Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-27 00:00:00

18.05.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок розташований по вул. Луценка, 11 в с. Березова Рудка, Пирятинського району, Полтавської області в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовано тим, що 01.09.2008 року померла бабуся позивача, яка заповіла все належне їй майно своєму сину, батьку позивача, [PERSON] 06.01.2010 року помер батько позивача, який за життя подав заяву про прийняття спадщини після своєї померлої матері, однак не встиг належним чином оформити всі необхідні документи. З метою отримання спадку після смерті батька позивач звернувся до державної нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вище вказаний житловий будинок, тому позивач звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на зазначене нерухоме майно. В судовому представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився. До суду надійшов лист сільського голови про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги відповідач визнає. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2008 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КЕ №113314 виданим Березоворудською сільською радою Пирятинського району Полтавської області (а.с. 5). За життя (03.08.2004 року) померла склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно своєму синові [PERSON] (а.с. 4). За змістом наданої в розпорядження суду копії спадкової справи на майно [PERSON], у встановлений законом строк [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. 06.01.2010 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БК №163216 виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 6). Судом встановлено, що позивач є рідним сином померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с. 8). За змістом копії спадкової справи щодо майна померлого [PERSON], спадщина була прийнята позивачем у встановлений законом термін. Відповідно до листа Пирятинської державної нотаріальної контори №767/02-17 від 03.05.2013 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо житлового будинку розташованого по вул. Луценка, 11 в с. Березова Рудка, Пирятинського району, Полтавської області в порядку спадкування за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно (а.с. 9). За змістом копії технічного паспорту на будинок розташований по вул. Луценка, 11 в с. Березова Рудка, Пирятинського району, Полтавської області, вказане домоволодіння рахується за [PERSON] (а.с. 10). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивач, як рідний син померлого [PERSON] є спадкоємцем першої черги. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки померла [PERSON] не встигла оформити правовстановлюючі документи на належний їй будинок у звязку зі смертю, що є для будь-якої людини подією непередбачуваною, і так само її син [PERSON] не встиг належно оформити своє право на спадок, суд вважає, що це майно належало померлій [PERSON] на праві власності та перейшло як спадок за заповітом у власність померлого [PERSON], а тому позивач як спадкоємець за законом має право на його спадкування. За обставин, коли домоволодіння належало померлому, позивач є єдиним спадкоємцем, однак свідоцтво про право власності на житловий будинок у спадкоємця відсутнє, учасники процесу не заперечують проти задоволення позову, визнання права власності на домоволодіння за позивачем в порядку спадкування за законом відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved