Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 7200 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 214 грн. 60 коп. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що 01.01.2012 року ним було надано відповідачу у позику грошові кошти у розмірі 7200 грн. На підтвердження одержання вказаної грошової суми [PERSON] видала на його імя розписку від 01.01.2012 року. Відповідно до вказаної розписки [PERSON] взяла на себе зобовязання повернути йому грошові кошти до 01.02.2012 року, але натомість відповідач свої зобовязання не виконала, грошові кошти не повернула та повертати не збирається. Просив задовольнити позов в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до канцелярії суду заяву, в якій вказав, що на позовних вимогах наполягає, просила справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до канцелярії суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як убачається з розписки /а.с. 6/, 01.01.2012 року [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 7200 грн., які зобовязалася повернути до 01.02.2012 року. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, відповідно до умов договору позики позивачем були надані відповідачу грошові кошти, чим позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем по справі, а взяті відповідачем на себе договірні зобовязання перед позивачем не виконано. Неповернення боржником заборгованості перед позивачем за договором позики свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимог 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобовязань. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідності його задоволення в повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved