Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 17 грудня 2002 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді права на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності ЗАТ «Агрофірма Томилівська» Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, розміром 2,59 га, посвідченого сертифікатом на земельну частку /пай/ серії КВ № 0079467. 23 липня 2003 року позивачу по справі, як спадкоємцю першої черги по закону, було видано Білоцерківською районною державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно та перереєстровано на його ім»я Білоцерківською райдержадміністрацією. Позивач звернувся до відділу земельних ресурсів для отримання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, але державний акт серії ЯБ № 150297 зареєстрований 2 вересня 2004 року №311, був виготовлений на прізвище померлого батька [PERSON]. Тому він змушений звертатися з позовом до суду про визнання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ № 150297 від 2 вересня 2004 року, виданий на ім»я померлого [PERSON] недійсним. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, пославшись на ті ж обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просив суд позов задовольнити та визнати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ № 150297 від 2 вересня 2004 року, виданий на ім»я померлого [PERSON] недійсним. Представники відповідачів: Білоцерківського районного відділу земельних ресурсів та Білоцерківської райдержадміністрації в судове засідання не зявились, надіславши заяви про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.1, 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані суду докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так в судовому засіданні встановлено, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ № 150297, зареєстрований 02.09.2004 року №311, який був виготовлений на прізвище померлого батька [PERSON], успадкував позивач, що підтверджується повністю наданими суду доказами. Невідповідність належності даного акту на земельну ділянку порушує права позивача і перешкоджає оформленню спадщини належним чином. Згідно ч.1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує це право та його державної реєстрації. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчуються державними актами, форми яких затверджуються Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивачу виданий державний акт, в якому вказано прізвище померлого батька і який може бути скасований лише за рішенням суду, позов слід задовольнити та визнати зазначений державний акт недійсним. На підставі наведеного,

Outcome: approved