Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про встановлення порядку землекористування присадибною земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, пояснив, що на підставі договору купівлі-продажу з Генічеським ЖЕК-1 від 20.04.1992г., на праві приватної власності йому належить двокімнатна квартира загальною площею 46,7 кв.м., житловою площею 25,6 кв.м., що становить близько 1/2 частини житлового будинку з господарськими прибудовами та спорудами, а інша половина цього ж будинку (двокімнатна квартира) належить відповідачу у справі [PERSON]. Цей житловий будинок розташований на присадибній земельній ділянці площею 463 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. В результаті досить довгого проживання між ним і відповідачем вже склався певний порядок користування присадибною земельною ділянкою та його реальний розділ може бути проведений з урахуванням тривалого користування частинами цієї ділянки. В даний час виникла необхідність визначити межі та порядок користування ділянкою, тому що вхід на територію двору один, інший обладнати неможливо, і виникають суперечки в питанні очищення вигрібної ями на його території, постановки його машини вглиб двору, тобто відповідачка порушує його права користування та володіння власною частиною житлового будинку, допоміжними будівлями і системами життєзабезпечення, а тому необхідно визначити територію у дворі як загального користування, так і повний порядок користування територією загального двору. Добровільно встановити порядок землекористування не представляється можливим через недовіру сторін один до одного, тому встановити справедливі межі землекористування можливе лише на підставі висновку судової експертизи. Тому він змушений звернутися з позовом. Згоден з варіантом, який запропонований експертом у додатковій експертизі з встановленням земельного сервітуту, так як на такій ділянці в нього знаходиться газовий прилад. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить встановити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 463 м2. в [ADDRESS] між нею та сторонами, згідно висновку проведеної експертизи. Пояснила, що за умови якщо частина ділянки залишиться в спільному користуванні то й обслуговувати позивач зможе свій газовий прилад. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу з Генічеським ЖЕК-1 від 20.04.1992 г., на праві приватної власності [PERSON] належить двокімнатна квартира загальною площею 46,7 кв.м., житловою площею 25,6 кв.м., що становить близько 1/2 частини житлового будинку, а інша половина цього ж будинку (двокімнатна квартира) належить відповідачу у справі [PERSON]. Цей житловий будинок розташований на присадибній земельній ділянці площею 463 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-9). Судом 30 травня 2012 року було призначено проведення судово-технічної експертизи. З варіантами користування , які встановлені експертом від 18.12.2012 року сторони не погодились. Було призначено проведення додаткової судово-будівельної експертизи з питанням чи можливий порядок користування, який склався на теперішній час між сусідами згідно належних часток в майні . Згідно такої експертизи - частки у майні (нерухоме майно) не визначені, тому неможливо встановити порядок користування саме з урахуванням цього. Суд вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, можливим встановити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 463 м2. в [ADDRESS] між співвласниками житлового будинку відповідно до варіанту №1 додатку 2, висновку експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Херсонського відділення №390/391 від 18.12.2012 року та в додатку №1 до висновку №29 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 24.04.2013 року , складеного експертом [PERSON] з наступних підстав: Згідно правовстановлюючих документів на нерухоме майно обох сторін ідеальні частки у домоволодінні між сторонами не встановлювались. Експертом встановлені реальні частки співвласників майна з врахуванням будівель, які знаходяться у користуванні в тому числі й самочинно збудовані будівлі, тому судом не враховуються такі розрахунки , крім того позовні вимоги не містять прохання встановити ідеальні часки у домоволодінні та виділення в натурі частки такого майна. Кожному позивачу належить згідно договорів купівлі-продажу квартири в будинку [ADDRESS] , тому таке майно відповідно до ст.. 112 ЦК України(1963 року так був чинним на момент придбання майна) та ст..355 ЦК України ( редакція 2004 року так як відносини тривають на час розгляду справи) є спільною власністю без визначення часток кожного. У справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Такі ж вимоги стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. При переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, відповідно до ст. 88 ЗК потрібно враховувати цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок не було поділено в натурі. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Такі ж вимоги застосовуються й до землекористувачів земельних ділянок. В даному випадку угода про користування спільною земельною ділянкою не укладалась, вартість майна на момент придбання кожного власника є майже рівною (за договором купівлі-продажу у [PERSON] вартість складає 2232 руб, у [PERSON] вартість майна складає 2241 руб.), тому суд приходить до висновку , що часки земельної ділянки повинні бути рівними , що відповідає висновку № 390391 судово - будівельної експертизи від 18.12.2012 року та лінійні розміри такої ділянки вказані у додатковій експертизі, де враховано земельна ділянка, яка визначена як ділянка спільного користування , для обслуговування газового обладнання [PERSON] За таких умов суд не вважає доцільним застосувати варіант користування земельною ділянкою за варіантом додаткової експертизи так як там пропонується варіант встановлення земельного сервітуту. Статею 98 Земельного Кодексу України встановлено, що «Право земельного сервітуту -це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безкоштовне користування чужою земельною ділянкою (ділянками) , як вбачається позивач не надав суду доказів , що він є користувачем(власником ) суміжної земельної ділянки. Стаття 401 ЦК України визначає - Право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. В даному випадку можливо користування такою ділянкою (для обслуговування газового обладнання) без встановлення сервітуту( так як варіантом першої експертизи запропоновано спільне користування ділянкою, де знаходиться газове обладнання , тому позивач не позбавлений права обслуговування такого обладнання ) тому суд вважає, що висновок першої експертизи є правильним та доцільним до застосування таких відносин, частки користування земельною ділянкою при цьму є рівними кожною стороною, також враховано право нормального обслуговування будинку ).

Outcome: approved