Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати договір купівлі-продажу павільйону БК-І, укладений між ним та Ржищівським споживчим товариством від 28 січня 1994 року, не посвідчений нотаріально дійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 січня 1994 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу павільйону БК-І розташованого по вул..Щорса у м.Ржищів. Даний договір було посвідчено секретарем Ржищівської селищної ради народних депутатів Кагарлицького району Київської області та зареєстровано за № 11. На час укладання договору між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленості щодо істотних умов - предмету договору та вартості продажу павільйону, проте відповідач ігнорує прохання про нотаріальне посвідчення даного договору, тому [PERSON] позбавлений права належного користування своєю власністю. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] уточнили позовні вимоги просять визнати за [PERSON] право власності на об'єкт нерухомого майна -павільйон БК-І по вул..Щорса у м.Ржищів Київської області. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник Ржищівського споживчого товариства в судове засідання не прибув, до суду надав заяву в якій просить справу слухати в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник Ржищівської міської ради в судове засідання не прибув, до суду надав заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність. Представник комунального підприємства Київської обласної ради «Ржищівське БТІ» в судове засідання не прибув, до суду направив заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, суд вважає, що позов обґрунтований виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28 січня 1994 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу павільйону БК-І розташованого по вул.Щорса у м.Ржищів. Даний договір було посвідчено секретарем Ржищівської селищної ради народних депутатів Кагарлицького району Київської області та зареєстровано за № 11. На час укладання договору між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленості щодо істотнипх умов - предмету договору та вартості продажу павільйону і кошти за придбаний павільйон в суш 3893561,00 крб. [PERSON] було перераховано на розрахунковий рахунок відповідача в повному обсязі. Проте даний договір на час розгляду справи нотаріальне не посвідчений. Відповідно до норм ст. 153 ЦК Української PCP, введеного в дію 01.01.1964 року чинного на час укладання угоди, договір вважається укладеним, коли між сторонами потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Згідно ст.. 128 ЦК Української PCP, право власності у набувача майна за догово виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законодавством або договором. За умови п.1, п.2 договору та відповідно до ст.,224 ЦК Української PCP за догово купівлі-продажу продавець зобов'язаний передати майно у власність покупцеві, а покуп зобов'язаний прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Згідно п.З договору, покупець набуває права власності на вищевказаний павільйон моменту укладання договору купівлі-продажу при умові його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК Української PCP, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Дана норма також закріплена в чинному законодавстві. Зокрема ч.2 ст.220 ЦК України, згідно якої, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими документами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення не вимагається. Оскільки [PERSON] добросовісно виконав всі свої зобов'язання за Договором, а відповідач свідомо ухиляється від нотаріального посвідчення даного договору, тому суд вважає, що договір купівлі продажу павільйону БК-І, укладений між позивачем та відповідачем 28 січня 1994 року можливо визнати дійсним. Крім того відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема з правочинів. Момент набуття права власності на майно за договором в контексті ст.З34 ЦК України виникає у набувача з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Outcome: approved