Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-29 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради, в якому зазначає, що у 2000році її чоловік [PERSON] придбав у [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] і став власником цієї квартири. З квітня 2001року вона стала мешкати в цій квартирі. 30 січня 2007року шлюб між ними було розірвано, після чого [PERSON] покинув квартиру, знявся з реєстрації. У 2011року вона звернулася до [PERSON] з вимогою передати їй 1/2частку квартири у власність. При оформленні документів з"ясувалося, що [PERSON] придбав лише 2/3 частини квартири. Як їй стало відомо 1/3 частка квартири знаходилася у власності [PERSON], яка померла у 1997році. Хто є власником 1/3 частки квартири їй невідомо. Фактично з того часу, коли вона разом зі своєю сім"єю купила квартиру, і по теперішній час вона відкрито та безперервно володіє і користується усією квартирою № 11 в будинку 56 по вул.Чапаєва м.Дружківка. Також за весь цей час ніхто не виявляв наміру визнати 1/3 частку квартири своєю власністю, або прийти і повідомити, що є власник цієї частини квартири на протязі останніх 11 років. За час проживання в квартирії вона самостійно здійснює усі комунальні платежі, а також зробила ремонт у квартирі. На сьогоднішній день в цій квартирі проживає вона та її син [PERSON] Вважає, що при визначенні поняття добросовісності особи слід враховувати особу, яка на момент заволодіння майном мала всі підстави вважати, що законний власник у майна відсутній, або якщо власник у майна є, то він втратив інтерес до цього майна. Добросовісність володільця такого майна у даному випадку обумовлена відсутністю або власника взагалі, або будь-яких претензій з боку попереднього його володільця. Отже в основу поняття добросовісності володільця покладені, по -перше, правомірність дій володільца майна, по-друге, мовчання і бездіяльність попереднього власника протягом усього строку набувальної давності. Також, якщо особа, добросовісно заволодівши нерухомим майном, у подальшому дізнається про незаконність свого володіння, вона не може вважатися такою, що недобросовісно заволоділа майном і не може бути позбавлена можливості набути право власності на майно за набувальною давністю. Приймаючи до уваги зазначене і той факт, що саме вона використовує зазначене майно за призначенням та здійснює оплату комунальних платежів, то слід визначити це майно власністю фактичного добросовісного володільця, і згідно ст. 344ЦК України саме вона добросовісно заволоділа зазначеним майном і продовжує відкрито , безпреривно володіти нерухомим майном протягом 10 років. Просить визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири № 11 , яка розташована у будинку 56 по вул.Чапаєва м.Дружківка за набувальною давністю. Під час розгляду справи було з"ясовано, що належним відповідачем у справі є [PERSON], який прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі заяви від 11.05.1998року № 349 до нотаріальної контори. За клопотанням позивача суд замінив первісного відповідача [PERSON] міську раду належним відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] підтримала свої вимоги до [PERSON] і просить позов задовольнити з підстав викладених в позові. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 40) власниками квартири №11, що знаходиться в будинку № 56 по вул.Чапаєва м.Дружківка в розмірі 1/3 частки є [PERSON], в розмірі 2/3 частки є [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] померла 28 листопада 1997року , що підтверджується актовим записом про смерть № 1187 від 28.11.1997року (а.с.18). Після її смерті спадщину прийняли [PERSON], яка отримала свідоцтво про спадщину на 2/3 частки квартири і [PERSON], який надав заяву про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину не отримав до теперішнього часу, що підтверджується листом державного нотаріуса від 05 вересня 2012року № 728/01-16 (а.с.28 ). Судом встановлено, що [PERSON] розпорядилася своєю спадщиною і 13 вересня 2000року продала 2/3 частки квартири [PERSON], що підтверджується договором купівлі продажу 2/3 частини квартири від 13.09.2000року (а.с.5). Судом встановлено, що на час придбання цієї квартири [PERSON] перебував у шлюбі з позивачем (а.с. 32) і відповідно 2/3 частки квартири є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], що також підтвердив в судовому засіданні [PERSON] Судом встановлено, що позивач зареєструвалася і стала проживати в зазначеній квартирі з квітня 2001року , разом зі своїм чоловіком [PERSON] і сином [PERSON] (а.с.8, 12). В березні 2006року чоловік позивачки [PERSON] виписався і покинув квартиру, оскільки шлюб між ними було розірвано, що підтверджується поясненннями свідка [PERSON], довідкою про склад сім" ї (а.с.12), актовим записом про розірвання шлюбу №22 від 30 січня 2007року (а.с.33 ). Позивач продовжує до теперішнього часу мешкати в квартирі [ADDRESS]. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили в судовому засіданні, що позивач відкрито, безперервно володіє квартирою №11 в будинку 56 по вул.Чапаєва, м.Дружківка. [PERSON] пояснив, що 2/3 частки цієї квартири було придбано ним під час шлюбу з позивачем [PERSON] і є їхньою спільною власністю. Квартиру йому продавали два спадкоємця за прізвищем [PERSON]. Третього спадкоємця не було. За словами продавців, зв"язок з ним був утрачений більше року. Він не був мешканцем м.Дружківка. Ніхто його не мав можливості знайти. Придбали квартиру, одразу вселилися до неї, ніхто не перешкоджав, не заперечував щодо їх вселення. Оплачували всі комунальні послуги, ремонтували квартиру. Після розірвання шлюбу він покинув квартиру. На даний час він здійснює всі дії щодо дарування 2/3 частки цієї квартири позивачу [PERSON] В квартирі продовжує мешкати позивач та їхній суміний син. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача. [PERSON] поселилася в квартиру [ADDRESS] будучи ще вагітною приблизно в 2000році. До неї, в цій квартирі мешкали похилі бабуся та дідусь [PERSON]. Вона особисто за ними доглядала, рідних поряд з ними нікого не було. Дочка мешкала десь в Росії, а син [PERSON], начебто десь в м.Горлівка. На поховання приїзджала дочка [PERSON], син Сергій.Вони між собою не мирилися. Після поховання, особисті свої речі [PERSON] приніс до неї і залишив в неї, при цьому сказав, що може поверниться, а може й ні. До теперішнього часу його речі знаходяться в неї : гитара, куртка, книги религійні. Зі слів бабусі, їй було відомо, що [PERSON] начебто став дуже религійним. За весь цей час ніхто за речами не звернувся. [PERSON] ніколи не приїзджав Дружківку і не цікавивя ні квартирою, ні своїми речами. Пізніше старша дочка займалася продажом меблів з квартири, і самої квартири. Ніхто не міг знайти [PERSON], коли продавали квартиру. [PERSON] весь цей час проживає в квартирі безпреривно. Утримує цю квартиру. Свідок [PERSON] підтвердила в судовому засіданні, що [PERSON] приблизно з 2000-2001р проживає в квартирі з сином. Утримує квартиру в належному стані. Квартиру продавали родичі померлих мешканців цієї квартири. За весь цей час ніхто з попередніх родичів не з"являвся. Вона взагалі сприймала позивачку, як повноправну власницю цієї квартири. Згідно квитанцій про сплату комунальних послуг, вбачається що саме [PERSON] здійснювала їх оплату у період з 2001 року по теперішній час (а.с.41-74). Згідно повідомлень про надання субсидій у 2008-2010роках [PERSON], як власник, отримувала субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово комунальних послуг з утримання квартири [ADDRESS] (а.с.75-77 ). Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особу, яка заволоділа майном, слід вважати добросовісною, якщо на момент заволодіння майном вона мала всі підстави вважати, що законний власник у майна відсутній, або якщо власник у майна є, то він втратив інтерес до цього майна. Добросовісність володільця такого майна у даному випадку обумовлена відсутністю або власника взагалі, або будь-яких претензій з боку попереднього його володільця. Отже, в основу поняття добросовісності володільця покладені, по-перше, правомірність дій володільця майна, по-друге, мовчання і бездіяльність попереднього власника протягом усього строку набувальної давності. Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК визнання добросовісності як умова набуття права власності за набувальною давністю необхідне лише на момент заволодіння чужим майном і не є необхідним протягом усього строку давнісного володіння. Тобто, якщо особа, добросовісно заволодівши нерухомим майном, у подальшому дізнається про незаконність свого володіння, вона не може вважатися такою, що недобросовісно заволоділа майном і не може бути позбавлена можливості набути право власності на майно за набувальною давністю. Суд вважає, що виняток повинен мати місце лише для випадків, коли незаконність володіння встановлена внаслідок порушення норм кримінального права чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі. Враховуючи встановлені в судовому засіданні факти, суд приходить до висновку, що позивач з 2001р добросовісно заволоділа квартирою № 11 в будинку №56 по вул. Чапаєва м.Дружківка, і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше 10років. Та обставина, що після смерті [PERSON], спадкоємець [PERSON] з 1998року і до теперішнього часу не отримав свідоцтво про спадщину і не зареєстрував своє право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS], а також та обставина, що протягом усього цього часу [PERSON] не з"являвся до квартири, не цікавився станом квартири, не прийняв участі в її утриманні, як власник 1/3 частки, суд вважає свідчить про те, що він втратив інтерес до цього майна. Суд вважає, що у судовому засіданні було доведено, що [PERSON] добросовісно заволоділа нерухомим майном [PERSON], яке розташовано по вул. Чапаєва,56/11 м.Дружківка, відкрито і безперервно володіє майном більше 10років, тому позовні вимоги про визнання за нею права власності за набувальною давністю підлягають задоволенню.

Outcome: approved