Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-10 00:00:00

У травні 2012 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про розподіл майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: квартири № 1 в житловому будинку № 82 по пр. Нахімова в м. Маріуполі, який при попередньому розгляді уточнила вимогою про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири з виключенням цієї частини з актів опису та арешту, зняттям арешту на цю частину та скасування заборони відчуження нотаріуса на 1/2 частку. В судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що під час перебування з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 1956р. ними, як подружжям, була придбана вказана квартира, правовстановлюючі документи на яку оформлені на ім*я відповідача. 09.02.2007р. між [PERSON], їх сином, та ПАТ ОТП Банкбув укладений кредитний договір, в забезпечення виконання зобовязань по якому, між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого є спірна квартира. Зобовязання за цим договором [PERSON] не виконав. 11.03.2009р. нотаріусом зроблений виконавчий напис і запропоновано звернути стягнення на квартиру, яка належить [PERSON] Постановою Приморського ВДВС від 25.03.2009р. відкрито виконавче провадження з виконання цього виконавчого напису, а 30.09.2009р. та 30.11.2011р. держвиконавцями проведено опис й арешт квартири. Стверджуючи, що ця квартира придбана на спільні кошти та являється спільною сумісною власністю подружжя, просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири та виключити з акту опису й арешту майна 1/2 частки цієї квартири, що їй належить та зобовязати Приморський ВДВС зняти арешт з її частки квартири. З урахуванням тієї обставини, що при укладанні договору іпотеки у 2007р. приватним нотаріусом була накладена заборона відчуження майна в реєстрі заборон, просила скасувати заборону на відчуження 1/2 частини цієї квартири. Крім того, просила прийняти до уваги, що листом від 13.12.2010р. банк повідомив про відступлення прав щодо кредиту [PERSON] ТОВ ОТП Факторинг Україна. Представник позивачки [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити з тих же підстав, стверджуючи, що спірна квартира є спільним майном та за позивачкою необхідно визнати право на 1/2 частку, виключивши її долю з актів опису та реєстру обтяжень нерухомого майна. Відповідач [PERSON] позов визнав у повному обсязі та в письмовій заяві просив розглянути справу без його участі. Представник Приморського ВДВС за довіреністю [PERSON] відніс прийняття рішення на розсуд суду. Той факт, що квартира придбана в період шлюбу позивачки з відповідачем [PERSON], не заперечував, також як і ту обставину, що ПАТ ОТП Банкпередав право вимоги за кредитним договором з [PERSON] ТОВ ОТП Факторинг Україна. Стверджував, що у разі задоволення позову держвиконавець повинен буде скасувати свою заборону відчуження в єдиному реєстрі. Третя особа [PERSON] позов визнав, в письмовій заяві просив суд розглянути справу без його присутності. Треті особи ПАТ ОТП Банкта ТОВ ОТП Факторинг Україна, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи двічі до суду не з*явились, у звязку з чим справу розглянуто без їх участі. Третя особа нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з*явилась, надавши заяву про розгляд справи без її присутності та прийняття рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження, приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Даний висновок робиться на підставі наступних правових норм та встановлених обставин. Згідно ст.ст. 22, 60, 61, 69, 70, 71 СК України майно, придбане подружжям під час шлюбу, належить чоловіку та дружині на праві спільної сумісної власності, є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя та може бути розподілено в натурі, а якщо не досягнуто згоди про порядок його розподілу, то спір може бути вирішений судом. Судом встановлений той факт, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому у липні 1956р. у Приморському відділі РАЦС м. Маріуполя до теперішнього часу, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію шлюбу. Під час спільного життя, а саме 03.06.1992р., подружжя за договором купівлі-продажу придбали квартиру [ADDRESS], право власності на яку оформлено на відповідача, а позивачка зареєстрована в цій квартирі. 09.02.2007р. між ПАТ ОТП Банкта [PERSON] укладений кредитний договір № CNL-204/001/2007, в забезпечення якого на підставі договору іпотеки № РCNL-204/001/2007, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], спірна квартира передана в іпотеку банку. 11.03.2009р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] видано виконавчий напис для звернення стягнення на спірну квартиру, на підставі якого 25.03.2009р. відкрито виконавче провадження та боржнику [PERSON] запропоновано добровільно сплатити борг. У звязку з невиконанням постанови держвиконавця 30.09.2009р. було накладено арешт та здійснено опис спірної квартири, яка передана на зберігання третій особі [PERSON] Крім того, актом опису та арешту майна від 30.11.2011р. також було накладено арешт та здійснено опис спірної квартири, яка передана на зберігання третій особі [PERSON] Крім того, приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] 09.02.2007р. при оформленні договору іпотеки була накладена заборона на відчуження цієї квартири, про що внесений запис до Єдиного реєстру обтяжень. Відповідно до роз*яснень, які містяться в п.п. 23, 25 постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007р. Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжявирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з*ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім*я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Таким чином, за встановлених обставин, позивачка, як дружина відповідача, має право на 1/2 частину спільного майна, факт придбання якого під час шлюбу підтверджений документально, а саме договором купівлі-продажу квартири. Тому за нею слід визнати таке право та виключити частку її власності з актів опису та арешту майна, зобовязавши ВДВС зняти арешти по відповідним актам на цю частку на її ім*я та скасувати заборону на відчуження в держреєстрі.

Outcome: approved