Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-15 00:00:00

11 березня 2013 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В заяві вказала, що шлюб з відповідачем зареєстрували 16 червня 2006 року. Від спільного життя мають малолітню доньку. Стверджуючи про неможливість збереження сім'ї через втрату почуттів, які слугували основою шлюбного союзу, просила шлюб розірвати У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Пояснила, що подружні та сімейні стосунки з чоловіком не підтримують з 2008 року. Попередньо, між ними мали місце постійні сварки з причини неналежної поведінки відповідача, який допускав її побиття. У неї склалася нова фактична сім'я, у якій вона проживає понад року. Відповідач позов визнав. Причиною розпаду сім'ї вказав безвідповідальне ставлення дружини до виконання сімейних обов'язків, вказавши на те, що вона залишала дітей без нагляду. Проти можливості примирення категорично заперечив. Заслухавши сторони, дослідивши представлені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі уклали шлюб 16 червня 2006 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Чернобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області вчинено актовий запис №23 і видано представлене суду свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). Подружжя є батьками [PERSON], [INFO]. Про таке в книзі записів актів громадянського стану про народження Чернобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області проведено актовий запис №62 від 05 вересня 2006 року. Копія свідоцтва про народження долучена у матеріалах справи на аркуші 7. Між сторонами мають місце сімейні правовідносини. У порядку ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу пред'явлений одним із подружжя. В силу ст.112 СК України за заявлення позову одним з подружжя про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи судом встановлено, що подружжя тривалий час, понад п'ять років, не підтримують шлюбних та сімейних стосунків. Причиною розпаду сім'ї слугувала втрата сторонами один до одного почуттів, що були основою шлюбного союзу. За твердженням позивачки чоловік не приділяв їй та належної уваги, принижував та ображав, допускав насильство. Натепер вона має нову сім'ю. Відповідач викладених обставин не заперечив. Суд з урахуванням позицій сторін, тривалості роздільного проживання та інтересів позивачки на створення нової сім'ї, вважає недоцільним прийняття мір до примирення у відповідності до ст.111 СК України. Суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та малолітньої дитини сторін, що мають істотне значення і постановляє про задоволення позовних вимог. У порядку ст.113 СК України суд утверджує право позивачки після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення з відповідача на користь позивачки суми понесених судових витрат, розмір яких у 114грн.70коп. підтверджено квитанцією №116 від 06.03.2013 року (а.с.1).

Outcome: approved