Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-25 00:00:00

У листопаді 2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS], який подалі неодноразово уточнював і в остаточному варіанті просив зобов'язати відповідача не чинити перешкод в установленні огорожі по межі вказаної земельної ділянки, очистити збудовану ним зливну яму, повернути інструмент, поновити демонтовану огорожу та повернути вивезені матеріали: 13 штук дерев'яних стовпців, по 1.5 м, 9 штук швелерів по 1.70 м, а також просив стягнути з [PERSON] моральну шкоду в сумі 1500 грн. та судові витрати. Посилався на те, що йому згідно Державного акту від 04.10.2004 року, виданого виконкомом Введенської селищної ради на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,2463 га за вищевказаною адресою. На цій земельній ділянці розташований жилий будинок з надвірними будівлями, належним йому на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 08.02.1982 року. Відповідач є його братом, земельна ділянка якого розташована за адресою: [ADDRESS] та межує з його земельною ділянкою. Позивач вказує, що він в межах своєї земельної ділянки здійснив будівництво зливної ями, яку обклав цеглою, і яку відповідач 25.09.2009 року засипав разом з будівельними матеріалами та інструментом(драбиною, відром, рівнем, двома молотками, інструментом для кладки цегли). Крім того 02.10.2009 року відповідач самовільно демонтував та вивіз огорожу, яку він(позивач) почав монтувати, а саме: 13 штук дерев'яних стовпців, по 1.5 м, 9 штук швелерів по 1.70 м, які були закопані та забетовані у землю, а потім переорав саму межу і вліз на 0,4 м на його ділянку. При перевірці цих дій Чугуївським РВ ГУМВС України в Харківській області [PERSON] не заперечував проти демонтажу огорожі, на побудову якої та зливної ями він(позивач) витратив 850 грн. Зазначає, що у зв'язку з такими діями відповідача він не може нормально користуватися земельною ділянкою. [PERSON] позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що [PERSON] самовільно порушив встановлену між їх земельними ділянками межу, переніс її на належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,4140 га, та незаконно побудував туалет та зливну яму, у зв'язку з чим він здійснив міри по захисту своєї земельної ділянки. У зв'язку з чим [PERSON] пред'явив зустрічний позов, в якому просив зобов'язати [PERSON] повернути незаконно зайняту частину земельної ділянки, знести туалет та зливну яму, встановити межу між земельними ділянками відповідно до Державних актів на право власності на землю. Сторони взаємних вимог не визнали. Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 08.02.1982 року, укладеного між виконкомом Введенської селищної ради народних депутатів та [PERSON] останньому належить жилий будинок по [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 0,14 га .(а.с. 8). Відповідно до технічного паспорту на вказаний жилий будинок по [ADDRESS] він розташований на земельній ділянці площею 2460 кв.м (а.с. 13). В зазначеному технічному паспорті на будинок відсутні дані щодо знаходження зливної ями та огорожі по межі між земельними ділянками сторін. Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого [PERSON] на підставі рішення 1Х сесії ХХ1У скликання Введенської селищної ради Чугуївського району від 29.08.2003 року, йому передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,2463 га в межах згідно з планом, що розташована за адресою: [ADDRESS], для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд (а.с. 6). Між тим [PERSON] не має технічної документації по встановленню в натурі меж зазначеної земельної ділянки. Як вбачається з Державних актів на право приватної власності на землю [NUMBER] та [NUMBER] виданих [PERSON] на підставі рішення ХУ1 сесії У скликання Введенської селищної ради Чугуївського району від 25.11.2004 року, йому передано у приватну власність земельні ділянки площею 0,4140 га в межах згідно з планом, що розташована за адресою: [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства (а.с. 55-56). При розгляді справи ні сторони, ані їх представники не надано до суду доказів, які б відповідно до ст..ст. 58-60 ЦПК України свідчили б про те, що вищевказані Державні акти на землю на ім'я [PERSON] та на ім'я [PERSON] видані їм на підставі виконання технічної документації та виносу меж в натурі з їх погодженням з суміжниками. Існуюча конфігурація належних сторонам земельних ділянок не відповідає схемам, відображеним в технічних паспортах цих домоволодінь. Посилання [PERSON] на те, що між земельними ділянками його та [PERSON] існували межові знаки та огорожа, яку відповідач [PERSON] демонтував 02 жовтня 2009 року не узгоджується з наданими позивачем доказами. Так згідно постанови Чугуївського РВ ГУМІС України і Харківській області від 09.11.2009 року про відмову у порушенні кримінальної справи (а.с. 19) зазначено, що тільки 20.10.2009 року дружина [PERSON] запросила землевпорядника Введенської селищної ради для наведення межі між земельними ділянками, належних сторонам по справі, і землевпорядник навів цю межу без [PERSON], який подалі викопав металеві швелера. Однак в зазначеній постанові відсутні й дані про кількість викопаних [PERSON] швелерів та наявність в огорожі 13 штук дерев'яних стовпців, на які посилається [PERSON] Не надано [PERSON] до суду і доказів щодо спричинення йому [PERSON] шкоди знищенням інструменту. Відповідно до акту від 21.10.2009 року засідання узгоджувальної комісії Введенської сільради комісією вирішено, що згідно технічної документації і Держакту на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], встановлені межі земельної ділянки. Однак які ці межі відповідно до технічної документації ( в тому числі відображеної у кадастрових планах ділянок ) в акті не зазначено. Тобто [PERSON] та [PERSON] не надано до суду відповідних доказів, що свідчать про те, що землевпорядними організаціями була проведена процедура встановлення межі між їх земельними ділянками в натурі та її закріплення межовими знаками відповідно до вимог ст.. 106 ЗК України. Згідно вимог ч.1 ст. 1 ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Оскільки сторонами не надано до суду доказів щодо наявності такої документації про встановлення межі в натурі, наявність збитків, спричинених [PERSON], що є відповідно до ст.. 10-11 ЦПК України обов'язком сторін, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] щодо відновлення межі та межових знаків, поновлення огорожі, повернення матеріалів та інструментів, очищення зливної ями. Відповідно до вимог ст..ст. 23, 1167 ЦК України суд вважає недоведеними й позовні вимоги [PERSON] щодо спричинення йому неправомірними діями [PERSON] моральної шкоди. Згідно ст.. 88 ЦПК України не підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] і понесені ним судові витрати.

Outcome: dismissed