overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачкою були припинені 10.08.2012 р., через несумісність характерів, сім`я фактично розпалася, відновлення подружніх стосунків він не бажає, від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] Позивач в судове засідання не зявився, у наданій суду письмовій заяві позов підтримав, на примирення не згоден, просив справу слухати у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не зявилась, у письмовій заяві позов визнала, не надала заперечень проти обставин, викладених у позові, на примирення не згодна, попереджена про наслідки визнання позову, справу просила слухати за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 липня 2001 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 323. Подружні стосунки між сторонами були припинені 10.08.2012 р., через несумісність характерів, сім`я фактично розпалася, відновлення подружніх стосунків сторони не бажають, від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 4567,13 грн., посилаючись на те, що відповідачі не виконали зобовязань за кредитним договором №257 від 19.04.2007 р. та договором поруки №240 від 19.04.2007 р. Представник позивача у судове засідання не з'явився, позов підтримав, просив справу слухати за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи, про що надав письмову заяву. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали, про причину неявки суд не повідомили, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: копія договору №257 від 19.04.2007 р.; копія договору поруки №240 від 19.04.2007 р.; заочне рішення Лисичанського міського суду від 03.02.2011 р.; копії вимог про відкликання кредиту; розрахунок заборгованості; копії паспортів та ідентифікаційних кодів відповідачів; довідки з адресного столу. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 19 квітня 2007 р. між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №257 відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 65360 грн. Забезпеченням виконання зобовязань за цим договором є порука співвідповідача [PERSON], про що свідчить договір поруки №240 укладені між сторонами, згідно якого вона несе солідарну відповідальність по зобовязанням [PERSON] за вказаним кредитним договором. 03.02.2011 р. Лисичанським міським судом було винесено заочне рішення по справі №2-7541 про стягнення з відповідачів боргу у розмірі 21343,74 грн. Станом на 10.08.2012 р. відповідачами зобовязання в повному обсязі не були виконані, в результаті цього заборгованість перед позивачем складає 4567,13 грн., яка складається з простроченої заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 946,65 грн., з пені на прострочені відсотки за користування кредитом 244,95 грн., пені на прострочену суму основного боргу за кредитом 3375,53 грн. Вказана сума на підставі ст.ст.526, 553, 554, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідачів. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. З відповідачів на користь позивача у рівних частках підлягає стягненню судовий збір у розмірі 214,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищеназваною заявою, в якій просив надати дозвіл щодо призначення [PERSON] примусової амбулаторної психіатричної допомоги, посилаючись на те, що останній ухиляється від підтримуючого лікування. Страждає на захворювання „Пропфшизофренія", тому за своїм психічним станом потребує примусової амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. В судовому засіданні представник заявника просила заяву задовольнили. Дала пояснення, аналогічні викладеному у заяві. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, висновок прокурора, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON],198І р.н., з 1989 р. перебуває на диспансерному обліку у психіатра з діагнозом "Пропфшизофренія ", у зв'язку з чим потребує примусової амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про психіатричну допомогу" амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. З висновку комісії лікарів стосовно особи з тяжким психічним розладом від 26.09.2012 р. вбачається, що [PERSON] [INFO] за своїм психічним станом потребує амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді пропфшизофренії. Суд вважає надані заявником докази достатніми та переконливими, тому є підстави для задоволення заяви. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно, посилаючись на те, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не зявилася, у наданій суду письмовій заяві позов підтримала, просила справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, у письмовій заяві позов визнав, не надав заперечень проти обставин, викладених у позові, попереджений про наслідки визнання позову, справу просив слухати за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивачка перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 21.07.2001 р. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьком вказано відповідача. Дитина мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, тому згідно зі ст. 180 СК України відповідач зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 214,6 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та ст.ст.180, 181 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно, посилаючись на те, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не зявилася, у наданій суду письмовій заяві позов підтримала, просила справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, у письмовій заяві позов визнав, не надав заперечень проти обставин, викладених у позові, попереджений про наслідки визнання позову, справу просив слухати за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивачка перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 23.07.2011 р. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьком вказано відповідача. Дитина мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, тому згідно зі ст. 180 СК України відповідач зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 214,6 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та ст.ст.180, 181 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-07 00:00:00

В серпні 2012 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 23 липня 2011 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 276. Позивач зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу сумісних дітей не мають. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з грудня 2011 року, вони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, в них різні погляди на ведення сумісного господарства, розподілу сімейного бюджету, небажання відповідача працювати та забезпечувати сімю; все це призвело до втрати почуття кохання. Відповідач відмовляється від звернення до органів РАЦС із спільною заявою відповідно до вимог ч. 1 ст.106 СК України. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, на примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 23 липня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 276. Від шлюбу дітей не мають, проте через органи РАЦС шлюб не розірвали через відсутність згоди відповідача. Подружні стосунки між сторонами припинені з грудня 2011 року, так як вони мають різні погляди на життя і сімю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що мають істотне значення згідно ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.З ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачка після одруження прізвище не міняла.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-07 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В Ленінський районний суд м. Вінниці надійшов позов \~[PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позов мотивовано тим, що 01 лютого 1958 року між \~позивачем та відповідачем \~було укладено шлюб. 02 вересня 2011 року рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці шлюб між сторонами було розірвано, позивач вказує, що \~сторони уже давно проживали окремо у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Позивач зазначає, що шлюбний договір сторонами не укладався. За період шлюбу сторонами була набута квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], а також значні грошові заощадження, які зберігались у різних банківських установах в м. Вінниці. Позивач вказує, шо під час підготовки своїх документів для виїзду за кордон України на постійне місце проживання до Ізраїлю відповідач \~приховав всі спільні грошові вклади подружжя, залишивши позивача у скрутному матеріальному становищі. Всі спільні грошові кошти були або зняті з рахунків або переведені відповідачем для власного використання за кордон України без відома та без згоди позивача. Позивач зазначає, що на підставі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них \~не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. \~\~Згідно ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Але жодної згоди [PERSON] відповідач не отримував, коли здійснював розпорядження їхніми спільними коштами на його розсуд - всупереч інтересам і потребам позивача. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, \~позовні вимоги підтримує у повному розмірі. Відповідач \~у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 10 травня 2003 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Нерубайської \~сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 25. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що \~сумісне життя з відповідачем не склалося. Між сторонами погіршилися стосунки, кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, шлюбні стосунки між собою припинили, перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні на позові наполягала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Нерубайської \~сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 25, що \~підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . (а.с.6) Від шлюбу мають дітей не \~мають. Спільне майно в теперішній час сторони ділити не будуть. Сумісне життя з відповідачем не склалося. Між сторонами погіршилися стосунки, кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, шлюбні стосунки між собою припинили, перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб. На примирення з відповідачем позивачка не згодна. При таких обставинах суд вважає, що подальше збереження шлюбу подружжя суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14 листопада 1989 року він уклав шлюб з відповідачем у Топчинській сільській раді Магдалинівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 09. Від спільного життя з відповідачем у них є неповнолітня дитина: син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, по причині протилежності характерів. Шлюб існує лише формально, стосунки припинені. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, прохав шлюб розірвати, на примирення не згоден. Відповідач у своїй письмовій заяві проти позову не заперечувала. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 листопада 1989 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Топчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області того ж дня зроблено запис за № 09. (а.с. 5). Від спільного сімейного життя у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, спільно не проживають, сумісного господарства не ведуть та фактично не спілкуються між собою. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились недружні взаємовідносини, сторони не мають наміру зберегти сім`ю. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю додаткового строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON] , збереження їх сім`ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заяви відповідають дійсній волі дружини та чоловіка, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-08 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою, в якій просить визнати факт родинних відносин, а саме, що померлий [INFO] [PERSON] був її батьком. Заявниця вказала, що не може отримати спадщину після смерті батька, оскільки у свідоцтві про її народження зазначено ім'я батька, як [PERSON], а в свідоцтві про смерть його прізвище зазначене, як [PERSON]. Тому заявниця просить встановити даний факт, який потрібен їй для отримання спадщини. В судовому засіданні заявниця свої доводи підтримала, просила суд заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи: відділу державної реєстрації актів цивільного стану Поліського реєстраційної служби Іванківського районного управління юстиції у Київській області в суд не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву в якій просить суд дану справу слухати за відсутності представника. Суд, заслухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновків, які мотивує наступним чином. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 11.07.2012 року, позивачка мала дошлюбне прізвище - [PERSON]. У свідоцтві про народження позивачки ім'я померлого в графі батько пишеться - [PERSON]. В свідоцтві про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 13 березня 2012 року прізвище, ім'я та по-батькові померлого: [PERSON]. Крім того, мають розбіжності в написанні дівочого прізвища заявниці. Так, в свідоцтві про укладення шлюбу прізвище заявниці зазначено як [PERSON], а у свідоцтві про її народження значиться прізвище - [PERSON]. Відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України № 056/148-а від 04.04.2012 року, записи прізвища українською мовою [PERSON] та [PERSON] попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Розбіжності між українськими записами прізвища виникли в наслідок відхилення від орфографічних норм при міжмовному перетворенні. Аналізуючи надані суду докази, зокрема, копії документів, в яких виникли розбіжності, суд приходить до висновку, що особа, яка зазначена в свідоцтві про народження заявниці, як батько - [PERSON] та в свідоцтві про смерть, як [PERSON], є однією особою. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-08 00:00:00

Фастівський дитячий будинок звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] від батька - гр. [PERSON], [INFO], не позбавляючи його батьківських прав, посилаючись на те, що діти знаходяться на вихованні у Фастівському дитячому будинку з 02.08.2010 року по даний час та перебувають на повному державному утриманні. Відповідач постійного місця роботи не має, зловживає спиртними напоями, за місцем проживання характеризується посередньо, проживає в занедбаному будинку, який потребує ремонту. Мати дітей трагічно загинула. Тому просять суд відібрати від відповідача його малолітніх дітей. В судовому засіданні представник позивача, представники третіх осіб та прокурор позовні вимоги підтримали. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, третіх осіб, відповідача, думку прокурора, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвами про народження дітей. ЇХ мати - [PERSON], померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть від 13.10.2011 року, актовий запис № 577. Відповідач [PERSON] за місцем проживання характеризується посередньо, зловживає спиртними напоями, проживає в занедбаному будинку, який потребує ремонту, не працює, не має постійного доходу, перебуває на обліку в органах зайнятості населення. Малолітні діти перебувають на утриманні та вихованні у Фастівському дитячому будинку з 02.08.2010 року по теперішній час, знаходяться на повному державному забезпеченні, що підтверджено довідками № 90 та № 90/1 від 04.09.2012 року, виданими Фастівським дитячим будинком. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання обов'язків по вихованню дитини. Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків, не позбавляючи їх батьківських прав у випадках, передбачених пунктами 2-5 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я та морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органу опіки та піклування. Ці обставини у сукупності дають підстави стверджувати, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків відносно виховання дітей, чим порушує їхні права, за місцем його проживання відсутні необхідні умови для їх нормального розвитку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved