Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 07 липня 2008 року між ВАТ "КБ "Надра", правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ "КБ "Надра", та [PERSON] було укладено кредитний договір № 028/01/08-f, згідно якого позичальнику банком було надано кредит на споживчі потреби в розмірі 23000 грн. під 3,1 % річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 06.07.2011 року Однак, взятих на себе зобовязань за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, в результаті чого станом на 16.11.2011 року виникла заборгованість в сумі 48596,35 грн., яка складається з непогашеної суми кредиту в розмірі 20062,58 грн., несплачених відсотків у розмірі 19105,77 грн., несплаченої пені за прострочення виконання зобовязань в розмірі 9068,00 грн. та несплаченого штрафу в розмірі 360 грн. Наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення суми заборгованості по кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, а тому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зґявився, в матеріалах справи мається заява, в якій просять розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримують з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечує щодо стягнення заборгованості за кредитом та нарахованих відсотків. Однак, просить зменшити йому нарахований розмір пені з тих підстав, що внаслідок світової економічної кризи та підвищення цін у нього склалось важке матеріальне становище, а тому він не зміг вчасно виконувати свої зобовязання за кредитним договором, отримує невелику заробітну плату, яка навіть не забезпечує йому з сімґєю прожиткового мінімуму, внаслідок чого утворилась заборгованість. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань. Факт укладення 07.07.2008 року між позивачем та відповідачем кредитного договору №028/01/08-f та наявність станом на 16.11.2011 року боргу відповідача за цим договором в сумі 48596,35 грн., яка складається з непогашеної суми кредиту в розмірі 20062,58 грн., несплачених відсотків у розмірі 19105,77 грн., несплаченої пені за прострочення виконання зобовязань в розмірі 9068,00 грн. та несплаченого штрафу в розмірі 360 грн. стверджується копією кредитного договору, розрахунком заборгованості, складеним позивачем. Заборгованість нарахована з урахуванням положень ст. 534 ЦК України щодо черговості погашення вимог за грошовим зобовязанням. Таким чином судом встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору, а тому право позивача підлягає судовому захисту. Умовами вказаного вище кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний сплачувати заборгованість за кредитом і проценти за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобовязань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобовязання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Аналіз змісту пункту 2.4 кредитного договору свідчить про те, що визначена цим пунктом плата є неустойкою, яку відповідач як боржник повинен передати позивачу у звязку із порушенням зобов'язання. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При вирішенні питання про зменшення неустойки суди повинні обєктивно оцінити конкретну ситуацію: чи є цей випадок винятковим виходячи з інтересів обох сторін, які заслуговують на увагу; майновий стан сторін; ступінь виконання зобовязання; причини неналежного виконання зобовязання та форму вини боржника; співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення; добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач 07.07.2008 року отримав кредит у позивача в розмірі 23000 грн., заборгованість за яким станом на 16.11.2011 року складає 20062,58 грн., розмір же неустойки складає 9068 грн. З огляду на зазначене та враховуючи те, що відповідач відповідно до укладеного ним кредитного договору зобовязався сплачувати неустойку у вигляді пені у відповідному розмірі, однак, тяжке матеріальне становище, свідчить про те, що відповідач не в змозі сплатити нараховану йому пеню, добровільно усував порушення, що на думку суду, є обставиною для зменшення суми неустойки. При вирішенні розміру пені, яку слід стягнути з відповідача, суд також враховує співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення, а також вимоги розумності і справедливості і вважає за можливе зменшити суму неустойки до 1000,00 грн. З врахуванням наведеного та враховуючи, що відповідачем порушувались умови кредитного договору, а тому суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача суми заборгованості за кредитним договором №028/01/08-f від 07.07.2008 року, яка складається з непогашеної суми кредиту в розмірі 20062,58 грн., несплачених відсотків у розмірі 19105,77 грн., несплаченої пені за прострочення виконання зобовязань в розмірі 1000,00 грн. та несплаченого штрафу в розмірі 360 грн. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 81, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені Банком судові витрати, що підтверджуються платіжними дорученнями. На підставі викладеного та

Outcome: approved