Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків завданих ним в результаті автомобільного зіткнення 21 січня 2010 року, в наслідок чого син позивача [PERSON], отримав ушкодження середньої тяжкості, а автомобіль сина отримав механічні ушкодження. В свої позовній заяві позивач посилається на наступне. Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.08.2010 року відповідач був визнаний винним у скоєні злочину за ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. Цивільний позов був задоволений частково, в частині стягнення 16967,36 грн. розмір понесених збитків за пошкоджений автомобіль, залишений без розгляду та рекомендовано звернутися до суду у порядку цивільного судочинства. Після винесення вироку, [PERSON] продовжував лікування, яке обійшлося в 2624,58 грн., однак, понесені витрати позивачу та [PERSON] не відшкодував. 23.09.2011 року [PERSON] помер, його мати позивач, є єдиним спадкоємцем, тому звернулась до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні позивач зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач з'явився, позовні вимоги визнав частково, а саме витрати на лікування [PERSON] у сумі 2624,58 грн., проти задоволення інших вимог заперечував. Вислухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.01.2010 року [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] в селі Південне, Білгород-Дністровського району, не дотримуючись Правил дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під управлінням сина позивача [PERSON], в наслідок чого [PERSON] були завдані ушкодження середньої тяжкості, а автомобіль отримав значні механічні ушкодження. По факту дорожньо-транспортної пригоди було порушено кримінальну справу. Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.08.2010 року відповідач був визнаний винним у скоєні злочину за ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. Цивільний позов був задоволений частково, а саме, з засудженого на користь [PERSON] стягнуто було матеріальні збитки на суму 140196,61 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., цивільний позов в частині стягнення 16967,36 грн. розмір понесених збитків за пошкоджений автомобіль, залишений без розгляду та рекомендовано звернутися до суду у порядку цивільного судочинства. Згідно з матеріалами справи, факт пошкодження автомобілю [PERSON] на суму 14 356 грн. підтверджується калькуляцією ТОВ «ФЕНИКС»від 22 лютого 2010 року. Після винесення вироку судом, [PERSON] знаходився на лікуванні у військово-медичному клінічному центру Південного регіону у місті Одеса у період з 14.03.2011 року по 15.03.2012 року, де проводилося виведення металевих конструкцій після операції, яку [PERSON] переніс після ДТП. Загальна сума витрат, за цей період понесена на відновлення здоровя, складає 2624,58 гривень. 23 вересня 2011 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 274288, актовий запис №565. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 травня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі прав та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З вимогами позивача про стягнення з відповідача 8036,03 гривень які, відповідно до постанови державного виконавця відділу ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, становлять суму заборгованості відповідача по виплаті коштів [PERSON] на виконання вироку суду від 10.08.2010 року, суд не може погодитись, оскільки дані відносини регулюються ЗУ «Про виконавче провадження»і питання стосовно строку і порядку виконання вироку судом на даний момент не вирішується. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду справи, позивачка в відповідності до ст.60 ЦПК України не надала суду доказів того, що вона дійсно понесла витрати на послуги адвоката та в якому розмірі, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрати на послуги адвоката. Виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, враховуючи вищевикладені обставини, що призвели до спричинення матеріального збитку, наявність причинного зв'язку між діями особи, що заподіяла шкоду та заподіяною шкодою, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення матеріального збитку підлягають частковому задоволенню - у розмірі 16980,58 грн.

Outcome: approved