Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-18 00:00:00

У березні 2012 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вони з відповідачем з 26 жовтня 1991 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому виконкомом Євгенівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, актовий запис № 9. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї послужила різність поглядів подружжя на життя. Шлюбні відносини фактично припинились з червня 2011 року. Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги. Просила її шлюб з відповідачем розірвати, так як відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно. Також позивач просила залишити проживати сина [PERSON] з нею. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать розписки про одержання судових повісток та повернення до суду рекомендованого поштового відправлення (судової повістки) з відміткою "за відмовою адресата від одержання", причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26 жовтня 1991 року виконкомом Євгенівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, актовий запис № 9. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з червня 2011 року, відновлювати подружні відносини позивач не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно. При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін. Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного Кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ч.1,2 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судовий збір по справі складає 107.30 грн. і повністю сплачений позивачем при зверненні до суду. В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовіий збір у розмірі 107.30 грн на користь позивача [PERSON]. На підставі ст. 105 ч.3,110,112,113,115,160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved