Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-15 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом в якому згідно уточнених вимог від 27.03.2013 р. та в судовому засіданні вказав, що 08.02.2006 року померла [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, площею 1,86 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та майнового паю у розмірі 1183 гривні в СВК «Росія». 04.01.2008 року помер [PERSON], який проживав в [INFO]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,39 га. Позивач зазначив, що [PERSON] є його рідним дідусем, оскільки мати позивача - [PERSON], є дочкою померлого. Крім того, [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою. Позивач зазначив, що він є спадкоємцем пятої черги за законом після їх смерті, однак в звязку з наявністю розбіжностей в написанні по-батькові спадкодавців, він не може оформити спадщину в нотаріальній конторі. На підставі викладеного [PERSON] просив суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], як між рідними сестрою та братом, визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,86 га та майновий пай у розмірі 1183 гривні в порядку спадкування після смерті [PERSON], а також визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,39 га в поряду спадкування після смерті [PERSON]. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вона є дочкою [PERSON], який помер 04.01.2008 року. Зазначила, що після смерті батька згідно його заповіту отримала в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину у вигляді земельної ділянки, площею 1,86 гектарів, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Пояснила, що батько був рідним братом [PERSON], яка також мешкала в с. Приморське. Їх батько, [PERSON] Вікул загинув на війні, мати звали [PERSON]. За життя її батько та [PERSON] підтримували родинні стосунки. [PERSON] залишила заповіт на її імя та на її сестру [PERSON]. Однак вона з сестрою не претендують на спадкове майно після смерті своєї тітки, в звязку з чим не подавали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та хочуть щоб спадщину оформив [PERSON]А Представник Приморської сільської ради [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти задоволення позову [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які беруть учать у справі, у ході зясування обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: В свідоцтві про народження серії І-ЖД № 145315, виданого повторно 22.08.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 43, батьками [PERSON], [INFO], записано [PERSON] та [PERSON]. Як зазначено в свідоцтві про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 605606, виданого 24.11.1985 року Приморською сільською радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 16, після реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON], дружині було присвоєне прізвище «Пєтухова». В свідоцтві про народження серії ІV-ЖД № 332067, виданого 21.10.1986 року Кілійським районним відділом ЗАГС Одеської області, актовий запис № 388, батьками [PERSON], [INFO], записано [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 051555, виданого виконавчим комітетом Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 08, [PERSON] померла 08.02.2006 року в с. Приморське Кілійського району Одеської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 129512, виданого виконавчим комітетом Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 02, [PERSON] помер 04.01.2008 року в с. Приморське Кілійського району Одеської області. Як вбачається з листа відділу ДРАЦС Кілійського РУЮ від 18.09.2012 року № 2106/04.1-25, відділ повідомляє про неможливість надання актового запису про народження [PERSON], [INFO], у звязку з передаванням книг на постійне зберігання до 1936 року до Архіву відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Одеської області. Листом від 19.11.2012 року № 3853-08.1-30 відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області повідомив про відсутність поновленого актового запису про народження [PERSON]. Як вбачається з листа Державного архіву Одеської області від 20.12.2012 року № С-2353, метричні книги про народження по с. Приморське Кілійського району Одеської області за 1919 рік, на зберігання не надходили /втрачені в роки Великої Вітчизняної війни 1941-194 р.р./, в звязку з чим видати довідку про народження [PERSON] не вбачається за можливе. Згідно довідки, виданої 25.03.2011 р. Приморською сільською радою Кілійського району Одеської області за № 145, згідно погосподарської книги № 5 за 1958-1960 роки, особовий рахунок № 396, та дослідженої в судом відповідної погосподарської книги, - [PERSON], який помер 04.01.2008 р. та [PERSON], яка померла 08.02.2006 р. є братом та сестрою. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно 25.06.1953 року Кілійським районним бюро ЗАГС Ізмаїльської області, актовий запис № 73, батьками [PERSON], [INFO], записано [PERSON] Вікула та [PERSON]. Як пояснив в судовому засіданні свідок [PERSON], позивач [PERSON] є її племінником, оскільки вона є рідною сестрою його матері [PERSON]. Їх спільним батьком був [PERSON], а його рідною сестрою була [PERSON]. Батько та сестра проживали в с. Приморське, підтримували родинні стосунки, навідували одне одного, але в документах, що посвідчують особу, через допущену помилку написання їх по-батькові відрізнялось. Свідкові відомо, що батьками [PERSON] та [PERSON] були [PERSON] Вікул та [PERSON], які також мешкали в с. Приморське. Свідкові відомо про наявність спадкового майна після смерті батька та тітки, однак він на спадщину не претендує. Як пояснив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], батьком його дружини [PERSON] був [PERSON], який мешкав в с. Приморське та за життя залишив на її ім'я заповіт. У [PERSON] було дві сестри - Федосія та [PERSON], які підтримували з ним родинні стосунки. У [PERSON] за життя ні чоловіка, ні дітей не було. Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 054432, виданого на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 17 грудня 2003 року № 178, [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 1.86 гектарів, розташована на території Приморської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно свідоцтва серії МП № 0018884, виданому Приморською сільською радою, [PERSON] належав майновий пай в пайовому фонді майна СВК «Росія» на суму 1183 гривні. Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії ЯГ № 927455, виданого на підставі рішення Приморської сільської ради від 22 серпня 2006 року, [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,39 га, розташована на території Приморської сільської ради, передана для ведення особистого селянського господарства. Згідно листа Кілійської районної державної нотаріальної контори від 30.07.2012 року № 430/01-16, після смерті [PERSON], який помер 04.01.2008 року, спадкова справа № 340/2008 заведена 12.06.2008 року за заявою про прийняття спадщини від імені [PERSON]. Заповіт від імені [PERSON] посвідчено виконкомом Приморської сільської ради Кілійського району 29 грудня 2007 року за реєстром № 185. 30 серпня 2008 року було подано заяву про відмову від обовязкової частки у спадщині від імені дружини спадкодавця [PERSON]. Інших заяв до нотаріальної контори не надходило. Після смерті [PERSON], яка померла 08.02.2006 року, спадкова справ не заводилась, в передбачений законом термін /6 місяців з дня відкриття спадщини/ до нотаріальної контори ніхто не звертався. Як зазначено в заяві, посвідченій 22.04.2013 року приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрованому в реєстрі за № 411, [PERSON] на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], [INFO] та [PERSON], не претендує. При вирішенні справи судом враховано і застосовано відповідні положення діючого законодавства: Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 256 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення віднесено до компетенції суду. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника щодо встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], як між братом та сестрою, оскільки достовірно встановлено, що документи, які підтверджують наявність спільних батьків, зокрема, актовий запис про народження [PERSON] не зберігся. Щодо вимог про спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON], суд виходить з наступного: Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] у вигляді земельної ділянки площею 1,86 га, прийняла його донька [PERSON], як спадкоємець за заповітом. Інша спадщина, яка неохоплена заповітом [PERSON], має спадкуватися спадкоємцями за законом, згідно черговості, визначеної статтями 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Згідно положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1265 ЦК України п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Оскільки судом встановлено, що після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулась лише [PERSON], яка є спадкоємцем першої черги за законом згідно ст. 1261 ЦК України щодо майна, яке не охоплене заповітом згідно ст. 1245 ЦК України, дружина спадкодавця [PERSON] подала заяву про відмову від обовязкової частки у спадщині, суд приходить до висновку, що спадщину, яка не охоплена заповітом [PERSON], в тому числі земельну ділянку площею 0,39 га стосовно якої заявлено позовні вимоги, прийняла як спадкоємець за законом лише [PERSON] Таким чином позивач [PERSON] не має права претендувати на спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець за законом згідно ст. 1265 ЦК України, оскільки вона прийнята спадкоємцем за законом попередньої черги, тому позовні вимоги у вказаній частині є необґрунтованими. Щодо позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON], суд беручи до уваги, що жодним зі спадкоємців за заповітом або законом спадщина після її смерті не прийнята, враховуючи доведеність родинних відносин між нею та позивачем, який є онуком брата спадкодавця, та, відповідно, спадкоємцем пятої черги за законом згідно ст. 1265 ЦК України, суд приходить до висновку про обґрунтованість вказаної частини позовних вимог, в звязку з чим задовольняє позов у вказаній частині.

Outcome: partial