Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-03 00:00:00

У травні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь 26 335 грн. 65 коп. боргу за договором позики, 771 грн. 17 коп. три проценти річних. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у березні 2011 року він передав [PERSON] грошові кошти у сумі 3 200 доларів США, про що відповідачкою було власноручно складено розписку. Оскільки у встановлений договором строк [PERSON] грошові кошти не повернула, [PERSON] просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідачка проти задоволення позову заперечувала, пояснивши, що дійсно власноручно написала розписку про отримання 3 200 доларів США, але фактично отримала лише 200 доларів США у зв'язку з чим просила у позові відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до змісту розписки [PERSON], у березні 2011 року вона отримала в борг від [PERSON] 3 200 доларів США з умовою їх повернення 9 травня 2011 року (а.с. 4). Проте, у визначений в договорі строк [PERSON] не виконала взяті на себе зобов'язання та взяті у борг кошти не повернула. Станом на 10 травня 2012 року сума боргу в гривневому еквіваленті становить: 25 564 грн. 48 коп. - основна сума боргу; 771 грн. 13 коп. - три проценти річних. Три проценти річних від простроченої суми визначаються виходячи з наступного розрахунку: основна сума боргу (3 200) помножена на три поділена на кількість днів в році(365) і помножена на кількість днів прострочення (367) = 96 доларів 53 центи США. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1049 встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що судом установлено на підставі зібраних по справі доказів те, що між сторонами укладено договір позики за яким позивач передав відповідачу в борг грошові кошти в сумі 3 200 доларі США., відповідач у встановлений договором строк позику не повернув, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення суми боргу з урахуванням трьох процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому судом не приймаються до уваги доводи відповідачки про неотримання коштів у борг, у зв'язку з не підтвердженням їх належними доказами. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то згідно зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого ним судового збору.

Outcome: approved