Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-01 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримала, просить суд їх задоволити та стягнути з [PERSON] на користь Товариства з Обмеженою Відповідальністю «АТМАН» заборгованість в розмірі 8080,25 грн. та судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 214,60 грн. Відповідач в судове засідання не з»явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про отримання судової повістки рекомендованим листом. Причин своєї неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Судом встановлено, що 01 листопада 2011 року Товариством з Обмеженою Відповідальністю «АТМАН» було прийнято на роботу за сумісництвом [PERSON] Відповідно до даного наказу, [PERSON]В був прийнятий на роботу з погодинною оплатою праці за фактично відпрацьований час водієм. Основним місцем роботи відповідача було ТОВ «ТРІАНЕКС». На підставі договору перевезення вантажу N43/1 від 14 квітня 2008 року замовлення на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 05 листопада 2011 року від ТОВ «УкрІнтерЕкспедиція», а також Транспортного замовлення №1111-067 від 15 листопада 2011 року, [PERSON] здійснив рейс за маршрутом перевезення Італія - Україна. Відповідно до видаткових касових ордерів від 08 листопада 2011 року [PERSON] отримав за відрядження гроші в іноземній валюті в сумі 600 Євро, що за курсом НБУ на день видачі - 10,967078 грн. за 1 євро. становило 6580,25 грн., а також 1500,00 грн. Отримавши дані кошти під звіт, водій зобовязаний після повернення з відрядження відзвітувати про витрати, здійснені ним під час рейсу. Однак, після здійснення рейсу [PERSON] на робочому місці більше не з»являвся. Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом міністерства фінансів України №59 від 13 березня 1998 року (надалі - Інструкція), визначено, що підтвердженими документами, що затверджують вартість понесених у зв'язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи, відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Податкового кодексу України. Відповідно до вищевказаного закону, розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. Пунктом 7 Інструкції встановлено, що витрати на відрядження відшкодовуються лише за наявності документів в оригіналі, що засвідчують вартість цих витрат. Відповідно до п. 17 розділу III Інструкції, після повернення з відрядження, працівник зобовязаний до закінчення пятого банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження. Суму надміру витрачених коштів (залишку коштів понад суму, витрачену згідно із звітом про використання коштів, наданих на відрядження) підлягає поверненню працівником до каси або зарахуванню на відповідний рахунок підприємства, що їх надало, у грошових одиницях, в яких було надано аванс, у встановленому законодавством порядку. Разом із звітом подаються документи (в оригіналі), що засвідчують вартість понесених у звязку з відрядженням витрат, із зазначенням форми їх оплати (готівкою, чеком, платіжною карткою, безготівковим перерахунком). У разі відрядження до держав, вїзд громадян України на територію яких здійснюється за наявності візи (дозволу на вїзд) до звіту також додаються завірені відділом кадрів або головним бухгалтером ксерокопії сторінок закордонного паспорта чи документа що його замінює, з прізвищем відрядженого працівника, відмітками про перетин кордону України і візою держави відрядження. Жодних документів, касових чи товарних чеків [PERSON] представлено не було. Більш того, після повернення з відрядження, працівник [PERSON] на робочому місці більше не з»являвся. ТОВ фірмою «АТМАН» було надіслано лист з повідомленням про те, що [PERSON] не подав звіту про використання отриманих коштів, у звязку з чим він зобовязаний з»явитись на робоче місце. Однак, жодної відповіді ні в телефонному режимі, ні поштовим звязком позивач не отримав. Пізніше, ТОВ «ТРІАНЕКС» надіслало [PERSON] лист з повідомлення про обов'язок відзвітуватись за існуючу за ним заборгованість, а також про те, що ТОВ «ТРІАНЕКС» він звільнений згідно п.4 ст.40 КЗпП України. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року, прогулом визнається відсутність працівника на роботі протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Відсутністю на роботі є знаходження працівника поза територією підприємства або обєкта, де він відповідно до трудових обовязків повинен виконувати доручену йому роботу. Частково порядок звітування осіб, направлених у відрядження підприємствами, що не фінансуються за рахунок держави і не є державними органами, визначено пп. 140.1.7., пп. 170.9.1-170.9.2 ПКУ. Витрати, які потребують документального підтвердження, визначені абзацом 1 пп. 140.1.7 ПКУ як фактичні. Сума добових відповідно до пп. 140.1.7 ПКУ визначається у разі відрядження в межах України та країн, вїзд громадян на територію яких не потребує наявності візи (дозволу на вїзд), згідно з наказом про відрядження та відповідними первинними документами. Відповідним первинним документом є звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, форму та порядок складання якого затверджено наказом Державної податкової адміністрації України №996 від 23 грудня 2010 року. Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається до закінчення пятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку завершує таке відрядження або завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок податкового агента платника податку, що надав кошти під звіт. Пунктом 18 розділу II Інструкції встановлено, що у разі неповернення працівником залишку коштів у визначений строк, відповідна сума стягується з нього підприємством у встановленому чинним законодавством порядку. Станом на день розгляду справи в суді відповідач коштів позивачу не повернув. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч.1 ст. 135 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що у добровільному порядку відповідач вчасно кошти позивачу не повернув, з умовами та порядком виконання договору відповідач ознайомився та погодився, тому дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 214,60 грн. згідно платіжного доручення №1247 від 10 лютого 2012 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved