Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-15 00:00:00

21 серпня 2012 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди. Вона обґрунтовувала свій позов тим, що з 1 листопада 2010 року по 1 серпня 2012 року працювала за строковими трудовими договорами комендантом гуртожитку, який розташований по вул.Пушкінська,352 в м.Костянтинівка Донецької області. За час роботи на вказаній посаді вона сумлінно виконувала свої обовязки, вживала заходів щодо дотримання жильцями правил проживання у гуртожитку, і її принципова позиція з цього питання призвела до того, що з деякими жильцями склались неприязні відносини. На грунті таких відносин відповідачі по справі 25 липня 2012 року направили листа на імя заступника міського голови [PERSON], в якій поширили недостовірну інформацію про те, що вона нібито пиячить, нецензурно лається на жильців, веде аморальний образ життя, тощо. В результаті цієї недостовірної інформації з нею не був продовжений трудовий договір і вона втратила роботу. На захист честі гідності та ділової репутації вона просила визнати недостовірною інформацію, яка поширена відповідачами у вказаному листі, зобовязати їх спростувати цю інформацію та стягнути з кожного з відповідачів на її користь моральну шкоду у розмірі по 1000грн., яка полягає у моральних стражданнях у звязку з поширенням про неї недостовірної інформації. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та пояснила суду, що разом із членами своєї сімї проживає у гуртожитку по вул.Пушкінська,352 в м.Костянтинівка Донецької області, в якому раніше працювала комендантом позивачка [PERSON] У звязку з тим, що [PERSON] не виконувала своїх трудових обовязків, зловживала спиртними напоями, ображала жильців нецензурною лайкою, у своїй квартирі влаштовувала пянки, збирала з жильців кошти нібито на нужди гуртожитку, які тратила на себе, жильці гуртожитку, які є відповідачами по справі, звертались із заявами для відповідного реагування до керівництва позивачки, а 25 липня 2012 року звернулись з листом до заступника міського голови [PERSON], в яком також виклали вказані факти і просили відповідно на них відреагувати. Інформація, яка наведена у цьому листі, відповідає дійсності, і тому просила у задоволенні позову відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов не визнали та дали суду такі ж пояснення, як і відповідачка [PERSON] Заслухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до трудових угод та цивільно-правових договорів позивачка [PERSON] працювала комендантом гуртожитку, розташованого по вул. Пушкінська,352 в м.Костянтинівка Донецької області (а.с.14-34), підпорядкованого Костянтинівському комунальному підприємству «Служба єдиного замовника». 25 липня 2012 року жильці вказаного гуртожитку [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є відповідачами по справі, звернулись до заступника Костянтинівського міського голови [PERSON] із заявою, в якій вказали на те, що [PERSON] не виконувала своїх трудових обовязків, зловживала спиртними напоями, ображала жильців нецензурною лайкою, у своїй квартирі влаштовувала пянки, збирала з жильців кошти нібито на нужди гуртожитку, які тратила на себе, та просили відповідним чином відреагувати на ці факти (а.с.8,89). До цього, з аналогічними заявами відповідачі звертались до керівництва Костянтинівського комунального підприємства «Служба єдиного замовника»(а.с.91-93), і оскільки отримана відповідь їх не задовольнила (а.с.94), вже звернулись із зазначеною вище заявою. 3 серпня 2012 року відповідачі отримали відповідь від заступника міського голови [PERSON] на своє звернення, в якій йдеться про те, що конфліктна ситуація у гуртожитку сімейного типу між жильцями та комендантом [PERSON] дійсно має місце, факти, викладені у заяві, перевіряються, та частково підтверджені (а.с.90). Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових та службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до абзацу другого пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Таким чином, звернувшись до заступника міського голови із заявою, в якій міститься інформація про неналежне виконання позивачкою покладених на неї обовязків та її негативну поведінку, та враховуючи, що ця посадова особа органу місцевого самоврядування компетентна перевірити таку інформацію та надати відповідь, відповідачі реалізували своє право на звернення, встановлене статтею 40 Конституції України, і це їхнє звернення не є поширенням недостовірної інформації. У звязку з викладеними обставинами немає підстав для встановлення факту, чи є поширена у листі інформація недостовірною і для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди. На підставі ст.40 Конституції України, ст.ст.15,16,275 ЦК України,

Outcome: dismissed