overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення в розмірі 5447 грн. 68 коп., що були завдані використанням пристрою трансформатора з метою змін показів засобу обліку, змінено схему підключення фаза в третій клемі, приховано, а також просить стягнути судові витрати. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, заперечень на позов не надала, була повідомлена про час та місце розгляду справи. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що 25.10.2011 р. електромонтерами Правобережного районного відділення електричних мереж було встановлено, що споживач порушив п.48 «Правил користування електричною енергією» за адресою: [ADDRESS] де мешкає відповідач. Перевіркою встановлено: використанням пристрою трансформатора з метою змін показів засобу обліку, змінено схему підключення фаза в третій клемі, приховано, на підставі чого був складено акт № 00122029 від 25.10.2011 року. Згідно з Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН, затвердженою Постановою НКРЕ України №562 від 04.05.2006 року, визначено розмір вартості не облікованої електроенергії, та виписаний рахунок по акту № 00122029 від 25.10.2011 року на суму 5447 грн. 68 коп., яка не відшкодована відповідачем на теперішній час. Таким чином позовні вимоги позивача обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

У червні 2011 року заявник звернувся до суду з заявою про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та в ході судового засідання заявник, посилався на те, що [PERSON], [INFO] є його рідним братом. Через захворювання та психічний розлад [PERSON] не здатен розуміти значення своїх дій та керувати ними. З урахуванням викладеного, просив суд визнати [PERSON], [INFO] недієздатним; встановити над [PERSON] та призначити опікуном заявника [PERSON] У судове засідання заявник не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Представник зацікавленої особи у судове засідання не зявився, суду надав листа, в якому просить розглядати справу без його участі та винести рішення відповідно до чинного законодавства. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є рідним братом [PERSON] [PERSON] є інвалідом ІІ групи загального захворювання, що підтверджується довідкою психіатричної МСЕК № 4 серія МСЕ ДНА 01 № 686112. [PERSON] вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.03.1999р., з 19.03.1999р. по 15.10.2007р. [PERSON] знаходився на примусовому лікуванні в Дніпропетровській психіатричній лікарні та був направлений для подальшого примусового лікування до психіатричної лікарні посиленого спостереження. 15.10.2007 року та по теперішній час [PERSON] знаходиться на стаціонарному лікуванні у Дніпропетровській обласній клінічній психіатричній лікарні. [PERSON] № 2 від 19.01.2012 року [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі шизофренії параноїчної. За своїм психічним станом на теперішній час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] зі ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Оскільки заявник є рідним братом [PERSON], то він може бути піклувальником свого брата та забезпечити йому безпечне та задовільне життя. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, проте підлягають задоволенню. [PERSON] ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

У лютому 2012 року позивачі звернулися до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], ВГІРФО Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позові й у судовому засіданні позивачі посилалися на те, що їхній матері було надано ордер на квартиру [ADDRESS], житловою площею 36,83 кв.м. на сімю складом на чотирьох чоловік. На даний час в спірній квартирі зареєстровані позивачі та відповідач. Відповідач з 2005 року у спірній квартирі не проживає, особистих речей в квартирі не має. З урахуванням викладеного, просили суд зняти з реєстрації відповідача з квартири [ADDRESS] та визнати його таким, що втратив право користування зазначеною квартирою; зобовязати ВГІРФО Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстрації у зазначеній квартирі. У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач в судові засідання у справі не зявився, суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. ВГІРФО Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області свого представника для участі у розгляді справи не направив, суду надав листа про слухання справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивачів, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі ордеру № 2602 Серії 01 від 03.11.1988 року маері позивачів було надано квартиру [ADDRESS], житловою площею 36,83 кв.м., на сімю із чотирьох чоловік. Згідно довідки КЖЕП № 53 від 02.02.2012р. за № 195 в спірній квартирі зареєстровані позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] Відповідач з 2005 року в квартирі не проживає, особистих речей у спірній квартирі не має та постійно проживає на території Російської Федерації. Факт реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує права та інтереси позивачів, оскільки останні оплачують низку комунальних послуг (поставку гарячої та холодної води та ін.) виходячи з кількості осіб, зареєстрованих у спірній квартирі, у звязку з чим несе невиправдані додаткові витрати. Відповідно до ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України особа, відсутня у жилому приміщенні понад вищезазначеного строку, в судовому порядку може бути визнана такою, що втратила право користування відповідним приміщенням. Оскільки відповідач не проживає у спірному жилому приміщенні на протязі більше, ніж шести місяців, не виконує своїх обов'язків, що випливають з договору найму, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги є заснованими на законі і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачкою судовий збір підлягає стягненню з відповідача на їх користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просила суд встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON], померлою 16.01.2003 року, встановивши, що заявниця є дочкою [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, на її задоволенні наполягали, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник територіальної громади Індустріальної районної в м. Дніпропетровську ради у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Представник Шостої держнотконтори у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення заявниці, представника зацікавленої особи, вивчивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, що 16 січня 2003 року померла мати заявниці [PERSON], про що ВРАГС Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська зроблено актовий запис № 89. Після її смерті відкрилась спадщина на ј частину квартири [ADDRESS]. Встановлення факту родинних відносин необхідно заявниці для отримання спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 16.01.2003 року. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину отримати заявниці не може через відсутність доказів родинних відносин з [PERSON] Факт наявності родинних звязків із [PERSON], померлою 16.01.2003 року підтверджується довідкою КЖЕП Індустріального району м. Дніпропетровська, в якій вказано, що [PERSON] є матірюзаявниці та вони проживали разом за однією адресою, показаннями свідків у судовому засіданні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просив суд встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON], встановивши, що заявник є сином [PERSON] У судовому засіданні заявник заяву підтримав, на її задоволенні наполягав, посилаючись на обставини викладені у заяві. Представник зацікавленої особи у судове засідання не зявився, суду надав листа, в якому просить розглядати справу без його участі та винести рішення відповідно до чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, що майданік Д.М. та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками заявника, що підтверджується свідоцтвом про народження останнього. Батько заявника [PERSON] приймав участь у Великій Вітчизняній війні, що підтверджується довідкою Центрального архіву Міністерства оборони від 22.06.2009р. З війни останній не повернувся та значиться як зниклий безвісті. Заявник звернувся до відділу соцзахисту в Індустріальному районі м. Дніпропетровська для отримання відповідного посвідчення як члена сімї учасника ВВВ та отримання відповідних пільг, проте розбіжності у написанні між прізвищем заявника та його батька, а саме: прізвище батька заявника українською було записано як Майданік, в той час як російською та українською пишеться Майданник, не дають можливості отримати таке посвідчення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

02 березня 2012року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалася на те, що 23 жовтня 2010року вона уклала шлюб з відповідачем. Шлюбні відносини між ними не склалися та погіршувалися на протязі останніх років через постійні сварки, втрату поваги один до одного, різні погляди на життя. Сторони не проживають разом з серпня 2011року. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, пояснила що на примирення не згодна, та просила після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище Андрєєва. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судових засідань з розгляду справи призначених на 26.03.2012року та 12.04.2012року, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2010року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1ФП №067249 виданим 23 жовтня 2010року ВРАЦС Южноукраїнського МУЮ Миколаївської області. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися, позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб, зареєстрований 23.10.2010року між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення їй дошлюбного прізвища «Андрєєва» слід задовольнити так як воно не суперечить закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

У лютому 2012року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування свої позовних вимог позивач послалася на те, що шлюбні відносини між ними припинені через постійні сварки, втрату поваги один до одного, різні погляди на життя, а також те, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дітей від шлюбу сторони не мають. Представник позивача позивач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 травня 1987року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії 1ФП №082561, виданим 16 лютого 2012року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Дітей від шлюбу сторони не мають. Шлюбні стосунки між подружжям припинені, позивач заперечує проти примирення та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб, зареєстрований 21.12.2010року між сторонами - розірванню. У звязку з тим, що від [PERSON] клопотань щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу від неї не надходило, відповідачу слід залишити після розірвання шлюбу прізвище «Кравченко».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання неповнолітнього онука [PERSON], [INFO], починаючи з 09.04.2012 року щомісячно у розмірі ? частин їх заробітку та всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного до досягнення повноліття дитиною, тобто до 19 березня 2018 року, стверджуючи, що відповідачі [PERSON], [PERSON] рішенням Балтського районного суду Одеської області від 06.02.2012 року були позбавлені батьківських прав відносно їх сина [PERSON], розпорядженням Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 29.03.2012 року №605/А-2012 позивач [PERSON] була призначена опікуном над своїм неповнолітнім онуком [PERSON] Неповнолітній онук позивача [PERSON] проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, на даний час позивач не працює, пенсії не отримує, а відповідачі на утримання дитини матеріальної допомоги не надають, в звязку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини і в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала. Відповідачі до судового засідання не зявилися, хоча про день, час, місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши вимоги позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі, так як батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а згідно ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

Відповідач у справі є батьком двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], матірю їх є позивачка у справі. Посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дітей, позивачка звернулась в суд з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Позивачка не заперечує проти розгляду справи по суті у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони у справі є батьками [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Згідно з довідкою від 03 березня 2012 року, виданою квартальним комітетом № 16 м. Сміла, діти проживають за адресою: [INFO] разом з [PERSON] - позивачкою у справі. Враховуючи, що доказів про регулярну щомісячну допомогу дітям відповідач суду не надав, суд вважає за можливе стягувати з нього аліменти на користь позивачки на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. З відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 214 грн. 60 коп. На підставі наведеного, ст.ст. 180-183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

Кредитна спілка Українська народна каса Сватова-Лучказвернулась до [PERSON] з даним позовом , зазначивши що з відповідачем 13.10.2011 р. було укладено кредитний договір № к Р498 та надано кредит у розмірі 500, 00 грв. строком на 3 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 13 січня 2012 року зі сплатою за користування кредитом 104 % річних. Згідно п.п. 3.2 Кредитного договору відповідач повинен щомісячно погашати основний борг за кредитом , своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та належним чином виконувати взяті на себе інші зобовязання за кредитним договором. Але відповідачем зазначені умови договору були порушені. Станом на 02 березня 2012 року сума заборгованості за Кредитним договором складає 706, 56 грн. , що підтверджується доданим розрахунком. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 706, 56 грн. , та витрати по сплаті судового збору в розмірі 214, 60 грн. Представник позивача до суду не зявився , надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, на задоволенні позову наполягає ( а.с.23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась ,згідно поданої заяви позов визнала повністю ( а.с.24). Суд, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги кредитної спілки Українська народна каса Сватова-Лучкадо [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в повному обсязі, так як в судовому засіданні встановлено факт існування кредитного боргу відповідача перед позивачем кредитною спілкою Українська народна каса Сватова-Лучкав розмірі 706, 56 грн. Даний факт підтверджується наданими суду доказами, а саме: копією кредитного договору (а.с.7-8), розрахунком суми заборговансті по кредитному договору (а.с.3). Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець ) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.530 даного Кодексу якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved