Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-29 00:00:00

Лікар - психіатр Комунальної установи «Краснодонська центральна міська лікарня» Стрателюк О. М. звернулась до суду із заявою про продовження надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, посилаючись на те, що останній з 23.10.2009 року перебуває на обліку в психіатричному кабінеті з приводу психічного розладу з діагнозом: органічна лакунарна деменція ассімічного типу, Корсаківський синдром з вираженою емоційно волевою нестійкостю по торпідно-апатічному типу з біполярними афективними розладами. Неодноразово перебував на лікуванні у психоневрологічних стаціонарах. Згідно висновку лікарської комісії від 22.05.2013 року, в даний час за своїм психічним станом [PERSON] потребує в наданні амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, так як виявляє тяжкий розлад в формі - органічна лакунарна деменція ассімічного типу, Корсаківський синдром з вираженою емоційно волевою нестійкостю по торпідно-апатічному типу з біполярними афективними розладами, в силу якого він заподіє значну шкоду своєму здоров'ю, в зв'язку з погіршенням психічного стану у випадку ненадання йому зазначеної психіатричної допомоги. Враховуючи наведене, лікар-психіатр просить суд продовжити [PERSON] надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку строком на шість місяців, в зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, що зумовлює його небезпечність для себе та оточуючих. Заявник лікар - психіатр Стрателюк О. М. в судовому засіданні підтримала заявлені нею вимоги в повному обсязі. Суду пояснила, що [PERSON] отримує амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку за рішенням суду від 19.11.2012 року. В теперішній час виникла необхідність продовження строку надання у примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги на шість місяців для підтримання ефективності лікування. [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Прокурор прокуратури м. Краснодона Глушак С. В. в судовому засіданні підтримав заявлені лікарем-психіатром вимоги. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір'ю [PERSON], підтвердила, що він дійсно потребує продовження амбулаторного психіатричного лікування у примусовому порядку, оскільки потребує цього за станом здоров'я. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали поданої заяви, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, розгляд даної справи належить до компетенції суду. Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Рішенням Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 08.11.2011 року було надано [PERSON] в примусовому порядку амбулаторну психіатричну допомогу строком на шість місяців /а.с. 8/. Рішенням Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 19.11.2012 року було продовжено надання [PERSON] в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги строком на шість місяців /а.с. 3/. Як вбачається з висновку лікарської комісії від 22.05.2013 року, [PERSON] був оглянутий комісією, яка прийшла до висновку, що в даний час за своїм психічним станом [PERSON] потребує в наданні амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, так як виявляє тяжкий розлад в формі - органічна лакунарна деменція ассімічного типу, Корсаківський синдром з вираженою емоційно волевою нестійкостю по торпідно-апатічному типу з біполярними афективними розладами, в силу якого він спричинить значну шкоду своєму здоров'ю, зв'язку з погіршенням психічного стану у випадку ненадання йому зазначеної психіатричної допомоги /а.с. 2/. Відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги тощо. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Питання про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку вирішується судом за місцем проживання особи. Заява про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку направляється до суду лікарем-психіатром. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави для надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок лікаря-психіатра, який містить обґрунтування про необхідність надання особі такої допомоги. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, викладених в медичній документації, згідно якої у [PERSON] встановлено тяжкий психічний розлад, а ненадання йому психіатричної допомоги може завдати значної шкоди йому здоров'ю та останній може вчинити дії, що являють собою небезпеку для оточуючих у зв'язку з погіршенням психічного стану.

Outcome: approved