Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-25 00:00:00

В липні 2011 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №DN81AR03110147 від 19.09.2007р. в сумі 26 260,70 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував, що 19.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DN81AR03110147 від 19.09.2007р, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 58354,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,75 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.09.2014 року. Для забезпечення виконання кредитного договору №DN81AR03110147 від 19.09.2007р. відповідач надав в заставу транспортний засіб: марки ВАЗ, модель 2110 1, 2007 року, реєстраційний номер [NUMBER], що належав йому на праві власності. В позові позивач вказував, що відповідач належним чином не виконує свої зобовязання, внаслідок чого станом на 15.07.2011 р. відповідач має заборгованість 26 260,70 грн. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не бажає погашати заборгованість, позивач просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором. Відповідач позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. 19.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №DN81AR03110147 від 19.09.2007р, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 58 354,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,75 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.09.2014 року. Для забезпечення виконання кредитного договору №DN81AR03110147 від 19.09.2007р. Відповідач надав в заставу транспортний засіб: марки ВАЗ, модель 2110 1, 2007 року, реєстраційний номер [NUMBER], що належав на праві власності Відповідачу. Відповідач не належним чином виконує свої зобовязання, внаслідок чого станом на 15.07.2011 р. відповідач має заборгованість 26260,70 грн., яка складається з наступного: -22502,38 грн. - заборгованість за кредитом; -2323, 37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -1065,10 грн. - заборгованість по комісії за кредитом; -369,85 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. В судовому засіданні представником позивача було звернуто увагу суду на те, що переданий в заставу автомобіль марки ВАЗ, модель 2110 1, 2007 року, реєстраційний номер [NUMBER], що належав на праві власності відповідачу, і з дозволу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був проданий відповідачем, через повіреного, якому відповідач надав на право продажу довіреність, посвідчену нотаріально 08.04.2010 року. В довіреності відповідач надав всі повноваження повіреному на продаж заставного автомобілю, за ціною та умовами на розсуд повіреного. 13.01.2011 року грошові кошти від проданого заставного автомобілю в сумі 30 347,00 гривні, були зараховані на часткове погашення заборгованості по кредитному договору № DN81AR03110147. Після зарахування одержаної суми, від реалізації предмета застави, залишок заборгованості по кредиту відповідача склав 22502,27 гривень. Але, відповідач більше не здійснював погашення заборгованості по кредитно-заставному договору. Відповідач позовні вимоги не визнав вважаючи, що продаж предмету застави припиняє дію кредитного договору. Суд не погодився з думкою відповідача, оскільки в кредитному договорі передбачено строк дії кредитного договору до повного виконання сторонами своїх зобовязань по кредитному договору. Відповідач своїх зобовязань по погашенню кредиту та відсотків за користування кредитом не виконав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст.. 24 Закону України «Про заставу», у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави недостатньо для Повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором одержати суму, якщо не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України. Статтею 591 ЦК України також передбачено, що якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобовязання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобовязань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки, пеню та штрафи у розмірах, передбачених умовами договору. Згідно ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст.615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим покласти на відповідача також і судові витрати позивача при подачі позовної заяви. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що заявлені Позивачем вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню.

Outcome: approved