Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду 05.03.2013 року з вказаним позовом в якому зазначив, що відповідач [PERSON] є власником квартири № 103, яка розташована в буд. № 42 по вулиці Грибоєдова, м. Біла Церква, та постійно в цій квартирі проживає, є споживачем послуг по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються ЖЕК № 7. Позивач звертався до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій. 31 травня 2012 року був виданий судовий наказ про стягнення заборгованості з відповідача. Судовий наказ був пред'явлений до примусового виконання до міського відділу ДВС МРУЮ та направлений в Управління ПФУ в м. Біла Церква для утримання заборгованості із пенсії [PERSON] [PERSON] пенсії відповідача було утримано у вересні 2012 року суму у розмірі 409,99 грн. та жовтні 2012 року - 407,17 грн. Проте відповідачем була подана заява про скасування даного судового наказу, на підставі якої судом була постановлена ухвала від 27 вересня 2012 року про скасування судового наказу від 31 травня 2012 року тому позивач звернувся до суду в порядку позовного провадження, яким просить суд стягнути з відповідача на користь комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори № 7 заборгованість за надані послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 6410 грн. 03 коп., судові витрати з оплати судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп., а також визнати Договір № 506353 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 11.10.2012 року укладеним на умовах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової територій». В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просять суд позов задовольнити. Відповідач позов визнала частково, просить суд застосувати строки позовної давності та не заперечує проти стягнення з неї на користь позивача заборгованість в межах 3000 грн. при цьому відповідач пояснила суду, що не сплачувала позивачу квартирну плату оскільки вважає, що надані послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій позивачем є не якісними у звязку з чим вона неодноразово зверталась з відповідними заявами. Суд заслухавши пояснення сторін у справі, вивчивши та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS], отримує комунальні послуги, однак не оплачує надані позивачем комунальні послуги та за період з листопада місяця 2005 року по січень місяць 2013 року включно допустила заборгованість перед позивачем в сумі 6410,03 грн., яка нарахована позивачем і підтверджена довідкою по особовому рахунку № 506353 ( а.с. 5-6). Позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу і 31 травня 2012 року був виданий судовий наказ про стягнення заборгованості з відповідача. Згідно виданого судового наказу із пенсії відповідача було утримано у вересні місяці 2012 року суму у розмірі 409,99 грн. та у жовтні 2012 року - 407,17 грн. Відповідачем була подана заява про скасування даного судового наказу, на підставі якої судом була постановлена ухвала від 27 вересня 2012 року про скасування судового наказу тому позивач звернувся до суду в порядку позовного провадження 05 березня 2013 року. Суд вважає, що між сторонами виникли договірні зобовязання з приводу надання житлово-комунальних послуг, які регулюються вимогами ст.ст. 509, 525, 526 ЦК України, відповідно до яких кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку по сплаті грошей за надані послуги. Зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог цивільного законодавства та одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом. Вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості підлягають частковому задоволенню на підставі ст.ст. 67,68 ЖК України, відповідно до яких плата за комунальні послуги здійснюється по встановленим в законному порядку тарифам, наймач повинен вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги своєчасно. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. № 572, з наступними змінами, передбачено обов'язок власника та наймача (орендаря) квартири оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином. Стороною позивача у судовому засіданні доведено, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій надавалися відповідача за тарифами, згідно розпоряджень та рішень органів місцевої виконавчої влади( а.с. 4, 8-19). При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача та надані копії заяв про неналежне надання послуг позивачем, оскільки вони не підтверджені та спростовані позивачем. Судом також встановлено, що відповідач ухиляється від укладення з позивачем договору про надання послуг по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються ЖЕК № 7 № 506353 від 11.10.2012 року, який підготовлений на основі типового договору та направлений відповідачу 12.10.2012 року за вих. № 2452 поштою з повідомленням ( а.с.21-22, 35-36). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» покладено на споживача обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 529 від 20.05.2009 року «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» Згідно ч. 3 ст.6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст.ст. 19-21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», Постанови № 529 умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступати від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово - комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача від укладення договору в такому разі суперечить вимогам цивільного законодавства та ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги». Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки такі послуги надаються. Враховуючи, що позивач надає послуги відповідачу у відповідності до зазначеного договору, тобто вчиняє певні договірні дії, такий договір згідно ст. 640 ЦК України є укладеним і позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. В судовому засіданні відповідач просить суд застосувати при вирішенні спору строки позовної давності. Так, за ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частино 3 ст.267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представник позивача посилалася на те, що 31 травня 2012 року був виданий судовий наказ про стягнення заборгованості з відповідача, який скасовано на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду від 27 вересня 2012 року, що перериває перебіг строку позовної давності. Як передбачено ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Отже, виходячи зі змісту СТ..264 ЦК України, підставою для переривання строку позовної давності є саме звернення до суду в порядку позовного провадження, а не звернення із заявою про видачу судового наказу. А тому проаналізувавши всі надані докази в їх сукупності суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за період з березня місяця 2010 року з врахуванням строку позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом в березні 2013 року. Згідно наданої суду довідки по оборотах особового рахунку відповідача № 505353 сума заборгованості за вказаний вище період з березня місяця 2010 року по січень 2013 року включно становить 2966 грн.03 коп. з врахуванням стягнених коштів з пенсії відповідача у вересні - жовтні місяці 2012 року. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати у розмірі 229,40 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: partial