Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-24 00:00:00

У січні 2013 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, зазначивши, що згідно із договором купівлі-продажу від 31 жовтня 1984 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 23513, заявнику належить домоволодіння [ADDRESS]. У зазначеному договорі купівлі-продажу прізвище, ім'я та по батькові заявника на російській мові вказано як - «[PERSON]», але відповідно до паспорту, який був виданий Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 13 червня 2005 року, прізвище, ім'я та по батькові заявника українською мовою вказано, як - «[PERSON]». У зв'язку з викладеним просить встановити, що договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] від 31 жовтня 1984 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 2-3513 належить - «[PERSON]». В судове засідання заявник не з'явився, надавши заяву з проханням слухати справу в його відсутності, на задоволені заяви наполягав. Представник заінтересованої особи - Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, до початку судового засідання надали заяву з проханням слухати справу у відсутність їх представника. Представник заінтересованої особи - Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, про причини не явки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 31 жовтня 1984 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 2-3513 [PERSON] продала [PERSON] домоволодіння [ADDRESS]. Факт належності заявнику договору купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] від 31 жовтня 1984 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за №2-3513 підтверджується наявними у матеріалах справи документами, а саме - копією паспорту заявника з реєстрацією, копією зазначеного договору купівлі-продажу, актом від 29 лютого 1988 року, рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, копією технічного паспорту на домоволодіння, копією державного акту на право власності на земельну ділянку. Факт встановлення належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, оскільки надає їй можливість вільно розпорядитись своєю власністю. За змістом п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові якої, що зазначено в документі, не збігається з прізвищем, ім'ям, по-батькові, зазначеним в паспорті. Таким чином, вимоги заявника про встановлення факту належності правовстановлюючого документу обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо вимог про зобов'язання Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори та Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» внести відповідні зміни до договору купівлі-продажу, слід відмовити, оскільки дані вимоги не ґрунтуються на вимогах закону.

Outcome: partial