overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-13 00:00:00

Заявник звернувся в суд з проханням встановити, що [PERSON], [INFO], є мамою [PERSON], [INFO]. Встановлення даного факту необхідне для звернення в державні органи. У відповідності до ч. 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд не має права відмовити в розгляді заяви про встановлення родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом внесення змін і встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню, так як з досліджених у судовому засіданні документів вбачається, що розбіжності в документах, що засвідчують осіб, пояснюються допущенням помилок в записах особи в офіційних документах. На підставі викладеного, ст. 256 ЦПК України, ч. 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-13 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на житловий будинок № 20 з надвірними будівлями по вулиці Новака в с. Тріскіні Сарненського району Рівненської області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 17.04.2004 року, встановити за нею факт належності на спірне майно. Позивач підтримав позов частково, просить визнання за ним право власності на житловий будинок № 20 без надвірних будівель по вулиці Новака в с. Тріскіні Сарненського району Рівненської області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], та позов в цій частині задовольнити. Відповідач згідно заяви позов визнав, просить позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно. Стаття 328 ЦК України визначає підстави виникнення права приватної власності. Встановлено, що громадянин набуває права власності на підставах, не заборонених чинним законодавством. Згідно копій відповідних свідоцтв засвідчується, що спірне майно належало [PERSON], яка померла 17.04.2004 року. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлені факт вступу заявника у встановлені строки у володіння спадковим майном, відсутність заповітів та заяв третіх осіб про прийняття спадщини, суд знаходить підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 335, 392, 1216, 1233, 1258, 1261, 1268 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-13 00:00:00

Заявник звернувся в суд з проханням встановити, що [PERSON], [INFO], є мамою [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Встановлення даного факту необхідне для звернення в державні органи. У відповідності до ч. 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд не має права відмовити в розгляді заяви про встановлення родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом внесення змін і встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню, так як з досліджених у судовому засіданні документів вбачається, що розбіжності в документах, що засвідчують осіб, пояснюються допущенням помилок в записах особи в офіційних документах. На підставі викладеного, ст. 256 ЦПК України, ч. 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], на час навчання в навчальному закладі Вищому професійному училищі № 22 м. Сарни Рівненської області у розмірі 800 гривень щомісячно, але не довше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, у звязку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на його утримання. Позивач у судовому засіданні дав пояснення згідно позовної заяви, позов підтримав частково в розмірі 300 гривень та просить позов задовольнити. Відповідач згідно заяви позов визнав повністю, просить позов задовольнити. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі наступного. Згідно свідоцтва про народження, довідок з навчального закладу, позивач має на утриманні повнолітню дитину відповідача, що навчається в навчальному закладі Вищому професійному училищі № 22 м. Сарни Рівненської області до 30.06.2013 року. Як встановлено в судовому засіданні, матеріальну допомогу дитині надає мати, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, що навчається. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України аліменти повнолітнім дітям на період навчання стягуються до досягнення ними двадцяти трьох років. У звязку з чим слід стягувати аліменти з відповідача на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], на час навчання в навчальному закладі Вищому професійному училищі № 22 м. Сарни Рівненської області у розмірі 300 гривень щомісячно, але не довше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], пояснивши, що 3 жовтня 1993 р. між нею та відповідачем у Обжилянській сільській раді Балтського району Одеської області, актовий запис № 8, був зареєстрований шлюб. В теперішній час позивачка з відповідачем не проживає, сімейних відносин з не підтримує. За її ствердженням з самого початку спільного життя взаємовідносини між ними були добрими, але через деякий час сумісного життя у сім`ї почали виникати постійні сварки, непорозуміння, що привело до розпаду сім`ї. По причині не сумісності характеру та розладів сімейних стосунків їхнє сімейне життя не склалось. В звязку з чим позивачка вважає, що подальше спільне життя є недоцільним і суперечить її інтересам. Позивачка з відповідачем сімейних відносин не підтримує і бажає розірвати шлюб. Спору щодо майна між сторонами не виникає. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги [PERSON] в судовому засіданні визнав. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подальше перебування в шлюбі перешкоджає інтересам позивачки, можливість збереження сімї втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-13 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 12 лютого 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, посилаючись на ті обставини, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, відповідач відбуває покарання в місцях позбавлення волі, позивач втратила до відповідача почуття поваги та любові. Позивачка подала заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримала, відповідач надіслав письмові заперечення щодо позову, які приєднані до матеріалів справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 158 ЦПК України. Суд визнає позов таким, що підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, жодна з сторін не виявила бажання примиритися, тому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-13 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON], посилаючись на обставини укладення між сторонами 30 вересня 2008 року кредитного договору б/н, згідно якого відповідачем було отримано в кредит кошти у розмірі 0,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Внаслідок порушення відповідачем умов укладеного договору, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою заборгованість за кредитним договором становила 15 291 (пятнадцять тисяч двісті девяносто одну) гривню 50 (пятдесят) копійок. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] зменшив розмір позовних вимог, зважаючи на те, що відповідачем на час розгляду справи було здійснено часткове погашення заборгованості по кредиту, станом на 14 травня 2012 року заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.09.2008 року становить 5 306 (пять тисяч триста шість) гривень 30(тридцять) копійок, просив стягнути з відповідача згадану суму заборгованості та судовий збір. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 549, 611, 612, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-13 00:00:00

11 квітня 2012 року [PERSON] звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на їх дитину доньку [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 гривень щомісяця, починаючи з 11 квітня 2012 року та до її повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що їх шлюб з відповідачем зареєстрований 08 серпня 2008 року у Красноградській сільській раді Совєтського району Автономної Республіки Крим. Відповідач участі в утриманні дитини не бере, матеріальної допомоги не надає. У судовому засіданні позивач зменшила заявлені вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 500 гривень щомісяця. Відповідач у судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав. Зазначив, що не працює, але не заперечував проти сплати аліментів у розмірі 500 гривень щомісяця. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого Красноградською сільською радою Совєтського району Автономної Республіки Крим 08 серпня 2008 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у місті Києві від 06 лютого 2009 року (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У судовому засіданні відповідач не оспорював, що кошти на утримання доньки не надає. З огляду на те, що, відповідач зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на їх доньку [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 500 гривень щомісяця, починаючи з 11 квітня 2012 року. З урахуванням задоволення позову стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 214 гривень 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-13 00:00:00

29 листопада 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2302/1106/50-007, відповідно до якого АКБ «ТАС-Комерцбанк» надав відповідачу кредит в розмірі 5000 грн. терміном повернення 29 листопада 2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 4,0 % на місяць. Позивач, посилаючись на те, що відповідачка порушила умови кредитного договору, і її заборгованість за договором становить 8659 грн. 22 коп., а відповідно до договору факторингу від 13 серпня 2010 року ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло від ПАТ «Сведбанк», що є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», право вимоги грошових коштів від відповідачки, звернувся в суд з позовом і просить стягнути з неї цю суму боргу в примусовому порядку. Відповідачка в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача проти проведення заочного розгляду справи не заперечує та просить справу вирішити без участі відповідачки на підставі наявних у ній доказів. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до кредитного договору № 2302/1106/50-007 від 29 листопада 2006 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» відповідачка зобовязалася погасити до 29 листопада 2009 року кредит в розмірі 5000 грн., сплатити відсотки з розрахунку 4,0 відсотка в місяць за користування кредитом, але свого зобовязання не виконала, і її заборгованість становить 8659 грн. 22 коп., в тому числі: 3299 грн. 41 коп. прострочена заборгованість за кредитом, 3496 грн. 66 коп. заборгованість за нарахованими відсотками, 1863 грн. 15 коп. пеня за порушення графіку погашення. Згідно з п 7.1. кредитного договору у разі порушення позичальником терміну здійснення ануїтетних платежів позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Оскільки відповідачка зобовязань згідно з кредитним договором не виконала, і її заборгованість перед банком становить 8659 грн. 22 коп., а позивач на підставі договору факторингу від 13 серпня 2010 року, укладеного з ПАТ «Сведбанк», що є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», набув права вимоги коштів від боржників банку, заборгованість за кредитним договором повинна бути стягнена з відповідачки в примусовому порядку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача належить стягнути судові витрати в розмірі 214 грн. 60 коп. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 1048 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-13 00:00:00

20 грудня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2302/1206/50-047, відповідно до якого АКБ «ТАС-Комерцбанк» надав відповідачу кредит в розмірі 7000 грн. терміном повернення 20 грудня 2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 4,0 % на місяць. Позивач, посилаючись на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, і його заборгованість за договором становить 6061 грн. 56 коп., а відповідно до договору факторингу від 13 серпня 2010 року ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набула від ПАТ «Сведбанк», що є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», право вимоги грошових коштів від відповідача, звернувся в суд з позовом і просить стягнути з відповідача цю суму боргу в примусовому порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача проти проведення заочного розгляду справи не заперечує та просить справу вирішити без участі відповідача на підставі наявних у ній доказів. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до кредитного договору № 2302/1206/50-047 від 20 грудня 2006 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» відповідач зобовязався погасити до 20 грудня 2009 року кредит в розмірі 7000 грн., сплатити відсотки з розрахунку 4,0 відсотка в місяць за користування кредитом, але свого зобовязання не виконав, і його заборгованість становить 6061 грн. 56 коп., в тому числі: 3034 грн. 48 коп. прострочена заборгованість за кредитом, 2130 грн. 58 коп. заборгованість за нарахованими відсотками, 896 грн. 50 коп. пеня за порушення графіку погашення. Згідно з п 7.1. кредитного договору у разі порушення позичальником терміну здійснення ануїтетних платежів позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Оскільки відповідач зобовязань згідно з кредитним договором не виконав, і його заборгованість перед банком становить 6061 грн. 56 коп., а позивач на підставі договору факторингу від 13 серпня 2010 року, укладеного з ПАТ «Сведбанк», що є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», набув права вимоги від боржників банку, заборгованість повинна бути стягнена з відповідача в примусовому порядку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в розмірі 214 грн. 60 коп. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 1048 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що відповідачі є батьками [PERSON] [INFO] та неповнолітнього [PERSON] [INFO] Батьки обов»язків по вихованню та утриманню дітей не виконують, не здійснюють догляд за фізичним, розумовим розвитком дитини, не створюють належних умов для нормального проживання та розвитку дітей, тому позивач просить позбавити їх батьківських прав стосовно дітей та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей. В судовому засіданні прокурор позов підтримав частково тільки відносно неповнолітнього [PERSON] позбавлення батьківських прав відповідачів, оскільки [PERSON] є повнолітньою. В судовому засіданні позивачка позов підтримав з тих же підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів. Представник органу опіки та піклування позов підтримав та надав суду висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, суд вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до копії свідоцтва про народження вбачається, що відповідачі є батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO] Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню сина, не піклуються про його здоровя, не забезпечують необхідні умови для фізичного та духовного розвитку дитини. Наявна в матеріалах справи копія характеристики, яка видана за місцем навчання неповнолітнього, свідчить про те, що батьки дитини жодного разу не відвідували школу, в якій навчається їхній син, та не цікавились навчанням дитини. З вищевикладеного вбачається, що відповідачі систематично не виконують покладені на них обов?язки по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до висновку органу опіки і піклування Житомирської міської ради, в інтересах неповнолітнього [PERSON] можливо позбавити відповідачів батьківських прав. Згідно з ч. 2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Враховуючи вищезазначене, суд також задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини. Згідно вимог ст.164 Сімейного Кодексу України, якщо буде встановлено, що батьки ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дітей, в судовому порядку вони можуть бути позбавлені батьківських прав.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-13 00:00:00

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та з мотивів, наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити, розірвавши між ним та відповідачкою шлюб. Вказує, що подружні стосунки вони фактично припинили та з осені 2009 року проживають окремо за різними адресами, а відтак і не повязані спільним побутом. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], місцем проживання якої, після розірвання шлюбу, просить визначити місце проживання її матері, тобто відповідачки по справі, оскільки спору про визначення місця проживання дитини між ними немає. Спору про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, між ними також немає. Відповідач позов визнала та пояснила, що наведені її чоловіком у позовній заяві про розірвання шлюбу обставини нею визнаються і не оспорюються. Оскільки обставини справи сторонами визнані і не оспорюються, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення без з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами.

Outcome: approved