Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини. [PERSON] є членом Донецької обласної громадської організації «Правовий захист», проживає за адресою: [INFO], разом зі своєю сімєю, в тому числі шістьма малолітніми дітьми. 13.05.2009 року в квартиру, де мешкає родина позивача, увірвалася відповідачка [PERSON] з квартири [ADDRESS] для зясування обставин по якійсь заяві позивача. [PERSON] зявилася до квартири в нетверезому стані о 21:30 годині вечора, коли діти вже спали, від [PERSON] тхнуло спиртним. Коли дружина позивача запитала з якого приводу вона хоче поговорити з її чоловіком, то [PERSON] повідомила, що позивач нібито написав заяву в міліцію про вживання її дитиною наркотичних засобів. Однак вищевказані претензії є необґрунтованими, оскільки позивач та його дружина ніколи не робили заяв і повідомлень в органи внутрішніх справ або будь-які інші органи про вживання наркотичних засобів будь-ким із мешканців будинку № 30-б по вулиці Рози Люксембург у місті Донецьку та ніколи не висловлювали таких підозр. Перебуваючи в квартирі позивача [PERSON] виражалася нецензурною лайкою, кидалася в бійку, вдарила кілька разів позивача по обличчю, зламала йому окуляри, пошкодила відеокамеру. Відповідачка [PERSON] навмисно постійно порушує принципи добросусідських відносин відносно малолітніх дітей, регулярно провокує скандали, спричиняє морально-психологічний тиск на малолітніх дітей, навмисно постійно створює знервовану обстановку, нестерпні умови для спільного проживання з метою вижити родину позивача з квартири. Позивач вважає, що відповідачами дані правопорушення були вчинені за попереднім зговором. Ними були порушені добросусідські відносини, що виразилося в антигромадській поведінці, що підтверджується листом Ворошиловського В ДМУ ГУМВС України в Донецькій області від 26.05.2009 року. З-за незаконних дій відповідачів позивач викликав працівників міліції. Нормами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення його прав. З вини відповідачів позивач зазнав моральних страждань, душевних переживань. Замість того, щоб займатися сімєю, дітьми він змушений був вислуховувати образи і нічим необґрунтовані претензії на адресу своєї сімї, у звязку з чим почав сильно переживати, нервувати, зриватися на дітей та дружину, яка на момент конфлікту була вагітна. Позивач втратив спокій та сон. [PERSON] принижувала честь і гідність позивача, його ображала. Моральну шкоду позивач оцінює в 10 000,00 гривень. [PERSON] був змушений звертатися до фахівців в області права за захистом своїх порушених прав і інтересів. В результаті чого зазнав матеріальної шкоди в розмірі 1 500,00 гривень. Згідно ст.ст. 1166, 1167 ЦК України винна сторона (відповідачі) зобовязані відшкодувати заподіяну майнову і моральну шкоду позивачеві. Заявою від 23.05.2013 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 1 500,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 гривень, судові витрати покласти на відповідачів (а.с. 33-37). Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи свідчить поштове повідомлення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву в якій вимоги позову не визнала, просила розгляд справи провести за її відсутності та у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю (а.с. 79). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву в якій вимоги позову не визнала, просила розгляд справи провести за її відсутності та у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю у звязку з їх неправдивістю та необґрунтованістю (а.с. 78). Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі , про стягнення аліментів одного місяця. Ухвалою суду від 06 лютого 2012 року відкрито провадження у справі за позовною заявою Донецької обласної громадської організації «Правовий захист» в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди ( а. с. 9 ). Справа не знаходить свого вирішення у зв»язку з неявкою у судове засідання позивача по справі. Розгляд справи по суті відбувався 25.06.2012 року, де сторонами були надані пояснення ( а. с. 54 59 ). Суд, вважає заможливим продовжити розгляд справи на підставі матеріалів та з урахуванням пояснень наданих сторонами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини. Позивач [PERSON] проживає за адресою: [INFO], разом із своєю сімєю, в тому числі шістьма малолітніми дітьми, що підтверджується довідкою про склад сімї від 12.12.2011 (а.с. 4). Крім того, у вказаній квартирі проживає відповідач [PERSON] 13.05.2009 року приблизно о 21:35 годині до квартири [ADDRESS] прийшла сусідка з квартири № 36 [PERSON] з колишньою дружиною позивача [PERSON] за запрошенням останньої. [PERSON] та [PERSON] були проти знаходження [PERSON] в їх домі та запропонували покинути [PERSON] квартиру. Між ними виник словесний конфлікт. Постановою дільничного інспектора Ворошиловського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області [PERSON] від 14.05.2009 року встановлено, що конфлікт мав короткочасний характер, грубого порушення громадського порядку не виявлено, в діях [PERSON] відсутні ознаки злочину передбачені ст.ст. 122, 296 КК України та в порушенні кримінальної справи було відмовлено. 13.05.2009 року за вимогою [PERSON] та [PERSON] їм було видано направлення на СМО для визначення ступеня тяжкості спричинених тілесних ушкоджень. Однак на теперішній час останні в медичні установи та бюро СМЕ не зверталися. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5) обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу для своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Натомість, в судовому засіданні позивач не довів протиправність діяння відповідачів, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням відповідачів та вини останнього в її заподіянні, не надав жодних доказів, які б підтверджували, характер та тривалість страждань. Крім того, суд зазначає, що дані обставини мали місце 13.05.2009 року, до суду за захистом нібито порушених прав позивач звернувся лише 20.01.2012 року. Посилання позивача на те, що він був змушений вислуховувати образи і нічим необґрунтовані претензії на адресу своєї сімї, у звязку з чим почав сильно переживати, нервувати, зриватися на дітей та дружину, втратив спокій та сон не заслуговують на увагу, оскільки вони не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. В судовому засіданні спричинення позивачу [PERSON] моральної шкоди, яка на його думку була заподіяна з боку відповідачів, не знайшло свого підтвердження, тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Щодо вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1500,00 гривень суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). В судовому засіданні не встановлено наявності порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів [PERSON] в інтересах якого діє ДОГО «Правовий захист». Позивач зазначає, що був змушений звертатися до фахівців в області права за захистом своїх порушених прав і інтересів, в результаті чого зазнав матеріальної шкоди в розмірі 1 500,00 гривень, тобто обґрунтовує матеріальну шкоду, як витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи належать витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то всі судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем, відповідачами не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed