суду для приєднання до матеріалів справи, свідчить про невиконання Позичальником своїх зобов'язань. Критичне ставлення до заперечень Відповідача про повернення позики також обумовлюється його особистими поясненнями про те, що в межах відкритого виконавчого провадження, порушеного на підставі рішення суду від 25.08.2011р., він жодних платежів не здійснював, а автомобіль «Шевроле Авео», д/н [NUMBER], залишений ним у заставу Позивачу, продовжує перебувати у володінні [PERSON] Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору у встановлений сторонами строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Враховуючи невиконання [PERSON]. своїх зобов'язань з повернення позики, вимоги [PERSON] про стягнення з нього обумовлених у договорі процентів за весь час фактичного користування коштами, є обґрунтованими, і плата за користування сумою позики протягом 15 місяців з 22.04.2011р. по 22.07.2012р., які є межами позовних вимог, є сума в розмірі 22500 гривень (10000/100 * 15 *15). Разом з тим, Відповідачем надано суду копії платіжних документів про перерахування на користь [PERSON] коштів на загальну суму в розмірі 6400 гривень (а.с.22-24). При цьому, з пояснень самого Відповідача вбачається, що частина цих коштів в сумі 3000 гривень була врахована судом під час попереднього розгляду справи як плата за користування коштами в період з 22.02.2011р. по 22.04.2011р. Як пояснив [PERSON]., більше ніяких сум Позивачу він не перераховував, а тому доведеною наданими суду доказами є сплата Відповідачем 3400 гривень за користування позиченими коштами у спірний період. Тому сума заборгованості, яка підлягає стягненню з Відповідача дорівнює різниці між нарахованою сумою його зобов'язань та фактично виплаченою сумою: 22500 3400 = 19100 грн. Відтак, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню на суму в розмірі 19100 гривень. Що стосується пояснень Відповідача про необхідність повернення йому автомобіля «Шевроле Авео», д/н [NUMBER], який, з його слів, перебуває у володінні [PERSON], то суд роз'яснює Відповідачу, що в межах даної цивільної справи розглядаються вимоги Позикодавця до Позичальника про стягнення заборгованості за договором позики. Саме цими вимогами суд і обмежений під час вирішення справи. У випадку, якщо Відповідач вважає, що діями [PERSON] порушені будь-які його права, [PERSON]. має право обрати спосіб їх захисту та у встановленому порядку звернутись до суду або до правоохоронних органів. У відповідності до ст.88 ЦПК України, враховуючи, що Позивач під час подання позову звільнений від сплати судового збору, з [PERSON]. підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 214,60 гривень.

Outcome: partial