Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обгрунтування якого вказав, що з відповідачем по справі тривалий час перебував у трудових відносинах. Останнім місцем роботи була шахта «Самсонівська - Західна» ПАТ «Краснодонвугілля». 27.07.2012 року профпатологічною МСЕК позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності у зв»язку з професійним захворюванням - антракозом та вібраційною хворобою у зв»язку з роботою за професією гірник очисного вибою. Додатково визначена потреба у медикаментозному лікуванні та регулярних медичних оглядах.. Позивач зазначає, що в зв'язку з професійним захворюванням він був змушений звільнитись з роботи через невідповідність стану здоров»я, було порушено його нормальні життєві зв'язки, у нього значно звузилось коло спілкування, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, у позивача постійно виникають складнощі в зв'язку із загальною слабкістю, втомою, сильним болем в області суглобів, головокружінням, постійним кашлем та стисканням у грудях, з'явилася задишка, позивач не має можливості виконувати звичну хатню роботу. Всі ці фактори позначились на його здоровому сні, за останні роки він погано спить у зв'язку з частим кашлем та нехваткою кисню, болях у суглобах , постійним моральним навантаженням на нього та рідних. На теперішній час він не може працювати на посаді, яку він обіймав на підприємстві раніше через стан здоров'я, й це поставило його у скрутне становище, оскільки він тепер не може матеріально забезпечувати свою родину належним чином, оскільки його заробітна плата була основним засобом існування родини. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, яка була завдана у результаті професійного захворювання на виробництві, в сумі 100 000 грн. У судовому засіданні позивач надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, також зазначив, що звільнився з підприємства за станом здоров'я, на даний час отримує пенсію, отримує допомогу у Фонді ССНВ. Зараз влаштуватися на роботу не може, оскільки постійно хворіє, страждає на задишку, постійне ускладнене жорстке дихання. Погіршення стану відчуває останні 2-3 роки, стан здоров»я постійно погіршується. Вказав, що професійне захворювання призводить до конфліктів у сім'ї, він постійно нервує, хвилюється, порушився нормальний уклад життя, виникло почуття неповноцінності, значно звузилось коло спілкування, його постійно турбує стан здоров'я. Вказав, що під час трудової діяльності виконував важку роботу на підприємстві, але належних умов праці роботодавцем створено не було, оскільки відповідачем порушувалась техніка безпеки та гігієна праці, запиленість повітря в шахті перевищувала допустимі норми, в зв'язку з чим через профзахворювання страждає фізичними недугами. На цей час перебуває на обліку за професійним захворюванням, 2 рази на рік проходить обстеження та має стаціонарно лікуватись. Захворювання обмежують його життєдіяльність, порушується його звичайний уклад життя, що спричиняє, у свою чергу, йому моральні страждання. Вказав, що розлади в його здоров'ї виникли внаслідок несприятливих умов праці, в зв'язку з чим йому було спричинено моральну шкоду, яку просив стягнути з відповідача, оскільки вбачає саме його провину у спричиненні останньої в зв'язку з несприятливими умовами праці. Просив задовольнити позов в повному обсязі. Надавши пояснення в судовому засіданні, надав суду заяву, в якій просив закінчити розгляд справи за його відсутності, оскільки через стан здоров»я не може бути присутнім в судовому засіданні; цю обставину підтвердив копією рішення ВКК № 37 від 05.02.2013 року про необхідність стаціонарного лікування в період з 05.02.2013 року по 18.02.2013 року. Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 100 000 грн.. зазначив, що розмір відшкодування висунув сам позивач, який саме в цю суму оцінює спричинену йому моральну шкоду. Послався на безумовність спричинення моральної шкоди внаслідок втрати професійної працездатності. Представники відповідача Котовська, Решетніков в судовому засіданні не визнали позов в повному обсязі Суду пояснили, що в матеріалах справи немає жодного доказу на підтвердження факту спричинення позивачу моральної шкоди. Відсутні докази якими підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні. Позивачем не надано підтверджень наявності причинного зв'язку між профзахворюванням та виниклими моральними стражданнями, а саме- відсутній висновок судово-психологічної експертизи. Тому вважають, що немає об'єктивних підстав та доказів щодо задоволення позову. Просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник відділення ВД Фонду ССНВ України в м. Красно доні в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Вказав, що дійсно позивачу встановлена втрата професійної працездатності у зв»язку з професійними хворобами, які викликані умовами праці. Фонд ССНВ в повному обсязі та належним чином здійснив позивачу всі виплати, передбачені законом. Вважає, що позивачу спричинена моральна шкода, яку відповідач має компенсувати. Надавши пояснення в судовому засіданні, через канцелярію суду надав заяву з проханням закінчити розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач з 08.09.1986 року по 11.07.2012 року працював на підземних роботах з повним робочим днем, про що свідчить копія трудової книжки позивача, яка додана до матеріалів справи /а.с. 7 - 9/. Звільнений з СП «шахта Самсонівська-Західна» ПАТ «Краснодонвугілля» у зв»язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров»я - за п. 2 ст. 40 КЗпП України. Згідно довідки МСЕК від 07.08.2012р., позивачу встановлено стійку втрату професійної працездатності в розмірі 40% з 27.07.2012 р. безстроково, в тому числі 20% через антракоз, 20 % - через вібраційну хворобу, захворювання професійні, професія, що призвела до хвороб - горнорабочий очисного забою. Рекомендоване медикаментозне лікування (а.с.10) Із виписки з історії хвороби позивача № 563., вбачається, що позивач знаходився на стаціонарному обстеженні в профпаталогічному відділенні ЛОКБ з 31.05.2012 р. по 08.06.2012 р. з діагнозом: антракоз першої стадії, хронічний бронхіт в фазі неповної клінічної ремісії першого ступеню, вібраційна хвороба першого-другого ступеню, синдром вегето-сенсорної полі невропатії верхніх кінцівок, дистрофічні зміни в кістках кістей рук. Захворювання професійні. Діагноз встановлений з урахуванням сумарного пильового стажу 25 років 8 місяців, а також стажу роботи в контакті з вібраційним інструментом 25 років. Найбільш вірогідно, захворювання розвились в професіях ГРП, забійник, ГРОЗ в період з 1986 року по теперішній час. Скаржився на оніміння кістей рук, судоми в м»язах, слабкість, постійний кашель з мокротою, одишку, болі в суглобах, зниження працездатності. При обстеженні встановлений стан середньої тяжкості, щорічно неодноразово лікувався від хронічного бронхіту. За наслідками обстеження направлений до проф.. МСЕК, рекомендоване Д/нагляд терапевта, невропатолога, профілактичні курси лікування 2 рази в рік, санаторно-курортне лікування, медикаментозне лікування. Факт неодноразового звернення позивач за медичною допомогою в останні роки підтверджений копією медичної книжки [PERSON], в якій зафіксовані факти його звернення за отриманням медичної допомоги у зв»язку з постійним кашлем, одишкою, відчуттям нехватки повітря, утрудненого дихання, слабкістю. Факт погіршення стану здоров»я позивача та змінами його особистості підтверджують допитані в судовому засіданні свідки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною позивача. В останні роки позивач постійно скаржиться на болі в груді, кашляє, не може спокійно спати. Після звільнення практично не виходить із дому, став замкнутим, стосунків з колишніми друзями та колегами не підтримує, від чого страждає. Постійно приймає ліки. Вона боїться відпускати позивача самого, оскільки тому може стати погано. Вказала, що позивач через стан здоров»я не може виконувати звичайну хатню роботу, що негативно позначається на його самооцінці. Свідок [PERSON] суду пояснив, що пропрацював з позивачем близько 11 років. Приблизно 2-3 роки назад у позивача почало різко погіршуватись здоров»я - він став задихатись, кашляє, опухли руки. Це свідок пов»язує з працею позивача на підземних роботах. Вказав, що через стан здоров»я змінився уклад життя позивача - він фактично припинив спілкування, змушений постійно лікуватись, не має можливості виїжджати на автомобілі, оскільки боїться, що з ним може щось трапитись. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він дружить з позивачем з 1979 року, звав його як веселу, сильну, доброзичливу людину. За останні роки позивач сильно змінився, скаржиться на стан здоров»я, став замкнутий, фактично припинив спілкування з друзями, йому стає дедалі гірше. У суду немає сумнівів щодо достовірності пояснень свідків, оскільки свідки тривалий час знайомі з позивачем, підтримують з ним стосунки, мають можливість спостерігати за змінами в здоров»я та особистості позивача. Пояснення свідків є узгодженими між собою, не суперечать іншим матеріалам справи та поясненням самого позивача. Таким чином суд вважає встановленим, що через тривалий час роботи в шкідливих умовах праці позивач набув ряд хронічних захворювань, МСЕК встановлений зв»язок хронічних захворювань з виконанням позивачем професійних обов»язків. Позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності; в медичній документації позивача зафіксоване об»єктивне погіршення стану здоров»я, наявність дискомфорту та болей через професійні хвороби. Згідно з положеннями ст.. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. Питання права постраждалого на виробництві на отримання компенсації моральної шкоди досліджене в рішенні Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-9/2004, в якому зазначено, що Відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. До професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов'язаних з роботою. Також Конституційним Судом України був проведений аналіз змін законодавства в частині звільнення Фонду ССНВ України від обов»язку компенсації постраждалим моральної шкоди. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008р. №20-рп/2008р., право застрахованих громадян, що потерпілі на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди, є захищеним правилами ст.1167 ЦК України та положеннями ст.237-1 КЗпрП України, згідно приписів яких їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого органу (роботодавця). З зазначенням, що встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворюванння не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Таким чином, при розгляді данної справи застосуванню підлягають норми цивільного законодавства щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди, а саме-ст. 23, 1167 ЦК України та ст.. 237-1 КЗпП України. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини… , фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Правові, економічні, соціальні та організаційні основи діяльності, пов'язаної з об'єктами підвищеної небезпеки, встановлено Законом України "Про об'єкти підвищеної небезпеки" від 18 січня 2001 року N 2245-III. Статтею 1 цього Закону визначено, що об'єкт підвищеної небезпеки - це об'єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об'єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру. Згідно Наказу Держнаглядохоронпраці від 26.01.2005 N 15, до Переліку робіт з підвищеною небезпекою, п.64 належать Підземні роботи на шахтах та рудниках. Тобто, підземні роботи на підприємствах вугільної промисловості, зокрема, в шахті, є роботами, що належать до шкідливих і особливо важких умов праці й пов'язані з дією джерела підвищеної небезпеки. Як вбачається з акту розслідування хронічного професійного захворювання [PERSON] № 24 від 02.07.2012 року, комісією проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання - антракоза першого ступеню, хронічного бронхіту у фазі неповної клінічної ремісії, вібраційної хвороби 1-2 ступеню з синдромом вегето-сенсорної поліневрапотії верхніх кінцівок, перефіричним ангіодистонічним синдромом та дистрофічними змінами у кістках кистей; захворювання професійні. Зазначено, що [PERSON] працював за професією гірник очисного забою, стаж роботи 33 роки 6 місяців. Відповідно до п. 16 акту, вказані захворювання виникли в зв'язку з тривалою дією вугільно-породного пилу на органи дихання в концентраціях, що перевищують гірничо-допустиму норму, тривалу роботу на віброактивному обладнанні, недосконалість технології. Згідно з висновками атестації робочих місць за умовами праці 2006 та 2011 років технічний та організаційний рівень робочого місця не відповідає вимогам стандартів системи безпеки праці (а.с.11-15). Відповідно до статей 4, 7 Закону України «Про охорону праці», державна політика в галузі охорони праці базується на принципах: пріоритету життя і здоров'я працівників по відношенню до результатів виробничої діяльності підприємства, повної відповідальності власника за створення безпечних і нешкідливих умов праці, умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що дійсно, умови праці позивача були такими, які потягли за собою професійне захворювання, в зв'язку з чим було встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 40%. Провина відповідача по справі в незабезпеченості належних умов праці позивача на його робочому місці підтверджується вищевикладеними документами. Судом критично оцінюються заперечення представника відповідача в тій частині, що позивачем не підтверджено, що саме робота на підприємствах відповідача мала наслідком професійне захворювання, оскільки згідно трудової книжки позивач з 1986 року постійно працював на підприємствах «Краснодонвугілля». Таким чином, судом встановлено, що ушкодження стану здоров'я позивача відбулись внаслідок впливу негативних факторів, пов'язаних з трудовою діяльністю позивача на виробництві, а саме- підприємстві вугільної промисловості. Факт спричинення позивачу моральної шкоди внаслідок погіршення стану здоров»я знайшов своє підтвердження під час судового слідства. Моральна шкода, спричинена позивачу, полягає у фізичних болях, які є симптомами отриманих позивачем професійних хвороб, душевних стражданнях з приводу втрати працездатності, неможливості продовжувати роботу по професії шахтаря, зниженні самооцінки, неможливості вести звичайний спосіб життя, звуженні кола спілкування, необхідності постійного медикаментозного лікування та обов»язкового стаціонарного лікування з приводу хронічних захворювань, зниженні якості життя. Відповідно до п. 3 ППВС України від 31 березня 1995 року № 4 (з наступними змінами), передбачено, що відповідно до чинного законодавства, моральна шкода складається з моральних переживань у зв'язку з ушкодженням здоров'я, порушенні нормальних життєвих зв'язків у зв'язку з неможливістю продовження активного життя, порушенні зв'язків з оточуючими людьми, настанні негативних наслідків. До моральної шкоди відносяться також моральні і фізичні страждання, чи інші негативні явища, заподіяні фізичній особі протиправними діями. Суд враховує, що незалежно від вини фізичної та юридичної особи відшкодовується завдана нею моральна шкода, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. В даному випадку моральна шкода - це втрати немайнового характеру, які позивач зазнав внаслідок моральних страждань, негативних наслідків, які знайшли свій вираз у погіршенні стану здоров'я позивача, в переживаннях, хвилюванні, які зазнає позивач в зв'язку із погіршенням свого здоров'я, в обмеженні його життєдіяльності. Зазначені негативні явища мають місце в зв'язку з невиконанням відповідачем по справі свого обов'язку щодо забезпечення належних умов праці позивача, що призвело до професійного захворювання та стійкої втрати працездатності позивачем, а, відповідно - до обмеження життєдіяльності позивача. Визначаючи розмір моральної (немайнової) шкоди, суд виходить з того, що в даному випадку позивачу спричинено як фізичні так і душевні страждання, що пов'язано із погіршенням стану його здоров'я, обмеженням життєдіяльності, також суд враховує неможливість відновлення втрачених життєвих функцій організму. Також судом береться до уваги наявність вимушених змін в життєвих та виробничих стосунках позивача, стан здоров'я позивача, при цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на вищевикладене, суд заявлені позовні вимоги по стягненню моральної шкоди в сумі 100 000 грн., вважає перебільшеними, такими, що не відповідають фактичним моральним стражданням, які зазнав позивач. Оцінивши всі встановлені в судовому засіданні обставини відповідно до вимог ст.. 212 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок компенсації спричиненої моральної шкоди 5 000,00 грн., в іншій частині в задоволенні позову - відмовити за необгрунтованістю. Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України

Outcome: partial