Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-13 00:00:00

\~ [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Лишнянської сільської ради Макарівського району Київської області (далі - відповідач), 3-тя особа Відділ Держземагенства у Макарівському районі Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, посилаючись, на те, що 20.11.2009 року померла [PERSON], яка до дня смерті проживала за адресою: с.Осиково. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до майна померлої, а саме, на земельну ділянку, яка належала померлій на праві приватної власності згідно державного акту серії ЯЖ №027808 виданого 11.10.2007 року на підставі розпорядження Макарівської РДА від 14.05.2007 року №1265, що знаходиться на території Лишнянської сільської ради Макарівського району Київської області. Згідно заповіту від 04.11.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] спадкоємцем до майна померлої є [PERSON], позивач по справі. Проте, відповідно до заяви приватного нотаріуса [PERSON] останньому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивач пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Окрім того, зазначив, що згідно заповіту, позивач успадковує земельну частку (пай) яка належала померлій згідно сертифікату КВ №0168040, а на момент відкриття спадщини, право власності на земельну ділянку було вже оформлене на підставі іншого документу, а саме: державного акту на імя [PERSON], серії ЯЖ №027808 виданого 11.10.2007 року на підставі розпорядження Макарівської РДА від 14.05.2007 року №1265. Враховуючи викладене просив визнати пропуск строку для прийняття спадщини з поважних причин та визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на вищевказану земельну ділянку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач Лишнянська сільська рада Макарівського району Київської області належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання представника не направила, поважності причини неявки не повідомила, згідно поданої письмової заяви позов визнала, тому суд ухвалив заочно розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Третя особа Відділ Держземагенства України у Макарівському районі Київської області в судове засідання представника не направила, хоча належним чином повідомлена про день та час розгляду справи. Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20.11.2009 року померла [PERSON], яка до дня смерті проживала за адресою: с.Осиково. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до майна померлої, а саме, на земельну ділянку, яка належала померлій на праві приватної власності згідно державного акту серії ЯЖ №027808 виданого 11.10.2007 року на підставі розпорядження Макарівської РДА від 14.05.2007 року №1265, що знаходиться на території Лишнянської сільської ради Макарівського району Київської області. Згідно заповіту від 04.11.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] спадкоємцем до майна померлої є [PERSON], позивач по справі. Проте, відповідно до заяви приватного нотаріуса [PERSON] останньому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивач пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Окрім того, зазначив, що згідно заповіту, позивач успадковує земельну частку (пай), яка належала померлій згідно сертифікату серії КВ №0168040, а на момент відкриття спадщини, право власності на земельну ділянку було вже оформлене на підставі іншого документу, а саме: державного акту на імя [PERSON], серії ЯЖ №027808 виданого 11.10.2007 року на підставі розпорядження Макарівської РДА від 14.05.2007 року №1265. До загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Окрім того, прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, повинно встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Відповідно до письмових матеріалів справи, а саме: заповіту від 04.11.2006 року спадкоємцем до майна померлої [PERSON] (а.с.10), а саме: належної їй на праві приватної власності земельної ділянки (паю), що знаходиться на території Лишнянської сільської ради Макарівського району Київської області (сертифікат на право на земельну ділянку серії КВ №0168040, виданий Макарівською РДА Київської області) є [PERSON], позивач по справі, який в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки був відсутній за межами України. Відповідно до письмових матеріалів справи, а саме: листа про надання інформації щодо земельних ділянок (а.с.13) Розділу I Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки фізичних осіб, зареєстровано державний акт на імя [PERSON], серія ЯЖ № 027808, від 11.10.2007 року №010733000516 та видано на руки 11.10.2007 року за дорученням №2009, паспорт отримувача серії СН №090898. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті відповідно до ст. 1218 ЦК України. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставина на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Окрім того, позивач, під час розгляду справи, клопотань про витребування матеріалів спадкової справи в порядку вимог ст.133 ЦПК України- забезпечення доказів або ст.137 ЦПК України - витребування доказів, не заявляв. В той же час, обставини, які входять до предмета доказування відповідно до ч. 1 ст. 179 Цивільного процесуального кодексу України у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини та не звертався з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, як пропущеного з поважної причини, а тому відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України вважається таким що не прийняв її, а також недотримання позивачем попереднього нотаріального порядку оформлення спадщини, відсутність відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, таким чином визнання відповідачем позову суперечить закону а позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України поверненню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed