Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої неправомірними діями. Позивач посилається на те,що він є власником домоволодіння по вул.. Фрунзе, 25 в смт. Іванків Київської області. П»ять років тому, на власній садибі він посадив садженці слив,які купив на місцевому ринку по ціні 40 грн. за одне дерево. До 2011 року сливи не плодоносили, а з минулого року стали плодоносити. З кожної сливи він мав матеріальну вигоду на суму 200 грн. 24 серпня 2012 року,він з дружиною знаходився на городі, який знаходиться за межами домоволодіння і коли о 19 годині вони повернулися до будинку, то він виявив,що фруктові дерева, а саме: слива,в кількості 13 дерев, які росли у його дворі, на рівні 1,2-1,5 метрів від землі повністю було зрізано. В сусідньому дворі, що належить відповідачці [PERSON], він побачив на кузові вантажного автомобіля обрізки пошкоджених дерев. Поговорити з [PERSON] йому не вдалося, так як вона була відсутня. Він звернувся в Іванківський РВ, де йому порадили звернутися в суд. Він також звертався в Іванівську селищну раду. Депутатом Іванівської селищної ради було складено [PERSON], де встановлено пошкодження та знищення вказаних фруктових дерев. У зв»язку із пошкодженням і знищенням плодових дерев відповідачкою нанесено йому збитки в сумі 3100 грн. Доходи, які б він міг реально отримати, якби його право не було порушено(упущена вигода) він оцінює в 1900 грн. Окрім того, неправомірними діями відповідачки йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які він зазнав у зв»язку з пошкодженням і знищенням його майна(плодових дерев). Чотири роки він доглядав за деревами, поливав, обрізав. Моральну шкоду він оцінює в 5000 грн. В судовому засіданні позивач та представник позов підтримали. Відповідачка [PERSON] позов не визнала. Вислухавши позивача, представник а позивача, відповідачку, допитавши свідків та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 319 ЦК України власнику належить право володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. [PERSON] не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. П.7.Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов»язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як слідує з пояснень сторін [PERSON] є власником домоволодіння по вул..Фрунзе,25 в смт. Іванків та прилеглої до даного будинку земельної ділянки. Відповідачка [PERSON] даний факт не заперечує. З акту перевірки пошкодження та знищення фруктових дерев від 30 серпня 2012 року( а.с. 4), слідує, що в господарстві [PERSON] , що в смт. Іванків по вул.. Франка, 25 , на відстані 30-60 см від межі в сторону земельної ділянки, пошкоджено та знищено 13 фруктових дерев(слива). Ні позивач,ні представник та свідки зі сторони позивача не довели, яку кількість дерев було пошкоджено, чи після втручання в їх ріст вони зможуть плодоносити, а також не підтвердили скільки дерев було знищено. Свідок [PERSON] не зміг підтвердити, якого сорту були дерева, стверджуючи,що зрізані дерева саме вишні. Свідок [PERSON] на місці пригоди не був,а бачив здалеку і по просьбі позивача , через декілька днів після вказаної події, підписав акт про пошкодження дерев. Як слідує з позовної заяви, позивач [PERSON] дерева сливи ,сорт він не пам»ятає, придбав на ринку в смт. Іванків 5 років тому та 4 роки їх доглядав, а тому і моральну шкоду за заподіяні втратою майна страждання він оцінює в 5000 грн,проте, представник позивача поправився в судовому засіданні,що садженці було висаджено років 15,а в позові описка, не уточнивши, хто дерева доглядав інші 10 років, якщо позивач їх доглядав лише 4 роки. Із слід свідка [PERSON], який був раніше власником домоволодіння відповідачки та сусідом позивача, слідує,що сливи у [PERSON] були висаджені до 2002 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Отже, суд вважає,що позивачем доведено, що на його земельній ділянці дійсно росли 13 слив,що підтверджено актом( а.с. 4), відмовним матеріалом Іванківського РВ№ 2338, та що вказані дерева були пошкоджені ( а.с. 5-фототаблиця).Проте, ні з акту пошкодження майна, ні з фото таблиці не вбачається,що дерева були знищені. З матеріалів відмовного матеріалу Іванківського РВ вказано,що зрізано гілки,які висіли над територією [PERSON] З протоколу огляду місця події від 24.08. 2012 року слідує,що на 13 деревах породи слива, які ростуть на території господарства [PERSON] обрізано гілля,яке заходить за огорожу на сусіднє господарство. З 13 дерев жодне не від»єднань від кореня, з чого слідує,що акт від 30.08. 2012 року не відповідає дійсності, оскільки знищення-це від»днання дерева від кореня. Обрізання гілок-не підтверджує факту знищення дерева. Позивачем доведено факт пошкодження його дерев [PERSON],, яка даний факт не заперечує. Позивач не довів, який сорт сливи ріс в його огороді, яка була урожайність в 2012 році його слив. Позивачем доведено факт пошкодження його дерев [PERSON], яка даний факт не заперечує,проте, вважає,що поступила законно,оскільки гілки від дерева, які росли по межі їх господарств, звисали за паркан позивача, листя, зелені плоди, а потім і дозрілі плоди, падали в її город, на дорогу та перешкоджали їй належним чином користуватися своєї земельною ділянкою та двором. Про те, що сливи від Куликових слив спадали в двір [PERSON] підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] які бачили, що дерева Кулика падали на паркан [PERSON], тягнувшись гіллям до сонця. Свідок [PERSON]С.(чоловік відповідачки) пояснив,що його дружина зверталася в селищну раду з приводу того,що сливи Кулика падають в їх двір, але Кулик на зауваження сільської ради сказав,що він їх зрізать не буде,а сільський голова порадив [PERSON] самостійно зрізать гіляки. Відповідач ка [PERSON] в своєму поясненні повідомила,що весною цього року вона з [PERSON] говорила про те,що гілки від його дерев ростуть в сторону її двору, нависають над парканом, сливи падають під поріг і їй перешкоджають користуватися своєю садибою, і тоді Кулик їй дозволив зрізать гілки, які їй мішають. Дійсно гілки вона зрізала. Даний факт підтвердив позивач. Як слідує з пояснень відповідачки, коли сливи почали дозрівать, а їх в 2012 році було багато, то інші гілки перевалилися на її сторону і створили у дворі бруд, оскільки були гнилі, червиві та розбивалися. Відповідно до Державних будівельних норм (ДБН 360-92* ) дерева та чагарники мають бути висаджені на відповідній відстані Проте, ні позивач не підтвердив, ані відповідачка не спростувала, до вводу даних норм в дію позивач посадив свої дерева. Проте, ДБН 360-92* встановлюють, що у разі ,коли дерева стоять на межі, їх плодами користуються власники сусідніх ділянок порівну. З вимог ст.105 Земельного кодексу слідує, що у разі проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі ділянок мають право відрізати їх, якщо таке проникнення є перепоною у використанні ділянки за цільовим призначенням. Отже, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] дійсно 24.08. 2012 року відрізала гілки від 13 плодових дерев сорту слива, які росли на земельній ділянці [PERSON] і які спадали в сторону її садибної ділянки, проте, відповідачка не довела,що проникнення даних гілок було перепоною у використанні її земельної ділянки за цільовим призначенням, оскільки один раз в 2012 році з дозволу [PERSON] відповідачка відрізала гілки,а покази свідків зі сторони відповідачки є суб»активними, оскільки не підтверджують чи існували дані перепони для [PERSON] станом на 24.08. 2012 року. З огляду на викладене, суд вважає,що повторне зрізання [PERSON] гілок від дерев сорту слива,що росли із садиби Кулика, а саме 24.08. 2012 року є неправомірним,що завдало позивачу як матеріальну так і моральну шкоду. Оскільки позивач не довів розмір своєї матеріальної шкоди, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Оцінюючи обставини справи, тривалі сусідські відносини, що склалися між позивачем та відповідачкою, виходячи з того, що позивач є інвалідом ЧАЕС, потерпілим 1 категорії від наслідків аварії на ЧАЕС, відповідачка Мельник- також є інвалідом ЧАЕС, потерпілою від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, що відповідним чином вплинуло на вирішення між ними спірних питань, на самопочуття позивача у зв»язу із поруш щеням його права власника, суд вважає, що моральна шкода підлягає частковому задоволенню, - на суму 200грн. В решті позовних вимог - відмовити. Сторони звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 п.10 ЗУ»Про судовий збір». На підставі викладеного, ст. 319 ЦК України, ст. 105 ЗК України,

Outcome: partial