Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в реєстрації дружини [PERSON] за його місцем реєстрації. Представник позивача (на підставі угоди) та позивач, в судовому засіданні підтримуючи та обґрунтовуючи свої вимоги пояснили, що в 1968 році [PERSON], на ідставі ордеру №20, виданого Кодимською міською радою його колишній дружині, разом з сім»єю вселився до квартири №15 будинку №59 (нині №61) по вулиці Леніна в місті Кодимі, Одеської області. Після розірвання шлюбу в зазначеній квартирі проживав один. 20 жовтня 2008 року між Сун_Хен-Веном М.П. і Кодимським Районним споживчим товариством, в особі голови правління [PERSON], як власника житла, був укладений договір найму житла в будинках житлового фонду Укоопспілки. 30 червня 2011 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON]. Після реєстрації шлюбу він (позивач) звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу на реєстрацію [PERSON] за місцем проживання у квартирі [ADDRESS]. Відповідач дозволу на реєстрацію дружини за місцем проживання не надав. Вважають такі дії відповідача незаконними. [PERSON] в теперішній час знята з реєстрації за попереднім місцем проживання, а зареєструватися за новим місцем проживання не може, оскільки відповідач не дає згоди на те, тим самим порушуючи законні права [PERSON] Згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» кожен громадянин зобов»язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати нове місце проживання. Просять зобов»язати парвління Кодимського районного споживчого товариства Одеської облспоживспілки надати дозвіл на реєстрацію [PERSON] за місцем проживання: [INFO].. Представники відповідача (на підставі довіреності) в судовому засіданні зеперечували по суті позову, посилаючись на те, що вимоги позивача є незаконними, оскільки згідно п.п.2.2 п.2 Договору найму житла в будинках житлового фонду Укоопспілки від 20 жовтня 2008 року, укладеного між Кодимським РайСТ і [PERSON], наймач має право вселяти відповідно до законодавства та зі згоди правління Кодимського РСТ в займане ним житло інших осіб. Права наймача, згідно вказаного договору, на реєстрацію в найманій ним квартирі, яка є власністю райспоживтовариства, своїх найближчих родичів не передбачена. Вважають, що своїми діями Кодимське РайСТ при здійсненні свого права власності не порушило жодних законних прав позивача та [PERSON]. В задоволенні позову просять відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 2011 року перебуває в зареєстрованом шлюбі з позивачем. З того часу фактично проживає в [INFO]. Для того щоб зареєструватись за новим місцем проживання знялася з реєстрації за попереднім місцем мешкання. Однак, до цього часу не може зареєструватися за місцем проживання та реєстрації свого чоловіка, оскільки власник житла КодимськеРайСТ на дає дозволу на таку реєстрацію. Вважає, що відповідач порушує її законні права. Просить задовольнити позов. Спеціаліст Кодимського районного сектору Головного управління ДМС України в Одеській області [PERSON] (на підставі довіреності) в судовому засіданні пояснила, що реєстрація особи за новим місцем проживання здійснюється лише зі згоди власника житла. Якщо такої згоди не отримано, то реєстарція не може бути здійснена. Згідно паспорту серії КК №395515, виданого 29 лютого 2000 року Кодимським РВ УМВС України в Одеській області [PERSON] петрович зареєстрований в [INFO]. Згідно Договору найму житла в будинках житлового фонду Укоопспілки від 20 жовтня 2008 року між Кодимським РайСТ і [PERSON], останні є наймачем квартири [ADDRESS]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23197127 від 03 липня 2009 року, виданого Кодимським районним бюро технічної інвентаризації власником квартири [ADDRESS] є Кодимське районне споживче товариство. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №146204 виданого 30 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області [PERSON] і [PERSON] 30 червня 2011 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №34. Згідно талону зняття з реєстрації місця проживання в України від 19 березня 2013 року [PERSON] знята з реєстрації за адресою: вулиця Ломоносова,46 в істі Кодимі, Одеської області. Вислухавши вимоги і заперечення сторін, пояснення спеціаліста та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлено, що [PERSON] є наймачем квартири №15 у житловому будинку №61 по вулиці Леніна в місті Кодимі (договір найму житла в будинках житлового фонду Укоопспілки від 20 жовтня 2008 року), яка належить на праві власності відповідачеві (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23197127 від 03 липня 2009 року, виданого Кодимським районним бюро технічної інвентаризації). Як убачається з свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №146204 виданого 30 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області [PERSON] і [PERSON] 30 червня 2011 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №34. Після реєстрації шлюбу з позивачем, [PERSON], знялась з реєстрації за місцем свого попереднього проживання (вулиця Ломоносова,46 в місті Кодимі) для реєстрації за місцем мешкання чоловіка ([ADDRESS]). При зверненні [PERSON] до власника житла (Кодимського РайСТ) із заявою про дозвіл на реєстррацію дружини, ним була отримана відмова з посиланням на те, що право наймача, згідно договору найму, на реєстрацію в найманій ним квартирі, яка являється власністю райспоживтовариства, своїх найближчих родичів, не передбачено. Згідно довідки АБ №348703 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, організаційно-правовою формою Кодимське РайСТ за КОПФГ є споживчим товариством (колективна форма власності). Конституцією України (ст.ст.47,48) визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Кожен має право на достаній життєвий рівень для себе і своєї сім»ї, що включає достатнєхарчування, одяг, житло. Згідо ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немйнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтерсів можуть бути:1) визнання права;2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення;5) примусове виконання обов»язку в натурі;6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення; 8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. У частині другій статті 3 СК України зазначено, що сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Згідно ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім»ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. З огляду на спір, який виник між сторонами, суд вважає, що відповідачем вчиняються дії, які порушують право [PERSON] на реєстрацію свого фактичного місця проживання як члена сім»ї позивача. Згідно частини першої статті 203 ЦК України змість правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Одним з різновидів правочину є договір найму (оренди). За договором найму (оренди) (ст.759 ЦК України) наймодавець передає або зобов»язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно частини частини першої статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Тобто, Законом чітко визначено необхідність реєстрації особи це можливість ведення офіційного листування або вручення офіційної кореспонденції. [PERSON] не визначає. Сама по собі реєстрація [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не порушує і не може порушити права і законні інтереси власника житла Кодимського РайСТ. Аналізуючи у взаємозв»язку вище названі приписи законів, суд прийшов до переконання, що п/п 2.2.1. п.2 Договору найму житла в будинках житлового фонду Укоопспілки, укладений між Кодимським РайСТ і Сун_Хен-Веном [PERSON] в частині, що стосується отримання згоди правління Кодимського РСТ на вселення наймачем в займане ним житло інших осіб суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, Сімейному Кодексу України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а також моральним засадам суспільства, а тому є недійсним ( ч.1 ст.215 ЦК України). Крім того, Законом ( ст.6 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні») передбачено, що кожен громадянин зобов»язаний протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати нове місце проживання. Тобто, Закон зобов»язує в імперативній формі громадянина зареєструвати своє місце проживання. Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку, що відмова відповідача в наданні дозволу на реєстрацію [PERSON] в квартирі [ADDRESS] є незаконною, такою, що порушує її законні права. Разом з тим, надання такої згоди Кодимським РайСТ [PERSON], ніяким чином не порушує права і законі інтереси власника житла. На підставі ст.ст. 47,48 Конституції України, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 16,203 ЦК України, ст. 3 СК України, ст. 65 ЖК України, ст.ст. 3,6

Outcome: approved