Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 16392,00 гривні. Позов мотивує тим, що згідно рішення Бориславського міського суду Львівської області відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 20.01.2010 року до досягнення ними повноліття. З липня 2011 року відповідач не цікавиться станом здоров'я дітей та їх потребами, злісно ухиляється від сплати аліментів встановлених рішенням суду, а тим самим і від виконання свого батьківського обов'язку по утриманню дітей, передбаченого Сімейним кодексом України. Сума заборгованості за аліменти станом на 01 квітня 2012 року складає 10800,00 грн. Відповідач має можливість сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі, є працездатною особою і має можливість працювати. Законом встановлено відповідальність за прострочення сплати аліментів, а саме стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до проведеного у відповідності до ст. 196 Сімейного кодексу України розрахунку станом на 01 травня 2012 року неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з липня 2011 року по квітень 2012 року складає 16392 грн. 00 коп. [PERSON] подав до суду зустрічний позов, в якому просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах та пені за їх несплату за період від другої половини липня місяця 2011 року по день прийняття судом рішення, відмовивши у задоволенні позову [PERSON]. Зустрічний позов мотивує тим, що впродовж 2010-го та протягом першої половини 2011 року він сплачував аліменти на утримання їхніх дітей, що підтверджується квитанціями про банківські перекази, а також розпискою, написаною власноручно [PERSON] від 08.02.2011 року. У липні 2011 року його матеріальний стан значно погіршився. Через зменшення об'ємів діяльності та відсутності коштів на оплату заробітної плати своїм працівникам, він був змушений розірвати трудові договори 08.06.2011 року з [PERSON] та [PERSON] Починаючи з липня місяця 2011 року, відколи почалась накопичуватись заборгованість за аліменти: він не здійснює підприємницької діяльності, та не отримує від неї доходів, що підтверджено декларацією про доходи, одержані за 3-й квартал 2011 року та 1- й квартал 2012 року. Значною обставиною погіршення його матеріального становища є винесення Дрогобицьким міськрайонним судом рішення, яким з нього стягнуто в користь [PERSON] суму в розмірі 267909,60 грн. Згідно вимоги про сплату боргу від 01.06.2011 року №Ф-160 в нього наявний борг перед Управлінням Пенсійного фонду України у м. Дрогобичі в розмірі 4010,36 грн., який тягнеться з минулого року, і він не має можливості його сплатити. Окрім цього зазначає, що на його утриманні перебувають батьки-пенсіонери: [PERSON] - інвалід 3-ї групи, та [PERSON], а також непрацездатна сестра [PERSON], яка станом на сьогоднішній день проходить обстеження на присвоєння групи інвалідності. Крім того, на початку осені 2011 року важко захворіла його матір, лікування якої він сам оплачував. Мати перебувала на амбулаторному лікуванні від вересня 2010 року, та виписана з Львівської ОКЛ 16.01.2012 року. Вважає, що несплата аліментів створюється не з його вини, а в силу тяжкого матеріального становища та обставин, що складаються в сімї. Зазначає, що його колишня дружина станом на сьогоднішній день не надто потребує цих аліментів, так як переїхала жити з міста Борислава до міста Львова, де орендує квартиру. У судовому засіданні позивачка за первинним позовом свої позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, зустрічний позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні. Представник позивачки [PERSON] заперечила проти зустрічного позову, просить відмовити в його задоволенні за безпідставністю, оскільки відповідач не представив доказів погіршення свого матеріального стану у порівнянні з попередніми роками, на яке він посилається як на обставину, що має істотне значення для звільнення його від виплати заборгованості по аліментах та пені за їх несплату. Зазначає, що у 2011 році [PERSON] звертався у Бориславський міський суд Львівської області з позовом про зменшення розміру аліментів, мотивуючи тим, що є приватним підприємцем і його дохід значно зменшився у звязку з відсутністю роботи. Рішенням суду від 05.07.2011 року було відмовлено в задоволенні позову за безпідставністю, з чим погодився і Апеляційний суд Львівської області. Рішенням суду встановлено, що відсутність доходів від підприємницької діяльності не є підставою для зменшення розміру аліментів визначених судом. Однак, [PERSON] надалі продовжує ухилятися від своїх обовязків по утриманню дітей. Оскільки вказані відповідачем обставини за період до липня 2011 року вже досліджувались судами першої та апеляційної інстанцій, то вони не можуть підтверджувати погіршення матеріального стану з липня 2011 року. Відповідач за первинним позовом та позивач за зустрічним - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав та підтримав зустрічний позов. Пояснив, що час-від-часу він зустрічається з дітьми і не відмовляється від них. Крім цього, судом розглядалась справа про розподіл майна подружжя, в результаті чого накладено арешт на його транспортні засоби. У нього є заборгованість перед іншими особами, зокрема, перед Управлінням Пенсійного фонду України в м.Дрогобичі, яка існує ще з попередніх років. Він припинив займатися підприємницькою діяльністю, а тому немає відповідних доходів. Також на його утриманні перебувають його батьки, які є пенсіонерами. Його мати перебувала на амбулаторному лікуванні від вересня 2010 року і він поніс витрати на її лікування. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, беручи до уваги вищенаведене, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первинний позов слід задоволити, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, зважаючи на наступне. Рішенням Бориславського міського суду від 11.06.2010 року присуджено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти в сумі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 20.01.2010 року до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Бориславського міського суду від 05.07.2011 року [PERSON] відмовлено у задоволенні позову до [PERSON] про зменшення розміру аліментів за безпідставністю позовних вимог. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 06.02.2012 року дане рішення залишено без змін. Відповідно до ст.196 СК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.22 постанови № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. При цьому сума боргу за попередній місяць не додається до заборгованості на наступний місяць, а отже неустойка має нараховуватись за кожен місяць окремо від визначеного розміру аліментів. Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах [PERSON], виданого відділом державної виконавчої служби Дрогобицького МРУЮ 10.04.2012 року, загальна сума заборгованості за період з 01.07.2011 року по 01.04.2012 року становить 10800 грн. 00 коп. Правильність визначення заборгованості у передбаченому згаданим Законом порядку боржник не оспорював. З розрахунку неустойки за несплачені аліменти за виконавчим листом №2-375 платника [PERSON] станом на 01.05.2012 року, складеного позивачкою, вбачається, що з липня 2011 року по квітень 2012 року сума неустойки становить 16392,00 гривень. Відтак, суму неустойки (пені) суд визначає у розмірі, вказаному позивачкою, який проведений відповідно до вимог ст. 196 СК України. Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є приватним підприємцем, проте, з січня 2011 року згідно податкової декларації доходів не отримував; має борг перед Управлінням пенсійного фонду України у м. Дрогобичі станом на 03.01.2012 року в сумі 2441,66 грн.; борг за договором позики перед [PERSON] в сумі 267909,60 гривень. Однак, [PERSON] не подав суду жодних доказів щодо неможливості влаштування його роботу за станом здоровя чи інших вагомих причин. Щодо боргу за договором позики, то такий виник у [PERSON] ще до присудження аліментів на утримання дітей, що вбачається з мотивувальної частини рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.06.2011 року у справі №2-633/11, яке набрало законної сили 29.06.2011 року. Ризики, повязані з підприємницькою діяльністю: відсутність доходів від даної діяльності і борг перед пенсійним фондом, не можуть впливати на погіршення матеріального становища дітей та не звільняють відповідача від обовязку по їх утриманню. Щодо батьків [PERSON], то такі були вже пенсійного віку на час ухвалення судом рішень про стягнення з відповідача аліментів та про відмову у зменшенні їх розміру. Зокрема, посилання [PERSON] на додаткові матеріальні витрати у звязку з тим, що його мати хворіє, а батько інвалід третьої групи, то суд вважає, що дані обставини не можуть звільнити його від виплати заборгованості за аліменти на дітей, оскільки відповідно до ст.ст. 202, 203 СК України діти зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, а також зобовязані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. [PERSON] є працездатною особою, та не надав суду жодних доказів, які б свідчили про його наміри покращити свій матеріальний стан, щоб мати змогу сплачувати аліменти на дітей. Також [PERSON] не надав суду жодних доказів, які б свідчили про зміну його матеріального або сімейного стану, чи про зміну стану його здоровя після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів. Таким чином, судом встановлено, що обставини, на які посилається платник аліментів та у звязку з якими виникла заборгованість за аліментами, не мають істотного значення, а відтак, не дають підстав для звільнення його від виплати заборгованості за аліменти та пені за їх несплату. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 79, 80, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved