Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання за ним, як спадкоємцем за законом, права власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 0,06 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району, садове товариство «Східне» № 392, яка належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-РВ № 031666, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 8372, [PERSON], померлому 03 червня 1999 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі на зазначених у позовній заяві підставах та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, не заперечив проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановлені обставини та оцінивши докази в їх сукупності, ~суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про народження позивача [PERSON], IIГЮ № 345497, виданого Відділом ЗАГС м.Рівне від 28 вересня 1982 року, актовий запис за № 2641, його батьком значиться [PERSON]. Свідоцтвом про смерть, виданим на підставі актового запису міського відділу реєстрації актів громадського стану м.Рівне № 922 від 10.06.1999 року, стверджується, що [PERSON] помер 03 червня 1999 року у віці 52 років в місті Рівному. Як встановлено, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з грошових вкладів на рахунках, що знаходилися в операційному відділі Рівненського відділення ощадного банку № 6335. Вказане спадкове майно було успадковане трьома спадкоємцями за законом - [PERSON] (син спадкодавця), [PERSON] (син спадкодавця) та [PERSON] (батько спадкодавця), про що 13.12.1999 року державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 2-1088. 18.01.2000 року на імя померлого [PERSON] був виготовлений Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-РВ № 031666, площею 0,06 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району, садове товариство «Східне» № 392, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8374. Оскільки правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності померлого на земельну ділянку був виготовлений після його смерті та після видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом, то зазначене спадкове майно залишилося не успадкованим жодним із спадкоємців. В судовому засіданні також встановлено, що третій спадкоємець - [PERSON] (батько спадкодавця), який прийняв спадщину [PERSON] та, який проживав в [INFO] - там же й помер. Відповідно до ст. ст. 524, 529, 549 КК України (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо... він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Доведено, що позивач та відповідач прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті їхнього батька у встановлений законом строк (про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом), а тому не вважаються такими, що відмовилися від неї. Відповідно до ст.529 ЦК України (1963 року), ст.1261 ЦК України, позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги за законом. Згідно ч.І ст.1269 ЦК України, спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.З ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно абз.2 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідачами у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідач по справі [PERSON] позов визнав, тому суд у відповідності до ст. 174 ч.4 ЦПК України за наявності для того законних підстав повинен ухвалити рішення про задоволення позову. За наведених підстав, суд вважає наявними законні підстави для повного задоволення позовних вимог та визнання права власності на спадкове майно за позивачкою, як спадкоємцем за законом. На підставі викладеного, ст. ст. 524, 529, 549 ЦК України (1963 р.), 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved