Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Позивачка посилається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 травня 2012 року розірвано шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Від шлюбу з відповідачем має малолітню дитину -[PERSON], [INFO], який проживає разом із нею. Після розірвання шлюбу відповідач не цікавиться життям дитини, ухиляється від обов'язку щодо утримання сина, хоча має постійну роботу та має можливість надавати матеріальну допомогу. Інших дітей у відповідача не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 % від мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття Також, з метою розвитку фізичних здібностей дитини, підготовки до навчального процесу просить стягувати з відповідача на її користь додаткові кошти в сумі 200 грн., до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні змінила позовні вимоги, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 465 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, а також стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на сина в сумі 200 грн., до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згідний сплачувати аліменти на утримання сина в сумі 400 грн., оскільки на даний час не працює. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрований 14 липня 2007 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом № 919, який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 травня 2012 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.9), який проживає разом із позивачкою (а.с.12) та перебуває на її утриманні. Стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших дітей не має. Згідно довідки № 32 від 04 вересня 2012 року , малолітній [PERSON] відвідує Дошкільний навчальний заклад № 2 в м.Чернівці, оплату за відвідування даного закладу здійснює позивачка, відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні дитини, не займається вихованням дитини (а.с.10). Оскільки відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги в добровільну порядку не надає. Відповідач є працездатним, має нерегулярний дохід. Відповідно до ст.180 СК України зобов'язаний утримувати свого малолітнього сина. Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів. Сд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень, щомісячно, починаючи з 11 вересня 2012 року до досягнення повноліття дитиною. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивачка в позові та в судовому засіданні посилалася, що додаткові витрати на дитину їй потрібні для покриття витрат зумовлених відвідуванням дитиною дитячого навчального закладу з метою розвитку фізичних здібностей дитини. Оплату дитячого закладу судом враховано при визначенні розміру аліментів, які стягуватимуться з відповідача на утримання дитини. Таким чином позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину є , необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягають, в позові [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial