Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення, зазначивши, що між сторонами 26 грудня 2007 року було укладено кредитний договір № 8, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 19 000,00 доларів США зі платою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 26 грудня 2011 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ «КБ»Приватбанк»і відповідач 26 грудня 2007 року уклали договір застави рухомого майна, згідно з яким відповідач надав в заставу нерухоме майно: а саме автомобіль DAIMLER-CRYSLER, рік випуску: 1999 року, тип ТЗ: АВТОБУС-Д, № кузова/шасі: WDB9034631P952510, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. В порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує і станом на 14.06.2012 року має заборгованість в сумі 37 890,48 доларів США, що дорівнюється 302744,94 гривень, яка складається заборгованість за кредитом 15690,91 доларів США, що дорівнюється 125370,37 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 13956,32 доларів США, що дорівнюється 111510,99 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 8243,25 доларів США, що дорівнюється 65863,57 гривень, тому позивач звернувся до суду і просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 37890,48 доларів США вилучити у відповідача [PERSON] ( 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, пр.Правди, буд.67, гурт., ІНД [NUMBER]) та передати в заклад Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк»(49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) предмет застави автомобіль DAIMLER-CRYSLER, рік випуску: 1999 року, тип ТЗ: АВТОБУС-Д, № кузова/шасі: WDB9034631P952510, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт ) автомобіль DAIMLER-CRYSLER, рік випуску: 1999 року, тип ТЗ: АВТОБУС-Д, № кузова/шасі: WDB9034631P952510, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], звернути стягнення на предмет застави: автомобіль DAIMLER-CRYSLER, рік випуску: 1999 року, тип ТЗ: АВТОБУС-Д, № кузова/шасі: WDB9034631P952510, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк»з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату. Свідоцтво про реєстрацію т/з замість втраченого, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк»всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~До суду представник позивача надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності, підтримавши позовні вимоги, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного вирішення справи, у випадку повторної неявки відповідача, не заперечував. Відповідач до судового засідання не зявилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки представника позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.12.2007 року сторони уклали кредитний договір № 8, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 19000,00 доларів США зі платою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 26 грудня 2011 року (а.с.11-14). Відповідно до кредитного договору від 26 грудня 2007 року відповідач зобовязаний сплачувати відсотки за користування кредитом у відповідності з умовами договору та Графіку погашення кредиту, відсотків та винагороди, що зазначені в Додатку №1 до договору (а.с.8-9). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит на суму 19000,00 доларів США. В порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, у звязку з чим утворилася заборгованість в сумі 37 890,48 доларів США, що дорівнюється 302744,94 гривень, яка складається заборгованість за кредитом 15690,91 доларів США, що дорівнюється 125370,37 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 13956,32 доларів США, що дорівнюється 111510,99 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 8243,25 доларів США, що дорівнюється 65863,57 гривень. Згідно ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Як встановлено судом, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони 26 грудня 2007 року уклали договір застави автотранспорту № 8-ДЗ (а.с.15-18), згідно з яким відповідач надав в заставу рухоме майно: а саме автомобіль DAIMLER-CRYSLER, рік випуску: 1999 року, тип ТЗ: АВТОБУС-Д, № кузова/шасі: WDB9034631P952510, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], сторони за договором застави рухомого майна погодили, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється відповідно до чинного законодавства України та цього договору. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою. За змістом ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 2 Закону України "Про заставу" визначаються основні положення про заставу. Відносини застави, непередбачені цим Законом, регулюються іншими актами законодавства України. Частиною 1 ст. 20 Закону України "Про заставу" визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше непередбачено законом чи договором. Разом з тим суд вважає, що позовні вимоги про передачу заставленого майна в заклад, позивачем необґрунтовані, не наведені норми закону та підстави для задоволення позовних вимог в цій частині, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Частиною першою ст.30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. При цьому обтяжувач зобов'язаний у порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір реалізувати таке право із зазначенням обраного ним способу, місця та часу проведення процедури продажу. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Частиною другою ст. 30 зазначеного закону передбачено, що договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно. Отже, суд вважає, що позовні вимоги щодо зняття з реєстрації в органах ДАІ заставного автомобіля та надання всіх повноважень для здійснення продажу, є безпідставними всіх, оскільки надання таких повноважень не передбачено законом. З врахуванням викладеного, для суду вбачаються підстави для часткового задоволення позову, а тому необхідно у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 8 від 26 грудня 2007 року, яка становить 37 890,48 доларів США, що дорівнюється 302744,94 гривень, яка складається заборгованість за кредитом 15690,91 доларів США, що дорівнюється 125370,37 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 13956,32 доларів США, що дорівнюється 111510,99 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 8243,25 доларів США, що дорівнюється 65863,57 гривень, - звернути стягнення на : автомобіль DAIMLER-CRYSLER, рік випуску: 1999 року, тип ТЗ: АВТОБУС-Д, № кузова/шасі: WDB9034631P952510, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу [PERSON] акціонерним товариством «Приватбанк»від імені [PERSON]. Вирішуючи відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3027.45 гривень.

Outcome: partial