Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

У вересні 2009 року ТОВ «Банк «[PERSON] та Кредит» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки: будинок № 8 по вул. Чубинського у м.Миколаєві, шляхом проведення прилюдних торгів та стягнути судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що 22.06.2007 року між ТОВ Банк „[PERSON] та Кредит, правонаступником якого є ПАТ „Банк „[PERSON] та Кредит, та товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Осіріс укладений кредитний договір № 51-06/07, згідно якого позичальнику наданий кредит в розмірі 850\~000,00 гривень на строк 24 місяці до 19.06.2009 року включно у вигляді невідновлюваної кредитної лінії зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 18,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ТОВ Банк „[PERSON] та Кредит, правонаступником якого є ПАТ „Банк „[PERSON] та Кредит, і відповідачем [PERSON] 02.06.2007р. укладено договір іпотеки. Згідно з договором іпотеки відповідач [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок № 8 по вул. Чубинського у м. Миколаєві, що належить на праві власності [PERSON]. В позові позивач вказував, що ТОВ „Торговий дім „Осіріс належним чином не виконує свої зобовязання, внаслідок чого станом на 30.09.2009 р. утворилась заборгованість в розмірі 774 846,02 грн.. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку порушення не усунув, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки. 28.12.2009р. по справі постановлено заочне рішення про задоволення позову та звернуте стягнення на предмет іпотеки , а саме житловий будинок № 8 по вулиці Чубинського в м. Миколаєві. 16.04.2010р. відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, яка 23.04.2010р. була залишена без руху в звязку з. недоліками. 05.05.2010р. недоліки відповідачем усунені і 18.06.2010р. заочне рішення було скасоване і призначено до розгляду. . 14.09.2010р. провадження у справі, по заяві представника позивача, було зупинено до розгляду справи Миколаївським районним судом Миколаївської області про визнання договору іпотеки недійсним. Ухвалою суду від 12.11.2012р. провадження у справі відновлено оскільки обставини, що викликали зупинення провадження по справі відпали. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив звернути стягнення на нерухоме майно, передане [PERSON] в іпотеку ПАТ „Банк „[PERSON] та кредит в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та судовий збір в розмірі 1820,00 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні у справі поштові повідомлення про вручення судової повістки, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Заяв про розгляд справи в його відсутності суду не надано. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України і на підставі тих доказів, що надали сторони. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.06.2007 року між ТОВ Банк „[PERSON] та Кредит, правонаступником якого є ПАТ „Банк „[PERSON] та Кредит, та товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Осіріс укладений кредитний договір № 51-06/07, згідно якого позичальнику наданий кредит в розмірі 850\~000,00 гривень на строк 24 місяці по 19.06.2009 року включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 18,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ТОВ Банк „[PERSON] та Кредит, правонаступником якого є ПАТ „Банк „[PERSON] та Кредит і відповідачем 02.06.2007 укладено договір іпотеки. Згідно з договором іпотеки відповідач [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок двоповерховий житловий, що розташований по вул.Чубинського, будинок 8 у місті Миколаєві, зазначений будинок має загальну площу 273,70 кв.м., житловою площею 111,20 кв.м. Майно належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору дарування № 603 від 18 березня 2003 року посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в Електронному реєстрі прав власності за реєстровим № 307616, номер запису 13180 в книзі 1867. Іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2037 та накладено заборону відчуження зазначеного в договорі будинку, реєстровий № 1062. Пунктом 3 Іпотечного договору сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 865\~060 гривень. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору. В порушення умов позичальник своїх зобовязань за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 30.09.2009 утворилась заборгованість у сумі 774846,02 грн., яка складається з наступного: - 760\~000,00 грн.- заборгованість за кредитом; - 14846,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобовязання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобовязань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки, пеню та штрафи у розмірах, передбачених умовами договору. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право за рахунок предмету іпотеки у повному обсязі або в частині, встановленої іпотечним договором, включаючи сплату відсотків, неустойки, основної суми боргу та будь якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, суд дійшов наступного. Згідно з статтею 33 Закону України „Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до іпотечного договору позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства у разі, коли в момент настання терміну виконання позичальником зобовязань, забезпечених іпотекою за договором, вони не будуть виконані чи будуть виконані неналежним чином (п.8.4.3.), а також достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання позичальником будь-яких умов основного зобовязання, у тому числі, але не обмежуючись переліченим нижче, у разі несвоєчасної чи неповної сплати платежів, несвоєчасного повернення сум основного зобовязання, в тому числі кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки. Право звернення стягнення на предмет іпотеки позивач набуває також, якщо він відповідно до основного зобовязання (кредитного договору), заявить позичальнику вимогу повернути кредит та сплатити відсотки, комісійну винагороду до настання строку, зазначеного у основному зобовязанні (кредитному договорі), а позичальник не виконає зазначене зобовязання (п. 8.4.8.). В звязку з простроченням боржником своїх кредитних зобовязань позивачем було 10.09.2009р. висунуто вимогу до ТОВ „Торговий дім Осіріс та майнового поручителя [PERSON]. про усунення порушення, яку останній проігнорував, яку вони отримали. Таким чином, на підставі статті 33 ЗУ „Про іпотеку і п.8.4.3.. 8.4.8. іпотечного договору у позивача виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно до п.10 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд позивача, в тому числі за рішенням суду. За приписами ч.6 ст.38 зазначеного закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на рівні, не нижче за звичайні ціни на цей вид майна. У звязку з вищенаведеним суд вважає встановити початкову ціну продажу предмета іпотеки не нижче, зазначеної в п.3 Іпотечного договору іпотечної вартості будинку в розмірі 865 060 грн.80 коп.. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати: судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати ІТЗ в розмірі 120 гривень, а разом 1820 грн.

Outcome: approved