Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-25 00:00:00

Позивачем подано позов про визнання наказу незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, визнання незаконним і скасування наказу про звільнення в звязку з втратою довіри, зобовязання виправлення запису в трудовій книжці щодо формулювання причин звільнення. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 27.04.2012р. та 23.05.2012р. позивачем були подані заяви на імя директора ТОВ «Фірма Поліські зорі» про звільнення неї з посади головного бухгалтера за власним бажанням згідно ст.. 38 Кодексу законів про працю України, однак наказом №4 від 13.06.2012р. була звільнена з посади головного бухгалтера за п.2 ст.41 КЗпП України - за втратою довіри. Підставою для звільнення стало невиконання розпорядження директора по приведенню бухгалтерського обліку до вимог Законодавства України. При цьому, наказом від 11.06.2012р. до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни у вигляді догани. Підставою для застосування стягнення стали результати аудиторської перевірки фінансово-господарської діяльності ТОВ «Фірма Поліські зорі» за 2011 рік в результаті якої були встановлені порушення порядку ведення бухгалтерського обліку, які можуть призвести до значних штрафних санкцій. Позивач вважає, що її було фактично притягнуто двічі до дисциплінарної відповідальності за одне й теж саме порушення у вигляді догани та звільнення, що є недопустимим згідно ст.61 Конституції України, оскільки ніхто не може двічі бути притягнутий до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення, крім того, в наказі від 11.06.2012р. було надано лише один день на усунення недоліків, що не було можливим виконати фізично. Саме не виконання розпорядження директора щодо усунення встановлених недоліків стало підставою для звільнення за п.2 ст.41 КЗпП України. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали повністю. В заперечення позову зазначили, що [PERSON] пропрацювала на підприємстві більше одинадцяти років, весь цей час їй довіряли, проте результати аудиторської перевірки вказали на недоліки в її роботі на посаді головного бухгалтера, які вона допускала протягом всього часу. На позивача було накладено дисциплінарне стягнення за допущені помилки, які були виявлені в ході аудиторської перевірки та було надано час для їх виправлення. Так як помилки не було виправлено, [PERSON] була звільнена з займаної посади, оскільки відповідач виходячи з допущених помилок та не бажанням позивача їх виправити втратила довіру до головного бухгалтера товариства, як до особи, яка безпосередньо обслуговує матеріальні цінності. Відповідач зазначила, що в розпорядженні [PERSON] не перебували кошти та інші матеріальні цінності, касовий облік вела лише вона, проте директор ТОВ «Фірма Поліські зорі» [PERSON] вважає, що документи, які велися на підприємстві є матеріальною цінністю для головного бухгалтера, тому при звільнення [PERSON] порушень трудового законодавства допущено не було, до того ж звільнення не було застосовано до позивача як вид дисциплінарного стягнення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 27.04.1998 року [PERSON] (позивач) була прийнята на посаду бухгалтера ТОВ "Фірма Поліські зорі", а 06.06.2001 року, згідно запису в трудовій книжці, була переведена на посаду головного бухгалтера ТОВ "Фірма Поліські зорі» (а.с. 8). Відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Зі слів позивача, 27.04.2012 року нею була написана заява про звільнення за власним бажанням, але відповідач відмовилась задовольнити її. Проте, доказів в підтвердження обставин подання цієї заяви позивачем надано не було. 23.05.2012 року [PERSON]Є повторно була написана заява про звільнення за власним бажанням і відправлена поштою відповідачу, що підтверджується описом цінного листа від 23.05.2012 року та чеком про оплату рекомендованого листа (а.с.11). Згідно копії книги обліку вхідної кореспонденції ТОВ «Фірма Поліські зорі» вказана заява була отримана відповідачем 05.06.2012р. (а.с. 94,95), за наслідками чого директором [PERSON] було прийнято наказ від 05.06.2012р. згідно якого, вирішення питання про звільнення головного бухгалтера було відкладено до закінчення аудиторської перевірки з подальшою передачею матеріальних цінностей за період роботи позивача створеній комісії (а.с. 32). Матеріалами справи стверджується, що з 11.05.2012 року по 08.06.2012 року на підприємстві проводилась аудиторська перевірка фінансово-господарської діяльності ТОВ "Фірма Поліські зорі" за 2011 рік, яка здійснювалася Приватною аудиторською фірмою «Інтелект», яка має свідоцтво про внесення до реєстру аудиторських фірм та сертифікованих аудиторів. За наслідками перевірки було складено звіт від 08.06.2012р., згідно якого було виявлено порушення порядку ведення бухгалтерського обліку та звітності, зокрема щодо податку на прибуток, податку на додану вартість, порядку ведення товарних звітів, обліку розрахунків з постачальниками, отримання податку на доходи фізичних осіб, обліку основних засобів (а.с. 37-44). Виходячи з отриманих результатів аудиторської перевірки відповідачем було прийнято наказ від 11.06.2012р. "Про результати аудиторської перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства за 2011 рік", згідно якого за неналежне виконання службових обовязків, неналежне ведення бухгалтерського обліку, що створило загрозу завдання шкоди підприємству, головному бухгалтеру [PERSON] було винесено догану згідно ст. 147 КЗпП України (а.с. 9). Другим пунктом наказу було зобовязано позивача привести бухгалтерський облік підприємства до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" до 12.06.2012 року. Згідно ст.147 КЗпП України, догана або звільнення як вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до працівника за порушення трудової дисципліни. Дотримання трудової дисципліни полягає зокрема в дотриманні покладених на працівника посадових обовязків згідно займаної посади. Так, згідно посадової інструкції головного бухгалтера (а.с.96-99), затвердженої 24.05.2011р. директором [PERSON] та з якою була ознайомлена [PERSON], завданнями та посадовими обовязками головного бухгалтера, зокрема є забезпечення ведення бухгалтерського обліку з дотриманням єдиних методологічних засад встановлених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», організація роботи бухгалтерської служби, здійснення контролю за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій, забезпечення складання на основі даних бухгалтерського обліку фінансової звітності підприємства, підписання і подання у встановлені строки користувачам, забезпечення дотримання фінансової та касової дисципліни ( розділ ІІ посадової інструкції). Крім того, згідно Розділу V посадової інструкції, головний бухгалтер повинна знати нормативні акти з питань правових засад регулювання господарської діяльності підприємства, положення (стандарти) бухгалтерського обліку та інших нормативних актів щодо ведення порядку ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності. Відповідно до вимог ст. 149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Оскільки, позивач відмовилася надавати письмові пояснення з приводу допущених нею порушень, які були встановлені аудиторською перевіркою, працівниками ТОВ «Фірма Поліські зорі» було складено акт від 11.06.2012р. в якому було зафіксовано відповідну відмову (а.с. 30). Суд вважає, що складений за результатами аудиторської перевірки звіт є належним доказом в підтвердження допущених позивачем порушень трудової дисципліни, а складений акт про відмову [PERSON] від надання пояснень згідно ст..149 КЗпП України, слугує достатньою підставою для застосування дисциплінарного стягнення без наданих пояснень порушником. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни у вигляді догани, оскільки виходячи з результатів аудиторського висновку вбачається порушення [PERSON] своїх посадових обовязків встановлених в посадовій інструкції головного бухгалтера, зокрема недотримання вимог з ведення бухгалтерського обліку та не забезпечення дотримання фінансової дисципліни. Твердження позивача, що вона не була залучена до участі в аудиторської перевірки не спростовують висновків аудиту, оскільки така участь головного бухгалтера не є обовязковою згідно Закону України «Про аудиторську діяльність» від 22.04.1993р. Крім того, з наданих в судовому засіданні пояснень, випливає, що позивач погоджувалася з встановленими перевіркою порушеннями, однак вказує про неможливість їх усунення у встановлені наказом від 11.06.2012р. строки. З матеріалів справи вбачається, що з наказом від 11.06.2012р. [PERSON]Є була ознайомлена лише 12.06.2012 року, що підтверджується підписом та вказаною датою ознайомлення з наказом (а.с. 9), тобто в останній день строку. Суд критично ставиться до строку наданого на усунення недоліків, оскільки виходячи з дати ознайомлення з наказом, вважає його недостатнім для усунення встановлених перевіркою порушень. Наступного дня наказом № 4-к від 13.06.2012 року, за невиконання розпоряджень директора по приведенню бухгалтерського обліку до вимог Законодавства України згідно висновків аудиторів (акт від 08.06.2012р.) [PERSON] звільнено з посади головного бухгалтера ТОВ «Фірма Поліські зорі» з 13.06.2012р. за втратою довіри (п.2 ст. 41 КЗпП України). Підстава Акт аудиторської перевірки від 08.06.2012р. ( наказ а.с. 29). Відповідно до п.2 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. При вирішенні спору щодо правомірності звільнення позивача за вказаних підстав, суд вважає за необхідне виходити з положень Постанови пленуму Верховного суду України про практику розгляду судами трудових спорів № 9 від 06.11.1992 року. Так, в пункті 28 Постанови №9 вказується, що розірвання трудового договору з підстав втрати довір'я (п.2 ст.41 КЗпП) не вважається заходом дисциплінарного стягнення. Таким чином, виходячи з матеріалів справи не знаходить свого підтвердження пояснення позивач щодо подвійного застосування дисциплінарного стягнення за одне й теж порушення трудової дисципліни при звільненні за п.2 ст.41КЗпП. Також, в п. 28 Постанови вказується, що звільнення з підстав втрати довір`я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою. Проте, виходячи з вищезгаданої посадової інструкції головного бухгалтера, робота [PERSON]Є не була повязана з безпосереднім обслуговуванням грошових або товарних цінностей ( їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.). Відповідач в судовому засіданні вказала, що всі операції з грошима вона здійснювала особисто, головний бухгалтер веденням каси не займалась. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що порушення, які були встановленні аудиторською перевірки стосувалися ведення бухгалтерського обліку, а не відносно недостачі товарно-матеріальних цінностей, чи встановлення втрати матеріально-технічних цінностей з вини позивача. Твердження директора товариства [PERSON], що документи, які обслуговувала [PERSON] і є матеріальними цінностями для головного бухгалтера, і їх не належний облік і є причиною звільнення через втрату довіря, є безпідставними. Таким чином, виходячи зі змісту наказу №4-К від 13.06.2012р., пояснень директора товариства [PERSON], суд вважає, що [PERSON], як головний бухгалтер не підлягала звільненню за п.2 ст.41 КЗпП України. Як зазначалося, 23.05.2012 року [PERSON]Є була написана заява про звільнення за власним бажанням і відправлена поштою відповідачу, останнім заява була отримана 05.06.2012р. (а.с. 94,95), що визнається директором ТОВ «Фірма Поліські зорі» [PERSON] та підтверджується книгою обліку вхідної кореспонденції. За наслідками отримання такої заяви було прийнято наказ від 05.06.2012р. згідно якого, вирішення питання про звільнення головного бухгалтера було відкладено до закінчення аудиторської перевірки з подальшою передачею матеріальних цінностей за період роботи позивача створеній комісії (а.с. 32). Усі матеріальні цінності, які обліковувались за позивачем були нею переданні, що визнається відповідачем і будь-яких претензій з цього приводу в судовому засіданні висловлено не було. За таких обставин, виходячи з незаконності звільнення позивача на підставі п.2 ст. 41 КЗ пП України, відсутності вимоги про оновлення на роботу та наявності заяви про звільнення за власним бажанням, суд вважає, що [PERSON] має бути звільнена на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України. З урахуванням викладеного, в наказі про звільнення [PERSON] має бути змінено формулювання причин звільнення з п.2 ст.41 КЗпП України ( за втратою довіря) на звільнення за ч.1 ст. 38 КЗпП (за власним бажанням), згідно поданої [PERSON] заяви від 23.05.2012 року, оскільки судом встановлено порушення роботодавцем трудового законодавства щодо підстав розірвання трудового договору, при цьому наказ про звільнення скасуванню не підлягає, оскільки позивач бажає звільнитися, а не поновлюватися на роботі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнати незаконним наказ № 4-к від 13.06.2012 року про звільнення [PERSON] з посади головного бухгалтера ТОВ "Фірма Поліські зорі" за втратою довір'я (п.2 ст.41 КЗпП України) та щодо зобовязання відповідача виправити запис в трудовій книжці на підставу звільнення з п.2 ст.41 КЗпПУ Країни на ч.1 ст. 38 КЗпП України. В частині визнання незаконним та скасування наказу від 11.06.2012р. та скасування повністю наказу №4-К від 13.06.2012р. про звільнення в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати покладаються на сторони відповідно до задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.38, 41, 147, 235 Кодексу законів про працю,

Outcome: partial