Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-02 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до Суворовського районного суду міста Одеси з зазначеним позовом в якому просить: визнати недійсним договір іпотеки від 27 серпня 2008 року, укладений між \~Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого на сьогодні є Публічне Акціонерне Товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко Світланою Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за №3851, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] і належить на праві власності \~ [PERSON] ; скасувати заборону відчуження нерухомого майна у вигляді квартири [ADDRESS] і належать на праві власності [PERSON] , накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко Світланою Володимирівною, реєстровий № 3852; вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про заборону відчуження квартири [ADDRESS] і належать на праві власності [PERSON] , накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко Світланою Володимирівною, реєстраційний №7807425, контрольна сума 81ДГ596669; вилучити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку, внесений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко Світланою Володимирівною \~реєстраційний № 7810903 контрольна сума 704890927Е. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] та [PERSON] , починаючи з серпня 2005 року по червень 2011 року проживали однією сім`єю були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, мали один сімейний бюджет, але не зверталися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу, що підтверджується Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 28 липня 2011 року. Також Позивач \~зазначив, що всі витрати пов`язані з веденням господарства здійснювались за спільний бюджет [PERSON] та [PERSON] . Разом з цим, Позивач вказав, що під час перебування у \~шлюбних відносин [PERSON] та [PERSON] за сумісні грошові кошти було придбано квартиру за [ADDRESS] . Однак, після визнання факту сумісного проживання виникло питання про поділ сумісно нажитого між ними майна і саме тоді Позивачу \~стало відомо, що 27 серпня 2008 року між її \~чоловіком [PERSON] та Акціонерно комерційнийним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого на сьогодні є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк`було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., зареєстрований в реєстрі за №3851. Предметом даного договору є квартира за [ADDRESS] . Вказаний договір іпотеки було укладено у якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №11387831000 від 27 серпня 2008 року та кредитним договором №11387944000 від 27 серпня 2008 року, укладених між [PERSON] та Акціонерно комерційнийним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого на сьогодні є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про існування яких Позивач також дізналася випадково. Згідно з чим позивач вважає, що \~без отримання відповідного дозволу від неї \~(нотаріально посвідчена згода) [PERSON] не мав відповідних повноважень укладати спірний договір іпотеки, оскільки внаслідок його укладання порушується право її \~власності на зазначене майно, бо на момент укладання договору вона була , співвласником зазначеної вище \~квартири, згідно з чим договір іпотеки \~слід визнати недійсним з подальшим застосуванням наслідків недійсності правочину. Позовна заява обґрунтована на підставі ст. ст. 203, 215, 236, 369, 578 ЦК України, ст.ст. \~3, 61 , 65, 74 СК України, ст. ст. 6, 12 ЗУ «Про іпотеку». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду заявою про розгляд справи за його відсутністю, а також \~зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі \~та просить їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві і зазначив, що у разі належним чином сповіщених відповідачів не заперечує проти заочного розгляду справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачі та третя особа у судове засідання без поважних причин не з`явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені судом належним чином, шляхом направлення повісток, про причини неявки суд не повідомили, тому суд розглядає справу у відповідності до ст.169 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Як встановлено у судовому засіданні, то дійсно починаючи з серпня 2005 року по червень 2011 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, мали один сімейний бюджет, але не зверталися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. На підтвердження факту проживання [PERSON] та Позивача однією сім`єю, то останнім було надано Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 28 липня 2011 року, яке набрало законної сили. Ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, \~встановлені \~судовим \~рішенням \~у \~\~цивільній, господарській \~або \~адміністративній \~справі, \~що набрало законної сили, \~не доказуються при розгляді \~інших \~справ, \~у \~яких \~беруть участь \~\~ті \~самі \~особи \~або \~особа, \~щодо \~якої \~встановлено \~ці обставини. Під час перебування фактично у \~шлюбних відносин [PERSON] та [PERSON] за сумісні грошові кошти було придбано квартиру за [ADDRESS] . Відповідно ст. 74 Сімейного кодексу \~України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними під час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі \~поширюються положення глави 8 цього Кодексу. 27 серпня 2008 року між [PERSON] та Акціонерно комерційнийним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого на сьогодні є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк`було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., зареєстрований в реєстрі за №3851, предметом \~якого \~є квартира за [ADDRESS] . Такий \~договір іпотеки було укладено у якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами №11387831000 та №11387944000 від 27 серпня 2008 року, укладених між [PERSON] та Акціонерно комерційнийним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого на сьогодні є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Відповідно до ст. 369 Цивільного кодексу \~України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Ст. 578 Цивільного кодексу України,передбачено, що \~майно, що є у спільній сумісній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України „Про іпотеку майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Ч. 3 ст. 65 Сімейного кодексу України для укладення одним із подружжя договорів, що потребують нотаріального посвідчення та (або) державної реєстрації, згода іншого із подружжя повинно бути письмовою. Згода на укладення договору, що потребують нотаріального посвідчення та (або) державної реєстрації, повинна бути нотаріально посвідчено. Згідно з \~ч. 4 ст. 369 Цивільного кодексу України, \~правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Тобто, суд приходить до висновку, що оскільки на момент укладання спірного договору іпотеки [PERSON] була , співвласником на праві спільної сумісної власності, квартири за [ADDRESS] ., та не надавав письмової нотаріально посвідченої згоди на її передачу в іпотеку, договір іпотеки \~слід визнати недійсним з подальшим застосуванням наслідків недійсності правочину. Ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього договору, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,-відшкодовувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Ст. 236 Цивільного кодексу України встановлено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про іпотеку`іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Наслідком припинення іпотеки (визнання договору недійсним) згідно ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`є скасування відповідного запису в Державному реєстрі прав. Відповідно до положень абз. 5 п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними`передбачено, що відповідно до ст.ст. 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлено як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. За таких обставин суд прийшов до висновку, що \~позов підлягає задоволенню у повному обсязі з підстав наведених вище. На підставі викладеного,

Outcome: approved