Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що 01.08.2011 року після подання заяви про прийняття спадщини сестри [PERSON], померлої на початку березня 2011 року, йому повідомили, що нотаріусом зареєстровано заповіт іншої особи. 08.08.2011 року письмово звернувшись в нотаріальну контору з проханням надати йому інформацію про власника заповіту, він отримав відповідь про те, що в нотаріальну контору подав заяву про прийняття спадщини [PERSON] громадянин [PERSON], який не приймав ніякої участі в пошуках померлої [PERSON], організації її поховання, не був присутній на похоронах і не повідомив йому, що він має заповіт [PERSON] під час її пошуку та похорон. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, та пояснив, що у позивача є сумніви, що заповіт підписаний не [PERSON], а іншою особою, оскільки [PERSON], яку він навідував, не розповідала про наміри скласти заповіт, та просив поновити строк позовної давності, оскільки лише 09.08.2011 р. [PERSON] стало відомо про заповіт. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти заявлених вимог, пояснив, що відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається. Зазначені в позовній заяві обставини, на які посилається позивач, ґрунтуються лише на припущеннях. Відповідач [PERSON] заперечував проти позову, та пояснив, що померлу [PERSON] він навідував часто, допомагав по господарству, пропонував їй переїхати жити до нього та його батьків, але та відмовилась. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працювала секретарем Катеринівської сільської ради, коли [PERSON] звернулася до голови сільської ради з проханням зробити їй заповіт, після чого поставила на заповіті свій підпис. Заповіт був складений на [PERSON] Підпис на заповіті належить [PERSON], перебуваючи в адекватному стані, вона сама прийшла та розписалаася на ньому. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що жив по сусідству з померлою [PERSON], бачив як [PERSON] та його батько ходили до [PERSON] та допомагали їй по господарству. [PERSON] перебувала в нормальному стані, читала книжки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знала [PERSON], яка проживала в неї взимку, сама просилась до неї. Допомагала померлій по господарству, вела себе [PERSON] адекватно, як нормальна людина. Заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01.08.2011 року після подання заяви про прийняття спадщини сестри [PERSON], померлої на початку березня 2011 року, 2 [PERSON] повідомили, що нотаріусом зареєстровано заповіт іншої особи. 08.08.2011 року письмово звернувшись в нотаріальну контору з проханням надати йому інформацію про власника заповіту, він отримав відповідь про те, що в нотаріальну контору подав заяву про прийняття спадщини [PERSON] громадянин [PERSON], який не приймав ніякої участі в пошуках померлої [PERSON], організації її поховання, не був присутній на похоронах і не повідомив йому, що він має заповіт [PERSON] під час її пошуку та похорон. Відповідно до ст.1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаним заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ст1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. В судовому засіданні було встановлено, що спадкодавець [PERSON] 04 квітня 1998 року склала заповіт про що свідчить її власноручний підпис, вказаний заповіт був посвідчений Катеринівською сільською радою народних депутатів Кам'янського району Черкаської області, тобто Катеринівською сільською радою були витримані всі вимоги щодо складання та оформлення заповіту. У відповідності до ч. 1 ст.56 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у спадковому реєстрі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з матеріалів справи, при складенні заповіту було додержано встановлені законом вимоги щодо його оформлення, та посвідчено уповноваженою на те посадовою особою секретарем Катеринівської сільської ради. Згідно із ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Отже при складенні заповіту особу заповідача [PERSON] було встановлено, дієздатність її перевірено, форму та порядок посвідчення заповіту додержано. Таким чином, позивачем не наведено достатніх підстав для визнання заповіту недійсним, оскільки, складений заповіт відповідає вимогам законодавства щодо його форми та посвідчення, а отже суд приходить до висновку про неможливість з наведених позивачем підстав визнати даний заповіт недійсним.

Outcome: dismissed