Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом в якому зазначила, що вона 7 березня 2008 року уклала кредитний договір №116 з ВАТ «Український [PERSON]» та отримала кредит у вигляді відкличної кредитної лінії у розмірі 181050 гривень. Строк кредиту з 7 березня 2008 року до 10 лютого 2022 року (включно). Також в день укладення кредитного договору між нею та ВАТ «УПБ» було укладено іпотечний договір, згідно якого вона надала в іпотеку належне їй нерухоме майно: житловий будинок з господарськими спорудами та майнові права на земельну ділянку загальною площею 0,0701 га, що розташоване за адресою: м. Біла Церква, вул. Леваневського,17. У звязку з невчасним погашенням позивачем заборгованості по кредиту рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 18.11.2008 року з неї стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 178 279,19 грн. 24.01.2009 року відповідачем міським відділом ДВС Білоцерківського МРУЮ було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 2-6788 від 16.12.2008 року та згідно договору про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого предметом іпотеки майна 28 грудня 2009 року були проведені прилюдні торги належного позивачу зазначеного майна, яке знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського,17 та продане переможцю прилюдних торгів [PERSON] за 201100 грн. за ціною значно нижчою від дійсної вартості майна. У звязку з цим позивач 19.04.2010 року звернулась до суду і рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 20.12.2010 року та рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 7 червня 2011 року прилюдні торги, що відбулися 28 грудня 2009 року визнано недійсними. Враховуючи, що при організації і проведені прилюдних торгів, на яких було незаконно реалізоване належне позивачу нерухоме майно за ціною значно нижчою від дійсної його вартості, позивачу заподіяна матеріальна та моральна шкода, тому вона звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить суд стягнути з Державного казначейства України за рахунок коштів державного бюджету України на її користь матеріальну шкоду в сумі 398 900 грн. та стягнути з Державного казначейства України та міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції за рахунок коштів державного бюджету України на її користь моральну шкоду в сумі 50 000 грн. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги, пославшись на обставини т підстави, викладені у позовній заяві, просить суд позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що прилюдні торги відбулись у встановленому законом порядку, акт оцінки майна позивач не оскаржувала, діями ДВС позивачу не було завдано ніякої шкоди, тому просить суд в задоволені позовних вимог відмовити. Представник відповідача Державного казначейства України правонаступником якого є Державна казначейська служба України також позовні вимоги не визнала з підстав, зазначених представником МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ, просить суд в задоволені позову відмовити. Представник залученої до участі у справі прокуратури міста Біла Церква підтримала доводи відповідачів щодо відмови позивачу у задоволені позовних вимог. Представник третьої особи Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» та залучений до участі у справі у якості третьої особи [PERSON] будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, тому суд розглянув справу у відповідності до вимог, передбачених ст. 169 ч.2 ЦПК України, про що не заперечували учасники судового розгляду. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що не заперечується сторонами у справі і підтверджується судовим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2010 року, позивач 07.03.2008 року уклала кредитний договір №116 з ВАТ «Український [PERSON]» згідно якого банк надав їй кошти у розмірі 181050 гривень. Також 07.03.2008 року між позивачем та банком було укладено іпотечний договір, згідно якого позивач надала в іпотеку належне їй нерухоме майно: житловий будинок з господарськими спорудами та майнові права на земельну ділянку загальною площею 0,0701 га, що розташоване за адресою: м. Біла Церква, вул. Леваневського,17. У звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань за зазначеним кредитним договором рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 18.11.2008 року з позивача стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 178 279,19 грн. Згідно вказаного судового рішення 24.01.2009 року відповідачем міським відділом ДВС Білоцерківського МРУЮ було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 2-6788 від 16.12.2008 року та згідно договору про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого предметом іпотеки майна 28 грудня 2009 року були проведені прилюдні торги належного позивачу зазначеного майна, яке знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського,17 та продане переможцю прилюдних торгів третій особі [PERSON] за 201100 грн. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2010 року прилюдні торги, що відбулися 28.12.2009 року з реалізації вищезазначеного майна позивача визнані недійсними, яке залишено без змін рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 07.06.2011 року ( а.с. 11-21). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Підставами визнання прилюдних торгів недійсними, що відбулися 28.12.2009 року з реалізації майна, належного на праві власності позивачу [PERSON], стали встановлені судом численні порушення відповідачем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ вимог діючого законодавства при їх підготовці та проведенню. Так, в порушення вимог п.4.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій державним виконавцем позивачу, як боржнику, не вручена постанова про відкриття виконавчого провадження, а також в порушені п.2.2.3 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15.12.1999 року позивач не була повідомлена про призначення у виконавчому провадженні експерта або спеціаліста та субєкта оціночної діяльності, час та місце проведення експертної оцінки. Порушуючи законні права та інтереси позивача як боржника і сторони виконавчого провадження відповідачем МВ ДВС України Білоцерківського МРУЮ в порушені вимог ст.11-1 закону України «Про виконавче провадження» була проведена експертна оцінка належного їй майна за ціною, яка є значно меншою за її дійсну вартість і при цьому позивач була позбавлена права взяти участь у проведенні експертизи, висловлювати свої доводи та міркування щодо оцінки її майна та оскаржити експертний висновок. Згідно ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець про оцінку арештованого майна не повідомив позивача, чим позбавив її права та можливості оскаржити оцінку майна до суду в 10-денний строк з дня отримання повідомлення. Вказані протиправні дії державного виконавця та інші, які встановлені зазначеними судовими рішеннями Білоцерківського міськрайонного суду та апеляційної інстанції призвели до продажу майна позивача за значно заниженою оцінкою, чим була заподіяна позивачу матеріальна шкода. При визначені завданої позивачу матеріальної шкоди суд враховує, що майно позивача [PERSON] реалізоване за ціною 201100 грн. Згідно висновку № 13387/11/8392/12-42 судової будівельно-технічної експертизи від 13.09.2012 року дійсна ринкова вартість належного позивачу [PERSON] майна: будинку, господарських будівель та споруд з врахуванням вартості земельної ділянки станом на жовтень місяць 2009 року складає 414533 грн. Таким чином МВ ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції своїми незаконними діями та бездіяльністю заподіяна позивачу матеріальна шкода, яка становить 414533 210100 = 213433 грн. Статтею 1166 ЦК України визначено загальні положення про відшкодування шкоди, зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією, чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень відшкодовується державою незалежно від вини цього органу. У відповідності до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відшкодування шкоди, завданої посадовими і службовими особами органів державної влади, органів влади АРК або органів місцевого самоврядування фізичній особі здійснюється з відповідних бюджетів. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз'яснено, що при розгляді позовів фізичних та юридичних осіб про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця суди повинні виходити з положень ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», ст. 86 Закону України «Про виконавче провадження»і враховувати, що в таких справах відповідачами можуть бути відповідні відділи державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державного казначейства України. Отже, з урахуванням викладеного, шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Тобто стягнення відбувається з бюджетів, а не безпосередньо з публічних органів, як юридичних осіб. Відповідно до ст. 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов'язаннями держави. Згідно статті 3 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. У відповідності до Положення «Про державну казначейську службу України», затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року, Державна казначейська служба України є юридичною особою, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України в установленому законом порядку на користь позивача [PERSON] завданої їй матеріальної шкоди підлягають задоволенню частково - в сумі 213433 гривні. При вирішені позовних вимог в частині стягнення на користь позивача завданої їй моральної шкоди суд вважає, що дані вимоги також підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 3 розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ст. 56 Конституції України: - кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. При цьому суд враховує доводи сторони позивача, що неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю МВ ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції позивачу [PERSON] та членам її сімї була завдана моральна шкода, яка полягає в моральних переживаннях та стражданнях у звязку з порушенням її права власності на незаконно реалізоване належне їй на праві власності майно з прилюдних торгів, що призвело до необхідності у вирішенні питання житла, побуту сімї та вирішені інших негативних життєвих явищ. На вказаних підставах суд приймає до уваги доводи позивача про завдання їй незаконними діями відповідача МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ моральної шкоди. З урахуванням характеру та ступені зазначених моральних страждань, суд встановлює розмір стягнення в сумі 10000 грн., враховуючи принцип розумності та справедливості. Згідно п.10-1 розяснень вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного суду України - при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. Враховуючи наведена суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення заподіяної моральної шкоди з Державної казначейської служби України та міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції за рахунок коштів державного бюджету України в установленому законом порядку на користь [PERSON] в сумі 10000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial