Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Лозівського району, Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що 05 жовтня 1998 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: с. Бунакове, Лозівського рай\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ону, Харківської області та сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0033717, площею 10,2 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території [PERSON] сільської ради Лозівського району, Харківської області. Мати позивача за життя розпорядилася своїм майном, склавши на імя позивача заповіт, згідно умов якого заповідала йому все майно, яке їй належить. Позивач фактично прийняв спадок, але нотаріально його не оформив, оскільки не був обізнаний стосовно сертифікату на право на земельну ділянку (пай). В звязку з чим просить визначити йому додатковий строк три місяці для прийняття спадку після смерті матері [PERSON], яка померла 05 жовтня 1998 року. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду свою заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі та просить винести рішення на підставі тих документів, які знаходяться в матеріалах справи. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Лозівського району, Харківської області в судове засідання не зявився, але надав суду свою заяву в якій просить розглянути справу без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання представником відповідача позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено, що 05 жовтня 1998 року померла [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, серії 1-ВЛ № 297826, виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції 11 грудня 2001 року. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: с. Бунакове, Лозівського району, Харківської області та земельна частка (пай), площею 10,2 умовних кадастрових гектарів, розташована на території [PERSON] сільської ради Лозівського району, Харківської області, КСП ім. Петровського, яка належала померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0033717, виданого на підставі рішення Лозівської районної державної адміністрації Харківської області. За життя мати позивача розпорядилася своїм майном, склавши заповіт на імя позивача. Спадкоємцем першої черги після її смерті є позивач по справі, інших спадкоємців не має ні по закону ні по заповіту. Позивач фактично спадок прийняв після смерті матері, оскільки постійно піклувався про матір, поховав її, розпорядився її особистими речами. Але з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадку після смерті матері не звертався, оскільки житловий будинок був дуже старий та ветхий, а про існування сертифікату на право на земельну частку (пай) позивач не був обізнаний. Так, лише в червні 2012 року його дочка проінформувати про те, що після смерті його матері залишалася земельна ділянка та повернула йому оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). Як вказано в позовній заяві та свідчать документи по справі позивач не звернувся до нотаріальної контори в установлений законом строк з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, оскільки він не був обізнаний стосовно спадкового майна, і дізнався про нього лише в червні 2012 року зі слів [PERSON]. А тому позивач не міг скористатися своїм правом на вступ у спадщину. Вказані обставини стали причиною пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Позивач від спадщини не відмовлявся, заяви про це не писав. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В даному випадку суд вважає можливим визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачем поважними, та продовжити його.

Outcome: approved