Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На обґрунтування вимог позивач в заяві та в судовому засіданні зазначила, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Шевченка, 28 с. Новоолександрівка Баштанського району Миколаївської області, який вона отримала в спадщину 24.12.2007 року. З 12.05.1999 року у вказаному будинку був зареєстрований та почав проживати відповідач чоловік позивача. При цьому, з 26.09.1999 року відповідач не проживає у вказаному будинку, а з 2005 року сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин. На даний час відповідач проживає за іншою адресою, але з реєстрації за вказаною адресою не знятий, оскільки не зявляється до Баштанського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області. Визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком позивача необхідний останньому у звязку з тим, що дії відповідача обмежують право позивача володіти, користуватись та розпоряджатись належною йому нерухомістю Посилаючись на те, що відповідач більше одного року без поважних причин не проживає в будинку, що належить позивачу - позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: вул. Шевченка, 28 с. Новоолександрівка Баштанського району Миколаївської області зі зняттям його з реєстрації за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про час слухання справи повідомлявся належним чином відповідно до абз. 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України (до суду повернулось рекомендоване відправлення з відміткою, що відповідач за зареєстрованим у встановленому законом місці свого проживання відсутній та відповідно до абз.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений). До суду не надійшло заперечень проти позову. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обовязки сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях відповідача, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, свідчення [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що відповідач в 1999 році прожив у будинку позивача близько чотирьох місяців та виїхав звідти та більше для проживання не приїздив взагалі, дослідивши наявні у справі матеріали (свідоцтво про право на спадщину від 24.12.2007 року; свідоцтво про одруження сторін; свідоцтво про народження [PERSON], технічний паспорт на будинок, акт депутата від 28.01.2013 року про встановлення факту непроживання [PERSON] в будинку позивача; довідку Баштанського районного сектору УДМС України в миколаївській області від 01.02.2013 року № 157 про реєстрацію відповідача), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивачу належить житловий будинок, розташований за адресою: вул. Шевченка, 28 с. Новоолександрівка Баштанського району Миколаївської області, який вона отримала у спадщину. Відповідач з 12.05.1999 року зареєстрований у вказаному будинку, але з вересня 1999 року в ньому не проживає, проживає за іншою адресою, але з реєстрації за даною адресою не знявся. Вказані неправомірні дії відповідача обмежують право позивача володіти, користуватись та розпоряджатись належною йому нерухомістю. Між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини з приводу володіння та користування відповідача житловим будинком позивача, оскільки в судовому засіданні не добуто належних та допустимих доказів укладення між позивачем та відповідачем договорів найму належного позивачу житла (який відповідно до ст. 811 ЦК України має укладатись в письмовій формі) та такі факти позивачем заперечуються і відсутні будь-які дані про досягнення між сторонами домовленостей по всім істотним умовам договору найму житла (предмет, строк, плата). Згідно з ч. 1 ст. 311 та ст. 391 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 ЖК України. Згідно з вимогами ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований в будинку по вул. Шевченка, 28 в с. Новоолександрівка Баштанського району та з моменту реєстрації відповідача у вказаному будинку він набув право користування цим будинком, але з вересня 1999 року не реалізовує його і по теперішній час фактично проживає за іншою адресою та будь-яких правочинів стосовно володіння та користування житловим будинком позивача відповідач не укладав, тому реєстрація відповідача у будинку позивача неправомірно обмежує його правомочності по користуванню та розпорядженню належним йому майном. У звязку з наведеним відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Шевченка, 28 с. Новоолександрівка Баштанського району Миколаївської області. Вимоги позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку за адресою вул. Шевченка, 28 в с. Новоолександрівка Баштанського району Миколаївської області, підлягають залишенню без задоволення, оскільки, по-перше, зняття з реєстрації є похідним від втрати особою права користування житлом, по-друге, позовні вимоги про зняття з реєстрації фактично є вимогами до органу державної влади, який здійснює реєстрацію місця проживання фізичних осіб, та повязані з його управлінськими функціями, і підлягають розгляду в порядку КАС України. При цьому, позивач має врахувати, що відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, у звязку з чим, саме вказане рішення є підставою для звернення до уповноваженого органу виконавчої влади для зняття відповідача з реєстрації в квартирі позивача. Внаслідок задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial