Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-15 00:00:00

21 серпня 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Сектор громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Кіровського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, про звернення стягнення на майно, виселення. Вимоги обґрунтовано тим, що 08.12.2006 р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, зобов`язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. У забезпечення виконання відповідачем договірних зобов`язань між позивачем та [PERSON] того ж дня було укладено договір іпотеки квартири. Посилаючись на те, що боржник за кредитним договором не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу з прилюдних торгів. Крім того, позивач просив суд виселити відповідачів із зняттям їх з реєстраційного обліку (а.с.а.с. 1 6). У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.12.2006 р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 081206-к, за умовами якого позивач надав відповідачу поновлювану кредитну лінію з правом користування грошовими коштами по частинах з лімітом кредитування в сумі 30\\~000,00 грн. Згодом шляхом підписання додаткових угод до укладеного договору [PERSON] було збільшено кредитний ліміт до 120\\~000,00 грн. (а.с.а.с. 7, 15, 26). Разом за укладеним договором [PERSON] було отримано 150\\~290,00 грн., про що свідчать видаткові касові ордери (а.с.а.с. 8 14, 16 25, 27 31). Виконання позичальником договірних зобов`язань із повернення кредиту забезпечено в повному обсязі договором іпотеки № 081206-3 від 08.12.2006 р., укладеним між позивачем та [PERSON] . Предметом договору іпотеки є належна останньому на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с.а.с. 33 36). За змістом договору іпотеки підставою для виникнення у позивача права на звернення стягнення на предмет іпотеки є невиконання [PERSON] договірних зобов`язань за кредитним договором у встановлений таким договором термін. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач своїми письмовими вимогами просив погасити. Цими вимогами відповідачів також було попереджено про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки при невиконанні таких вимог та непогашенні заборгованості. Письмові вимоги відповідачами виконані не були, а розмір заборгованості станом на 08.08.2012 р. склав 315 676,64 грн., з яких: 120 000,00 грн. сума кредиту, 56 610,02 грн. відсотки за користування кредитом, 126 632,65 грн. штраф, передбачений пунктами 7.1, 7.2 договору, 12 433,97 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором. Викладене підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с.а.с. 32, 37 40). Відповідно до статей 11, 525, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається у письмові формі (статті 1054, 1055 ЦК), а також іпотечний договір, який має бути нотаріально посвідченим (статті 3, 18 Закону України від 05.06.2003 р. № 898-ІV «Про іпотеку»(далі Закон № 898-ІV)). Згідно зі статтею 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі статтею 1050 ЦК у контексті положення частини 2 статті 1054 ЦК, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. За правилами статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтями 546, 547, 573 ЦК виконання зобов`язання може забезпечуватись заставою, якою також може бути забезпечена вимога, що може виникнути в майбутньому. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. При цьому відповідно до статті 575 ЦК різновидом застави є іпотека. У відповідності зі статтею 1 Закону № 898-ІV іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За правилами статей 3, 18 Закону № 898-ІV, статті 574 у контексті статті 575 ЦК іпотека як форма застави виникає і на підставі договору. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення, що також передбачено і статтями 577, 585 ЦК. Статтею 33 Закону № 898-ІV передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі і на підставі рішення суду. Аналогічні положення містяться у статтях 589, 590 ЦК. Відповідно до статті 39 Закону № 898-ІV у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки. Згідно зі статтею 41 Закону № 898-ІV реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для ухвалення рішення у справі. Судом було встановлено факт укладення між сторонами кредитного договору, а також договору іпотеки у відповідності з вимогами чинного законодавства. Також встановлено факт невиконання [PERSON] (на відміну від позивача) договірних зобов`язань за кредитним договором, що зумовило виникнення у позивача права на звернення стягнення на предмет іпотеки. Між тим, зважаючи на те, що за змістом статті 591 ЦК, статей 36, 38, 39, 41 Закону № 898-ІV пріоритетним способом реалізації предмета іпотеки за рішенням суду є публічні торги, а сформульований позивачем в позовній заяві спосіб реалізації предмета іпотеки в такому його вигляді не передбачений ані укладеним між сторонами договором іпотеки, ані законом, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів. Вирішуючи питання щодо вимог про виселення та скасування реєстрації мешканців житла, яке є предметом іпотеки, суд виходив з наступного. Так, у відповідності зі статтями 9, 109 Житлового кодексу України, статтями 39, 40 Закону № 898-ІV одночасне ухвалення з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки рішення про виселення мешканців такого предмету іпотеки дійсно можливе. Між тим, оскільки позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного проживання за адресою майна, що є предметом іпотеки, відповідачів, суд вважає ці позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню лише в частині скасування реєстрації. За правилами статті 88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача у солідарному порядку понесені останнім при зверненні до суду судові витрати в сумі \\~3\\~371,37 грн. (а.с.а.с. 56, 60).

Outcome: partial