Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду\~\~з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: приватний нотаріус ХМНО [PERSON], Сьома Харківська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство Харківське міське бюро технічної інвентаризації\~про визнання договору купівлі-продажу недійсним. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] посилався на те, що 05 листопада 2010 року у віці 32 років помер його син [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно - трикімнатну квартиру [ADDRESS]. У встановлений законом строк позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори. Однак спадщину він не прийняв, оскільки з листа КП Харківське міське бюро технічної інвентаризаціїйому стало відомо, що спірна квартира зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07.02.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], р№425. Вважає свої права спадкоємця порушеними. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Треті особи в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Третя особа приватний нотаріус ХМНО [PERSON] надала письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. Третя особа Сьома Харківська державна нотаріальна контора надала письмову заяву з проханням розглянути справу за відсутності її представника. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. У наданому суду запереченні відповідач [PERSON] та її представник заперечували проти позову у повному обсязі посилаючись на його безпідставність та вважає себе добросовісним набувачем. Відповідно до наданого суду заперечення, відповідач [PERSON]Є та її представник просили відмовити позивачу у задоволення позову посилаючись на безпідставність позовних вимог та відсутність правових підстав, пояснюючи, що на той час, коли укладався договір купівлі-продажу відповідач [PERSON]Є знала про те, що [PERSON] помер, проте укладала договір на законних підставах, на підставі договору комісії, що було укладено між нею та померлим гр. [PERSON] 03 вересня 2010 року, тому не має на даний час жодних підстав вважати укладений договір купівлі-продажу незаконним та скасовувати. Зі згоди позивача та його представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 6) [PERSON] помер 05 листопада 2010 року, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 15592. Як встановлено судом, 03 вересня 2010 року [PERSON] та громадянка [PERSON] уклали договір (а.с. 5 ) про наступне: [PERSON] діє за дорученням [PERSON], вчиняючи в його інтересах та за його рахунок, але від свого імені, створюючи для [PERSON] певні юридичні наслідки (виникнення, зміну або припинення прав та обовязків), а саме здійснює продаж Квартири №53 в житловому будинку №18 по вулиці Дизельній в місті Харкові. Цей договір було посвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 3150. 07 лютого 2011 року між відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] (в особі представника [PERSON]О.) було укладено договір купівлі-продажу квартири (а.с. 64-66 ), відповідно до умов якого [PERSON] передала у власність, а [PERSON] прийняла у власність квартиру №53 в житловому будинку №18 по вулиці Дизельній в місті Харкові., яка належить [PERSON] на праві приватної власності. Продаж вчинено за 250000 гривень, які відповідач [PERSON] одержала для [PERSON] від покупця (в особі представника) до підписання цього договору. Даний договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу області 07 лютого 2011 року. Відповідно до п.3 ч.1 ст.1008 ЦК України договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі смерті особи. Відповідно до норм п.4. ст. 25 Цивільного Кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно з п.3 ч.1 ст. 1008 ЦК договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі смерті довірителя або повіреного. Цей договір має особисто - довірчий характер і не передбачає правонаступництва, тобто можливості передачі прав та обов'язків сторін іншим особам, тому смерть однієї з сторін є підставою для припинення дії договору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Тобто на час укладення правочинів договір комісії, відповідно до якого [PERSON]\~\~мала правові підстави на розпорядження спірною квартирою,\~\~припинив свою дію. А тому, угода, укладена на підставі цього договору не є чинною, а у поєднанні з вищевказаним, суд приходить до висновку про визнання угоди, щодо спірної квартири недійсною, оскільки правочин є дією особи, спрямованої на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, то завідома у момент вчинення правочину об'єктивна неможливість настання правового результату не породжує у сторін тих чи інших прав та обов'язків. Тобто, правочин, укладений між [PERSON] та [PERSON] є нікчемним, але суд вважає, що він повинен бути визнаний недійсним, так як він порушує права третіх осіб, тому що він зареєстрований у державних органах і ця реєстрація у разі визнання правочину недійсним повинна бути скасована. Згідно зі ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Пунктом 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених законодавством. За змістом ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Згідно з п. 2 ст. 216 ЦК України, якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Згідно зі ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідачу [PERSON] на час укладання договору купівлі продажу 07.02.2011 року, було відомо про факт смерті гр. [PERSON] та вона не повідомила про це а ні покупця, а ні третю особу приватного нотаріуса ХМНО [PERSON], яка здійснювала посвідчення правочину. Відповідно до залучених до матеріалів справи копії нотаріальної справи щодо купівлі-продажу квартири є довідка. Так відповідно до заяв (а.с. 66,67 ) наданій [PERSON]Є приватному нотаріусу ХМНО [PERSON] Сстання діючи від імені [PERSON] повідомляє та стверджує, що відчужувана квартира є особистою власністю [PERSON], дохід від продажу квартири є доходом, отриманим від першого у 2011 році продажу, право користування квартирою у малолітніх, неповнолітніх дітей відсутнє. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійснимиправочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. За змістом ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є\~недодержання\~в\~момент\~вчинення\~правочину\~стороною\~(сторонами) вимог,\~які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою та\~шостою\~статті\~203\~цього Кодексу.\~Недійсним є правочин,\~якщо його\~недійсність встановлена законом\~ (нікчемний\~правочин) .\~Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний\~ правочин\~не створює юридичних наслідків,\~крім\~тих, що пов'язані з його недійсністю.У разі\~недійсності\~правочину\~кожна\~із\~сторін зобов'язана\~повернути другій стороні\~у\~натурі\~все,\~що\~вона\~одержала\~на\~виконання\~цьогоправочину. Відповідно до ч.1 ст. 236\~ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. З огляду на вищенаведене суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного та

Outcome: approved