Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] визнання дійсним договору купівлі-продажу і визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що 26 липня 2000 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: м. Димитров, Донецької області, мікрорайон Молодіжний[ADDRESS]. Договір купівлі-продажу квартири було зареєстровано Регіональною товарною біржею «Юго-Восток». Оскільки до оформлення вказаного договору вона з відповідачкою дійшли згоди з усіх питань купівлі-продажу, то 26 липня 2000 року вони звернулися на регіональну товарну біржу «Юго-Восток»з метою належного оформлення договору. Оформляючи угоду на регіональній товарній біржі «Юго-Восток», вона вважала, що угода в подальшому не потребує нотаріального посвідчення, оскільки відповідно до чинного на той час законодавства угоди, зареєстровані на товарній біржі, не потребували нотаріального посвідчення. Тому до нотаріуса вони не зверталися. В теперішній час вона не має можливості розпорядитися на свій розсуд вказаною квартирою, оскільки угода нотаріально не посвідчена. На теперішній час вона має намір продати спірну квартиру. Звернувшись в травні 2012 р. в БТІ м. Димитров, їй було роз’яснено, що договір є недійсним і тому право власності на квартиру не виникло. Вона неодноразово зверталась до відповідачки з проханням нотаріально посвідчити договір-купівлі продажу квартири, однак відповідачка їй відмовляла, посилаючись на відсутність коштів та часу. Тому просить суд визнати договір купівлі-продажу квартири дійсним та визнати за нею право власності на вказану квартиру. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з’явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу суду від позивачки надійшла письмова заява з клопотанням розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з’явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу суду від відповідачки надійшла письмова заява з клопотанням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та обов’язки сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з’явились до суду. Судом встановлено, що 26 липня 2000 року на регіональній товарній біржі «Юго-Восток» в м. Димитров між сторонами був укладений договір купівлі-продажу квартири, згідно якого відповідачка продала, а позивачка купила квартиру загальною площею 31,6 квадратних метри, в тому числі жилою 19,1 квадратних метри, розташовану за адресою: місто Димитров, Донецька область, мікрорайон Молодіжний[ADDRESS]. Договір було зареєстровано на регіональній товарній біржі «Юго-Восток», реєстраційний № 579 від 26.07.2000 року. Квартира належала відповідачці на підставі договору дарування квартири, посвідченого 12.12.1995р. державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори Донецької області, зареєстровано реєстрі за № 508, зареєстрованого у БТІ м Димитров у реєстровій книзі №1 за реєстровим №34 стор. 71 від 19.02.1996 р. (а.с.8). Квартира зареєстрована на ім’я позивача в бюро технічної інвентаризації в м. Димитров (а.с. 7, 24). З угоди вбачається, що до її підписання сторони дійшли згоди з усіх суттєвих питань купівлі-продажу квартири, про що свідчать їхні підписи в угоді (а.с.8). Правовідносини між сторонами виникли на момент дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами. Згідно ч.2 ст.47 ЦК Української РСР 1963р. якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. До того ж, за змістом чинної ч.2 статті 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 26.07.2000 р. на регіональній товарній біржі «Юго-Восток»в м. Димитров, відповідає вимогам ст.ст.153, 224 ЦК Української РСР 1963р. і може бути визнаний дійсним. З тих же підстав суд вважає можливим визнати за позивачем і право власності на квартиру, розташовану за адресою: місто Димитров Донецької області, мікрорайон Молодіжний[ADDRESS]. На підставі ст.ст.47, 153, 224 ЦК Української РСР 1963 року,

Outcome: approved