Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання дійсним договору позики та стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві і в ході судового розгляду представник позивача посилалися на те, що 12 березня 2011 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів у сумі 7500 доларів США, що в еквіваленті становило 60000 грн., згідно з яким позивач того ж дня у повному обсязі передав відповідачу у борг грошові кошти. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки. За умовами договору [PERSON] прийняв на себе зобовязання повернути отримані в борг грошові кошти в повному розмірі до 01.12.2011 року . У визначений договором строк та пізніше відповідач взяте на себе зобовязання належним чином не виконав і борг не повернув та ухиляється від його виконання. Просили суд: визнати дійсним Договір позики грошових коштів від 12.03.2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 60000 грн. та судовий збір. Відповідач у попередньому судове засіданні позовні вимоги не визнав. Просив суд в задоволені позову відмовити. Вказав, що коштів не отримував і його під погрозами примусили написати розписку. В подальшому в судові засідання не зявлявся. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать його особиста розписка в судовому повідомленні, повідомленнях про вручення та отримання ним особисто телеграми на судове засідання 12.09.2012 року. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача в попередньому судовому засіданні 06 квітня 2012 рову, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 березня 2011 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір позики. За договором позики [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 7500 доларів США, що в еквіваленті на день передачі становило 60000 грн., а [PERSON] зобовязувався повернути таку ж суму грошових коштів до 01 грудня 2011 року . На підтвердження отримання коштів відповідачем позивач надав розписку від 12.03.2011 року (а.с. 32). В попередньому судовому засіданні відповідач заперечував отримання коштів, однак жодних доказів, які б підтверджували його заперечення суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення суми боргу обґрунтовані та підлягають задоволенню. З відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сума боргу у розмірі 60000 грн. Щодо вимог позивача в частині визнання дійсним договору позики , то такі вимоги не ґрунтуються на законі і задоволенню не підлягають. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 600 грн. 00 коп.

Outcome: partial