Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-02 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості на загальну суму 21557, 44 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 24 вересня 2008 року між Повним товариством «Ломбард ПРАТ «Грантполіс» і Компанія» та [PERSON] був укладений договір фінансового кредиту № С-46/09-2008, згідно умов якого позивач надає відповідачу фінансовий кредит у розмірі 15000 гривень строком до 24.09.2009 року, за користування яким останній сплачує 65% річних, а у випадку прострочення погашення кредиту 130% річних та пеню у розмірі 1% від суми невиконаних зобовязань. Позивач свої зобовязання за вказаним договором виконав у повному обсязі. Відповідачем до теперішнього часу не повернуто суму тіла кредиту у розмірі 15000 гривень та не сплачені проценти за користування кредитними грошовими коштами у розмірі 6557, 44 гривень, а всього його заборгованість за договором фінансового кредиту за наданим позивачем розрахунком складає 21557, 44 гривень. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності підтримав позовні вимоги у повному обсязі та пояснив про обставини викладені вище, а також зазначив, що правовідносини з приводу фінансового кредиту склалися у Повного товариства «Ломбард ПРАТ «Грантполіс» і Компанія» саме з відповідачем, а не з будь-якими іншими особами, тому звертатися з вимогами до інших осіб будь-яких правових підстав немає. Сума процентів за спірним договором у дійсності складає значно більшу суму, ніж просить стягнути позивач, але враховуючи матеріальне становище відповідача, позивач вважає можливим зменшити суму нарахованих за договором процентів до 6557, 44 гривень. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив, що кредитний договір підписала виключно за проханням [PERSON], з яким на той час проживала однією сімєю, гроші за даним договором отримав [PERSON], особисто вона ніякого майна ломбарду у заставу не передавала, але бачила, що [PERSON] передав директору ломбарду [PERSON] коробку з-під телевізора При цьому [PERSON] запевнив її, що ніякої відповідальності вона нести не буде, оскільки він передає у заставу телевізор , вартість якого значно перевищує суму кредиту, а також запевнив її, що особисто погасить всі зобовязання перед ломбардом. В 2011 році, коли з [PERSON] відносини були припинені, до неї приїжджали чоловіки, які представилися працівниками Повного товариства «Ломбард ПРАТ «Грантполіс» і Компанія» та повідомили їй про необхідність виконати свої зобовязання перед ломбардом. Після чого вона зрозуміла, що [PERSON] її обманув та звернулася з заявами відносно шахрайських дій [PERSON] до органів міліції та прокуратури, але на цей час ніякої відповіді на свої звернення не отримала. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги у судовому засіданні підтримала доводи відповідача, зазначивши, що відповідач не повинна сплачувати суму заборгованості за кредитним договором, оскільки ніяких грошей не отримувала, а договір підписала під впливом обману з боку [PERSON] Також зазначила, що хоча відповідач особисто ніякого майна у заставу не передавала, але передача майна у вигляді телевізора, вартість якого значно перевищує суму кредиту, фактично відбулася [PERSON] [PERSON], то ломбард повинен звернути стягнення на предмет займу телевізор. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 25.09.2008 року між сторонами укладений договір фінансового кредиту № С-46/09-2008, згідно умов якого позивач надає відповідачу фінансовий кредит у розмірі 15000 гривень строком до 24.09.2009 року включно, за користування кредитом позичальник сплачує 65% річних, а у випадку прострочення погашення кредиту 130% річних, сплата процентів здійснюється щомісячно не пізніше 25 числа кожного місяця. Забезпеченням виконання зобовязання позивальника за даним договором є договір застави майна № З-46/09-2008 від 25.09.2008 року. Відповідно до п. 6.4 договору фінансового кредиту, він набирає сили з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами прийнятих зобовязань. Договір фінансового кредиту підписаний директором Повного товариства «Ломбард ПРАТ «Грантполіс» і Компанія» [PERSON] та [PERSON] Зазначений також містить підпис [PERSON] про її ознайомлення і згоду з умовами договору. Факт підписання договору фінансового кредиту відповідачем у судовому засіданні не заперечується. З аналізу тексту зазначеного кредитного договору вбачається, що він відповідає вимогам Положення про порядок надання фінансових послуг ломбардами, затвердженого Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 26.04.2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.05.2005 року за № 565/10845. Згідно видаткового касового ордеру № 368 від 25.09.2008 року, [PERSON] одержала особисто 15000 гривень за договором фінансового кредиту № С-46/09-2008 від 25.09.2008 року. Надані позивачем копії додаткових угод №1 та №2 до договору фінансового кредиту № С-46/09-2008 від 25.09.2008 року про зміну процентної ставки за користування кредитом та прострочку повернення кредиту виключені судом із кола доказів з підстав, передбачених ч. 2 ст. 185 ЦПК України, у звязку із відсутністю у позивача оригіналів зазначених документів та заперечення відповідачем справжності її підпису. Як вбачається зі змісту договору застави майна № З-46/09-2008 від 25.09.2008 року та додатку №1 до зазначеного договору, [PERSON] передала в заставу позивачу телевізор Samsung LE 52F96 BDX вартістю 20000 гривень та холодильник «GORENJE RK 2000 P2» вартістю 5000 гривень, місцем знаходження заставного майна сторонами визначено місце проживання [PERSON] Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул.. Залізнична, 10. Справжність свого підпису в договорі застави відповідач у судовому засіданні не заперечувала. Відповідно до ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором, бак або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика». Відповідно до ст.. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договору. Як встановлено у судовому засіданні з пояснень сторін, жодних виплат за договором фінансового кредиту після його підписання відповідач не здійснювала, тобто свої зобовязання за договором не виконувала. Доводи відповідача в заперечення позовних вимог про те, що відповідальність за даним договором повинен нести [PERSON], оскільки він виконував усі дії, повязані із зазначеним договором: передавав майно у заставу, одержував гроші, суд вважає безпідставними, оскільки як вбачається з наданих позивачем письмових доказів, зазначених вище, вбачається, що саме [PERSON] підписала договір фінансового кредиту та отримала гроші. [PERSON] не надано суду жодних належних та допустимих доказів про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за здійснення шахрайських дій відносно неї. Судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про допит у судовому засіданні у якості свідка [PERSON],який, за думкою відповідача, міг би підтвердити факт отримання ним грошей за кредитним договором, а також факт передачі майна у заставу, оскільки, як встановлено судом, стороною кредитних правовідносин є саме відповідач по справі. Посилання відповідача на те, що позивач повинен звернути стягнення за телевізор), вартістю 25000 гривень, який був фактично переданий [PERSON], не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки відповідно до ст.. 589 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, є правом, а не обовязком заставодержателя. Крім цього, судом враховується, що договором застави місцем знаходження майна зазначено місце проживання відповідача, що відповідає положенням Параграфу 6 «Застава» Глави 49 ЦК України та є перешкодою для реалізації позивача права звернення стягнення на предмет застави. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України а саме - судовий збір у сумі 215, 57 гривень суд стягує з відповідача на корсить позивача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved