Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-20 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 01 листопада 2012 року звернулися до суду з названим позовом, в якому вказали, що 06 січня 2003 року помер їх дядько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,525 га, яка розташована на території Володарської селищної ради Київської області та належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії Р1 № 216485. На даний час позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки було втрачено Державний акт на вищезазначену земельну ділянку, відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса. Тому, позивачі вимушені звернутися до суду. Позивачі просять суд визнати за ними в рівних частках право власності на зазначену земельну ділянку після смерті [PERSON], який помер 06 січня 2003 року. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Заслухавши пояснення представника позивачів, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 06 січня 2003 року помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-БК № 429676. Після його смерті відкрилася спадщина до якої входить земельна ділянка площею 3,525 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Володарської селищної ради Київської області та належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії Р1 № 216485 (а.с.9). Позивачі є племінниками померлого, що стверджено рішенням Володарського районного суду Київської області № 2-о/1010/27/2012 від 27 серпня 2012 року (а.с.7-8). Відповідно до довідки, виданої Держаним нотаріусом [PERSON] від 12 листопада 2012 року, спадкова справа після померлого 06 січня 2003 року [PERSON] не заводилась. Позивачі фактично прийняли спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивачі не змогли у звязку з тим, що був втрачений державний акт на право власності на спадкову земельну ділянку (а.с.12). Дані обставини перешкоджають позивачам отримати свідоцтво про право власності на спадщину, а саме, земельну ділянку та реалізувати свої спадкові права, тому позивачі змушені звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ч. 3 ст. 1266 ЦК України вказує, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання представником відповідача предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved