Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-12 00:00:00

05 вересня 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Альфа Банк, в якому просить визнати п. 10.3 кредитного договору № 800006049 від 28 липня 2008 року укладеного між [PERSON] та ЗАТ Альфа Банк в особі уповноваженого представника [PERSON], яка діяла на підставі довіреності, та п. 17 договору про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору № 800006049 від 28 липня 2008 року недійсними. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 28 липня 2008 року він та ЗАТ Альфа Банк уклали кредитний договір № 800006049 умовами якого, зокрема п.10.3. передбачено порядок вирішення спорів між сторонами у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз. 28 грудня 2009 року між сторонами було укладено договір про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору № 800006049 від 28 липня 2008 року. Згідно п.17 Договору про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору №800006049 від 28 липня 2008 року сторони погодилися внести застереження, яке є третейською угодою в розумінні ст. 12 ЗУ Про третейські суди. Позивач вважає, що оскільки третейські суди не здійснюють правосуддя, то третейське застереження порушує його право на судовий захист та ставить у не рівні умови з Банком. Такі дії Банку порушили чинне законодавство України, тому позивач просить визнати третейське застереження в Договорі недійсним. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, пояснення надала аналогічні змісту позовної заяви. Крім того зазначила, що позивач дізнався про те, що в червні 2011 року за позовом ПАТ Альфа-банк до нього був розглянутий та задоволений позов постійно діючим третейським судом при Громадській організації Всеукраїснький Фінансовий Союз про стягнення заборгованості за кредитним договором № 800006049 від 28 липня 2008 року заборгованості у сумі: за кредитом 668584 грн. 90 коп., по відсоткам 24403 грн. 34 коп., по пені 3659 грн. 32 коп. Вважає, що в звязку із існуванням в договорі вищезазначених пунктів це дало підстави винести третейським судом рішення на його без достатніх правових підстав. Визнання недійсними зазначених пунктів надасть можливість позивачу оскаржити рішення третейського суду. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі, просила відмовити в задоволенні позову, зазначила, що банк та [PERSON] в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору підписуючи його. Посилання позивача на те, що обмеження щодо розгляду справ третейськими судами є безпідставними, оскільки в даному випадку третейський суд не розглядав справу повязану з спором щодо нерухомого майна та справи, за результатами яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами чи службовими особами. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, та надані докази, дійшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Альфа Банк та [PERSON] укладено кредитний договір №800006049, згідно якого банк надає позичальнику кредит на споживчі потреби в сумі 70\~000 доларів США до 28 липня 2023 року, із сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 20, 25 % річних, а позичальник зобовязався прийняти кредитні кошти, належним чином використати, та повернути позивачу на умовах та порядку, що визначені договором. Пунктом 10.3 кредитного договору передбачено, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в звязку з кредитним договором, у тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні дії договору, включаючи спори про відшкодування завданих договором збитків і недійсність (неукладеність) договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз у відповідності до його регламенту. Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійно діючого третейського суду. Підписанням даного Договору Сторони надають свою згоду на такий порядок призначення третейського суду для кожного спору, що може виникнути між ними в звязку з кредитним договором. Сторони домовилися, що розгляд їх спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами письмових матеріалів, без проведення усного слухання і виклику сторін. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 28 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Альфа Банк та [PERSON] укладено Іпотечний договір №800006049-И, предметом якого є нерухоме майно - земельна ділянка, кадастровий номер 3221284401:01:050:0071, площею 0,2500 гектарів, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Красилівка, вул. Панаса Мирного. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування земельної ділянки. 28 грудня 2009 року між сторонами було укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору №800006049 від 28 липня 2008 року, згідно п.17 сторони погодилися внести до кредитного договору застереження, яке є третейською угодою розумінні ст. 12 Закону України Про третейські суди про те, що судовий захист та законних інтересів, які мають сторони в звязку з кредитним договором та розгляд і вирішення всіх не вирішених сторонами шляхом переговорів спорів, які виникають або можуть виникнути між сторонами з питань виконання, зміни, розірвання ними кредитного договору відбувається у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз у відповідності до його регламенту. Розгляду і остаточному вирішенню підлягають в тому числі. Але не виключно, спори, предметом яких є виконання (невиконання, неналежне виконання,) кредитного договору, припинення (розірвання) кредитного договору, стягнення неустойки, зміна умов кредитного договору, відшкодування завданих порушенням кредитного договору збитків. Недійсність кредитного договору, неукладеність кредитного договору, відновлення становищі, яке існувало до порушення кредитного договору тощо. Справа розглядається одним суддею, який призначається головою Постійно діючого третейського суду. Підписанням даного договору про внесення змін і доповнень №1 сторони надають свою згоду на такий порядок призначення третейського суду для кожного спору, що може виникнути між ними в звязку з кредитним договором. Сторони домовилися, що розгляд їх спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами письмових матеріалів, без проведення усного слухання і виклику сторін. Місцем проведення розгляду справи є місцезнаходження Третейського суду, вказане в Положення про Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській організації Всеукраїнській фінансовий союз. Рішенням третейського суду від 09 червня 2011 року позов ПАТ Альфа Банк про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №80006049 від 28 липня 2008 року задоволено повністю. Відповідно до ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. У зазначеному Законі визначена процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. При цьому в разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Застосування Закону України Про захист прав споживачів до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування. Статтею 12 Закону України Про третейські суди, передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У відповідності до Кредитного договору [PERSON] підтвердив, що будь-які спори в зв'язку з наданням, обслуговуванням або поверненням кредиту підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз у відповідності до його Регламенту. Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз. Такий порядок призначення третейського суду встановлюється для кожного спору, що може виникнути в зв'язку з наданням, обслуговуванням або поверненням кредиту. Якщо від однієї із сторін третейського розгляду не надійде письмових заяв про інше, то розгляд спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами спору письмових матеріалів, без проведення усного слухання і виклику сторін. Правові підстави вирішення спорів зі зверненням сторін до третейського суду встановлені ст. 17 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 1, 5 Закону України Про третейські суди та в рішенні Конституційного Суду України від 10.01.08 у справі № 1-3/2008 про завдання третейського суду, в якому зазначається, що третейські суди не віднесені до системи судів загальної юрисдикції, таким чином, третейські суди не здійснюють правосуддя, їх рішення не є актами правосуддя. Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону, є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною п'ятою статті 55 Конституції України. В ч. 2. п. 3.1. вищевказаного рішення зазначається, що гарантуючи судовий захист з боку держави, [PERSON] України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина друга статті 22, стаття 64 Конституції України). Частина 3 зазначеного пункту вказує на те, що одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про виконання рішень третейських судів від 24 лютого 2004 року N 3-рп/2004). Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 Цивільного процесуального кодексу України, стаття 12 Господарського процесуального кодексу України, стаття 6 Закону). З метою забезпечення реалізації зазначених положень кодексів,

Outcome: dismissed