Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-27 00:00:00

У грудні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позові зазначає, що з відповідачкою перебував у шлюбі, який було розірвано 20.08.2009 року Ленінським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з позивачем, який самостійно його утримує та виховує, відповідачка матеріальної допомоги на утримання сина не надає. У звязку з викладеним просить суд стягнути з відповідачки на свою користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки з усіх видів її заробітку (доходу), починаючи з дня предявлення позову до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача позов визнав частково, суду пояснив, що позивачка проти стягнення аліментів не заперечує, однак просить суд зменшити розмір заявлених позивачем аліментів до 1/6 частини з усіх видів доходу, оскільки на її утриманні знаходиться малолітня дитина [PERSON], [INFO], який також потребує належного матеріального забезпечення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Як встановлено судом, 20.08.2009 року шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано Ленінським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис за № 322 (а.с. 5). Відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2011 року місце проживання дитини визначено з позивачем [PERSON] (а.с.12). Дитина прописана та проживає з батьком позивачем по справі, знаходиться на його утриманні та вихованні, що підтверджується довідкою Квартального комітету № 41 (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній [PERSON] являється інвалідом з дитинства, навчається в Камянській спеціалізованій школі-інтернаті, на повному державному утриманні не перебуває. Позивач [PERSON] отримує соціальну пенсію дітям-інвалідам віком до 18 років, розмір якої у січні 2012 року становить 822,00 грн., у грудні 2011 року 800 грн., у жовтні-листопаді 2011 року 784 грн., у серпні вересні 2011 року 764 грн. Позивач [PERSON] є інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання за списком 1 у розмірі 1501,01 грн. щомісяця, що підтверджується довідкою УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя. Також позивач працює на АТ «Мотор Січ» з 16.06.2009р., загальний дохід за останні шість місяців склав 30239,12 грн., що підтверджується довідкою підприємства №39 від 08.02.2012р. Відповідачка [PERSON] є інвалідом ІІІ групи з дитинства. Проживає спільно з матірю, яка отримує пенсію в разі втрати годувальника. Також відповідачка на своєму утриманні має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З вересня 2011 року відповідачка працює на ПАТ «ЗАЗ», за останні 6 місяців роботи загальна сума заробітної плати склала 9205,99 грн., що підтверджується довідкою підприємства. Враховуючи матеріальне становище дитини, майновий стан позивача та відповідачки, на утриманні якої перебуває малолітня дитина [INFO], суд дійшов висновку, що аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку відповідачки буде достатнім для забезпечення, розвитку і виховання дитини, та не порушить права іншої малолітньої дитини відповідачки. Враховуючи вимоги ч.3 ст. 88 ЦПК України, яка встановлює, що у разі звільнення позивача, на користь якого ухвалено рішення, від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд присуджує стягнення судових витрат, повязаних з розглядом справи, з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial