Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-10 00:00:00

В січні 2012 року позивачі звернулися в суд до відповідачів з вказаним позовом, в якому просили визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] дійсним та визнати право на спадщину за законом на спадкове майно- 1/3 частину вказаної квартири, що залишилося після смерті [PERSON]. В обгрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 26 червня 2001 року між ними та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири № 23 в рівних частках, розташованої в будинку № 46 по вулиці Артема в м.Миколаєві, який був укладений на Товарній Біржі „Нерухомість-Миколаїв, записаний в Журналі реєстрації біржових договорів з нерухомістю № 1-798 від 26.06.2001р. та зареєстрований 17.07.2001 р. в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 172 за реєстровим № 5449. Працівники біржи завірили, що подальшого нотаріального посвідчення договір не потребує. Серед покупців квартири був також [PERSON], який помер 07.07.2011р., після його смерті вони не можуть оформити спадщину через те, що договір не посвідчений нотаріально. Оскільки вони не мають можливості розпорядитися купленою ними на законних підставах у свій час квартирою, тому що не дотримане діюче на данний момент законодавство- договір не посвідчений нотаріально- вони вимушені звернутися до суду. Зазначений договір купівлі-продажу виконаний обома сторонами. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали на підставах, викладених в заяві, просили визнати договір купівлі-продажу зазначеної квартири дійсним та визнати право на спадщину за законом після смерті [PERSON], якому на підставі укладеного договору належить 1/3 частини вказаної квартири. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, підтвердила наведені позиваем обставини. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги визнали, проти задоволення позову не заперечували. Представник третьої особи Товарна біржа „Нерухомість-Миколаїв- в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення рекомендовнаої кореспонденції, ніяких заяв до суду не направив. Представник третьої особи Пята Миколаївська державна нотаріальна контора- надалт до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26 червня 2001 року між [PERSON], [PERSON], яка також діяла в інтересах неповнолітньої [PERSON], та [PERSON], яка також діяла в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири № 23 в рівних частках, розташованої за адресою: м.Миколаїв, вулиця Артема, будинок № 46. Договір був укладений на Товарній Біржі „Нерухомість-Миколаїв, записаний в Журналі реєстрації біржових договорів з нерухомістю № 1-798 від 26.06.2001р. 17.07.2001р. право власності на зазначену квартиру було зареєстровано на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/3 частині в Миколаївському МБТІ, та записано в реєстрову книгу №172 за реєстровим № 5449. [PERSON] помер 07.07.2011р., що підтверджується свідоцтвом про смерть. Договір виконаний сторонами в повному обсязі: позивачі уплатили продавцям вартість квартири, вселилися в неї, зареєструвалися та користуються нею, а відповідачі отримали оплату договірної вартості квартири, звільнили її від побутового майна та здійснили виселення з неї. Згідно з вимогами ст.227 ЦК УРСР в редакції ГК 1963 р., що діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в ред.1963р.) недодержання у випадках, зазначених в законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. Ст.128 ЦК УРСР передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до ст.657 ЦК України в редакції ЦК 2003 р. договор купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлого будинку (квартири) чи іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Із пунктів 3,4 ст.334 ЦК України вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Оскільки відносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 р., то відповідно до п.п.1,4 заключних та перехідних положень ЦК України 2003р. необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 р. Таким чином суд дійшов до висновку, що позов в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним обгрунтований та підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог щодо визнання права на спадщину за законом на спадкове майно- 1/3 частину вказаної квартири, що залишилося після смерті [PERSON], суд вважає необхідним залишити їх без задоволення. Як передбачає ст.60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачами не надано достатніх доказів того, що наявний спір про право на вказану частину спадщини.

Outcome: partial