Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини, з якою проживає дитина, та просить суд винести рішення, яким задоволити її позовні вимоги. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву в якій просить суд розглядати справу без її участі та свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини визнав частково в розмірі 1/6 частини від його заробітку, а позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, та в частині стягнення витрат на правову допомогу, не визнав повністю. Суд, заслухавши відповідача, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 24 листопада 2007 року, який зареєстровано виконкомом Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, актовий запис № 17, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5) та стали проживати разом. Під час спільного проживання в них народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БП № 129448 від 08 лютого 2012 року (а.с. 9), яка на даний час знаходиться на повному матеріальному забезпеченні матері. Відповідно до свідоцтва про народження дитини її батьком є відповідач по даній справі. Позивачка з відповідачем проживає окремо, ніякої допомоги на утримання дитини та її утримання відповідач не надає, чим ставить її та дитину в скрутне матеріальне становище. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~\~ Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. \~\~ Частина 2 ст. 182 СК України встановлює мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 \~СК України. Відповідач як батько повинен брати участь по належному утриманні неповнолітньої дитини, забезпечувати коштами необхідними на відповідне харчування, одяг, а також інших потреб для дитини цього віку. Позивачка, мати дитини несе обовязок по утриманню дитини, у звязку з чим вона має право на звернення до суду з позовом до батька про стягнення коштів на часткове покриття витрат, повязаних з утриманням дитини. \~\~ Відповідно до п. 17 ч. 4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ст. 182 СК. \~\~Аліменти \~на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). \~\~ Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] на даний час працює провідним юристом у Публічному акціонерному товаристві «Біловодський комбінат хлібопродуктів». Спільно зі своєю співмешканкою [PERSON], яка на даний час не працює і не отримує заробітної плати, так як знаходиться на лікарняному по вагітності та пологам, позивач веде спільний побут та винаймає житло для спільного проживання, так як власного житла ні він, ні його співмешканка не мають. Позивач також має на утриманні непрацездатну матір, яка є інвалідом третьої групи та потребує постійного нагляду та сторонньої допомоги, і проживає за 60 кілометрів від місця фактичного його проживання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров»я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Врахувавши всі обставини справи, суд переходить до переконання, що відповідач має можливість на даний час сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини від його заробітку. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, де батьком її зазначений відповідач по справі [PERSON], [PERSON] на даний час виповнилось шість місяців. Відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від розірвання шлюбу та від того чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Врахувавши всі обставини справи, суд переходить до переконання, що відповідач має можливість на даний час сплачувати аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина, в розмірі 300 гривень. Враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В позовній заяві позивачка також просить стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 250 гривень. Відповідно до ст.. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Коментар цієї статті говорить, що витрати на правову допомогу - це витрати сторін та третіх осіб, які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, котрі беруть участь у справі. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу. Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги і її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо адвокат в судових засіданнях участі не брав. В судовому засіданні інтереси позивачки ніхто не представляв. А тому, на думку суду, позивачці слід відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу. Судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved