Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та виселення посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. Вільно розпоряджатись належним йому на праві приватної власності майном він не може, оскільки у спірній квартирі на даний час зареєстровані та проживають відповідачі, які вже не є власниками спірної квартири. На неодноразові прохання відповідачі відмовились звільнити квартиру. Тому позивач просить суд усунути йому перешкоди у здійсненні права власності квартирою [ADDRESS] шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою; визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] та виселити без надання іншого житлового приміщення. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідачі до суду не з'явились, причини неявки суду не повідомили, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідачів в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва від 05 червня 2012 року (а.с.5). Право власності на квартиру [ADDRESS] позивачем зареєстровано в КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (а.с.6). Власником квартири [ADDRESS] [PERSON] став на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 25 квітня 2012 року. На даний час в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON], які є попередніми власниками вищевказаної квартири, що підтверджується довідкою Форма № 3а від 28.11.2012 року та актом від 05.12.2012 року (а.с.7, 8). Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Відповідно до ст. 109 ЖК Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Частиною 3 ст. 116 ЖК Української РСР передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судове засідання відповідачі не надали доказів, які б спростовували докази позивача, тому суд позбавлений можливості врахувати інші докази та приймає до уваги лише докази, які містяться в матеріалах справи. Оскільки, відповідачі позбавляють позивача права користуватись квартирою [ADDRESS] позивач в добровільному порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, тому суд вважає за необхідне усунути перешкоди [PERSON] у здійсненні права власності квартирою [ADDRESS] шляхом зняття з реєстраційного обліку у спірній квартирі [PERSON] та [PERSON], а також виселити відповідачів зі спірної квартири. Щодо вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] то в цій частині позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачі є попередніми власниками квартири [ADDRESS] а тому не є членами його сім'ї. Крім того, відповідачі в спірній квартирі проживають, про що в позовній заяві зазначає представник позивача. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial