Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-21 00:00:00

09 червня 2011 року ТОВ «Аллюр-Тран» звернулося із позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] (далі -Відповідач) на користь ТОВ «Аллюр-Транс» (далі - Позивач) заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 88287 гривень. 06 лютого 2012 року Позивач звернувся із заявою про зменшення позовних вимог, виключивши вимоги про стягнення не отриманого прибутку в розмірі 48574 грн. 93 коп., та остаточно просив стягнути з Відповідача матеріальну шкоду в розмірі 39713 грн. 03 коп. Вимоги Позивача обґрунтовані тим, що 22.12.2009 року між ТОВ «Аллюр-Транс» та [PERSON] укладено контракт, згідно якого відповідача було прийнято на роботу на посаду водія вантажного автотранспорту MAN, держномер 089-82 НІ, та напівпричепу FRUEHAUF, держномер BE 5176 XX. В цей же День між сторонами укладено договір про повну матеріальну відповідальність відповідача за збереження довірених йому матеріальних цінностей (далі - Договір), а саме раніше зазначених транспортних засобів, паливно-мастильних матеріалів та паливної картки № [NUMBER]. Згідно додатку № 1 від 01.01.2010 року до зазначеного договору за передачу паливної картки іншій особі без узгодження з підприємством, її втрату або використання без потреби Відповідач зобовязаний відшкодувати вартість картки та вартість паливно- мастильних матеріалів в подвійному розміру. Така ж матеріальна відповідальність Відповідача наступає згідно Додатку № 2 від 01.01.2010 року до [PERSON] за втрату, пошкодження чи неузгоджейу передачу іншій особі ввіреного йому мобільного телефону NOKIA 1209. Порушуючи умови [PERSON] про повну матеріальну відповідальність за передане в його володіння майно підприємства, Відповідач в період з 22.12.2009 року по 18.01.2010 року злочинно отримав по паливній картці на АЗС ТОВ «Ранг» 2070,98 літрів дизельного палива вартістю 13279 грн. 43 коп., яке продав скоївши злочин, передбачений ч. З с. 191 КК України. За вироком Корабельного районного суду м. Миколаєві від 22.09.2010 року [PERSON] засуджено, але цивільний позов залишено без розгляду, оскільки Відповідачем в період досудового слідства частково компенсовано завдану матеріальну шкоду в розмірі 9400 грн. З врахування встановленого Додатком № 1 до договору подвійного розміру компенсації матеріальної шкоди, повязаної з розкраданням паливно-мастильних матеріалів, розмір шкоди складає-7758трн. 86 кОп Крім того, внаслідок недобросовісної експлуатації Відповідачем напівпричепу к знищено три пневморесори, одна напівресора; пошкоджена ось напівпричепу. Вартість ремонтних робіт склала 22776 грн.; вартість придбаних для відновлення напівпричепу запчастин склала 6192 грн. 17 код, Також Відповідачем пошкоджено ввірений йому мобільний телефон NOKIA 1209 вартістю 986 грн., який не підлягає ремонту. Крім того, Позивач у відповідності до вимог ст. 84 ЦПК України просить стягнути з Відповідача витрати на правову- допомогу адвоката обласної колегії адвокатів в розмірі 2000 грн., а також на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути сплачений судовий збір в розмірі 319 грн. 55 коп. та витрати ІТЗ в розмірі 120 грн. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] уточнений позов підтримали та просила задовольнити. Мотивуючи позовні вимоги, представники. Позивача зазначили, що укладання з Відповідачем [PERSON] про повну матеріальну відповідальність не суперечать діючому законодавству про працю, 4 сам Відповідач і недобросовісно виконував зазначені в контракті обовязки, не доглядав за ввіреними йому транспортними засобами, кинув їх на АЗС та не попередив про це підприємство, сприяв пошкодженню напівпричепа та мобільного телефону, скоїв крадіжку дизельного палива та допустив перевитрату пального. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали та в судовому засіданні зазначили, що за привласнення 1492,34 літрів дизельного палива на суму 9386 грн. 81 коп. [PERSON] засуджено; матеріальну шкоду ним відшкодовано, інших обвинувачень йому не предявлень, тому вимоги Позивача є необгрунтованими. Крім того, [PERSON] не підпадає під перелік працівників, з якими за законом укладається договір про повну матеріальну відповідальність, та Позивачем не доведено наявність прямої дійсної шкоди та її розмір, не визначено, якими діями [PERSON] шкоду заподіяно; безпідставно заявлені вимоги, повязані з мобільним телефоном, який було повернуто ще на стадії досудового слідства по кримінальній справі. На підставі викладенбго просили відмовити в задоволені позовних вимог. Дослідивши матеріали цивільної справи №2/1414/310/2012, матеріали кримінальної справи № 1-206 за 2010 по обвинуваченню [PERSON] за ч. З ст. 191 КК України, вислухавши пояснення сторін та свідчення гр. [PERSON]А, суд знаходить позовні вимоги ТОВ «Аллюр-Транс» такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із, наступного. В процесі судового розгляду справи встановлено, що 22 грудня 2009 року, а потім 1 січня 2010 року ТОВ «Аллюр-Транс» та [PERSON] уклали контракти, у відповідності до яких Відповідач прийнятий на роботу на посаду водія вантажного автотранспорту MAN, держномер 089-82 НІ, та напівпричепу FRUEHAUF, держномер BE 5176 XX (ас. 14,15). . Наказом № 22-12/09 - з директора ООО «Аллюр-Транс» від 22.12.2009 року Відповідачем закріплений вантажний автотранспорт MAN, держномер 089-82 НІ, напівпричеп FRUEHAUF, держномер BE 5176 XX (а.с. 20). В цей же день, а потім 01.01.2010 року між сторонами укладено договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність [PERSON] за збереження переданих йому матеріальних цінностей, а саме вантажного засобу MAN, держномер 089-82 НІ, та напівпричепу FRUEHAUF, держномер BE 5176 XX; паливно-мастильних матеріалів та паливної картки № [NUMBER] (а.с. ІЗ,16) Згідно доповнення № 1 та № 2 від 01.01.2010 року до [PERSON] [PERSON] повинен нести повну матеріальну відповідальність у подвійному розмірі за умови втращ або передачі другій особі топливної картки, а також за умови втрати або передачі другій особі мобільного телефону NOKIA 1209 та SIM - карти (а.с. 17,18). Та обставина, що зазначені транспортні засоби з комплектуючим майном та 470 л дизельного палива передано водію [PERSON], підтверджено актом від 21 грудня 2009 року (а.с.21). Таким чином, суд приходить до висновку, що при укладенні зазначених контрактів були визнані межі матеріальної відповідальності [PERSON], який повинен нести повну матеріальну відповідальність за шкоду, завдану при виконанні трудових обовязків. Такі висновки суду не протирічать пункту 4-му Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» (із змінами від 28.03. і 03.12.1997 р.) та відповідають вимогам ст. ст. 134, 135-1 Кодексу законів про працю України. Та обставина, що з водієм [PERSON] на законних підставах укладалися договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, підтверджено вироком Корабельного районного суду м.Миколаєва від 22.09.2010 року, за яким Відповідача засуджено за ч. З ст. 191 ККУкраїни (привласнення чужого майна, яке було ввірене особі). Визначаючи розмір шкоди, заподіяної Відповідачем, суд керується приписами ст. 1353 КЗцП України. Так, у відповідності до акту №1 та акту №1/1 контрольної перевірки інвентаризації дизельного палива від 18.01.2010 року, показам працюючого головним бухгалтером підприємства свідка [PERSON] водій [PERSON] допустив перевитрату дизельного палива в обємі 330,76 літрів на суму 2199,35 грн. У відповідності до вимог п. 6 ст. 134 КЗпП України та пункта 12-го Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 р. (із змінами від 28.03 та 03.12.1997 р.) за шкоду, заподіяну перевитратою пального на автомобільному транспорті, Відповідач повинен нести повну матеріальну відповідальність в розмірі 2199,35 грн. Вимоги Позивача про подвійну матеріальну відповідальність за перевитрату пального та подвійну матеріальну відповідальність за недостачу другої частини дизельного палива суд визнає безпідставними, оскільки така кратна матеріальна відповідальність не обумовлена укладеними з Відповідачем договорами про повну матеріальну відповідальність. Крім того, за вироком суду від 22.09.2010 року [PERSON] визнано винним тільки у привласненні 1492,34 л дизельного палива на суму 9386,81 грн і Такий вирок суду базувався на висновках судово-бухгалтерської експертизи № 66-2/12 від 16.03.2010 р. (кримінальна справа № 1-206 за 2010 рік (а.с. 113-123). Що стоусється матеріальної відповідальності [PERSON] за шкоду, заподіяну недобросовісним використанням автотранспорту та мобільного телефону, суд зазначає, що згідно до протоколу огляду місця пригоди від 17.01.2010 року (спр. 1-206/2010 а.с. 72) транспортні засоби, які надані на відповідальність відповідачу, а саме: автомобіль MAN 19-403, д\\н 089-82 НІ з автопричепом, були найдені на території Корабельного району з механічними пошкодженнями. Відповідач по справі не заперечує той факт, що він залишив автомобіль без нагляду біля заправки в Корабельному районі м. Миколаєва та не повернув його на підприємство у визначений строк. Крім того, внаслідок недобросовісного використання відповідачем ввірених йому транспортних засобів ТОВ «Аллюр-Транс» понесло матеріальну шкоду, яка виявляється в вартості ремонтних робіт зазначеного транспортного засобу, що складає 22776,00 грн. (а.с. 31), вартістю пошкоджених та знищених запасних частин у сумі 6192,17 грн., що підтверджується видатковими накладними ТОВ «Шилінг-Лайн» від 15.03.2010 року та 31.03.2010 року, (а.с.33,34). Факт пошкодження відповідачем мобільного телефону Нокиа1209, який не підлягає ремонту, підтверджується актом перевірки технічного стану Авторизованого сервісного центру від 05.05.2010 року (а.с.36). Та обставина, що Відповідач повинен сплатити подвійну вартість пошкодженого телефону, тобто 986 грн., обумовлена Доповненим № 2 від 01.01.2010 р. до [PERSON], який підписаний [PERSON] Таким чином, позивачем доведено наявність передбачених ст. 130 КЗпП України умов для покладання на Відповідача повної матеріальної відповідальності за підтверджений доказами розмір завданої ТОВ «Аллюр-Транс» матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокремаувитрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь Позивача понесені останнім витрати по сплаті правової допомоги - 2000 грн., судового збору -319,55 грн., витрат на ІТЗ в розмірі 120 грн., що документально підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. .

Outcome: partial