Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

Позивач, ТОВ «Автоком», звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 08 вересня 2010 року, просив стягнути з відповідача 84200 грн. заборгованості, 53932 грн. інфляційних, 4208,05 грн. трьох процентів річних, 15403 грн. пені, 1697,43 грн. витрат, сплачених позивачем за звернення з позовом до суду. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2011 року скасовано рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.04.2011р. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25.05.2011р. у справі, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обовязковими для суду першої інстанції при новому розгляді справи. Колегією суддів в ухвалі від 31.08.2011р. зазначено, що під час попереднього розгляду справи суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, неповно зясував чи мав місце факт оплати відповідачем автомобілів та сукупністю яких доказів він підтверджується, не врахував, що довідка-рахунок не є платіжним документом, не перевірив надані позивачем розрахунки заявлених до стягнення сум. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов з урахуванням збільшених позовних вимог підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, ознайомившись з матеріалами справи та оцінивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 листопада 2006 року між акціонерним товариством закритого типу «Автомар» і [PERSON] укладено договір купівлі-продажу № 16/11/06-02. За укладеним договором та специфікацією-додатком № 1 до нього, АТЗТ «Автомар» продав [PERSON] автомобіль марки «ГАЗ-31105», двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], за ціною 42200,00 грн., яку відповідач зобовязався сплатити частинами, 30 січня 2007 року перший платіж в сумі 3516,67 грн., наступні щомісячні платежі в сумі 3516,67 грн. до тридцятого числа кожного місяця. Остаточно [PERSON] зобовязався розрахуватися за зазначеним вище договором купівлі-продажу до 30 грудня 2006 року. На виконання укладеного договору АТЗТ «Автомар» передало автомобіль марки «ГАЗ-31105» [PERSON] на підставі видаткової накладної № АМ-0001150 від 16.11.2006р., продавець виписав довідку-рахунок серії ЄГП № 346273 для постановки автомобілю на облік в УДАІ ГУМВС України в Харківській області. 02 лютого 2009 року між АТЗТ «Автомар» та ТОВ «Автоком» укладено договір відступлення права вимоги № 0202/7, за яким до позивача перейшло право вимоги по зобовязанням відповідача перед АТЗТ «Автомар» за договором купівлі-продажу № 16/11/06-02 від 16.11.2006р. та видатковою накладною № АМ-0001150 від 16.11.2006р. в сумі 42200,00 грн. За договором відступлення права вимоги до позивача перейшло право на стягнення санкцій, збитків, спричинених невиконанням або неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за вищезазначеними договорами. Позивачем відповідачу було направлено повідомлення-вимогу від 03 липня 2009 року про укладення між АТЗТ «Автомар» та ТОВ «Автоком» договору відступлення права вимоги та зобовязання відповідача сплатити на користь позивача заборгованість за автомобіль в сумі 42200,00 грн. Станом на час розгляду справи судом відповідач заборгованість позивачу не сплатив. 19 квітня 2007 року [PERSON] придбав у ТОВ «Автоком» на підставі видаткової накладної № АК-0000816 від 19.04.2007р. та довідки-рахунку серії ЄГП № 530122 від 19.04.2007р. автомобіль марки «ГАЗ 31105-411», двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], за ціною 42000,00 грн., який передано покупцю. Станом на час розгляду справи судом відповідач заборгованість позивачу не сплатив. Правочини, які укладають фізичні особи, на суму, що у двадцять і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі згідно ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України. З наданих суду доказів вбачається, що ТОВ «Автоком» і [PERSON] уклали 19.04.2007р. договір купівлі-продажу автомобіля марки «ГАЗ 31105-411», двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], за ціною 42000,00 грн., який передано покупцю. Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона, продавець, передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні, покупцеві, а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець, згідно ст. 691 ЦК України, зобовязаний сплатити товар за ціною, визначеною договором купівлі-продажу. Покупець зобовязаний оплатити продавцю повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлений інший строк оплати товару. Також договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу (ст. 692 ЦК України). Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином, за договором відступлення права вимоги. Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 518 ЦК України передбачено, що боржник має право висунути проти вимоги нового кредитора у зобовязанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора у зобовязанні. Відповідач не скористався своїм правом надати заперечення на адресу позивача щодо відступлення вимог. Досліджені судом докази свідчать, що відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобовязання за договорами купівлі-продажу автомобіля в сумі 84200,00 грн. Зокрема, судом досліджено виписки з оборотно-сальдових відомостей ТОВ «Автоком» по рахунках бухгалтерського обліку № 361 і № 6859 за період з 16.11.2006р. по 31.03.2011р. щодо розрахунків з [PERSON], якими підтверджується заборгованість відповідача в сумі 84200,00 грн. В запереченнях на позовну заяву від 05.10.2010р. відповідач погоджується із отриманням автомобілів від АТЗТ «Автомар» та ТОВ «Автоком» за договором № 16/11/06-02 від 16.11.2006р. та видатковою накладною № АК-0000816 від 19.04.2007р., ціною придбаних автомобілів. В запереченнях [PERSON]В стверджує, що наступного дня після укладення договору № 16/11/06-02 від 16.11.2006р., тобто 17 листопада 2006 року, сплатив в касу АТЗТ «Автомар» за автомобіль марки «ГАЗ-31105» його повну вартість - 42200,00 грн. Також відповідач зазначає, що повністю розрахувався з ТОВ «Автоком» за придбаний за видатковою накладною № АК-0000816 від 19.04.2007р. автомобіль марки «ГАЗ 31105-411», в сумі 42000,00 грн. до отримання довідки-рахунку, тобто 19.04.2007р. Всі розрахунки здійснювались, як стверджує відповідач, через касу продавця, проте чеки він не зберіг. Зазначене твердження відповідача спростовується дослідженими судом доказами, а саме роздруківками касової книги АТЗТ «Автомар» від 17.11.2006р. та касової книги ТОВ «Автоком» від 19.04.2007р., чеків реєстраторів розрахункових операцій, якими підтверджується, що в зазначені дати грошові кошти від [PERSON] не надходили. В матеріалах справи наявні копії довідки-рахунка серії ЄГП № 346273, виданої 17.11.2006р. АТЗТ «Автомар», та довідки-рахунка серії ЄГП № 530122, виданої 19.04.2007р. ТОВ «Автоком», які містять штамп «сплачено». Як зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ сума, зазначена в довідці-рахунку серії ЄГП № 346273 від 17.11.2006р. вартість автомобіля не збігається із сумою договору, в довідці-рахунку серії ЄГП № 530122 від 19.04.2007р. вартість автомобіля взагалі не зазначена. Крім того, як зазначає в ухвалі від 31.08.2011р. колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вичерпний перелік розрахункових документів передбачено у положенні про форму та зміст розрахункових документів, затвердженому наказом ДПА України від 01.12.2000 року № 614 « Про затвердження нормативно правових актів до Закону України « Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у редакції, яка діяла на момент виписки довідки розрахунку, згідно якого довідка-рахунок не являється платіжним документом, який засвідчує факт оплати за певний транспортний засіб. Відповідно до п. 1.14 Правил роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затвердженими наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 31.07.2002р. № 228, які були чинні на момент укладення між сторонами договорів купівлі-продажу автомобілів, розрахунки за продані транспортні засоби, номерні агрегати та супутні товари можуть здійснюватися готівкою та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) відповідно до законодавства. Споживачу в обовязковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який засвідчує факт оплати за певний транспортний засіб чи номерний агрегат. В той же час, відповідно до п. 2.3. зазначених Правил на продані транспортні засоби споживачу видається сервісна книжка, інструкція про порядок експлуатації, розрахунковий документ, який засвідчує факт продажу, довідка-рахунок або акт приймання-передачі транспортного засобу підприємства-виробника, які є підставою для реєстрації транспортного засобу в органах ДАІ. Інших доказів, які б підтверджували проведення належного розрахунку [PERSON] з ТОВ «Автоком» за придбані автомобілі, відповідачем не надано. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних за весь час прострочення. Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений за письмовим договором. Нарахування неустойки у вигляді пені передбачено п. 4.5. договору купівлі-продажу № 16/11/06-02 від 16.11.2006р. Враховуючи викладене, на підставі розрахунків, досліджених судом, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 84200,00 грн. основного боргу, 53932,00 грн. інфляційних, 4208,05 грн. трьох процентів річних, 15403,00 грн. пені, а всього 157743,05 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України у випадку задоволення позову стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати.

Outcome: approved