Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-08 00:00:00

04 вересня 2012 року в інтересах [PERSON] до суду звернувся його представник [PERSON] з позовом до [PERSON] в якому посилаючись на невиконання відповідачем договору позики просив стягнути з останнього суму неповернутої позики - 33747 гривень, штраф за несвоєчасне виконання боржником зобов'язання по поверненню позики - 16873,50 грн. та проценти за користування коштами в сумі 8402,99 грн. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, мотивуючи тим, що відповідач [PERSON] не повернув позикодавцю позику по першій вимозі, яку було зроблено в липні 2012 року. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що він підписав розписку про отримання грошей від [PERSON], але грошей насправді не отримував. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Як зазначено в розписці від 23 грудня 2003 року [PERSON] отримав від [PERSON] в борг 33747 гривень, які зобов'язався повернути по першій вимозі і в разі несвоєчасного повернення зобов'язався сплатити штраф в розмірі 50 відсотків від суми позики, в чому власноручно розписався. Відповідач визнав, що підписував вказану розписку. Правовідносини між сторонами виникли до набрання чинності Цивільного Ко\-дексу України 2004 року, тому суд при вирішенні справи правильно застосував поло\-ження Цивільного Кодексу Української РСР 1963 року. В силу ст.374 ЦК Української РСР, який діяв на час укладання договору позики, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Як свідчить зміст розписки, [PERSON] на час її підписання вже отримав від [PERSON] гроші в борг. В силу ст.174 ЦК Української РСР, неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема в разі прострочення виконання. Пояснення відповідача [PERSON], розписка за підписом відповідача вказують на те, що позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] 33747 гривень в борг, який зобов'язався їх повернути по першій вимозі, яка була зроблена 24 липня 2012 року. В разі прострочення грошового зобов'язання позичальник повинен сплатити 50% від суми боргу. Своїх зобов'язань [PERSON] не виконав. Причини невиконання таких зобов'язань правого значення для справи не мають. Таким чином, позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу - 33747 гривень та штрафу в сумі 16873,50 гривень. Судом не приймаються до уваги заперечення відповідача, що гроші по розписці він насправді не отримував, оскільки отримання грошей в борг відповідачем на час її підписання підтверджується змістом розписки. Відсотки за користуванню позикою стягненню з відповідача не підлягають, оскільки на момент укладення договору позики (2003 рік) ЦК Української РСР не передбачалась оплатність такого договору і самим договором це не передбачено. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою ним судового збору пропорційно задоволених вимог.

Outcome: partial