Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до [PERSON], Державної міграційної служби України Білгород-Дністровського районного відділу ГУДМС України в Одеській області про усунення перешкод в користуванні житлового будинку шляхом виселення та зняття з реєстрації та просить суд, усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження будинком №1 «б» по вулиці Степова у селі Козацьке Білгород-Дністровського району Одеської області, який належить на праві приватної власності [PERSON], шляхом виселення та зняття з реєстрації за вказаною адресою [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати за його відсутністю, та задовольнити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, була повідомлена через оголошення в газеті «Одесские известия» від 13.12.2012 року № 138(4412), причини неявки суду невідомі. Представник співвідповідача Державної міграційної служби України Білгород-Дністровського районного відділу ГУДМС України в Одеській області у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутністю, та зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку, який розташований за адресою: Одеська область. Білгород-Дністровський район, с. Козацьке, вул.. Степова, № 1-б, що підтверджується технічним паспортом (інвентаризаційна справа № 467 від 01.03.2008 року). У 2009 році, позивач проживав разом з відповідачкою, [PERSON], та зареєстрував її у зазначеному будинку, про що в домовій книзі 14.01.2009 року, було зроблено відповідний запис про реєстрацію місця проживання відповідачки. Спільне життя у сторін не склалось та у січні 2012 року, відповідачка переїхала у с. Петрівка, Білгород-Дністровського району Одеської області. Актом обстеження житлового будинку від 21.08.2012 року №258, комісія сільської ради встановила, що позивач мешкає один у належному йому будинку. Добровільне виселення відповідачки з зазначеного будинку не представляється можливим, оскільки [PERSON] в даному будинку не мешкає та фактичне її місце проживання позивача не відомо. У звязку з виниклими обставинами, позивач був вимушений звернутися до суду для захисту своїх прав та управлінських функцій. Згідно ст. 71 ЖК України - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 107 ЖК України - у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно п. 11 Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року вказано, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї зазначеної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК України. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з приписів ч.1 с.405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користуватись цим житлом відповідно до закону. Але згідно п.4.ч. ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставин, яка була підставою для його встановлення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що уточнені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], співвідповідача Державної міграційної служби України Білгород-Дністровського районного відділу ГУДМС України в Одеській області про усунення перешкод в користуванні житлового будинку шляхом виселення та зняття з реєстрації, є обґрунтованими, та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial