Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, яким просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилалася на те, що вона є власником трикімнатної кооперативної квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстровані: син позивачки - [PERSON], та колишній чоловік, відповідач по справі - [PERSON], шлюб з яким розірваний 20.01.1981 року. З 1988 року відповідач не проживає в зазначеній квартирі. Фактичне місце проживання відповідача - [PERSON] невідомо. На теперішній час місце проживання та засобу зв'язку відповідача невідомі. Відповідач не є співвласником зазначеної квартири. Враховуючи те, що на теперішній час особовий рахунок, який закріплено на квартиру [ADDRESS], як і раніше оформлений на трьох осіб, які зареєстровані у квартирі, позивачка вимушена щомісяця сплачувати свої власні кошти за колишнього чоловіка, місце мешкання якого взагалі невідоме. Враховуючи викладене позивачка вважала, що її права, як власника квартири, жорстоко порушуються, а оскільки місце мешкання відповідача їй невідомо, так само як і відсутність зв'язку з ним, вона вимушена звернутися до суду із відповідним позовом. Позивачка та її представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просивши суд про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Представники третіх осіб Фрунзенського РВ у м. Харкові ГУ ДМС Харківській області, Житлово-кооперативного об'єднання "Простір" в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заперечень проти позову не надали. Приймаючи до уваги що позивачка просить суд провести заочний розгляд справи, то в відповідності до ст.224 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 20.01.1981 року. Спірною є кооперативна ізольована трикімнатна квартира [ADDRESS], яка належить на праві власності позивачці. На теперішній час в спірній квартирі зареєстровані позивачка [PERSON], колишній чоловік [PERSON], син [PERSON]. Судом також встановлено, що відповідач по справі хоч зареєстрований в спірній квартирі з 06.12.1988 року, але з 1988 року в ній не проживає, не намагався вселитися в спірну квартиру, його майна в спірній квартирі не має, оплату за неї відповідач не робить. Крім того, не звертався до відповідних органів з приводу порушення його житлових прав. Викладене підтверджується поясненнями позивачки, свідків [PERSON], [PERSON]. Актами обстеження від 19.08.2002 року, 29.05.2007 року, 14.09.2007 року, 13.05.2009 року, 11.02.2010 року, 22.01.2013 року, 19.02.2013 року встановлено, що на момент обстеження [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS], але тривалий час не мешкає у зазначеній квартирі, належних йому речей в квартирі не має. Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника будинку (квартири) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із власником будинку (квартири) і ведуть із ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з аналізу даної норми, для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням необхідними є дві умови: не проживання особи в жилому приміщенні більше одного року та відсутність поважних причин. Позивачка, як власник майна, обґрунтовано поставила питання про визнання відповідача по справі таким, що втратив право користування у належному йому на праві власності житловому будинку, т.я. він не проживає за вищевказаною адресою більше року. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірній квартирі більше року без поважних причин, так як вказана квартира не потрібна йому для проживання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Приймаючи до уваги тривалий час не проживання в квартирі відповідача без поважних причин, суд відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України позовні вимоги задовольняє і визнає відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Порядок реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації громадян, які на законних підставах, перебувають в України визначено Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003р. Відповідно до ст. 3 цього Закону реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або місця перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved