Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

\~\~\~\~\~ Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання обєкту нерухомістю, визнання права власності на нерухоме майно, визнання нікчемним договору, реєстрацію права власності на обєкт нерухомості, зобовязання звільнити приміщення, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Громадського обєднання човновласників Ветеран війни та праціта Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації. Свою позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що 13 лютого 2012 року нею укладено з відповідачем договір купівлі-продажу обєкту нерухомості: човнового боксу № 736, 737 під літерою Т1площею 18,8 кв. м. За умовами цього договору відповідач набув право власності на цей обєкт нерухомості. Згідно п. 1.5., п. 1.6. цього Договору відповідач повинен був протягом 5-ти днів сплатити позивачу грошові кошти в розмірі 10500,00 грн. за придбане нерухоме майно та згідно п. 1.11 договору, у відповідності до ст. 657 ЦК України, здійснити нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію цього договору. Позивач після укладення договору протягом 5-ти днів намагалась звязатися з відповідачем з метою отримати належні їй грошові кошти за продане нерухоме майно та з метою здійснити нотаріальне посвідчення договору від 13.02.2012 року. Відповідач, грошові кошти позивачці в розмірі 10500,00 грн. за придбане нерухоме майно не сплатив, договір відповідно його умов нотаріально не посвідчив та не виконав умови п. 1.5., п. 1.6. та п.1.11 договору купівлі-продажу від 13.02.2012 року. 21.02.2012 року позивач звернулась до відповідача з листом, яким просила його сплатити належні їй грошові кошти, нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу обєкту нерухомості: човнового боксу № 736, 737 під літерою Т1площею 18,8 кв. м або звільнити його. Відповідач листом від 27.02.2012 року повідомив позивачу, що договір купівлі-продажу від 13.02.2012 року не потребує нотаріального посвідчення, оскільки човновий бокс № 736, 737 під літерою Т1площею 18,8 кв. м, розміщений на території причалу № 12, що розташований за адресою: м. Запоріжжя вул. Дванадцятого квітня, буд. 84. не являється обєктом нерухомості і позивач не являється його власником, також повідомив, що у звязку із фінансовими труднощами на теперішній час він не має змоги сплатити грошові кошти за договором від 13.02.2012 року. Позивач вважає, що відповідач, не визнавши її право власності на обєкт нерухомості: човновий бокс № 736, 737 під літерою Т1площею 18,8 кв. м, фактично в односторонньому порядку відмовився від зобовязань передбачених договором купівлі-продажу від 13.02.2012 року, незаконно користується її нерухомістю, чим порушує її право володіння, користування та розпоряджання майном. Обставини щодо правомірного набуття позивачем права власності на човновий бокс № 736, 737 під літерою Т1площею 18,8 кв. м, що розміщений на території причалу № 12, що розташований за адресою: м. Запоріжжя вул. Дванадцятого квітня, буд. 84 вона підтверджує тим, що у 2000 році вона стала членом човнового причалу № 12 що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя вул. Дванадцятого квітня, буд. 84, який згодом був реорганізований у Громадське обєднання човновласників Ветеран війни та праці, що підтверджується довідкою виданою директором громадського обєднання човновласників Ветеран війни та працівід 09.02.2012 року № 21. Набувши у 2000 році членства, в звязку із відсутністю вільних боксів позивачу для задоволення потреб щодо зберігання човну великих габаритних розмірів для відбудови були надані напівзруйновані будівлі човнових боксів № 736, 737 загальною площею 18,8 кв. м., що посвідчено довідкою громадського обєднання № 22 від 09.02.2012 року. Позивач за власні кошти відбудувала надані їй човнові бокси, як човновий бокс № 736, 737 під літерою Т1площею 18,8 кв. м, що також посвідчується довідкою Громадського обєднання човновласників Ветеран війни та працівід 02.03.2012 року № 27. Це також підтверджується технічним паспортом на човновий бокс, що складений товариством ЗМБТІ04.07.2012 року за результатами проведеної технічної інвентаризації. Наданим листом від 09.02.2012 року № 20, Громадське обєднання човновласників Ветеран війни та праціпідтвердило, що зауважень та будь-яких претензій від Громадського обєднання човновласників Ветеран війни та праці, інших човновласників членів Громадського обєднання човновласників Ветеран війни та праці чи третіх осіб не надходило. У звязку з зазначеним позивач просить визнати нікчемним договір купівлі продажу від 13.02.2012 року укладений між ним та [PERSON] щодо купівлі продажу обєкту нерухомості човного боксу літерою Т1 №736,737 на території човного причалу №12 за адресою м.Запоріжжя, вул. 12 Квітня,84, визнати човновий бокс обєктом нерухомості, визнати за позивачем право власності, зобовязати ТОВ „ ЗМБТІ зареєструвати право власності, зобовязати відповідача звільнити човновий бокс. Під час розгляду справи позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить визнати нікчемним договір купівлі продажу від 13.02.2012 року укладений між ним та [PERSON] щодо купівлі продажу обєкту нерухомості човного боксу літерою Т1 №736,737 на території човного причалу №12 за адресою м.Запоріжжя, вул. 12 Квітня,84, визнати човновий бокс обєктом нерухомості, визнати за позивачем право власності, зобовязати ТОВ „ ЗМБТІ зареєструвати право власності, зобовязати відповідача звільнити човновий бокс. В судове засідання позивач не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Представники громадського обєднання човновласників Ветеран війни та праців судове засідання також не зявилися, від директора обєднання до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представників обєднання. Проти задоволення позову не заперечує. Представники ТОВ ЗМБТІв судове засідання не зявилися, від представника товариства до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представників товариства. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 181 ЦК України, побудований позивачем човновий бокс № 736, 737 під літерою Т1площею 18,8 кв. м, розміщений на території причалу № 12, що розташований за адресою: м. Запоріжжя вул. 12 квітня, буд. 84 необхідно визнати обєктом нерухомості, так як його переміщення не можливе без його знецінення та зміни його призначення. Листом від 27.02.2012 року відповідач повідомив позивачу, що він не вважає човновий бокс № 736, 737 під літерою Т1площею 18,8 кв. м, розміщений на території причалу № 12, що розташований за адресою: м. Запоріжжя вул. 12 квітня, буд. 84 нерухомим майном, а також вважає що позивач не є його власником. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач ставить перед судом питання про визнання за нею права власності на вказаний вище човновий бокс за набувальною давністю, оскільки з 2000 року (тобто більше десяти років) вона сумлінно, відкрито і безперервно володіє вказаним вище об'єктом нерухомості, що підтверджується довідками та листом Громадського обєднання човновласників Ветеран війни та праці. Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Оскільки побудований човновий бокс не порушує права інших осіб, а так само з урахуванням того, що цим човновим боксом позивач сумлінно, відкрито і безперервно володіє більше десяти років суд вважає за необхідне визнати право власності на зазначений вище човновий бокс. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного Законодавства, а також моральним засадам суспільства. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 13.02.2012 року між [PERSON] та [PERSON] суперечить нормам Цивільного кодексу України, зокрема ст. 657 цього кодексу відповідно до якої, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Правові наслідки недодержання вимоги ст. 657 ЦК України, про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, передбачені ст. 219 ЦК України, якою встановлено, що такий договір є нікчемним. За таких обставин, позовні вимоги позивача про визнання нікчемним договору купівлі-продажу, укладеного 13.02.2012 року [PERSON] з [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку з зазначеним вимога позивача про звільнення обєкту нерухомості, зайнятого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції підлягає задоволенню.

Outcome: approved