Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-06 00:00:00

У липні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначала, що 14.11.2009 року вона з відповідачем уклали шлюб, який було зареєстровано у Орджонікідзевському відділі РАЦС Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 371. Від шлюбу дітей немає. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені у травні 2012 року, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями на підґрунті чого між ними постійно виникали сварки та суперечки, що спричинило відсутність взаєморозуміння й вони втратили почуття довіри, поваги та любові один до одного. Посилаючись на те, що їх сім'я розпалася остаточно та її збереження неможливе і недоречне та суперечить їхнім інтересам, [PERSON] просила суд розірвати шлюб укладений з [PERSON], після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явився, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується його розпискою, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та заперечень проти позову не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З матеріалів справи вбачається, що 14.11.2009 року між сторонами по справі було укладено шлюб, який зареєстровано у Орджоінікдзевському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції України, про що зроблено запис № 371. [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття довіри, поваги та любові один до одного, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання. Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved