Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-11 00:00:00

19 жовтня 2012 року, представник позивача, звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому зазначив, що 17.03.2011 р. о 19.20 год., відповідач [PERSON], в м. Одесі, по вул. Ільфа і Петрова № 2, керуючи автомобілем марки «Мерседес»д/н [NUMBER], не витримавши безпечний інтервал, допустив наїзд на автомобіль [NUMBER], що знаходився праворуч та отримав механічні пошкодження, за що був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП відповідно до постанови Овідіопольського райсуду від 15.04.2011 р. Внаслідок вказаного ДТП, автомобіль [NUMBER], що належить страхувальнику [PERSON], з яким у позивача був укладений договір страхування № 0276.30-1000.000, отримав механічні пошкодження на суму фактичних збитків у розмірі 4860 грн., які були сплачені останньому позивачем, як страхувальнику, згідно платіжних доручень, а враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент ДТП не була застрахована у жодній страховій компанії, представник позивача просив суд, стягнути з останнього в порядку регресу, на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування»та суму судового збору у розмірі 214,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак в резолютивної частини позову заявив клопотання, в якому, посилаючись на ст. 158 ч. 2 ЦПК України, підтримав свої позовні вимоги та просив суд слухати справу за його відсутності і не заперечував проти прийняття заочного рішення по даній справі (а.с. 2). Відповідач, з`явившись в судове засідання, позов визнав повністю та надав суду власноруч складену і підписану письмову заяву, в якій позов визнав у повному розмірі та просив суд в подальшому, слухати справу за його відсутністю (а.с. 31). Заслухавши думку відповідача, дослідивши письмові докази по справі та додатково надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із статтею 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Умовами статті 27 Закону України «Про страхування»передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності з ч. 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Пунктом 2 частини 4 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»передбачено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Судом було встановлено, підтверджено матеріалами справи та поясненнями відповідача, що 17.03.2011 р. о 19.20 год., відповідач [PERSON], в м. Одесі, по вул. Ільфа і Петрова № 2, керуючи автомобілем марки «Мерседес»д/н [NUMBER], не витримавши безпечний інтервал, допустив наїзд на автомобіль [NUMBER], що знаходився праворуч та отримав механічні пошкодження, за що був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП відповідно до постанови Овідіопольського райсуду від 15.04.2011 р. (а.с. 9). Внаслідок вказаного ДТП, автомобіль [NUMBER], що належить страхувальнику [PERSON], з яким у позивача був укладений договір страхування № 0276.30-1000.000 від 24.06.2010 р., отримав механічні пошкодження на суму фактичних збитків у розмірі 4860 грн., які були визначені звітом спеціаліста по визначенню розміру матеріальної шкоди від 22.04.2011 р. та сплачені останньому позивачем, як страхувальнику, згідно заяви повідомлення про ДТП, страхового акту від 12.05.2011 р., заяви страхувальника [PERSON] про виплату страхового відшкодування і платіжних доручень № 20804 і № 20805 від 19.05.2011 р. (а.с. 5-8,10-24). Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем було на законних підставах та у повному обсязі сплачено суму страхового відшкодування [PERSON], що підтверджується вищенаведеними доказами та з огляду на викладене, суд вважає, суму стягнення з відповідача в порядку регресу законною та підтвердженою документально, а позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі зі стягненням з відповідача суми відшкодування в порядку регресу у розмірі 4860 грн. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачами суми судового збору у розмірі 214,60 грн., підтвердженого документально (а.с. 4).

Outcome: approved