Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-06 00:00:00

ПАТ Страхова компанія Оранта-Січ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, вказуючи, що 30.10.2012 року в с. Берестове Бердянського району Запорізької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобілю [NUMBER], який належить [PERSON] та яким керував [PERSON]. Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16.11.2012 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем, який перебував у стані алкогольного спяніння, Правил дорожнього руху України, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ Оранта-Січ, яке на виконання умов договору страхування здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій стороні [PERSON] у розмірі 13 175,33 грн., суму якого просили стягнути в порядку регресу. У судовому засіданні представник ПАТ Страхова компанія Оранта-Січ позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що 17.07.2012 року між [PERSON] та ПАТ Оранта-Січ укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АВ/3407160), згідно якого позивач взяв на себе зобовязання виплатити страхове відшкодування у разі настання страхового випадку (а.с. 4). Згідно страхового акта від 27.12.2012 року дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 30.10.2012 року за участю [PERSON], який керуючи автомобілем [NUMBER], у стані алкогольного спяніння, здійснив поворот ліворуч, не надавши перевагу у русі зустрічному транспортному засобу FAW СА 1011 CARGO, д/н АН 2074ЕН, під керуванням [PERSON], чим порушив п. 2.9, 10.4 ПДР України, визнана страховим випадком, передбаченим ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. (а.с. 6). Згідно звіту №527 про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу вартість відновлювального ремонту склала 14 175, 33 грн.(а.с. 19-22). Відповідно до п. 5 полісу № АВ/3407160 розмір франшизи становить 1000 грн. (а.с.4), тому сума страхового відшкодування дорівнює сумі відновлювального ремонту з вирахуванням франшизи і склала 13 175,33 грн. (а.с. 6), яку позивач виплатив потерпілому [PERSON] на підставі його заяви на виплату страхового відшкодування від 01.11.2012 року(а.с. 4), що підтверджується копією платіжних доручень № 14 та № 18 від 31.01.2013 року (а.с. 29, 30). В силу ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 38 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода,завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,відшкодовується на загальних підставах,а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Вина [PERSON] підтверджується постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16.11.2012 року (а.с. 8), тому позовні вимоги необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати, понесені ним на оплату судового збору у сумі 229, 40 грн.

Outcome: approved