Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що згідно наказу №75о/с від 15 червня 2011 року був призначений на посаду головного інженера в Державному підприємстві "Підприємство Ширяївського виправного центру УДДУВП в Одеській області №111". Однак в зв'язку з погіршенням стану здоров'я - прогресуванням захворювання на сахарний діабет та необхідністю проведення раз на пів року стаціонарного лікування ним було подано заяву про звільнення в порядку ст.36 КЗпП України, тому згідно наказу №153о/с від 30 грудня 2012 року дирекції Державне підприємство "Підприємство Ширяївського виправного центру УДДУВП в Одеській області №111" був звільнений з посади головного інженера. [PERSON] зазначає, що в порушення діючого законодавства його до теперішнього часу не розраховано та заборгованість підприємства перед позивачем щодо виплат всіх сум невиплачених заробітних плат та грошової компенсації за невикористану відпустку складає 12831 грн. На протязі останніх семи місяців після звільнення позивача, його неодноразові звернення до заступника начальника установи з виробництва - директора підприємства установи Возіяна П.Л., з питання розрахунку грубо ігнорувалися та жодних розрахунків проведено не було. Крім того позивач зазначає, що йому завдано суттєвої моральної шкоди, яку він оцінює в 15000 грн. та яка полягає в тому, що через незаконні дії відповідача порушені його нормальні життєві зв'язки з дружиною, дітьми та оточуючими людьми, а саме через невиплату заборгованості він не в змозі був на початку 2012 року пройти обов'язкове стаціонарне лікування, йому доводилося брати в борг, який на даний час повернути не може, через що суттєво погіршуються стосунки з друзями та оточуючими людьми, в зв'язку з чим [PERSON] звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судовому засіданні, під час розгляду справи позовні вимоги підтримав в повному обсязі та зазначив, що за весь період, який він працював в ДП "Сільськогосподарське підприємство Ширяївського виправного центру УДПтСУ в Одеській області (№111), а саме з 15 червня 2011 року по 03 січня 2012 року він отримував заробітну плату лише два рази. Оскільки така виплата заробітної плати його не влаштовувала, він написав заяву на звільнення з посади за власним бажанням та звернувся до Ананьївського районного центру зайнятості Одеської області у сприянні працевлаштування. Начальник підприємства, за відсутності коштів, пообіцяв, що заробітна плата буде виплачена протягом січня 2012 року, однак виплачена не була та начальником йому було пояснено, що лише після збору урожаю він зможе отримати заробітну плату. Лише в кінці липня на початку серпня 2012 року йому зателефонували та сказали, що на підприємстві є кошти та йому необхідно приїхати отримати заробітну плату. В зв'язку з наведеним він сів на маршрутку та приїхав на підприємство, зайшовши в бухгалтерію за зарплатою, йому пояснили, що його заробітної плати тут немає, вона знаходиться у начальника Возіяна П.Л., тому він пішов до його кабінету. В кабінет начальника його не впустили, однак Возіян П.Л. вийшов та пояснив, що його заробітна плата пішла на нужди підприємства, тому він не отримавши заробітної плати вийшов з підприємства, при цьому ніяких коштів в сумі 12821 гривні 51 копійки від начальника він не отримував та в жодних відомостях на видачу заробітної плати не розписувався. До теперішнього часу заробітну плату йому не виплатили, він був позбавлений можливості використати власні кошти на лікування, брав гроші в борг та на сьогоднішній день не в змозі розрахуватися з боргами, тому просить суд позовні вимоги задовольнити повному обсязі та стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 12831 гривні, стягнути середній заробіток за весь час затримки до дня постановлення рішення суду в сумі 4078 гривень за кожен місяць та моральну шкоду в розмірі 15000 гривень. Представник позивача, діючий на підставі довіреності (а.с.17), в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що начальником ДП "Сільськогосподарське підприємство Ширяївського виправного центру УДПтСУ в Одеській області (№111)" були порушені вимоги діючого законодавства, оскільки під час звільнення кошти необхідно сплачувати в день звільнення, однак до цього часу заробітна плата [PERSON] не виплачена, тому підприємство повинно, окрім сплати заборгованості з заробітної плати, виплатити [PERSON] його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку та моральну шкоду, яка полягає у позбавленні можливості використати власні кошти на лікування, тому просить позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Качковська І.Л., діюча на підставі довіреності (а.с.36), в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що під час прийняття на роботу нових працівників з ними проводиться відповідна бесіда щодо того, що заробітна плата проводиться за наявності грошових коштів на підприємстві, тобто з порушенням строків, в період збирання врожаю. Лише за згоди працівників щодо виплати їм таким чином заробітної плати вони приймаються на роботу. [PERSON], без винятку, було пояснено вказаний факт та він погодився з такою виплатою заробітної плати. Оскільки [PERSON] було звільнено з 03 січня 2012 року, тому стало можливим розрахуватися з ним по заробітній платі лише влітку при збиранні врожаю, що і було зроблено. Тобто 09 липня 2012 року заробітну плату було нараховано по підприємству та сповіщено про це [PERSON], через декілька днів він приїхав та отримав заробітну плату про що свідчать відповідні документи - видатковий касовий ордер та платіжна відомість на видачу зарплати, а також свідчення свідків. Крім того в листопаді 2012 року [PERSON] було помилково нараховано заробітну плату в сумі 4017 гривень 14 копійок, тобто за 35 робочих днів, що є неможливим, при необхідності нарахувати 2974 гривні 80 копійок, тобто на 1042 гривні 74 копійки сплачено більше, тому сума заборгованості має бути сплачена на вказану суму менше. Також позивачем невірно визначено середньомісячний заробіток в сумі 4078 гривень, оскільки в дійсності його середньомісячний заробіток за період з 15 червня 2011 року по 03 січня 2012 року складає 2978 гривень 81 копійку. Яким чином [PERSON] видавалась заробітна плата їй невідомо. Заявлена моральна шкода позивача не ґрунтується на належних доказах, оскільки заробітну плату в липні він отримав, а до цього часу отримував пенсію по інвалідності та допомогу в зв'язку з безробіттям. На підставі вищевикладеного просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача - Кузя Ю.Ю., діюча на підставі довіреності (а.с.35), в судовому засіданні, під час розгляду справи доводи Качковської І.Л. підтримала в повному обсязі та пояснила, що позивач приїхав отримувати заробітну плату в той день, коли на підприємстві не було ані бухгалтера, ані касира, тому начальник підприємства Возіян П.Л. самостійно віддав кошти [PERSON], оскільки той запізнювався на маршрутку та відмовився чекати касира, щоб розписатися у відомості, при цьому [PERSON] запропонував розписатися у відомості замість нього. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Представник відповідача - начальник Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Ширяївського виправного центру УДПтСУ в Одеській області (№111)" Возіян П.Л., в судовому засіданні під час розгляду справи позовні вимоги позивача не визнав та зазначив, що дійсно [PERSON] працював на посаді головного інженера в даному підприємстві, коли він звільнявся йому пояснили, що заробітна плата буде виплачена влітку. Коли йому повідомили, що є заробітна плата, він приїхав в той день, коли на підприємстві не було ні касира ні бухгалтера, тому бухгалтер передала заробітну плату [PERSON] йому. Знаходячись в той день в своєму кабінеті з відвідувачами, до нього в кабінет заглянув [PERSON], тоді він взяв його заробітну плату, вийшов в коридор та віддав позивачу, при цьому пояснивши, що ні касира ні бухгалтера на робочих місцях немає, а відомості вони йому не залишили, тому якщо [PERSON] не проти він розпишеться за нього. Позивач не заперечив проти цього та зазначив, що запізнюється на маршрутку тому не має часу чекати касира чи бухгалтера. Таким чином він розписався замість [PERSON] в видатковому касовому ордері за їх усної згоди. Дійсно порядок видачі заробітної плати був порушений, однак він пішов на зустріч позивачу, оскільки останній запізнювався на маршрутку. Зарплата [PERSON] становила близько 12 тисяч 800 гривень, точної суми він не пам'ятає, однак пачка в 10 000 гривень була запечатана куп'юрами по 100 гривень, останні кошти були куп'юрами по 50 та 200 гривень. На підставі викладеного просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представників відповідача, допитавши свідків, вивчивши та перевіривши документи справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково з наступних підстав. Свідок [PERSON], в судовому засіданні при розгляді справи пояснила, що при звільненні [PERSON] заробітну плати не виплатили за відсутності коштів на підприємстві, тому позивач попрохав її, зателефонувати йому, коли заробітна плата буде нарахована. Оскільки 09 липня 2012 року заробітна плата була нарахована, вона зателефонувала [PERSON] та повідомила, щоб той приїхав та забрав заробітну плату. Через декілька днів позивач приїхав на підприємство, однак чи отримав він заробітну плату вона не знає та не бачила. Вона завжди розписується у відомостях при отриманні заробітної плати. Більше по суті справи не може нічого пояснити. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що при звільненні [PERSON] не в повному обсязі виплатили заробітну плату за відсутності коштів на підприємстві. 09 липня 2012 року було нараховано заробітну плату по підприємству, а позивач за заробітною платою приїхав на декілька днів пізніше. В той день ані касира, ані бухгалтера на робочих місцях не було, а в кабінеті начальника сидів прокурор. Коли вона заносила до кабінету Возіяна П.Л. довідку то повідомила, що в коридорі чекає [PERSON], тоді начальник взяв кошти та вийшов в коридор. Не дійшовши до свого кабінету, знаходячись навпроти кабінету відділу кадрів, вона побачила, як Возіян П.Л. передав [PERSON] заробітну плату та сказав, що розпишеться за нього у відомості, оскільки тоді позивач запізнювався на маршрутку. Яку точно суму Возіян П.Л. передав [PERSON] вона не бачила, однак точно більше 10000 гривень. Більше по суті справи не може нічого пояснити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні під час розгляду справи пояснив, що [PERSON] брав у нього в борг кошти в сумі 3000 гривень на лікування, при цьому зазначив, що віддасть борг, коли на роботі з ним розрахуються. До цього часу позивач кошти не віддав. Більше по суті справи нічого пояснити не може. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що працює на посаді головного інженера в ДП "Сільськогосподарське підприємство Ширяївського виправного центру УДПтСУ в Одеській області (№111)", на початку липня 2012 року він знаходився на току, оскільки проходило збирання зернових, тоді там знаходилася завідуюча током - Лариса Василівна до якої в той день прийшов [PERSON] Він побачив, що у позивача знаходилася у кишені пачка грошей і тому зробив зауваження, що гроші так не носяться та їх можуть витягнути з кармана. Також [PERSON] розказував завідуючій током, що отримав у Возіяна П.Л. заробітну плату, яку він видав йому із сейфа, так як ні касира, ні бухгалтера на робочих місцях не було та сказав, що розпишеться за нього, оскільки [PERSON] запізнювався на маршрутку. Більше по суті справи нічого пояснити не може. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, та їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач - [PERSON], [INFO], мешканець [ADDRESS], є інвалідом ІІ групи загального захворювання довічно, про що свідчить копія пенсійного посвідчення [NUMBER] (а.с.4). Згідно копії трудової книжки серії [NUMBER] та копії наказів, [PERSON] наказом №75о/с від 15 червня 2011 року прийнято на посаду головного інженера Державного підприємства "Підприємства Ширяївського виправного центру УДДУВП в Одеській області (№111)" та наказом №153о/с від 30 грудня 2011 року, на підставі заяви [PERSON], звільнено з вказаної посади за ст.36 КЗпП України, з 03 січня 2012 року, сплативши грошову компенсацію за невикористану відпустку за період роботи з 15 червня 2011 року по 03 січня 2012 року, в розрахунку 2,0 дня за кожен повністю відпрацьований місяць (а.с.6-10). Відповідно копії довідки №4-142 виданої 07 лютого 2012 року ДП "Підприємства Ширяївського виправного центру УДДУВП в Одеській області (№111), [PERSON] дійсно працював в даному підприємстві та його заробітна плата за період з червня 2011 року по грудень 2011 року складає 20655 гривень 80 копійок, про що також свідчать копії відомостей нарахування заробітної плати (а.с.11,39-52). Крім того з'ясовано, що [PERSON], - головний бухгалтер ДП "Сільськогосподарське підприємство Ширяївського виправного центру УДПтСУ в Одеській області (№111)", на підставі наказу від 27 серпня 2012 року №73о/с, звільнена з підприємства з 27 серпня 2012 року та [PERSON] - касир бухгалтерії ДП ДП "Сільськогосподарське підприємство Ширяївського виправного центру УДПтСУ в Одеській області (№111)", на підставі наказу від 01 жовтня 2012 року №81о/с, також звільнена з підприємства з 01 жовтня 2012 року, про що свідчить довідка №132-10 видана 20 листопада 2012 року ДП "Сільськогосподарське підприємство Ширяївського виправного центру УДПтСУ в Одеській області (№111)" (а.с.25). Згідно довідки №8-253 виданої 28 січня 2013 року ДП "Сільськогосподарське підприємство Ширяївського виправного центру УДПтСУ в Одеській області (№111)", [PERSON] за листопад 2011 року було помилково нараховано заробітну плату в сумі 4017 гривень 14 копійок, при необхідній 2974 гривні 80 копійок (а.с.37). Відповідно до довідки №8-254 виданої 28 січня 2013 року ДП "Сільськогосподарське підприємство Ширяївського виправного центру УДПтСУ в Одеській області (№111)", середньомісячна заробітна плата [PERSON], який працював на вказаному підприємстві на посаді головного інженера з 15 червня 2011 року по 03 січня 2012 року склала 2978 гривень 81 копійку (а.с.38). Також з'ясовано, що [PERSON] звернувся до Ананьївського районного центру зайнятості Одеської області у сприянні працевлаштування 04 січня 2012 року та статус безробітного йому було надано 11 січня 2012 року з призначенням допомоги по безробіттю, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу. [PERSON] знято з обліку 26 листопада 2012 року у зв'язку з працевлаштуванням. Дохід за період з 11 січня 2012 року по 26 листопада 2012 року становить 17750 гривень 53 копійки, про що свідчать довідки Ананьївського районного центру зайнятості Одеської області від 31 січня 2013 року (а.с.62-63). Крім того встановлено, що [PERSON] отримав пенсію по інвалідності за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року в розмірі 10908 гривень, про що свідчить довідка №95, видана 04 лютого 2013 року управлінням Пенсійного фонду України в Ананьївському районі Одеської області (а.с.65). Згідно копії видаткового касового ордеру та копії платіжної відомості на видачу заробітної плати від 09 липня 2012 року, [PERSON] 11 липня 2012 року отримав заробітну плату в сумі 12821 гривня 51 копійка. (а.с.66-67). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно ст.60 ч.1,3,4 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явленим звільнення працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 24 Закону України виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватись через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п.5 вказаного Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку). Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що при визначенні розміру відшкодування за час затримки розрахунку судам необхідно врахувати розмір спірної суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, вини роботодавця у порушенні строків її виплати та інших конкретних обставин справи. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно статті 238 КЗпП України, при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Таким чином, суд констатує факт порушення Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Ширяївського виправного центру УДПтСУ в Одеській області (№111)", законних трудових прав працівника [PERSON], який був звільнений з посади головного інженера з 03 січня 2012 року, щодо своєчасної виплати йому заробітної плати. Суд критично ставиться до свідчень [PERSON], щодо невиплати йому заборгованості з заробітної плати, так як вони нічим не підтверджені, окрім його пояснень, оскільки враховуючи свідчення свідків, начальником ДП "Сільськогосподарське підприємство Ширяївського виправного центру УДПтСУ в Одеській області (№111)", 11 липня 2012 року було виплачено в повному обсязі заборгованість з заробітної плати, тому суд вважає доведеним в судовому засіданні факт виплати [PERSON] заборгованості з заробітної плати. Разом з цим, враховуючи те, що підприємством було порушено строки виплати заробітної плати, суд вважає за необхідне зобов'язати ДП "Сільськогосподарське підприємство Ширяївського виправного центру УДПтСУ в Одеській області (№111)" виплатити [PERSON] середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку, тобто з 03 січня 2012 року по 11 липня 2012 року в розмірі 18641 гривні 59 копійок. Суд приймає до уваги твердження позивача щодо завданої йому незаконними діями відповідача моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях та переживаннях позивача, при цьому враховує той факт, що на час винесення рішення, відповідач здійснив повний розрахунок з позивачем щодо виплати заборгованості з заробітної плати, при цьому позивач знаходився на обліку в Ананьївському районному центрі зайнятості Одеської області та отримував відповідну допомогу, а також пенсію по інвалідності. На думку суду розмір моральної шкоди завданої позивачу має бути співрозмірний з реально завданою шкодою, а тому в частині задоволення моральної шкоди позов підлягає також частковому задоволенню, в розмірі 1000 гривень. Згідно ст.ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 458 гривень 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial