Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час затримки в її виплаті та моральної шкоди, посилаючись на те, що з 13 серпня 2004 року по 31 липня 2012 року позивач працювала в відповідача на посаді сторожа. Наказом № 103-к від 31 липня 2012 року позивач звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. На час звільнення позивача перед нею існувала заборгованість по заробітній платі в сумі 10 872 грн. 36 коп.( 5508,36 грн. борг підприємства по з/п та 5364 грн. позика), яку відповідач в порушення вимог ст.ст.115, 116 КЗпП України не виплатив. Крім того, позивач вважає, що відповідач в порушення вимог ст. 116 КЗпП України повинен позивачеві в порядку ст. 117 КЗпП України сплатити його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Невиплата заробітної плати позивачеві, негативно склалася на її особистому житті, дані порушення призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків та змусили її докласти додаткових зусиль для організації свого життя, тому вважає, що їй заподіяна моральна шкоду в сумі 3000 (три тис.) грн. В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги уточнила та просила стягнути з відповідача на користь позивача 10 872 грн. заборгованості по заробітній платі, середній заробіток за час затримки в сумі 5 741 грн. 20 коп. та моральну шкоду в сумі 3000 грн. Стягнення заборгованості провести з філії в якій працювала позивач. Представник відповідачів позов визнав частково, та погодився про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 10 872 грн., середнього заробітку за час затримки в сумі 5 741 грн. 20 коп., в частині стягнення моральної шкоди просив відмовити так як вона нічим обєктивно не підтверджена. Стягнення провести з Концерну «Техвоєнсервіс», так як філія не являється юридичною особою, а всі кошти на виплату заробітної плати поступають від юридичної особи, а саме, від Державного господарського обєднання Концерн «ТЕХВОЄНСЕРВІС». Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами трудового законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON], працювала на філії Концерну «Техвоєнсервіс»«Черкаський автомобільний ремонтний завод»в період з 01 лютого 2007 року (наказ № 1-к від 01 лютого 2007 року) по 31 липня 2012 року (наказ № 103-к від 31.07.2012 року) сторожем в ПСО, (довідка № 384 від 25.09.2012 року). На час звільнення позивача, підприємство мало заборгованість по виплаті заробітної плати (довідка № 387 від 26.09.2012 року) а саме в сумі 10 872 грн., що сторонами в судовому засіданні не оспорюються, та підтверджено. Спору про розмір середньоденної та середньомісячного заробітку не має (довідка № 26 від 06.08.2012 року та № 498 від 27.11.2012 року). Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти днів. При звільненні позивача з роботи, керівництво філії Концерну «ЧАРЗ»не видало трудової книжки, чим порушило вимоги ст. 47 ч.1 КЗпП України, де передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунок в строки передбачені ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум в день звільнення, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно довідок які надані до судового засідання сторонами, та ними вони не оспорюються, заборгованість по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 5 741 грн. 20 коп. (з 31 липня 2012 року по 27 листопада 2012 року 3 місяці та 23 робочі дні, що в грошовому еквіваленті складає 1546 грн.50 коп. х 3 міс. = 4 639 грн. 50 коп. та 23 робочі дні х 47 грн. 90 коп. = 1 101 грн. 70 коп.). Статтею 2371 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. В даному випадку, відповідач мав заборгованість по виплаті заробітної палати позивачеві з квітня 2012 року і по час винесення рішення по справі. Невиплата заробітної плати негативно вплинула на стан позивача, а сама, що їй необхідно було вживати додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, суд вважає, що позивачі спричинено моральну шкоду в розмірі 500 грн. За таких обставини, суд вважає, що відповідач ДГО Концерн «ТЕХВОЄНСЕРВІС»повинен сплатити позивачеві заборгованість по заробітній платі в сумі 10 872 (десять тис. вісімсот сімдесят дві) грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 5 741 (пять тис. сімсот сорок одна) грн. 20 коп., та моральну шкоду в сумі 500 грн., а всього 17 113 (сімнадцять тис. сто тринадцять) грн. 20 коп. Крім того, відповідач повинен сплатити судовий збір. В частині стягнення суми платежу заробітної плати за один місяць, підлягає до негайного виконання.

Outcome: approved