Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила зобовязати відповідача нарахувати та стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату за період її роботи з 01.11.2010 року по 01.02.2013 року. Позов обґрунтовує тим, що перебувала у трудових відносинах з відповідачем і була звільнена з роботи з 01.02.2013 року за скороченням штату. Проте, у день звільнення з нею не було проведено розрахунку. Повідомлення про розмір невиплаченого заробітку та нараховані розрахункові кошти вона не отримувала. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат [PERSON] уточнили позовні вимоги та просили стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену заробітну плату за період її роботи з 01.11.2010 року по 01.02.2013 року в сумі 3034,85 грн. Обгрунтовуючи позов, зіслались на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] не заперечила з приводу задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. У відповідності до копії трудової книжки позивача, остання перебувала у трудових відносинах з КП "Берізка" і була звільнена з роботи з 01.02.2013 року згідно наказу №12 від 01.02.2013 року за скороченням штату, п. 1 ст. 40 КЗпП України. Тобто останнім днем роботи позивача, а відповідно і днем звільнення, було 01.02.2013 року. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, в день звільнення 01.02.2013 року з позивачем не було проведено розрахунку, її не повідомляли про розмір нарахованих сум. Доказів протилежного відповідачем суду не представлено. Відповідно до довідок від 20.03.2013 року та 17.05.2013 року виданих відповідачем, розмір заборгованості з виплати заробітної плати позивача складає 3034,85 грн. Статтями 47, 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обовязок провести зі звільненим працівником повний розрахунок виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обовязку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Отже судом встановлено, що позивач до сьогоднішнього дня не отримала розрахункових коштів в сумі 3034,85 грн., проти чого відповідач не заперечує, а тому позов щодо стягнення невиплаченого заробітку на корись позивача підлягає задоволенню. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved