Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-06 00:00:00

У вересні 2011 року ПАТ «ПУМБ» звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] про примусове виселення з предмету іпотеки, що підлягає продажу з прилюдних торгів, а саме квартири [ADDRESS]; просили передати предмет іпотеки- квартиру в управління банку для її реалізації, надавши позивачу право безперешкодного доступу до обєкту іпотеки з метою його продажу та стягнути судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував, що 28.03.2008 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та [PERSON] укладений кредитний договір № 6205823, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 64 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,49 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.03.2028 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ «ПУМБ» і відповідач 28.03.2008 р. уклали договір іпотеки. Згідно з договором іпотеки відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру на першому поверсі 9-поверхового будинку загальною площею 65,70 кв.м., житловою 38,8 кв.м за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до умов п. 1.6. Договору іпотеки за рахунок предмету іпотеки позивач має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням, сплати відсотків за користуванням кредитом, пені, штрафу та всі інші суми, передбачені кредитним договором, а також відшкодувати в повному обсязі всі свої витрати повязані із реалізацією прав, що випливають з договору іпотеки, включаючи витрати на оплату винагороди залученим експертам, організацію торгів, тощо. Далі зазначали, що відповідачка належним чином не виконувала свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого мала заборгованість. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21.10.2010р.з [PERSON] та [PERSON] стягнуто в солідарному поряду заборгованість за кредитним договором у сумі 92276,68 доларів США, що еквівалентно 730\~056,18 грн., 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ. 02.11.2010р. судом видано виконавчий лист за № 2-1949 про стягнення вищезазначених сум, який 18.01.2011р. предявлений позивачем на примусове виконання до Корабельного відділу ДВС. В ході примусового виконання державним виконавцем було описано та арештовано предмет іпотеки. Постановою державного виконавця від 26.07.2011р. призначено експерта, субєкта оціночної діяльності з метою визначення ринкової вартості предмету іпотеки для його подальшої реалізації. Однак відповідачка перешкоджала в проведенні дій, повязаних з реалізацією предмету іпотеки. Посилаючись на норми ст.109 ЖК України та ст. 34, 40 Закону України «Про іпотеку», просили позов задовольнити. В попередньому судовому засіданні представник позивача просив долучити до справи у якості співвідповідача [PERSON] та двоє неповнолітніх дітей, інтереси яких представляють [PERSON] та [PERSON], а також третю особу - службу у справах дітей адміністрації Корабельного району виконкому Миколаївської міської ради. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позові. Відповідачі позов не визнали, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим. Представник третьої особи - служба у справах дітей адміністрації Корабельного району виконкому Миколаївської міської ради позов не підтримали та просили у задоволенні відмовити, вважаючи, що дітей виселяти з квартири не можна. Суд, аналізуючи і оцінюючи докази по справі, приходить до висновку, що заявлені вимоги про виселення відповідачів та інших мешканців квартири, задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 21.10.2010р. з [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Перший Український [PERSON]» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 6205823 від 28.03.2008 року та договором поруки від 28.03.2008р. в солідарному порядку у сумі 92 276,68 доларів США, що еквівалентно 730\~056,18 грн., 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи. Дане рішення набрало законної сили 02.11.2010р. Відповідно до ч.1,3 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 28.03.2008р. між банком та [PERSON] укладений договір іпотеки, за умовами якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно- трикімнатну квартиру на першому поверсі 9-ти поверхового будинку загальною площею 65,70 кв. м., житловою 38,8кв.м. за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №778, зареєстрованого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 2792690. Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 781 та накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири, реєстровий № 782/9. Згідно з довідкою № 2575 від 11.05.2012р. у спірній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON], 1978р.н., [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON], 11.04.2002р.н. 02.11.2010р. судом видано виконавчий лист за № 2-1949 про стягнення з відповідачів в солідарному порядку боргу за кредитним договором у сумі 92 276,68 доларів США, що еквівалентно 730\~056,18 грн., 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи, який 18.01.2011р. предявлений позивачем на примусове виконання до Корабельного відділу ДВС. 26.01.2011р. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання. В ході примусового виконання державним виконавцем було описано та арештовано предмет іпотеки: спірна квартира, яка належить [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Постановою державного виконавця від 26.07.2011р. призначено експерта, субєкта оціночної діяльності з метою визначення ринкової вартості предмету іпотеки для його подальшої реалізації. Однак, як стверджує позивач, відповідачі [PERSON] та [PERSON] перешкоджали в проведенні дій повязаних з реалізацією предмету іпотеки і тому вони звернулися до суду про виселення відповідачів із спірної квартири . Відповідно до вимог ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом. Як передбачено ст. 39 Закону України «Про іпотеку», на яку позивач посилається в обґрунтування вимог про виселення, суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. Встановлений ч.2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» порядок виселення мешканців передбачає, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити квартиру протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють квартиру у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове рішення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у квартирі, на яку звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч.3 ст.109 ЖК України. Оскільки позивач доказів про звернення стягнення на спірну квартиру не надав, суд вважає, що позивач при подачі позову обрав не той спосіб захисту своїх порушених прав, не дотримався встановленої законом процедури виселення мешканців спірної квартири, а тому за вказаних обставин, підстави для задоволення його вимог про виселення відсутні. Така\~\~ж правова позиція\~\~викладена\~\~у п.\~43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України\~\~«Про практику застосування судами законодавства при вирішенні\~\~спорів, що виникають\~\~із\~\~кредитних правовідносин»\~\~№ 5\~\~від 30 березня 2012 року,\~\~в якому роз'яснено, що примусове виселення здійснюється\~\~на підставі рішення суду тільки за певних умов:\~\~якщо мешканці добровільно не звільнили житлове приміщення, на яке звернуто стягнення,\~\~як на\~\~предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника\~\~або в інший погоджений сторонами строк. З урахуванням вищевикладеного суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed