Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя посилаючись на те, що перебуваючи в шлюбі з відповідачем вони придбали трикімнатну квартиру загальною площею 59 кв.м. [ADDRESS], автомобіль - вантажний автоевакуатор марки «Mercedes-вenz» 1997 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], автомобіль-вантажний автоевакуатор марки «Mercedes-вenz» 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], автомобіль - легковий універсал - В, марки Hyundai, модель ІХ 35, 2011 року випуску. Дане майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому позивач просить його поділити. А також подружжя взяло кредит в ПАТ «Астра Банк», відповідно до кредитного договору № 310006025949005 від 06.06.2011 року. В свою чергу, в процесі розгляду справи представник відповідачки [PERSON], який діє на підставі довіреності від 17.12.2012 року, подав зустрічний позов та заявив клопотання підтримане відповідачкою про об'єднання зустрічного позову в одне провадження з основним позовом про розподіл майна та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 2 344, 00 гривень щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову. Ухвалою суду від 14.02.2013 року, клопотання представника відповідача [PERSON] задоволено, об'єднано в одне провадження зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних вимог АТ «Астра Банк» про поділ спільного майна подружжя та стягнення аліментів на утримання доньки з основним позом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В зустрічній позовній заяві відповідачка та її представник просять виділити і визнати за [PERSON] право власності на кв. 48 по вул. Леніна в м. Києві; виділити і визнати за [PERSON] право власності на вантажні автоевакуатори: Mercedes Benz, номер кузова [NUMBER], д/н [NUMBER], 1997 року випуску, Mercedes Benz, номер кузова [NUMBER], д/н [NUMBER], 1998 року випуску; виділити і визнати за [PERSON] зобов'язання перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Приват Банк», ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «[PERSON] Стандарт» по боргових зобов'язаннях за час шлюбу, які загалом складають суму у розмірі 63 189, 00 гривень; виділити і визнати за [PERSON] право власності на 1/15 частину автомобіля Hyundai-IX35, номер кузова [NUMBER], д/н [NUMBER], 2011 року випуску; виділити і визнати за [PERSON] право власності на 14/15 частин автомобіля Hyundai-IX35, номер кузова [NUMBER], д/н [NUMBER], 2011 року випуску; виділити і визнати за [PERSON] зобов'язання перед [PERSON] і ПАТ «Астра Банк» по боргових зобов'язаннях за автомобілем Hyundai-IX35, д/н [NUMBER], 2011 року випуску; стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] для утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 2 344, 00 гривень на місяць, починаючи від дня пред'явлення позову. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності ВРІ № 328797 від 10.10. 2012 року ( а.с. 28) уточнили позовні вимоги, підтримали та просять суд з урахуванням уточнень позовних вимог: Визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]; автомобіль-вантажний авто евакуатор марки «Mercedes-Вens», 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; Визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]; автомобіль-вантажний автоевакуатор марки «Mercedes-Вens», 1997 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; автомобіль-легковий універсал-В, марки Hyundai, модель ІХ 35, 2011 року випуску; зобов'язання по кредитному договору ПАТ «Астра Банк» № 310006025949005 від 06.06.2011 року. Зустрічний позов визнали частково в частині стягннення аліментів на 1/3 частину доходів, заперечуючи проти твердої грошової суми, в іншій частині вимог просили відмовити. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 17.12. 2012 року ( а.с. 29) в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову, просив задовольнити зустрічний позов у повному обсязі. Третя особа АТ АСТРА БАНК в судове засідання не надіслали свого представника, однак через канцелярію суду за вх.№ 19114 надали свої письмові пояснення в яких зазначили, що станом на 22 квітня 2013 року [PERSON] має непогашену прострочену заборгованість за кредитним договором № 310006025949005 від 06.06.2011 року у розмірі 4135, 65 гривень, а саме: сума кредиту - 1 589, 68 гривень, проценти - 2 259, 07 гривень, пеня - 286, 90 гривень. Таким чином, переоформлення кредиту на іншу особу, ніж позичальник, буде порушувати права АТ АСТРА БАНК як кредитора, оскільки при видачі кредиту банк здійснив всі необхідні дії щодо оцінки кредитоспроможності і проведення ідентифікації саме позичальника - [PERSON], а не будь-якої іншої особи. Також враховуючи наявність заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 310006025949005 від 06.06.2011 року, АТ АСТРА БАНК заперечує проти вимог сторін про виділення і визнання за [PERSON] права спільної часткової власності на автомобіль марки Hyundai, модель ІХ 35, тип - легковий універсал-В, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [PERSON], видане ВРЕР-11 УДАІ в м. Києві 04.06.2011 року, оскільки будь-які дії стосовно заставного майна , пов'язані з перереєстрацією транспортного засобу, можуть спричинити додаткові ризики для банку як заставодержателя ( а.с.196- 197). Згідно ст.41 Конституції України та ч.1, ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст.68, 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70, 71 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Як вбачається з пояснень сторін та матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 24.06.1998 року та зареєстрували у Відділі реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району м. Києва, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 8). В судовому засіданні сторони не заперечують про те, що за час перебуванн в шлюбі у власності подружжя перебувало наступне майно: - трикімнатна квартира загальною площею 59 кв.м. [ADDRESS]; - автомобіль-вантажний автоевакуатор марки «Mercedes-denz» 1997 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; - автомобіль-вантажний автоевакуатор марки «Mercedes-denz» 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; - автомобіль-легковий універсал - В, марки Hyundai, модель ІХ 35, 2011 року випуску; - зобов'язання по кредитному договору ПАТ «Астра Банк» № 310006025949005 від 06.06.2011 року, а також і те, що шлюбного договору сторони не укладали. Згідно п.п.23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спір між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з"ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. Суд також, при розгляді спірних правовідносин, які виникли між сторонами по справі, керується роз"ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя". Згідно п. 23, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. В січні 2000 року, тобто в період перебування у шлюбі сторін по справі, позивач [PERSON] уклав договір купівлі-продажу нерухомості, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі № 123, за яким придбав трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], вартістю 21 135 грн. (а.с. 11; 121). Даний договір 12.10. 2000 року був зареєстрований в бюро технічної інвентаризації Київської міської державної адміністрації, що підтверджується реєстраційним посвідченням (а.с.121 зв.). Спірна квартира є ізольованою, трохкімнатною загальною жилою площею 59 м2. Зареєстрованими на день розгляду справи в спірній квартирі з 2001 року є відповідачка [PERSON] з своїми синами від першого шлюбу [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та з 2005 року спільною донькою [PERSON], [INFO] , про що йдеться у довідці Ф-3 №943 від 21.12.2012 року (а.с.122). За даними КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" на день розгляду даної цивільної справи квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за позивачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (а.с.11). Поскільки спірна квартира придбана в період шлюбу за спільні кошти подружжя, так як вказаний нотаріальний договір не містить в собі умов придбання за рахунок майна, що є особистою приватною власністю дружини або чоловіка, і судом не встановлено інших обставин, передбачених ст.57 СК України, тому суд вважає визнати її спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Так, у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Згідно ст.383, 358 ЦК України власник (співвласник) житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї та інших осіб; право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про те, що частки подружжя (сторін) в частині належного їм на праві спільної сумісної власності майна -квартири [ADDRESS] є рівними, тому у межах позовних вимог позивачів по даній справі має бути визнано право власності за [PERSON] та [PERSON] - на 1/2 частину квартири [ADDRESS] за кожним; при цьому, оцінка квартири, згоди про яку сторонами не досягнуто, правового значення для вирішення спору в цій частині вимог не має. Згідно п.24. до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Враховуючи, що легковий автомобіль універсал - В, марки Hyundai, модель ІХ 35, 2011 року випуску знаходиться у заставі за кредитним договором від 06.06.2011 року, а отже будь-які вимоги позивача щодо нього взагалі уявляються такими, що неможливо реалізувати, оскільки позивач навіть не є суб'єктом кредитних відносин з ПАТ «Астра Банк», інтереси якого неможливо не враховувати у даній ситуації, а тому враховуючи наявність заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 310006025949005 від 06.06. 2011 року, визнати за [PERSON] право власності на вказаний автомобіль, а також за відповідачкою [PERSON] визнати боргові зобов"язання за автомобілем універсал - В, марки Hyundai, модель ІХ 35, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], перед ПАТ «Астра Банк». Що до вимог розподілу автомобіля - вантажного автоевакуатора марки «Mercedes-denz» 1997 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля-вантажного автоевакуатора марки «Mercedes-denz» 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], суд враховує той факт, що сторони являються ФОП та платниками единого податку і займаються вантажними автомобільними перевозками, суд вважає за доцільне, виділити та визнати право власності за позивачем [PERSON] на автомобіль - вантажний автоевакуатор марки MERCEDES -DENZ, 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], а за відповідачкою [PERSON] виділити та визнати право власності на автомобіль - вантажний автоевакуатор марки MERCEDES -DENZ, 1997 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до п.4 ч.1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Позивачкою по зустрічному позову [PERSON] в судовому засіданні не доведено належними доказами обґрунтованість вимог щодо придбання квартири, автомобілів- евакуаторів за особисті, дошлюбні кошти, джерело особистих коштів на придбання. квартири, іншого майна, а також щодо зобов"язань перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"; ПАТ "Приват Банк"; ПАТ "Альфа-Банк"; ПАТ "[PERSON] Стандарт" по боргових зобов"язаннях за час шлюбу, які складають суму у розмірі 63 189 гривень, а також боргові зобов"язання перед [PERSON], тому в задоволенні зустрічного позову в цій частині має бути відмовлено. Що стосується зустрічного позову в частині стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], то ці вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначає ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько( батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову та частковому задоволенню зустрічного позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial