Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернулася до суду з позовом до Відділу ДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна, яке належить їй на праві власності на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05.12.2011 року, який в-подальшому неодноразово уточнювала (а.с. 25-28, 66-69, 90-93). В своїх останніх уточненнях від 17.04.2012 року [PERSON] просить зняти арешт з нерухомого майна, яке визнано за нею на праві приватної власності на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05.12.2011 року по цивільній справі № 2-5585/11, а саме: з 7/100 частин житлового будинку, які складаються з наступних приміщень: 1/12 частини сходів 1-7/7,20 кв.м., 1/12 частини сходів 1-8/8,70 кв.м., 1/12 частини сходів 1-38/15,40 кв.м., 1/12 частини сходів 1-68/14,70 кв.м., ? частини передпокою 1-39/7,90 кв.м., 1/3 частини майстерні 1-1/54,60 кв.м., 1-48/16,70 кв.м. холу передпокою, 1-49/1,70 кв.м. туалету, 1-50/4,70 кв.м. ванної, 1-51/9,80 кв.м. кухні, 1-52/25,40 кв.м. спальні, 1-53/19,30 кв.м. вітальні, 1/12 частини воріт № 1, 1/12 частини паркану № 2, 1/12 частини пандусу І., що розташовані по вул. Пожарського, 68 у Деснянському району м. Києва. Крім того, позивачка просить зобовязати ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві невідкладно винести постанову про зняття арешту з вищевказаного майна та направити дану постанову до Київського міського БТІ для подальшого виконання. При цьому [PERSON] вказує на те, що 13.09.2011 року вона звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розподіл майна колишнього подружжя. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05.12.2011 року було задоволено її уточнений позов та визнано за нею право власності на 7/100 частин житлового будинку, які складаються з наступних приміщень: 1/12 частини сходів 1-7/7,20 кв.м., 1/12 частини сходів 1-8/8,70 кв.м., 1/12 частини сходів 1-38/15,40 кв.м., 1/12 частини сходів 1-68/14,70 кв.м., ? частини передпокою 1-39/7,90 кв.м., 1/3 частини майстерні 1-1/54,60 кв.м., 1-48/16,70 кв.м. холу передпокою, 1-49/1,70 кв.м. туалету, 1-50/4,70 кв.м. ванної, 1-51/9,80 кв.м. кухні, 1-52/25,40 кв.м. спальні, 1-53/19,30 кв.м. вітальні, 1/12 частини воріт № 1, 1/12 частини паркану № 2, 1/12 частини пандусу І., що розташовані по вул. Пожарського, 68 у Деснянському району м. Києва. Також, вказаним рішенням суду було визнано за нею право власності на земельну ділянку, яка розташована по вул. Пожарського, 68 у Деснянському районі м. Києва, площею 1/12 від 0,0716 га, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:62:144:0066, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 922756, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю в Головному управлінні земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) за № 08-7-03156 від 12 січня 2010 року. Вказане рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили. Як зазначає позивачка, на даний час їй стало відомо, що 14.10.2011 року ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 29238715 на підставі виконавчого листа № 2-3029, виданого Деснянським районним судом м. Києва 12.10.2011 року. Також, для забезпечення виконання рішення суду, державним виконавцем 14.10.2011 року була винесена постанова про арешт майна її колишнього чоловіка [PERSON] та оголошена заборона на його відчуження. Крім того, на 23.01.2012 року були призначені прилюдні торги по реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить [PERSON], в тому числі майна, частина якого за рішенням суду від 05.12.2011 року, належить їй на праві приватної власності. З цього приводу вона звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про забезпечення позову. Суд своєю ухвалою від 18.01.2012 року наклав заборону на вчинення будь-яких дій, повязаних з відчуженням спірного майна та зупинив його продаж. Згідно листа ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 30.01.2012 року № 729/7, відповідно до ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 23.01.2012 року було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження. Як вказує [PERSON], на початку березня 2012 року вона звернулася до Київського міського БТІ з повним пакетом документів для державної реєстрації нерухомого майна, право власності на яке було визнано за нею рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05.12.2011 року. Однак, своїм листом № 12861 (И-2012) від 30.03.2012 року Київське міське БТІ відмовило їй у реєстрації права власності на майно на підставі того, що постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві [PERSON] від 14.10.2011 року було накладено арешт на все майно її колишнього чоловіка [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. Посилаючись на те, що частина майна, на яке державним виконавцем Омельченко В.В. від 14.10.2011 року накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, а саме: 7/100 частин житлового будинку, які складаються з наступних приміщень: 1/12 частини сходів 1-7/7,20 кв.м., 1/12 частини сходів 1-8/8,70 кв.м., 1/12 частини сходів 1-38/15,40 кв.м., 1/12 частини сходів 1-68/14,70 кв.м., ? частини передпокою 1-39/7,90 кв.м., 1/3 частини майстерні 1-1/54,60 кв.м., 1-48/16,70 кв.м. холу передпокою, 1-49/1,70 кв.м. туалету, 1-50/4,70 кв.м. ванної, 1-51/9,80 кв.м. кухні, 1-52/25,40 кв.м. спальні, 1-53/19,30 кв.м. вітальні, 1/12 частини воріт № 1, 1/12 частини паркану № 2, 1/12 частини пандусу І., що розташовані по вул. Пожарського, 68 у Деснянському району м. Києва, за рішенням суду є її приватною власністю, однак через вказаний арешт вона не може оформити право власності на нього, позивачка просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить скасувати арешт з нерухомого майна, власником якого є [PERSON], накладений 14.10.2011 року постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києва [PERSON], а саме: з 7/100 частин житлового будинку, які складаються з наступних приміщень: 1/12 частини сходів 1-7/7,20 кв.м., 1/12 частини сходів 1-8/8,70 кв.м., 1/12 частини сходів 1-38/15,40 кв.м., 1/12 частини сходів 1-68/14,70 кв.м., ? частини передпокою 1-39/7,90 кв.м., 1/3 частини майстерні 1-1/54,60 кв.м., 1-48/16,70 кв.м. холу передпокою, 1-49/1,70 кв.м. туалету, 1-50/4,70 кв.м. ванної, 1-51/9,80 кв.м. кухні, 1-52/25,40 кв.м. спальні, 1-53/19,30 кв.м. вітальні, 1/12 частини воріт № 1, 1/12 частини паркану № 2, 1/12 частини пандусу І., що розташовані по вул. Пожарського, 68 у Деснянському району м. Києва. Представник ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві - державний виконавець Омельченко В.В. в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Враховуючи обставини справи суд вважає можливим розглядати справу у відсутність представника ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-3029, виданого Деснянським районним судом м. Києва від 12.10.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів в розмірі 845.580 грн., постановою державного виконавця ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві [PERSON] від 14.10.2011 року було накладено арешт на все майно боржника [PERSON] та заборонено здійснювати будь-які дії по його відчуженню (а.с. 96). Судом також встановлено, що по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя, 05.12.2012 року Деснянським районним судом м. Києва було постановлено рішення, яким визнано за [PERSON] на праві приватної власності на 7/100 частин житлового будинку, які складаються з наступних приміщень: 1/12 частини сходів 1-7/7,20 кв.м., 1/12 частини сходів 1-8/8,70 кв.м., 1/12 частини сходів 1-38/15,40 кв.м., 1/12 частини сходів 1-68/14,70 кв.м., ? частини передпокою 1-39/7,90 кв.м., 1/3 частини майстерні 1-1/54,60 кв.м., 1-48/16,70 кв.м. холу передпокою, 1-49/1,70 кв.м. туалету, 1-50/4,70 кв.м. ванної, 1-51/9,80 кв.м. кухні, 1-52/25,40 кв.м. спальні, 1-53/19,30 кв.м. вітальні, 1/12 частини воріт № 1, 1/12 частини паркану № 2, 1/12 частини пандусу І., що розташовані по вул. Пожарського, 68 у Деснянському району м. Києва (а.с. 8-12). Крім того, вказаним рішенням суду за [PERSON] було визнано право власності на земельну ділянку площею 1/12 від 0,0716 га, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:62:144:0066, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 922756 і який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю в Головному управлінні земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) за № 08-7-03156 від 12 січня 2010 року, яка розташована по вул. Пожарського, 68 у Деснянському районі м. Києва. Як встановлено судом, на початку березня 2012 року [PERSON] звернулася до Київського міського БТІ з повним пакетом документів для державної реєстрації нерухомого майна, яке згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05.12.2011 року було визнано за нею на праві приватної власності. Однак, як вбачається з листа Київського міського БТІ за № 12861 (И-2012) від 30.03.2012 року, [PERSON] було відмовлено у реєстрації права власності з тих підстав, що постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві [PERSON] від 14.10.2011 року було накладено арешт та оголошено заборону на відчуження на все майно її колишнього чоловіка [PERSON], в тому числі на майно, право власності на яке визнано на нею рішенням Деснянського районного суду м. Києва (а.с. 97). Як стверджує представник позивачки [PERSON], у звязку з тим, що постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві [PERSON] від 14.10.2011 року було накладено арешт та оголошено заборону на відчуження на все майно колишнього чоловіка позивачки, в тому числі і на майно, право власності на яке визнано за нею рішенням Деснянського районного суду м. Києва, [PERSON] не може оформити право власності на вказане майно, чим порушуються її права та охоронювані законом інтереси, як власника вищезазначеного майна. Вказані доводи представника позивачки [PERSON] суд вважає обґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві [PERSON] 14.10.2011 року було накладено арешт та заборону на відчуження майна, частина якого на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05.12.2011 року. Таким чином, порушене право позивачки на належне їй майно, підлягає захисту шляхом скасування заборони на його відчуження, накладеної вказаною постановою державного виконавця Омельченка В.В. від 14.10.2011 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved