Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом зазначаючи, що 26.05.2011 року один з відповідачів, а саме [PERSON] приїхав до його будинку за адресою: м. Сквира, вул. Жукова, 5, Київської області та попросив надати йому в оплатне користування 18 стійок будівельних лісів і 42 ригелі, що належали позивачу на праві власності, для будівництва церкви. За усною згодою між собою сторони домовилися про те, що будівельні ліса передаються строком на півтора місяці з оплатним користуванням за 800 грн. в місяць. Дана угода між сторонами документально не оформлялася, лише складалася товарно-транспортна накладна на отримання вказаного майна. 27.05.2011 року [PERSON] приїхав до позивача на власному автомобілі з іншим відповідачем - [PERSON] та ще одним священнослужителем. Слідом за ними, на вантажному автомобілі, приїхав інший відповідач, [PERSON] В цей же день [PERSON], [PERSON] та інший священнослужитель завантажили на вантажний автомобіль 18 стійок по 4 метри кожна та 42 ригелі. При завантаженні будівельних лісів, вони були пораховані позивачем та відповідачем по справі [PERSON] В цей час відповідач [PERSON] стояв біля вантажного автомобіля. Після завантаження, позивач звернувся до відповідача [PERSON] щодо підтвердження отримання будівельних лісів, щляхом укладення та підписання товарно-транспортної накладної, в зв`язку з чим запросив останнього до свого будинку. В будинку, позивач в товарно-транспортній накладній вказав, що передав, а відповідач [PERSON] прийняв будівельні ліса в кількості 18 стійок та 42 ригелі. При цьому, [PERSON] передав в рахунок часткової оплати за користування майном позивача 300 грн., вийшов з будинку і більше до нього не повертався. Вказану розмову позивача з відповідачем чула дружина позивача та його син. Через декілька днів після передачі вказаного майна, позивач перебував на будівництві церкви, проте відповідача [PERSON] там не знайшов, а також не бачив там переданих будівельних лісів. Засумнівавшись у правомірності передачі свого майна відповідачам, позивач отримав від відповідачів - [PERSON] та [PERSON] підтвердження того, що останні дійсно в день передачі будівельних лісів їх завантажили на вантажний автомобіль, про що підписалися в товарно-транспортній накладній. Позивач вважає, що відповідачі незаконно заволоділи його майном, що визначене індивідуальними ознаками, без відповідної правової підстави, яке підлягає поверненню в порядку передбаченому ст. 387 ЦК України. Таким чином, позивач просить суд витребувати у відповідачів майно, а саме будівельні ліса в кількості 18 стійок та 42 ригелі, що знаходяться в їх чужому незаконному володінні, а в разі відсутності майна в натурі відшкодувати йому матеріальну шкоду в розмірі вартості переданого майна, моральну шкоду в сумі 1000 грн. та судові витрати в сумі 197 грн., солідарно стягнувши її з відповідачів. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені вище. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з позовними вимогами позивача не погодився та суду пояснив, що вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими. Зокрема, відповідач [PERSON] суду пояснив, що рініше для будівництва в м.Сквира храму [PERSON] він взяв в оплатну оренду у позивача металеві будівельні ліса. Поряд з цим, ще до закінчення терміну оренди, в телефонній розмові позивач виявив намір їх забрати, але відповідач нагадав йому, що оренда сплачена повністю, і, крім того, на цей момент він знаходиться за межами міста. Однак, зважаючи на наполегливість позивача, відповідач повідомив його, що ліса він може забрати звернувшись до [PERSON], сестри-доглядальниці храму, у якої є ключі від складу, де ті зберігаються. В свою чергу відповідач по телефону попередив [PERSON] про те, що позивач буде забирати ліса. Того ж дня позивач ліса забрав, але в кількості більшій, ніж йому належала. Так, він забрав частину лісів (6 стійок та 10 рігелів), які безкоштовно надавалися для використання в будівництві храму [PERSON] та [PERSON]. Зі слів [PERSON], у неї не було підстав недовіряти позивачу, тому вона і не могла припустити, що той забере зайве. Сподіваючись на те, що позивач просто помилився, відповідач зателефонував йому і попрохав повернути зайво забране майно, на що той повідомив, що він дійсно забрав дещо більшу частину лісів для своєї потреби, але пообіцяв найближчим часом повернути. Оскільки відповідач ніс відповідальність за майно [PERSON] та [PERSON], тому найняв автомобіль і поїхав до позивача забирати майно. Приїхавши до позивача він наполягав на поверненні лісів, що змусило того їх віддати. Того ж дня, відповідач завіз будівельні ліса в кількості 6 стійок та 10 рігелів до [PERSON] та [PERSON] Через два місяці, приблизно 12 липня 2011 року, позивач несподівано завітав до нього додому і почав вимагати якісь гроші, що начебто той йому винен за будівельні ліса. Коли позивач отримав від нього відповідь щодо повного розрахунку, то почав вимагати повернення вже лісів, що начебто знаходяться у відповідача. На думку відповідача [PERSON] позивач хибно пам'ятає свої дії щодо лісів, тому просто забув про те, кому, коли і скільки лісів він давав, адже за його інформацією позивач мав досить великі запаси будівельних лісів, які постійно надавав іншим особам в оренду. Таким чином, відповідач [PERSON] не погоджується з вимогами позивача про передачу йому будівельних лісів чи відшкодуванні матеріальної та моральної шкоди. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] попросив його привести з домоволодіння позивача на будівництво церкви будівельні ліса. Коли це було він точно не пам`ятає. При приїзді до домоволодіння позивача, [PERSON], [PERSON] та ще один священнослужитель завантажили ліса, які він перевіз за вказівкою [PERSON] до будівництва церкви. Висипавши бортом будівельні ліса, відповідач відразу поїхав. Згодом, до нього завітав позивач з проханням вказати в розписці, який товар він відвіз з домоволодіння позивача. Що за ліса, скільки їх було точно і для чого вони потрібні, які угоди при цьому складалися та затверджувалися, відповідачу невідомо. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] попросив його завантажити з домоволодіння позивача на будівництво церкви будівельні ліса. Кількість відвантажених стійок та ригелів рахував позивач. Відповідач вважає, що крім нього та [PERSON] більше ніхто не бачив скільки було завантажено будівельних лісів. Що за ліса, скільки їх було точно, які угоди при цьому складалися та затверджувалися, відповідачу також невідомо. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є сином позивача по справі та у травні 2011 року він повернувся з м. Києва додому допомагати батькам по господарству. Точно в який день не пам`ятає, батько йому повідомив, що в нього будуть забирати будівельні ліса на будівництво церкви, в зв`язку з чим попросив його їх порахувати. В момент завантаження лісів свідок знаходився на другому поверсі будинку, в якому проживав та бачив що спочатку завантажили 18 стійок довгих, потім винесли 42 ригелі, завантаживши їх відповідачі відразу поїхали. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є дружиною позивача, 26.05.2011 року відповідач [PERSON] прийшов до їх домоволодіння і почав домовлятися з позивачем про надання йому в користування будівельних лісів, в зв`язку з будівництвом церкви. Позивач і [PERSON] домовилися про те, що останній отримає в користування 18 стійок і біль ніж 40 ригелів, на цей час точно не пам`тає. Вранці 27.05.2011 року до їх домоволодіння приїхали два автомобілі, вийшли вантажники: священнослужитель та молодий чоловік, [PERSON], та почали вантажити будівельні ліса, процес завантаження вона бачила через вікно кухні будинку. Після завантаження лісів, позивач з відповідачем [PERSON] зайшли на кухню для виписування накладної, в якій останній не розписався. Через декілька днів після передачі будівельних лісів, позивач телефонував відповідачу [PERSON] щодо того, чому він не розписався у накладній, проте останній на телефонні дзвінки не відповідав. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є сусідом позивача та 27.05.2011 року бачив як приблизно 4-5 чоловік вантажили на автомобіль будівельні ліса в подвір`ї позивача, а водій при цьому стояв збоку. Будівельні ліса вантажили на автомобіль ГАЗ з кабіною синього кольору. Яка кількість будівельних лісів була завантажена він не знає, проте на його думку, ригелів було завантажено близько 50 штук. Він недавно займався будівництвом та використовував будівельні ліса, а тому орієнтується в цих питаннях. На думку свідка, будівельні ліса належали позивачу. Порядок передачі будівельних лісів свідку не відомо. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що точно не пам`ятає коли відбувались події, бо пройшло багато часу, відповідач [PERSON] зателефонував їй та попросив відкрити склад, для того, щоб позивач забрав будівельні ліса. Позивач приїхав автомобілем з двома особами. При цьому свідок [PERSON] відкрила їм склад, позивач із вказаними особами забрали ліса, і поїхали. Щодо попередніх обставин домовленості порядку передачі лісів між сторонами, свідку [PERSON] нічого не відомо. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що обставин отримання та передачі будівельних лісів від позивача до відповідачів він не знає. Щодо замовлення позивача по оцінці вартості будівельних лісів, то останній вказав, що бажає замовити її оцінку для своєї організації. Крім того, позивач не повідомляв, що документ буде долучений до судового позову. Щодо виготовлення труб, то свідок зазначає, що труби його організація виготовляє, проте не складні. Рахунок та ціну будівельних лісів готувала особа, яка займалася кошторисною документацією, його дружина [PERSON] На момент оцінки це було реальне замовлення, а ціна замовлення була вказана та, по якій його підприємство могло продати відповідачу таку кількість будівельних лісів. Судом встановлено, що 27.05.2011 року позивач, за попередньою усною домовленістю з відповідачем [PERSON]. надав у оплатне користування своє особисте майно будівельні ліса в кількості 18 стійок та 42 ригелі на будівництво в м.Сквира храму [PERSON], строком на півтора місяці з моменту передачі лісів, з оплатою 800 грн. за місяць. Факт передачі та отримання будівельних лісів у вказаній кількості підтверджується товарно-транспортною накладною від 27.05.2011 року, на якій відповідачами - [PERSON] та [PERSON] проставлені пояснення у формі розписки після отримання вказаного майна, поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які суд вважає послідовними та такими, що не суперечать один одному та не суперечать поясненням позивача. 10.10.2011 року та 25.11.2011 року позивачем на адресу відповідачів були направлені поштою листи-повідомлення щодо повернення у десятиденний термін з моменту отримання листів, вищевказаних будівельних лісів у його володіння за адресою: м. Сквира, вул. Щорса, 5, Київської області, проте відповідачі на вказану вимогу позивача не відреагували. Крім того, показами сторін по справі встановлений факт відсутності на цей час збережених в натурі переданих відповідачам будівельних лісів Оцінка 18 стійок будівельних лісів по 4 метри кожна та 42 ригелів по 2 метри кожна, складає в сумі 18408 грн., відповідно до рахунку ФОП [PERSON] за № 12 від 17.04.2012 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши надані сторонами докази дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України передбачають, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до ст. 398 ЦК України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Відповідно до ст. 400 ЦК України, недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. Крім того, це підтверджено ст. 387 ЦК України, відповідно до якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Як встановлено судом, відповідачі незаконно, без достатніх на це правових підстав заволоділи будівельними лісами в кількості 18 стійок та 42 ригелі, що належали на праві власності позивачу, та встановити місцезнаходження вказаного майна на цей час неможливо, що підтверджено поясненнями сторін та матеріалами справи. Відповідно до вимог п. 8, ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ч.1, п.1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті втрат, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтями 10, 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачами, в порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надано до суду належних доказів, що можуть підтвердити правомірність їх дій. Таким чином, відповідачі не виконали вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, на думку суду, не підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року вказує, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. П. 9 названої Постанови Пленуму Верховного Суду України вказує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіювач шкоди тощо). Позивачем не надано до суду жодного доказу, що свідчив би про нанесення йому з боку відповідачів моральної шкоди, що спричинила б йому душевні страждання в зв`язку із протиправною поведінкою щодо нього самого та членів його сім`ї, та душевні страждання в зв`язку із знищенням чи пошкодженням його майна, на які він посилається в позові. Таким чином, щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд прийшов до переконання, що заявлені позивачем вимоги не ґрунтуються на наведених ним доказах, що додані до матеріалів справи та не підлягають задоволенню. На підставі вищевказаного, суд вважає, що є достатні підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині відшкодування шкоди завданої його майну, а тому приймає рішення про стягнення з відповідачів на користь позивача, солідарно, суму вартості 18 стійок будівельних лісів та 42 ригелів по 2 метри кожен, що в сумі складає 18408 грн., та витрат понесених позивачем по сплаті судового збору в сумі 197 грн., а всього 18605 грн.

Outcome: partial