Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку було уточнено в процесі судового розгляду, в якій просить стягнути заборгованість за договором про надання юридичних послуг з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 8000 грн. (основний борг), 1 505, 39 грн. (інфляція), 537, 96 грн. (3% річних), 3 399, 67 (пеня). Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами було укладено договір про надання юридичних послуг, правової допомоги, відповідно до умов якого, позивач зобов'язався надавати відповідачу правову допомогу та представляти її інтереси в суді, а остання зобов'язалася своєчасно оплачувати надані послуги. Виконавши в повному обсязі свої обов'язки, відповідач, незважаючи на належне виконання позивачем умов Договору, не виконала свої зобов'язання. 19 січня 2012 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва було винесено заочне рішення про задоволення позовних вимог, яке 29 травня 2012 року ухвалою цього ж суду скасоване з призначенням справи до судового розгляду. У судовому засідання представник позивача підтримав вимоги позову у повному обсязі, просив про їх задоволення. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що договір про надання юридичних послуг був дійсно укладений, однак обидва примірники знаходяться у неї, один з яких було повернуто стороною позивача з відміткою про відсутність будь - яких фінансових претензій, що свідчить про фальсифікацію поданого доказу та про його неналежність. Зокрема, в Акті № 1 про надання послуг останнім абзацом прописано про відсутність будь - яких претензій у сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 11, 626 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Закон України «Про адвокатуру» визначає дотримання Правил адвокатської етики як одного з основних зобов'язань адвоката, які він бере на себе, складаючи Присягу адвоката України. Правила адвокатської етики, схвалені Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 1 жовтня 1999 року протокол від 1-2 жовтня 199 р. № 6/VІ. визначають уніфіковане тлумачення норм адвокатської етики, у тому числі щодо винагороди адвоката за виконані ним дії по наданню правової допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч.ч. 1-6 ст. 33 Правил адвокатської етики в угоді про надання правової допомоги мають чітко і недвозначно визначені всі головні умови, на яких адвокат приймає доручення клієнта. Гонорар є єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. Фактори, що повинні братися до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, включають в себе: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження; 4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката в досягненні гіпогетичнш - результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката. Як встановлено в судовому засіданні, 12 травня 2009 року сторони уклали Договір №ФО- 12/05/09-Ш про надання юридичних послуг (далі по тексту Договір). % За умовами укладеного Договору позивач зобов'язався надати відповідачу юридичні послуги, правову допомогу та представляти інтереси відповідача в Деснянському районному суді м. Києва по справі № 2-2055 про виконання зобов'язання за договором та стягнення боргу, а відповідач взяла на себе обов'язок своєчасно оплачувати надані юридичні послуги. Як свідчать матеріали справи, позивачем не надано до суду жодних доказів, які б свідчили про обсяг та часові затрати на надання юридичних послуг. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 вересня 2009 року по справі за № 2 -2055/09 (правова допомога по якій надавалася згідно з Договором) винесено рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості. При розгляді справи та винесенні вказаного рішення представником позивача не заявлялася вимога щодо компенсації судових витрат на правову допомогу. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи, проте порядок їх стягнення визначений у ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що питання про стягнення понесених витрат на правову допомогу вирішується судом при ухваленні судового рішення і не може бути предметом окремого судового позову. Стаття 88 ЦПК України передбачає, що відшкодуванню підлягають лише витрати на правову допомогу, що надається стороні в процесі розгляду цивільної справи. Разом з тим, в судовому засіданні представником позивача не було доведено дійсної кількості затраченого часу на виконання Договору, тому вважати за можливе стягувати з відповідача недоведений розмір витрат на правову допомогу, підстав не має. Наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Також заслуговує на увагу та обставина, що інтереси відповідача в суді представляв представник на підставі довіреності. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Крім того, ч. 2 ст. 56 ЦПК України передбачено, що особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участі, у справі. Виходячи зі змісту ст. ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи. Відомостей про те, що він був допущений до участі в розгляді справи ухвалою суду як особа, що надає правову допомогу, відсутні. У відповідності до цивільно - процесуального законодавства, особи, які беруть участь у справі, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов»язані подати усі наявні у них докази. Згідно з ч.З ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази мають бути належними та допустимими. Зокрема, письмові докази у відповідності до ст. 64 ЦПК подаються, як правило, в оригіналі. Вимога суду щодо надання оригіналу договору сторною позивана не виконана. Суд відноситься критично до пояснень сторони позивача стосовно неповернення саме відповідачем другого примірника після його підписання. Інших пояснень з приводу того, за яких підстав а примірника Договору, при цьому на одному з Договорів відмітка про відсутність будь - яких фінансових претензій, та оригінал Акту № 1 про надання послуг, де останнім абзацом прописано про відсутність будь - яких претензій у сторін, знаходяться у відповідача, стороною позивача суду не надано. Виходячи з наведеного, аналізуючи зібрані докази по справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за відсутності надання належних доказів на підтвердження вимог позову.

Outcome: dismissed