overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-21 00:00:00

ПАТ «Миколаївобленерго» звернулося до суду із позовом до [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [INFO] та на нього відкрито особовий (укладено договір) рахунок № 1135049. При перевірці дотримання вимог діючих правил користування електроенергією для населення за вказаною адресою були виявлені порушення, у звязку із чим заподіяно збиток позивачу на суму 4\~404,15 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму збитків та судовий збір у сумі 214,60 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи 16.01.2013 та 22.02.2013 повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Позивач в судове засідання свого представника не направив, в матеріалах справи є заява, в якій представник позивача просить розглядати справу за їх відсутністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи за позовом ПАТ «Миколаївобленерго» до [PERSON] про стягнення боргу за недовраховану електроенергію. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. [PERSON] проживає у [INFO] і є споживачем ПАТ «Миколаївобленерго». На імя [PERSON] відкрито особовий рахунок № 1135049. 12.02.2012 працівниками (контролерами) філії ПАТ «Миколаївобленерго», була проведена технічна перевірка та складений Акт № С-2315 про порушення Правил користування електроенергією, виражених у самовільному підключенні електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до власної електромережі, що не є власністю енергопостачальника відкритою електропроводкою з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити при контрольному огляді приладу обліку. Порушення п. 42 ПКЕЕн. 06.02.2012 вказаний Акт був розглянутий комісією та згідно Методиці затвердженої Постановою НКРЕ № 562 від 04.05.2006 (яка застосовується у разі виявлення порушення ПКЕЕн) була нарахована сума збитків, яка складає 4\~404,15 грн. Згідно ч.2 ст.37 Закону України «Про електроенергетику», порушення ПКЕЕН визначено як правопорушення, а відповідно до ч. 4 ст.26 цього Закону, споживач електроенергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником. Таким чином, посилаючись на вищевикладене, оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 214,60 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що 15.04.2010 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті спадщину фактично прийняла вона та мати спадкодавця [PERSON], яка померла 24.01.2011 року. Позивач є спадкоємцем по заповіту після смерті баби [PERSON] і прийняла спадщину, подавши заяву до нотаріуса. Але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки, оскільки при житті [PERSON] не отримала Державного акта на право власності на земельну ділянку. Просить визнати за нею право власності на ? частку земельної ділянки, що знаходиться на території Веприцької сільради Бобровицького району. В судове засідання сторони не з`явилися і подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Веприцька сільська рада та Бобровицька райдержадміністрація не заперечують проти задоволення позову. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: [PERSON] померла 24.01.2011року, що засвідчено копією свідоцтва про смерть. Згідно довідки відділу Держкомзему в Бобровицькому районі, від 31.01.2013 року, видача державного акту на право власності на ? частину земельної ділянки, що знаходиться на території Веприцької сільради Бобровицького району, площею 0,8362 га та 2, 7251 га на ім»я [PERSON] не зареєстровано. За довідкою виконкому Веприцької сільської ради від 14.11.2012 року на день смерті [PERSON] разом з нею були зареєстровані та проживали невістка [PERSON], онука [PERSON] та правнук [PERSON]. Заповітом, посвідченим Веприцькою сільською радою Бобровицького району 11.10.2010 року, [PERSON] все своє майно, що буде їй належати на день смерті заповідала [PERSON]. За повідомленням Бобровицької районної державної нотаріальної контори спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] відкрита за заявою [PERSON]. [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки № 232 після смерті [PERSON]. Відповідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1235 Цивільного кодексу України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Отже, частина земельної ділянки, право на яку мала померла [PERSON] входить до складу спадкового майна, а позивач повинна набувати право власності на частину вказаної земельної ділянки. Інші спадкоємці та ті, які мають право на обовязкову частку у спадщині, відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на сина [PERSON] Діми Валерійовича, [INFO], зазначивши, що не проживає спільно з відповідачем, який не бажає в добровільному порядку надавати кошти на утримання дитини, хоча, має можливість надавати допомогу, в силу чого позивачка змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Сторони в судове засідання не зявилися, однак, подали до суду заяви, в яких просят справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та визнають. За даних обставин суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у ній документів та доказів. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію сторін, суд визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до свідоцтва про народження серія 1-АМ № 139339, виданого 25.10.2001 року та зареєстрованого виконкомом Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, [PERSON] являється батьком [PERSON] Діми Валерійовича, [INFO].(а.с. 4), який згідно довідки № 137 від 29.01.2013 року, виданої виконкомом Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, знаходиться на утриманні матері [PERSON](а.с.5). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину передбачені статтею 181 СК України, а саме: ч. 3 ст. 181 цього Кодексу визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і(або) у твердій грошовій сумі. Норма ч.1 ст. 183 СК України вказує на те, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частина 1 ст. 184 СК України прописує, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на зазначене, взявши до уваги позицію сторін, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-21 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-21 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі ст.ст.11, 16, 22, 23, 60, 61, 979, 988, 990, 1166, 1187, 1192 ЦК України, Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року, із змінами внесеними постановою №5 від 25 травня 2001 року Про судову практику в справах про відшкодуваня моральної (немайнової) шкоди, Законом України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-21 00:00:00

У зв'язку зі складністю в постановленні повного судового рішення, на що може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини на підставі ст. 209 ч. З ЦПК України та відкласти складання повного рішення на строк не більше 5 днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-21 00:00:00

У звязку з необхідністю затрати значного часу для складання повного рішення, суд вважає за необхідне відповідно до ст.ст. 209, 218 ЦПК України відкласти його складання на пять днів до 27 лютого 2013 року і проголосити в судовому засіданні тільки вступну та резолютивну частини рішення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-21 00:00:00

У грудні 2012 р. представник [PERSON] звернувся до суду з заявою, якою просив встановити факт належності померлій тітці його довірителя [PERSON] правовстановлюючого документа - свідоцтва про право особистої власності на 20/100 домоволодіння за адресою: м. Миколаїв, вул. Скороходова, 64. В судовому засіданні заявниця [PERSON] свої вимоги підтримала. Представник виконавчого комітету Миколаївської міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю. Суд, заслухавши пояснення заявниці і заінтересованої особи, допитавши свідка - брата заявниці [PERSON], дослідивши матеріали даної справи і цивільної справи №2о/1416/110/2012 р., дійшов до висновку, що заявлені вимоги слід задовольнити. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2012 р. у справі № 2о/1416/110/2012 р. задоволено заяву [PERSON] про встановлення факту її родинних відносин з померлою 09 травня 2011 р. [PERSON] як племінниці і тітки (а.с. 4). Зазначеним рішенням встановлено, що 09 травня 2011 р. у м. Миколаєві померла [PERSON]. Після її смерті за заявами заявниці від 20 жовтня 2011 р. та її брата [PERSON] від 07 листопада 2011 р., в яких вони зазначили себе племінниками спадкодавця, державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори 20 жовтня 2011 р. заведена справа № 605/2011 р. Постановою державного нотаріуса від 26 січня 2012 відмовлено [PERSON] і [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема, у звязку з тим, що у правовстановлюючому документі на спадкове майно - будинок по вул. Скороходова, 64, у м. Миколаєві прізвище власника зазначено «Іващенко-Костюк», а у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця зазначено як «Костюк» (а.с. 5,9,13). [PERSON] народилася 21 березня 1930 р., що підтверджено архівною копією записів актів про народження (а.с. 10, цивільна справа №2о/1416/110/2012 р.). Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Однак, 29 червня 1962 р., після розірвання шлюбу, [PERSON] знову змінила прізвище на Костюк, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу (а.с. 8). У свідоцтві про смерть [PERSON], її прізвище зазначено Костюк (а.с. 9). Разом з тим, відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого 20 травня 1971 р. на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради від 04 травня 1971р., право власності на 20/100 частини домоволодіння № 64, яке розташоване по вул. Скороходова у м. Миколаєві належить [PERSON] (а.с. 13-14). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу № 338 від 29 червня 1962 р. (а.с. 72-72, цивільна справа №2о/1416/110/2012 р.), а також договору міни від 27 грудня 1963 р. (а.с .36) вбачається що [PERSON] і [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], що свідчить про те, що вони є однією і тією ж особою. Свідок [PERSON] суду підтвердив, що сестра його покійної дружини є [PERSON] і вона була замужем за [PERSON] і до розлучення носила його прізвище. Сукупність викладених обставин дає підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про усиновлення ним неповнолітньої [PERSON] [INFO] з внесенням відповідних змін у свідоцтво про її народження. Зазначив, що він являється чоловіком матері неповнолітньої [PERSON], є здоровим, матеріально забезпеченим, має постійні, достатні прибутки, проживає разом з дитиною, відноситься до неї як до своєї дочки. Заявник у судовому засіданні свої вимоги підтримав. [PERSON] заяву підтримала, дала згоду на усиновлення заявником її малолітньої дитини з присвоєнням прізвища та по-батькові усиновлювача. Представник служби у справах дітей та прокурор також вважають за доцільне, з метою захисту інтересів дитини, виховання її у повноцінній сім'ї, задовольнити вимоги [PERSON] Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають сімейному законодавству. Заявник та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.06.2011 (а.с.13). Остання є матір'ю неповнолітньої [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Батьком дитини записаний [PERSON], який рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15.08.2012 позбавлений батьківських прав відносно доньки (а.с.9), а тому його згода на усиновлення не обов'язкова. Відповідно до висновку служби у справах дітей Житомирської райдержадміністрації №43-4/02 від 17.01.2013 визнано за доцільне усиновлення неповнолітньої [PERSON] громадянином України [PERSON] Заявник не судимий, має добрий стан здоров'я. Сім`я матеріально забезпечена, проживають в приватному будинку, для дитини створені всі умови для утримання, проживання, фізичного розвитку (а.с.15-16). Частиною 1 ст. 213 СК України встановлено, що переважне право на усиновлення має громадянин України, який є чоловіком матері дитини, яка усиновлюється. Заборони, щодо усиновлення заявником дитини, передбаченої ст. 212 СК України немає. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-21 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~До суду з заявою звернулася Житомирська обласна психіатрична лікарня №1 про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], який 19 лютого 2013 року з неадекватною поведінкою та наявністю важкого психічного розладу був поміщений до психіатричної лікарні за направленням лікаря-психіатра Коростенської ЦМЛ. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні представник заявника в особі лікаря-психіатра Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 [PERSON] підтримала заявлені вимоги та пояснила суду, що на даний час хворий перебуває в такому тяжкому психічному стані, що потребує термінового лікування в умовах стаціонару. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судовий розгляд справи проводився без участі законного представника хворого, так як до суду надійшла письмова заява його дружини [PERSON] в якій вона просить суд проводити розгляд справи за її відсутності. Вислухавши учасників судового розгляду, думку прокурора, який вважає, що суд має всі підстави для задоволення заяви, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 підлягає задоволенню. Суд при цьому бере до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів від 19 лютого 2013 року №774 за яким [PERSON] знаходиться в стані тяжкого психічного розладу, в звязку з безпорадністю хворого, неможливістю самостійно задовольнити основні життєві потреби, а також в звязку з суттєвою шкодою його здоровю внаслідок погіршення психічного стану, у разі якщо йому не буде надана психіатрична допомога, потребує примусової госпіталізації та лікування в умовах психіатричного стаціонару (а.с.4). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст.ст. 14, 22 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження і лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих. Дане питання розглядається в судовому порядку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-21 00:00:00

26.11.2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона 14.11.1997 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 854. Від спільного проживання у шлюбі не мають неповнолітніх дітей. Сімейно шлюбні відносини з відповідачем припинені, у звязку з втратою взаєморозуміння, їхні погляди на життєві цінності, сімю і шлюб принципово різні. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні у звязку з тим, що вони разом з позивачем брали кредит й тому разом повинні його сплачувати. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.11.1997 у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 854 (а.с.5 копія свідоцтва про укладання шлюбу). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дитини, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду 22.01.2013 року із вказаним позовом, в якому зазначила, що перебуває у шлюбі з 04.08.2006 року, який був зареєстрований у Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 371. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що з відповідачем по справі не зійшлись в характерах, відсутність взаєморозуміння. В наслідок таких обставин були втрачені почуття. В кожного окреме життя та поновлювати шлюбні відносини не збираються, шлюб носить формальний характер. При таких обставинах позивач вважає, що їхня з відповідачем сімя розпалася остаточно, вичерпала себе і примиренню не підлягає. Позивач на судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений судом належним чином, надав заяву, в якій зазначив, що наполягає на позові та просить суд розглянути справу без його участі (а.с.16). Відповідач на судове засідання не зявилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, також надала суду заяву в якій зазначає, що проти позову не заперечую (а.с.17). Оскільки судове засідання проводиться без участі сторін, суд вважає, що його можливо провести без фіксування технічними засобами, на підставі наявних у справі матеріалів, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши докази наявні у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому з 04.08.2006 року, який був зареєстрований у Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 371 (а.с.5 копія свідоцтва про шлюб). Таким чином, приймаючи до уваги те, що сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо і примирення між ними не можливе через припинення сімейно-шлюбних відносин, а також приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами належить розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-21 00:00:00

19.02.2013 року позивачка звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду по цивільній справі № 2/0825/2064/2012. У заяві вказала, що 08.11.2012 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя, винесено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину, вказавши що судом пропущена вимога про стягнення з відповідача аліментів з усіх видів доходів, оскільки відповідач має крім заробітної плати ще пенсію. У судове засідання позивачка та відповідач не з'явилися, належним чином повідомлялися судом про час і місце слухання справи, оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України присутність сторін не є обов'язковою при розгляді заяви, суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутності представника позивача та відповідача. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення суду по цивільній справі № 2/0825/2064/2012 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину, підлягає задоволенню у повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved