Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-02 00:00:00

У червні 2012 року Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області Служба замовника (далі КП Служба замовника, Підприємство) звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 01 грудня 2004 року наказом КП Служба замовника № 85 від 01 грудня 2004 року [PERSON] була прийнята на посаду бухгалтера першої категорії Підприємства. З 2009 року по 2011 рік відповідач [PERSON] навчалася у Навчально-науковому інституті бізнесу Національного університету біоресурсів і природокористування України, що підтверджується довідками про участь у заліково-екзаменаційних сесіях. КП Служба замовника здійснило повну оплату освітньої послуги відповідача [PERSON] у розмірі 8850 грн., що підтверджується банківською випискою від 25 грудня 2009 року та платіжними дорученнями №№ 366 і 367 від 22 вересня 2010 року, №№ 369 і 370 від 23 вересня 2010 року. Проти цих дій [PERSON] не заперечувала, успішно закінчила навчання у 2011 році. 31 січня 2012 року [PERSON] звільнено із займаної посади за власним бажанням згідно із наказом КП Служба замовника від 23 січня 2012 року № 149к. Вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 1160 ЦК України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. 07 лютого 2012 року за № 32-289 КП Служба замовника направило [PERSON] претензію про повернення коштів у розмірі 8850 грн., у якій відповідачу пропонувалось протягом десяти днів добровільно відшкодувати Підприємству понесені ним витрати. Однак ця вимога залишилася без задоволення, сума витрат відповідачем не повернута. Просило стягнути із [PERSON] на користь КП Служба замовника понесені витрати в розмірі 8850 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, направив до суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності у звязку із зайнятістю у розгляді іншої справи. Позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що дійсно 01 грудня 2004 року її було прийнято на посаду бухгалтера першої категорії КП Служба замовника. У січні 2009 року їй повідомили, що Підприємством сплачено кошти за її навчання у Національному університеті біоресурсів і природокористування України. Жодних заяв про бажання навчатися не писала. Будь-якого договору чи іншої угоди про повернення коштів за навчання вона із Підприємством не укладала, це питання жодним чином між ними не обговорювалось. Вважає позов безпідставним. Необхідності навчання у вказаному навчальному закладі та отриманні диплома у неї не було. На її трудову діяльність та оплату праці це ніяким чином не впливало. Просила у позові КП Служба замовника відмовити. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Наказом КП Служба замовника від 01 грудня 2004 року № 85 (по особовому складу) [PERSON] прийнято на посаду бухгалтера першої категорії по переводу. Судом встановлено, що протягом 2009-2011 років відповідач [PERSON] навчалася на економічному факультеті Навчально-наукового інституту бізнесу Національного університету біоресурсів і природокористування України за спеціальністю Облік і аудит, що підтверджується довідками про участь у заліково-екзаменаційних сесіях, зокрема: № 603 від 14 травня 2009 року, № 8485 від 01 вересня 2010 року і № 9270 від 10 січня 2011 року. Наказом КП Служба замовника від 23 січня 2012 року № 149к [PERSON] звільнено з роботи з посади заступника головного бухгалтера на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. 07 лютого 2012 року за № 32-289 КП Служба замовника направляло [PERSON] претензію про повернення коштів, у якій відповідачу пропонувалось протягом десяти днів повернути Підприємству сплачені за неї на підставі договору кошти в розмірі 8850 грн. за її навчання у Державній академії житлово-комунального господарства. З наданої суду позивачем виписки з банківського рахунку від 25 грудня 2009 року вбачається, що КП Служба замовника начебто перерахувало Національному університету біоресурсів і природокористування України, тобто іншому навчальному закладу, за навчання відповідача [PERSON] згідно із договором № 1137 від 13 січня 2009 року кошти в розмірі 2225 грн. Відповідно до платіжних доручень №№ 366 і 367 від 22 вересня 2010 року, №№ 369 і 370 від 23 вересня 2010 року КП Служба замовника перераховувало вказаному вище навчальному закладу за надані послуги згідно із договором № 1137 від 13 січня 2009 року кошти на загальну суму 8850 грн. У ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України визначено, що к ожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] понесених витрат позивач КП Служба замовника посилалося на ч. 1 ст. 1160 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 1160 ЦК України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. За змістом цієї норми право на відшкодування витрат виникає за умови, якщо вони (дії) були необхідними, тобто виправдані обставинами, за яких були вчинені. Відповідно до ч. 1 ст. 1158 ЦК України якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення. У ч. 2 ст. 1158 ЦК України встановлено, що о соба, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобовязана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір. Договір № 1137 від 13 січня 2009 року на підставі якого КП Служба замовника перераховувало кошти Національному університету біоресурсів і природокористування України суду позивачем не наданий, сторони та предмет цього договору суду не відомі. Доказів того, що понесені позивачем КП Служба замовника витрати на навчання [PERSON] були виправдані певними обставинами, а також те, що вони були вчинені саме в інтересах відповідача, судом не здобуто. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов КП Служба замовника задоволенню не підлягає, оскільки свого підтвердження в суді не знайшов. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed