Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-02 00:00:00

ПАТ «СК «Сузір»я» звернулося до суду з позовом, який було уточнено під час розгляду справи, до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 22242 грн. 91 коп. та витрат по оплаті судового збору в розмірі 249 грн. 38 коп. При цьому позивач вказує на те, що 06.08.2010 року між ПАТ «СК «Сузір»я» та [PERSON] було укладено договір безвідсоткової позики №10/ФЛ-040 на суму і 6000 грн. з кінцевим терміном погашення безвідсоткової позики до 31.08.2011 року. Відповідно до видаткового касового ордеру №1161 від 09.08.2010 року на суму 16000 грн. позивачем видано відповідачу 16000 грн., про що свідчить власноручний підпис [PERSON] на видатковому касовому ордеру. Однак, до зазначеної дати відповідачем було частково погашено позику на загальну суму 2695 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами №3222 від 18.10.2010 року, №3293 від 04.11.2010 року, №156 від 29.03.2011 року, №198 від 30.04.2011 року. Як зазначає позивач, в порушення договірних зобов»язань, що виникли між ним та відповідачем, останню суму позики в строк до 31.08.2011 року не повернув. Неодноразові нагадування про необхідність повернення грошей результату не дали, а тому позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимога підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, а відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до положень сг.74 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення відповідно до положень ст.ст.224-227 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 1046 ЦК України по договору позики одна сторона передає у власність другій стороні гроші або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошей чи рівну кількість речей того ж виду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 06.08.2010 року між ПАТ «СК «Сузір»я» та [PERSON] було укладено договір безвідсоткової позики №10/ФЛ-040 на суму 16000 грн. з кінцевим терміном погашення безвідсоткової позики до 31.08.2011 року. Відповідно до видаткового касового ордеру №1161 від 09.08.2010 року на суму 16000 грн. позивачем видано відповідачу 16000 грн., про що свідчить власноручний підпис [PERSON] на видатковому касовому ордеру. Однак, до зазначеної дати відповідачем було частково погашено позику на загальну суму 2695 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами №3222 від 18.10.2010 року, №3293 від 04.11.2010 року, №156 від 29.03.2011 року, №198 від 30.04.2011 року. Тобто, заборгованість відповідача перед позивачем за договором безвідсоткової позики становить 22242 грн. 91 коп. Позивач звертався до [PERSON] з вимогою повернути йому позичені ним гроші, але відповідач згідно умов, обумовлених в договорі, гроші йому не повернув. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач зі своєї сторони виконав свої зобов»язання належним чином згідно договору і чинного законодавства. Зі сторони відповідача не було жодних дій щодо повернення суми боргу. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Окрім того, відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. В розумінні цивільного законодавства України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Відповідно до п.4.2. договору позики за несвоєчасну сплату позики позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеню, а у разі прострочення понад один місяць позичальник сплачує штраф у розмірі 50% від суми безвідсоткової позики. Як зазначив в судовому засіданні представник позивача, на 13.02.2011 року борг [PERSON] перед позивачем становить 22242 грн. 91 коп., з яких: основний борг - 13305 грн., пеня - 937 грн. 91 коп., штраф - 8000 грн. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] свої зобов»язання за договором позики належним чином не виконує, на вимогу позивача гроші не повернув, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 22242 грн. 91 коп. Оскільки суд задовольняє вимоги ПАТ «СК «Сузір»я», то, відповідно до ст.88 ЦПК України, стягує з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору в сумі 249 грн. 38 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved