Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування вимог в позовній заяві посилається на те, що 14.05.2008 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 246/08-ФЛ, відповідно до якого банк надав позивачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності, кредитні ресурси в сумі 14\~ 000,00 гривень зі сплатою 12 % річних строком користування до 10.05.2010 року. 06.11.2009 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до вказаного кредитного договору, згідно якої п.2.1., 3.3., 4.1. кредитного договору було викладеного в новій редакції, а саме позивач надав відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 14000,00 грн. з оплатою по процентній ставці 23% річних. Станом на 25.08.2011 р. у [PERSON] існує заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування в сумі 8 098 грн. 42 коп. Позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості 8 098, 42 грн. та понесені витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його мов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковим до виконання сторонами. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальникові, що виходить зі змісту положень ст. 1046 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, 14.05.2008 р. між ВАТ Банк Фінанси та Кредит, яке змінило найменування на ПАТ Банк Фінанси та Кредит, та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №246/08-ФЛ, відповідно до якого банком надано відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності, кредитні ресурси в сумі 14\~ 000,00 гривень зі сплатою 12 % річних строком користування до 14.05.2010 року. Відповідно до п.п. 3.2.,3.3 кредитного договору позичальник зобов'язалася повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами до 10.05.2010 р. У період користування кредитними ресурсами з 14 травня 2008 по 10.05.2010 року позичальник зобовязалася щомісячно в термін до 10 числа місяця, починаючи з червня 2008 року, здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами у складі щомісячного аннуїтетного платежу у розмірі 656 грн. 03 коп. Відповідно до п.4.3. кредитного договору позичальник у складі щомісячного платежу за кредитом сплачує щомісяця в строк до 10 числа кожного місяця. Проценти сплачуються шляхом зарахування відповідної суми на відкритий рахунок, починаючи з червня 2008 року. Згідно до п.6.1. кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених цим договором. 06.11.2009 року між АТ Банк Фінанси та Кредит та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до вказаного кредитного договору, згідно якої п.п.2.1., 3.3., 4.1. кредитного договору було викладеного в новій редакції, відповідно до якої банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 14 000,00 грн. з оплатою по процентній ставці 23% річних. За цими змінами, позичальник зобовязалася в період користування кредитними ресурсами з 06.02.2010 по 10.05.2010 року здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами у складі аннуїтетного платежу у розмірі 1730,96 грн. та сплачувати проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту по процентній ставці 23% річних з 06.02.2010 року. Встановлено, що відповідач отримала в кредит грошові кошти в обумовленому кредитним договором розмірі. Проте, станом на 25.08.2011 р. у [PERSON] існує заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування в сумі 8 098 грн. 42 коп., яка підлягає стягненню з неї на користь позивача. Будь-яких доказів в спростування вказаних позовних вимог відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved