Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-27 00:00:00

05 березня 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину посилаючись на те, що під час проживання з відповідачем вона народила доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Оскільки донька є інвалідом та враховуючи її специфічні потреби є необхідність постійно використовувати визначені засоби гігієни, медичні препарати та певні процедури для розвитку та покращення самопочуття, а тому є потреба у додаткових витратах. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання доньки в розмірі 1500 грн., починаючи із дня пред'явлення позову; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину у сумі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.03.2013 року; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, фактично понесені у період з 01.01.2012 року до 01.03.2013 року в розмірі 16314 грн. 50 коп.; стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 5964 грн. 40 коп., а також витрати на судовий збір у розмірі 252 грн. 78 коп. В подальшому представником позивача було зменшено позовні вимоги, відповідно до яких позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь: аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно; додаткові витрати з 01.03.2013 року в розмірі 1500 грн. щомісячно; додаткові витрати, що були фактично понесені у період з 01.01.2012 року по 01.03.2013 року в розмірі 16314 грн. 50 коп. та 4000 грн. витрат на правову допомогу. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд стягнути з відповідача на користь позивача: аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно; додаткові витрати з 01.03.2013 року в розмірі 1500 грн. щомісячно; додаткові витрати, що були фактично понесені у період з 01.01.2012 року по 01.03.2013 року в розмірі 16314 грн. 50 коп. та 4000 грн. витрат на правову допомогу. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, а саме в частині стягнення аліментів в сумі 1000 грн. або 1/6 частини від доходу та додаткових витрат в сумі 500 грн. або 1/10 частини від доходу. Заперечую проти позову представник позивача пояснив, що відповідач з 28.01.2013 року офіційно працює. Протягом 2012 року відповідач, в середньому по 450 грн., сплачував позивачу грошові кошти на утримання дитини. Крім того, на утриманні відповідача знаходиться син [INFO] та дружина, а також щомісячно відповідач сплачує в середньому 500 грн. плати за надані комунальні послуги та 838 грн. плати за навчання в Університеті «Україна». Щодо додаткових витрат, які нібито були одноосібно витрачені позивачем, то це не відповідає дійсності, так як батьком відповідача було перераховано на рахунок позивача 2500 грн., близько 4000 грн. було зібрано за допомогою сторінки в соціальній мережі, а 6000 грн. було зібрано співробітниками ТОВ «МАК ФОКСИ», де на той час працювала позивач. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.16). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що з 28.01.2013 року відповідач працює водієм автотранспортних засобів в ТОВ «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна» та має постійне джерело доходів (а.с.59-60, 47). Часиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заперечуючи проти позову представник відповідача пояснив, що на утриманні відповідача перебуває малолітній син та дружина. Крім того, відповідач на даний час навчається на першому курсі заочної форми навчання в Університеті «Україна», а тому не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки заробітку та додаткові витрати в сумі 1500 грн. щомісячно до повноліття дитини. 07 липня 2012 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.58). Від шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO] року (а.с.57). Довідкою від 01.04.2013 року № 1652 підтверджується, що [PERSON] 01.09.2012 року вступив до Університету «Україна» і на даний час навчається на першому курсі заочної форми навчання (а.с.55). Згідно договору № 38076 про навчання від 09.10.2012 року вартість навчання становить 37720 грн., в зв'язку з чим відповідачем сплачувались грошові кошти за навчання (а.с.61, 62, 63). При визначенні розміру аліментів, суд враховує обставини відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України та вважає необхідним встановити аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка повинна стягуватися у вказаному розмірі до досягнення - [PERSON] повноліття. Однією з позовних вимог позивач просить суд стягнути на її користь додаткові витрати, що викликані особливими обставинами в розмірі 1500 грн. щомісячно починаючи з 01.03.2013 року та додаткові витрати, що були фактично понесені у період з 01.01.2012 року по 01.03.2013 року в розмірі 16314 грн. 50 коп. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» п. 18 роз'яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій сумі. Згідно медичного висновку Українського медичного центру реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи МОЗ України [PERSON], [INFO] 06.03.2013 року проходила обстеження в Центрі та має діагноз: симптоматична епілепсія, складні парціальні припадки з вторинною генералізацією, міоклонічні припадки (міоклонічні абсанси) (а.с.86). Випискою з історії хвороби [PERSON] підтверджується, що вона проходила 1-й курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в Міжнародній клініці відновного лікування м. Трускавця з 13.02.2012 року по 25.02.2012 року (а.с.87). Оплата за курс лікування в Міжнародній клініці відновного лікування м. Трускавця з 13.02.2012 року по 25.02.2012 року склала 14 359 грн. та була сплачена [PERSON] (а.с.90). На підтвердження здійснення додаткових витрат пов'язаних з лікуванням доньки позивачем надано квитанції про сплату за медичні послуги в ТОВ «Бебі» (а.с.85, 88). Тому при визначенні додаткових витрат, суд враховує фактично зазнані або передбачувані витрати та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати в сумі 1000 грн. щомісячно з 05.03.2013 року до досягнення дитиною повноліття та додаткові витрати, що фактично понесені за період з січня 2012 року по березень 2013 року в сумі 8157 грн. 25 коп. (16314 грн. 50 коп. / 2). При визначенні суми на правову допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача суд виходить з того, що ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи належать витрати на правову допомогу. В силу ст.ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі у розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у розгляді справи. Виходячи із системного тлумачення положень ст.ст. 56, 79, 84 ЦПК України витрати понесені позивачем до подання позовної заяви не є витратами на правову допомогу. Витрати понесені позивачем до відкриття провадження у справі є збитками, які особа понесла для відновлення свого порушеного права (п.1.ч.2 ст. 22 ЦПК України) та можуть бути відшкодовані у разі пред'явлення вимоги про стягнення таких збитків. Тобто витрати позивача, понесенні до відкриття провадженні у даній справі відшкодуванню, як витрати на правову допомогу не підлягають. З рахунку фактури № 1-РБ від 17.02.2013 року вбачається, що представником позивача було здійснено серед іншого і представництво інтересів у суді, ознайомлення з матеріалами справи, що склало 1 835 грн. 20 коп., а тому загальна сума компенсації витрат на правову допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1 835 грн. 20 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial