Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідача з позовом, який уточнив та остаточно просить визнати його заборгованість по аліментам у розмірі 3498,87 грн. та зарахувати 5700 гривень в рахунок погашення заборгованості по виплаті аліментів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 28 липня 2006 року за рішенням Харківського районного суду Харківської області з нього на користь [PERSON] на утримання їх спільної дочки [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку. З того часу позивач добровільно на імя своєї колишньої дружини [PERSON] На утримання дочки перерахував грошові кошти, загальною сумою 5700,00 гривень. 26 серпня 2011 року за місцем роботи позивача у Мерефянській міській санітарно-епідеміологічній станції, де він працює з 2000 року, надійшла постанова судового виконавця про звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів за виконавчим листом від 20 травня 2010 року. У вказаній постанові державний виконавець вказав, що сума заборгованості по сплаті аліментів складає 18175,03 грн., при цьому розрахунок заборгованості складено виходячи із середньомісячної заробітної плати по району, без урахування того, що позивач з 2000 року має постійне місце роботи, про що державному виконавцю надавались довідки та без урахування фактично сплачених 5700,00 грн. За вказаних обставин, позивач змушений звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав, оскільки в теперішній час у нього утримується 50% його заробітної плати. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові та вказав, що його вимоги є саме позовними, а не скаргою на дії державного виконавця і відповідачем є саме Відділ Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, тому суд, за згодою позивача ухвалив про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд, заслухавши позивача, дослідивши надані суду докази встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що позивач з 04 січня 2000 року по теперішній час, працює на посаді водія у Мерефянській міській санітарно-епідеміологічній станції, про що свідчить довідка № 1.1/580 від 04 квітня 2012 року. Відповідно до постанови від 01 серпня 2011 року державного виконавця Відділ Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, за відкритим 27 квітня 2007 року виконавчим провадженням, звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи позивача та постановлено про утримання 50% заробітної плати до погашення заборгованості по виплаті аліментів у розмірі 16675,03 грн. Відповідно до розрахунку, що складений державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, заборгованість позивача по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] за дублікатом виконавчого листа № 2-3165, що виданий 27 травня 2010 року Харківським районним судом Харківської області, станом на 01 серпня 2011 року складає 16675,03 грн. Позивачем в якості доказів надано: супровідний лист від 09.08.2011 року Відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області про направлення за місцем роботи позивача постанови від 01.08.2011 року про звернення стягнення на його заробітну плату; копію виконавчого листа № 2-3265/2006 року № 6-91/2010 року, що виданий Харківським районним судом Харківської області про стягнення з позивача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON]; заява [PERSON] до Відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області про стягнення з позивача аліментів; листи позивача до Відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області про проведення перерахунку суми заборгованості та про зарахування грошових коштів; ухвала від 20 травня 2010 року Харківського районного суду Харківської області про видачу дублікату виконавчого листа відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 28 липня 2006 року про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON]; довідка № 1.4/582 від 04.04.2012 року Мерефянської міської санітарно-епідеміологічної станції про доходи позивача за період з 01.09.2008 року по 31.08.2011 року; довідка № 1.4/581 від 04.04.2012 року Мерефянської міської санітарно-епідеміологічної станції, відповідно до якої в період з січня 2006 року по 26 серпня 2011 року виконавчі листи про стягнення аліментів з позивача не надходили, на підставі постанови Відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області від 09 серпня 2011 року 50 % заробітної плати позивача з 01 вересня 2011 року утримується на погашення заборгованості по сплаті аліментів на користь [PERSON]; чеки та квитанції про грошові перекази, в яких не вказано призначення платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Главою 29 Цивільного Кодексу України визначенні положення захисту цивільних прав та інтересів, а статтею 16 ЦПК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, як то: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд проаналізувавши надані докази у їх сукупності, з урахуванням пояснень позивача, що надані ним у судовому засіданні, приходить до висновку, що позивач фактично просить звільнити його від сплати певної частини заборгованості по сплаті аліментів та фактично оскаржує розмір заборгованості за аліментами, при цьому відповідачем по справі залучає Відділ Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області. За вказаних обставин, позов задоволенню не підлягає, оскільки вимоги висунуті до неналежного відповідача, позивач у судовому засіданні заперечував проти притягнення до участі у справі в якості відповідачів інших осіб, заперечував проти заміни відповідача, а суд за змістом ст. 33 ЦПК України позбавлений можливості за власної ініціативи замінити неналежного відповідача, залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача, та відповідно до ст. 11 ч. 1 ЦПК України, справу розглядає в межах вимог заявлених позивачем і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, тому суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог за недоведеністю та безпідставністю. Також, суд розяснює, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом до належного відповідача, або оскаржити до суду дії державного виконавця, якщо вважає, що такі дії мають місце та порушують права позивача. Судові витрати понесені позивачем, суд, на підставі ст. 88 ЦПК України відносить за його рахунок.

Outcome: dismissed