Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-06 00:00:00

У листопаді 2012 року позивач звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати договір купівлі-продажу взуття та стягнути з відповідача 5000 гривень у якості компенсації моральної шкоди та 570 гривень матеріальної шкоди. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 09.09.2012 року вона придбала взуття у магазині «Стиль» ФОП [PERSON], за яке сплатила 570 гривень. Однак у придбаному товарі були виявлені істотні недоліки, а саме через 3 дні після експлуатації на лівій півпарі в носовій частині взуття надірвалася підошва, взуття виявилося із невідомого матеріалу, тому вона звернулася до відповідача з письмовою претензією, у якій просила розірвати договір та повернути сплачені за товар кошти, однак відповідач відмовив їй. На думку позивача, під час продажу товару її були зобовязані проінформувати про якість товару, в тому числі, що взуття нешкіряне, однак цього не було зроблено відповідачем, а тому вона вважає, що були порушені її законні права та інтереси. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в позові відмовити, оскільки, за твердженням представника відповідача, позивачем не доведено факт наявності істотного недоліку в товарі. Також представник відповідача зазначив, що позивачці було запропоновано проведення безоплатне проведення ремонту взуття. Крім того, позивач вказав, що позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений ст. 681 ЦК України, а саме 30 днів. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про необхідність частково задовольнити вимоги позову виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 09.09.2012 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір роздрібної купівлі-продажу, що підтверджується товарним чеком №1, згідно якого відповідач передав позивачці повсякденне взуття арт. 58-333-1255-1094, а остання в свою чергу сплатила за них кошти в розмірі 570 гривень. 16 вересня 2012 року [PERSON] звернулася до відповідача із заявою, в якій просила повернути їй сплачені нею кошти за придбаний товар, так як він виявився неякісним. Разом із заявою позивач передала відповідачеві придбане взуття, що підтверджується помітками на оригіналі заяви та на товарному чеку. [PERSON] перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів № 001855 від 17.10.2012 року Інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві провела перевірку магазину "Стиль" ФОП [PERSON] з питань порушених позивачем. В акті зазначено, що на момент перевірки в реалізації аналогічне взуття відсутнє. В поясненнях відповідача, адресованих Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві, зазначено, що позивач відмовилася від ремонту взуття, а на час пред'явлення претензій гарантійний строк на придбане споживачем взуття закінчився. Також в поясненнях зазначено, що товару, аналогічного придбаного споживачем, в реалізації не знаходиться. Листом від 19.10.2012 року №1962/п-1962-12 Інспекція з питань захисту прав споживачів Держспоживінспекції України повідомила позивача, що її вимоги щодо повернення коштів за товар не підлягають задоволенню, оскільки згідно пояснень ФОП [PERSON] (відповідача), придбане взуття було у користуванні та втратило товарний вигляд. При цьому Інспекція з питань захисту прав споживачів Держспоживінспекції України пославшись на положення законодавства, яке регулює питання обміну товару, підтримала позицію відповідача та повідомила позивача про його право звернутися до суду. Листом від 28.11.2012 року № 380-09/1299 ДП "Укрметртестстандарт" на запит відповідача від 28.11.2012 року повідомило останнього, що згідно діючого "Положення про підтвердження відповідності (оцінка якості) продукції легкої промисловості" на експертизу не приймається продукція у якої закінчився гарантійний термін придатності. Виходячи із змісту ч. 1, ч. 5 ст. 698 ЦК України між сторонами спору укладено договір роздрібної купівлі-продажу. [PERSON] ч. 1 ст. 7 Закону України "Про захист прав споживачів" виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Відповідно до ДСТУ ГОСТ 26167:2009 "Взуття повсякденне. Загальні технічні умови" п. 8.2. гарантійний термін експлуатації взуття не менше 30 днів з дня продажу через роздрібну мережу або початку сезону. Враховуючи те, що позивач придбала взуття 09.09.2012 року, а звернулася з претензіями щодо якості товару до продавця 16.09.2012 року, то вказані претензії позивачем заявлено в межах гарантійного терміну. Виходячи із змісту п. 12, 15 ст. 1, ч. 1 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів", законодавство про захист прав споживачів виділяє два види недоліків: "недоліки" та "істотні недоліки" з наявністю яких законодавство пов'язує різні правові наслідки. Як вбачається з пояснень відповідача, наданих Інспекції з питань захисту прав споживачів Держспоживінспекції України, заперечень на позовну заяву, та пояснень представника відповідача в судових засіданнях, відповідач визнає, що подане взуття має "недоліки", у зв'язку з якими позивачеві було запропоноване проведення безкоштовного ремонту. Отже, відповідачем визнано наявність у проданому взутті "недоліків". Натомість, як вбачається із позиції позивача, остання не погодилась з відповідачем та наполягала на наявності саме "істотних недоліків". Відповідно, сторони договору роздрібної купівлі-продажу не дійшли згоди стосовно виду недоліків проданого товару. [PERSON] абз. 2 ч. 4 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку. Судом встановлено, що під час гарантійного строку сторони договору роздрібної купівлі-продажу не дійшли згоди стосовно причини втрати якості продукції, а тому відповідач зобов'язаний був організувати проведення експертизи продукції. Натомість, відповідач таку експертизу не провів. Більш того, відповідач звернувся до ДП "Укрметртестстандарт" лише 28.11.2012 року (що підтверджується листом ДП "Укрметртестстандарт" від 28.11.2012 року № 380-09/1299), тобто через 75 днів після отримання від позивача пари взуття. Таке незаконне зволікання у проведенні експертизи з боку відповідача призвело до неможливості проведення відповідної експертизи. Посилання відповідача в судовому засіданні на той факт, що ним не отримано письмової згоди позивача на проведення експертизи судом відхиляється, оскільки виходячи з норми абз. 2 ч. 4 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" вбачається, що саме на відповідача покладено обов'язок ініціювати проведення такої експертизи та обов'язок запиту відповідної згоди споживача (позивача). Натомість відповідачем не надано суду доказів того, що останній звертався до позивача за отриманням відповідної згоди. Отже, відповідач отримав претензію позивача протягом гарантійного строку та маючи достатньо часу для організації проведення експертизи і вирішення питання про причини втрати якості продукції, неправомірно зволікаючи з організацією проведення екпертизи, порушив принципи цивільного законодавства (ст. 3 ЦК України) та права споживача, що мало наслідком неможливість проведення експертизи та встановлення причини втрати якості продукції з вини відповідача. Враховуючи те, що законодавством про захист прав споживачів шляхом організації проведення експертизи саме відповідачу надані відповідні права та на нього покладено певні обов'язки щодо з'ясування причин втрати якості продукції, а відповідач зловживаючи такими правами та ухиляючись від виконання таких обов'язків допустив зловживання своїми правами (ст. 13 ЦК України). Виходячи з викладеного, та враховуючи те, що відповідач визнав факт наявності недоліку товару, перешкодив власною бездіяльністю у встановленні можливої наявності істотного недоліку товару, суд вважає, що відповідачем порушено права позивача, закріплені в ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", а проданий відповідачем позивачеві товар містить істотний недолік. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Оскільки, наслідком наявності істотного недоліку товару є, зокрема, розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми, то позовні вимоги про розірвання договору роздрібної купівлі-продажу та повернення сплаченої за товар суми в розмірі 570,00 грн. є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності, передбаченого ст. 681 ЦК України, судом відхиляється, оскільки представник відповідача хибно тлумачить вказану норму права, а саме представник відповідача обмежує строк позовної давності гарантійним строком. Натомість, нормою ст. 681 ЦК України встановлено річний строк позовної давності, який починає обраховуватися від дня виявлення недоліків товару, коли такий недолік виявлено в межах гарантійного строку. У частині стягнення з відповідача суми в розмірі 5000 гривень у якості компенсації моральної шкоди, суд прийшов до висновку щодо відмови в позові в цій частині, оскільки позивачем не було доведено ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. [PERSON] з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial