Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-21 00:00:00

У лютому 2012 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 25 132 грн. 19 коп. суму основного боргу за договором позики та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 18 січня 2011 року відповідач позичив у нього 25 000 грн. 00 коп., про що укладено письмовий договір позики та розписка. [PERSON] зобовязувався повернути кошти двома платежами: першу частину позики розміром 10 000, 00 грн. не пізніше 15 вересня 2011 року, другу - 15 000, 00 грн. не пізніше 15 грудня 2011 року. Відповідач взяті на себе зобовязання вчасно не виконав, внаслідок чого порушив умови договору. У звязку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з наведених у ньому підстав, пояснення надав аналогічні тексту фабули позовної заяви. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, та надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 77 ЦПК України у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони або інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Суд розглядає дану справу на підставі наявних в ній даний з постановлення заочного рішення. Судом встановлено, що 18 січня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики б/н. Відповідно до п. 1 договору позикодавець надав у власність позичальникові з кінцевим строком повернення до 15 грудня 2011 року грошові кошти в сумі 25 000 грн. 00 коп. Відповідно до п. 2 договору дану суму позичальник зобовязався повернути позикодавцеві частинами, а саме: 10 000 грн. 00 коп. строком до 15 вересня 2011 року, а решту суму боргу - 15 000, 00 грн. до 15 грудня 2011 року в порядку та на умовах, передбачених цим договором. Позичальник вправі повернути позичену грошову суму позики, а позикодавець зобовязується прийняти повернуті грошові кошти не раніше визначеного у п. 2 цього договору кінцевого терміну. Судом також встановлено, що надана до суду позивачем письмова розписка [PERSON] від 18 січня 2011 року про одержання останнім 25 000 грн.. 00 коп. у [PERSON] складена саме ним. Відповідно п.6 договору після повернення суми позики позикодавцем буде видано позичальнику власноручну розписку про одержання грошей. П. 2.2. договору передбачено, що в разі неповернення суми позики своєчасно, позикодавець вправі буде пред'явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою , з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох відсотків річних за весь період користування від простроченої суми. Правилами ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто три проценти річних, з 16.12.2011 року по 24.01.2012 року, від простроченої суми становлять: 25 000 : 100 х 3% х 40: 365 = 82грн. 00 коп. Відповідно розмір індексу інфляції становить: 25 000 х 100,2% - 25000 = 50 грн. 00 коп.. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Оцінюючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними і такими, що підлягають задоволенню, оскільки судом було достовірно встановлено, що відповідач не виконав умови взятого на себе зобов'язання щодо своєчасного погашення суми. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З цих підстав вимоги позивача про стягнення судового збору, підлягають повному задоволенню та стягненню із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved