Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] спілка Аккорд звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.01.2007 р. між КС «Аккорд» та [PERSON] укладено кредитний договір. Згідно з п. 1.1 договору, кредитна спілка надала позичальнику кредит у розмірі 5 000 грн. Відповідно до п. 2.2 договору позичальник зобовязався щомісячно сплачувати спілці нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах, не менше, ніж це вказано в рекомендованому графіку платежів. Розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитом передбачено п. 2.3 договору. Однак всупереч договірним зобовязанням, в установлені графіком терміни позичальником не повернуто належні грошові кошти, в результаті чого сума кредиту не зменшувалася, а проценти нараховувалися на фактичний залишок суми кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 3.2 договору, при порушенні строків сплати кредиту нараховується пеня в розмірі 0,5 % від суми остаточної заборгованості за кожен день прострочення. Станом на 10.10.2011р. сума боргу за тілом кредиту становить 5000 грн., за процентами 9419,75 грн., пеня 5000грн., що складає 19419,75 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також державне мито в сумі 194,19 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Представник позивача КС Аккорд в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні подав заяву про застосування строків позовної давності, відповідно до положень ст.ст. 253, ч.1 ст. 254, 257, 267 ч.ч.3,4ЦК України, оскільки, як на його думку, кінцевий строк подачі позовної заяви минув 20.01.2011р. Враховуючи думку представника позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, в результаті їх повного, всебічного та обєктивного дослідження, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення за таких підстав: встановлено, що між КС «Аккорд» та відповідачем [PERSON] 20.01.2007р. укладений договір кредиту. Згідно з п. 1.1 договору, кредитна спілка надала позичальнику кредит у розмірі 5 000 грн. Відповідно до п. 2.2 договору позичальник зобовязався щомісячно сплачувати спілці нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах, не менше, ніж це вказано в рекомендованому графіку платежів. Розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитом передбачено п. 2.3 договору. Однак всупереч договірним зобовязанням, в установлені графіком терміни позичальником не повернуто належні грошові кошти, в результаті чого сума кредиту не зменшувалася, а проценти нараховувалися на фактичний залишок суми кредиту за кожен день користування кредитом. Встановлено, що останній платіж відповідачем здійснений 19.03.2007р. в розмірі 223грн., як сплата процентів. Відповідно до п. 3.2 договору, при порушенні строків сплати кредиту нараховується пеня в розмірі 0,5 % від суми остаточної заборгованості за кожен день прострочення. Строк дії договору кредиту становить 12 місяців, тобто до 20.01.2008р. Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем станом на 10.10.2011 р. сума боргу за тілом кредиту становить 5000 грн., за процентами 9419,75 грн., за пенею 5000 грн., що складає 19419,75 грн. Між тим, як передбачено ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три рок и (ст. 257ЦК). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), що визначено ст. 258 ч.2 п.1 ЦК. Відповідно до вимог ст. 266 ЦК, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, тощо). Крім того, як передбачено ст. 267 ч.ч.3,4 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Встановлено, що строк, на який був укладений між сторонами кредитний договір від 20.01.2007р., сплив 20.01.2008р., а позов до суду подано лише 10.10.2011р. Таким чином, позивачем пропущені строки позовної давності, а тому у задоволенні позову з викладених підстав, слід відмовити. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed