Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-06 00:00:00

У червні 2011 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та в ході судового засідання представник позивачки, з урахування уточнень, просила суд припинити режим спільної сумісної власності позивачки та відповідача на квартиру, загальною площею 40,6 кв.м., яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Магдалинівська, 24/31 та визначити, що частки у праві спільної сумісної власності на квартиру є рівними: [PERSON] належить Ѕ частина квартири; [PERSON] Ѕ частини квартири, змінивши таким чином правовий режим у справі спільної власності на зазначену квартиру із спільної сумісної власності на спільну часткову; визнати, що земельна ділянка для ведення садівництва площею 0,050 га., яка розташована на території с.т. ТрубникПіщанської сільської Ради відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП № 006847, реєстраційний номер 6847 від 04.07.1997р., який виданий на імя відповідача, є спільною власністю позивачки та відповідача та їх частки у праві спільної сумісної власності на зазначену земельну ділянку є рівними: позивачці належить Ѕ частини земельної ділянки, відповідачу Ѕ частина земельної ділянки, змінивши таким чином правовий режим у праві спільної сумісної власності на зазначену земельну ділянку із спільної сумісної власності на спільну часткову; припинити право спільної сумісної власності позивачки та відповідача на автомобіль ВАЗ 21051, 1983 року випуску, білого кольору, д/н [NUMBER], кузов VIN № ХТА210510D0465830, присудивши відповідачу зазначений автомобіль в натурі та стягнути з відповідача на користь позивачки компенсацію за його частку у зазначеному майні у розмірі 6\~000,00 грн. В свою чергу відповідач звернувся до суду зі зустрічною позовною заявою до [PERSON] про поділ спільно набутого майна, в якому просив, з урахування уточнень, виділити йому у власність квартиру, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Магдалинівська, 24/31; виділити йому у власність квартиру, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Магдалинівська, 24/31, судові витрати покласти на відповідачку за зустрічним позовом. В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Зустрічні вимоги не визнала. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково, суду надали заперечення проти позову. На задоволенні зустрічного позову наполягали, посилаючись на обставини, викладені у позові. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що з 06 березня 1981 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, про що Амур Нижньодніпровським ВРАГС м. Дніпропетровська, зроблено актовий запис № 287. 29 березня 2006 року шлюб між сторонами було розірвано, про що Індустріальним ВРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено актовий запис № 138. За час перебування у шлюбі сторонами була придбана квартира [ADDRESS], площею 40,6 кв.м. Вказана квартира була приватизована та видано свідоцтво про право власності на житло від 12.05.1997р. Пізніше сторони придбали квартиру [ADDRESS], власником якої є відповідач [PERSON] У судовому засіданні сторони подали спільну заяву про затвердження мирової угоди відносно квартир № 30 та 31 по вул. Магдалинівська, 24 в м. Дніпропетровську. Згідно умов мирової угоди сторони досягли згоди щодо користування та розпорядження вказаними квартирами, визнання права власності за кожним із сторін, а також між ними встановлений порядок користування спірною квартирою. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.06.2012р. у задоволенні заяви про визнання мирової угоди по вказаній цивільній справі відмовлено, оскільки дії щодо розподілу квартир можливо здійснити поза судовим шляхом в нотаріальному порядку. Однак, вимоги сторін щодо визнання права власності та визначення часток за кожним із них на квартири № 30 та № 31 по вул. Магдалинівська, 24 в м. Дніпропетровську як за первісним та і за зустрічним позовами, не підлягають задоволенню, оскільки суд вважає, що такі дії щодо розподілу квартир суттєво суперечить цивільному законодавству, підміняє собою процедуру позасудового шляху відчуження майна особи (нотаріальну), у сторін відсутні поточні дані технічних характеристик квартири (технічний паспорт), витяг з Реєстру права власності на нерухоме майно, суттєво занижено державне мито (судовий збір), яке було б сплачено при укладанні нотаріальної угоди про відчуження квартир, а на час розгляду справи по суті спір між сторонами відсутній, що підтверджується мировою угодою від 20.04.2012р. Що стосується вимог позивачки [PERSON] з приводу визначення часток на автомобіль ВАЗ 21051, 1983 року випуску, д/н [NUMBER], то вони підлягають частковому задоволенню, оскільки зазначений автомобіль придбано в період шлюбу за сумісні кошти, що не оспорюється відповідачем. Але сторонами не надано докази дійсної (ринкової) вартості автомобіля, що позбавляє суд обєктивно та всебічно, з урахуванням його вартості, визнати право власності за будь ким із подружжя в цілому та компенсації вартості Ѕ частини іншому. Будь яких клопотань щодо призначення судової товарознавчої експертизи від учасників процесу не надходило. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права володіння, користування та розпордяждення майном, що належитть їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домоволеністю між ними. Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно з ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 372 ЦК України у разі поділу майно, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі підлягають присудженню на користь позивача з відповідача.

Outcome: partial