Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-21 00:00:00

В липні 2012 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на своє утримання в розмірі ? частки усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є донькою відповідача, досягла повноліття, однак навчається на 4 курсі санітарно-фельдшерського відділення денної форми навчання Миколаївського базового медичного коледжу, проживає з матірю, потребує матеріальної допомоги батька, проте відповідач в добровільному порядку надавати допомогу не бажає. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні з підстав викладених у позовній заяві. Вказує, що бажає продовжувати навчання, не працює, тому потребує матеріальної допомоги а відповідач має можливість її надавати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ФП № 105453 [PERSON] і відповідач [PERSON] є батьками позивачки [PERSON], [INFO]. Згідно з довідкою Миколаївського базового медичного коледжу від 11.07.2012 (вих. № 1455) [PERSON] 01.09.2009 року вступила до зазначеного коледжу і на теперішній час навчається на 4 курсі, дата закінчення коледжу 01.03.2013. Відповідно до\~ст. 199 Сімейного Кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 214 грн. 60 коп.

Outcome: approved