Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-14 00:00:00

У березні 2012 року ТДВ «Страхова компанія «РАЙП» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про визнання договору недійсним, в якому посилалося на те, що 30.04.2010 року в с. П.П. Борщагівка, Києво-Святопшнського району Київської області на перехресті вулиць Весняна-Калініна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Фольксваген», д/н [NUMBER], за кермом якої перебувала відповідач у справі [PERSON], яка предявила до ТДВ СК «Плюс», правонаступником якого є позивач, поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/3010202. Вказаний вище поліс не відповідає формі, яка визначена типовою інструкцією про заповнення бланку полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженої Розпорядженням Держфінпослуг від 17.12.2004 року за № 3103, зокрема в ньому не зазначені наступні відомості: номер і вид платіжного документу по сплаті страхового платежу (квитанція, прибутковий ордер, тощо), та не зазначено місце видачі полісу. Окрім цього в графі страховик зазначаються відомості про особу, що уклала договір від імені страховика. Згідно Наказу СК «Плюс» від 19.03.2010 року з метою протидії шахраюванню у сфері страхування, працівникам суворо заборонено ставити свій підпис на полісах обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Враховуючи наведені обставини позивач просив визнати договір (поліс) № ВЕ/3010202 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що основною підставою для визнання недійсним договору (полісу) є те, що він підписаний від імені страховика неуповноваженою особою. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та. місце розгляду справи повідомлена шляхом публікації в засобах масової інформації. За згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов задоволенню не підтягає з таких підстав. У відповідності до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За правилами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину, стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його стороною(сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Статтею 16 Закону України « Про страхування» передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником та страховиком. Положеннями ст. 981 ЦК України визначено, що договір страхування укладається в письмовій формі. В разі недодержання письмової форми договору страхування, такий договір є нікчемним. Як вбачається із матеріалів справи між ТДВ СК «Плюс» правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № ВЕ/3010202. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні представником позивача не доведено, та не надано безспірних доказів, щодо підписання договору (полісу) неуповноваженою особою страховика, а також не надано доказів щодо наявності підстав визначених законом, зокрема ст. ст. 203, 215 ЦК України для визнання договору недійсним. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed