Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-22 00:00:00

Комунальний заклад охорони здоровя Обласний протитуберкульозний диспансер №3 21 травня 2013 року звернувся до суду з заявою про продовження строку примусової госпіталізації [PERSON]І в якій зазначив, що туберкульоз легень вперше виявлено в 1995 році. Курс лікування хворий отримував в ОТЛ УМВС України в Полтавській області, де хворий відбував покарання. З 1996 року хворий перебуває на обліку в нашому закладі з діагнозом інфільтративний туберкульоз верхньої долі лівої легені. [PERSON] неодноразово госпіталізовувався до нашого диспансеру, направлявся до протитуберкульозного санаторію «Шарівка», але хворий бажання до лікування не проявляв, лікувався короткостроковими курсами, самовільно припиняв лікування, під час перебування в нашому диспансері постійно зловживав спиртними напоями, порушував режим медичного закладу, вимоги медичних працівників не виконував. В 1997 році у хворого було відмічено погіршення туберкульозного процесу із розпадом та бактеріовиділеннями. А в подальшому хвороба набула хронічного характеру з деструктивними змінами в легенях та постійними масивними бакреріовиділеннями. Тому, на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області по справі № 2-0-92/10 від 12.11.2010 року [PERSON] з 22.03.2011 року по 22.09.2011 року перебував на примусовому лікуванні в Обласній психіатричній лікарні № 1. 15 грудня 2011 року [PERSON] за результатами огляду МСЕК було визнано інвалідом 2 групи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Після закінчення примусового лікування [PERSON], знову ж таки від лікування відмовлявся або лікувався короткостроковими курсами. Бажання до лікування не проявляв, самовільно припиняв лікування, постійно зловживав спиртними напоями, порушував режим медичного закладу, вимоги медичних працівників не виконував. 18 лютого 2010 року [PERSON] консультований лікарем наркологом, який встановив, що хворий систематично зловживає спиртними напоями, від спеціального лікування відмовляється, у нього сформувався синдром алкогольної залежності. Тобто, у хворого встановлено також і діагноз хронічний алкоголізм В звязку з чим, лікар нарколог рекомендує для хворого примусове лікування на протязі шести місяців в умовах ХОПЛ№1. Враховуючи, що стан хворого не покращувався та він становить загрозу розповсюдження хвороби та на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області по справі № 2014/3171/2012 від 31.07.2012 року [PERSON] з 19.11.2012 року направлено на примусове лікування до Обласної психіатричної лікарні № 1. Де він перебуває і по теперішній час. Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1790 від 11.04.2013 року Обласної психіатричної лікарні № 1, [PERSON] перебуває в лікарні на стаціонарному лікуванні з 19 листопада 2012 року. Під час лікування йому призначено протитуберкульозну терапію та лікування алкоголізм. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Під дією протиалкогольної терапії стан хворого почав стабілізуватися, покращився сон та настрій. Хворий перестав відчувати тягу до алкогольних напоїв. Але лікування туберкульозу за цей період ще не дало бажаних результатів і у хворого не відмічається покращення. Про, що свідчать лабораторні дослідження. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Тому, рекомендується для хворого продовження примусового лікування з проведенням курсу протитуберкульозної терапії по 4 категорії в умовах Обласної психіатричної лікарні № 1. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 30.04.2013 року за № 37 [PERSON] має основний діагноз - туберкульоз легень (інфільтративний) з постійним бактеріовиділенням. Супроводжуючий діагноз - хронічний алкоголізм, розлад особистості та поведінки в результаті зловживання алкоголем. Приймаючи до уваги наявність масивних бактеріовиділень у хворого та неблагоприятний прогноз в епідеміологічного відношенні, [PERSON] потребує продовження строку примусової госпіталізації від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в Обласній психіатричній лікарні № 1, терміном на шість місяців. Представник заявника [PERSON] в судове засіданні не зявилася, подала до канцелярії суду заяву, в якій вказала, що на задоволенні позову наполягає, просила справу розглядати за її відсутності. [PERSON] в судове засідання не зявився. Судове засідання проведено за відсутності заінтересованої особи у відповідності до ст. 285 ЦПК України, так як за даними протитуберкульозного закладу [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 30.04.2013 року за № 37 [PERSON] має основний діагноз - туберкульоз легень (інфільтративний) з постійним бактеріовиділенням. Супроводжуючий діагноз - хронічний алкоголізм, розлад особистості та поведінки в результаті зловживання алкоголем. /а.с. 4/. Крім того, наявність захворювання на небезпечну форму туберкульозу у [PERSON] підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого /а.с. 5-6/ та виписним епікризом із амбулаторної карти № 067120 (а.с. 7-8). Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Відповідно до статті 11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз», хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обовязковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобовязані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обовязкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та примусовій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Таким чином, приймаючи до уваги наявність масивних бактеріовиділень у хворого та неблагоприятний прогноз в епідеміологічному відношенні, [PERSON] потребує продовження строку примусової госпіталізації в Обласній психіатричній лікарні № 1, терміном на шість місяців. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу, що кореспондується з положенням ч. 2 ст. 286 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 286 ЦПК України, після набрання законної сили рішенням суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації суд надсилає рішення відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони майна особи, стосовно якої ухвалено рішення суду.

Outcome: approved