Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

23 жовтня 2012 р.позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Державного підприємства Вугільна компанія Краснолиманськапро відшкодування моральної шкоди,зазначивши ,що 19 липня 2004 р. при виконанні трудових обовязків, працюючи у шкідливих та небезпечних умовах , загинув її чоловік [PERSON], який знаходився з відповідачем у трудових відносинах. Позивач вважає, що у зв`язку зі смертю чоловіка , позивачу була спричинена моральна шкода, повязана із безповоротною втратою близької людини , відчуттям самотності, внаслідок чого позивачу доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя.Спричинену моральну шкоду позивач оцінює у 300\~000 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди 300 000 грн. Представник відповідача Державного підприємства Вугільна компанія Краснолиманська (ДП ВК Краснолиманська) позовні вимоги не визнав, оскільки відповідно до Закону України Про охорону працівідповідальність за шкоду, заподіяну працівникові, перекладено з роботодавця на страховика, тому підприємство не несе матеріальних затрат у разі нещасного випадку або професійного захворювання працівника ні перед ким. Вислухавши пояснення позивача , представника відповідача , дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав . В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя чоловік позивача [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON]В.) (а.с.15-16) перебував у трудових відносинах з ДП ВК Краснолиманська та 19 липня 2004 р. при виконанні трудових обовязків [PERSON] загинув внаслідок аварії з груповим нещасним випадком (а.с. 14,9-10) , про що відповідачем було складено акт № 32 про нещасний випадок на виробництві (а.с. 7-8). Суд вважає безпідставними доводи відповідача , що обовязок по відшкодуванню шкоди покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України. Відповідно до Закону України Про загально обовязкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності від 22.02.2001 р. № 2272-ІІІ, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України відшкодовує моральну шкоду тільки потерпілим на виробництві , відшкодування моральної шкоди родичам загиблого зазначеним Законом не передбачено. Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2008 р. від 08 жовтня 2008 р. Конституційний Суд України вважає, що після внесення змін до Закону України Про загально обовязкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності від 22.02.2001 р. № 2272-ІІІ Законом України Про внесення змін до Закону України Про загально обовязкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності від 23.03.2007 р. № 717-V ( п.1.абз.3 п.5,п.9, абз 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону), яким скасовано право застрахованих громадян, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України , право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.. 1167 ЦК України та ст.. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Суд вважає, що саме діями відповідача позивачеві спричинені моральні страждання, пов`язані зі смертю чоловіка , яка є прямим наслідком шкідливіх та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до ст.1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов,язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров,я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо). Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, або смертю фізичної особи, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки , відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода ,завдана смертю фізичної особи , відшкодовується її чоловікові (дружині ), батькам , дітям , а також особам , які проживали з нею однією сімєю. Тобто, даною нормою передбачено право дружини загиблого на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я юридичною особою, яка її завдала. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням характеру заподіяної шкоди позивачу , ступені фізичних та душевних страждань позивача , при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з принципів справедливості , розумності та достатності, передбачених ст. 23 ЦК України. Моральні страждання позивача у звязку зі смертю чоловіка викликали певні зміни у її житті, чим порушило звичайний уклад життя позивача та примушує її докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Тому , виходячи з засад розумності і справедливості , враховуючи глибину моральних страждань позивача , безповоротність втраченого , суд вважає, що на користь позивача з відповідача має бути стягнуто 50 000 гривень у відшкодування моральної шкоди. В силу ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на відповідача. Враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 107,30 грн. На підставі ст.ст. 3,4,5,6,10, 11, 57, 208,209, 212, 213- 218 ЦПК України, суд

Outcome: approved