Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 20.07.1971 року по 15.06.2009 року знаходилася у трудових відносинах з ВАТ „ Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе ". В зв'язку з важкими умовами праці вона отримала професійне захворювання, в результаті якого висновком МСЕК від 21.04.2010 року їй встановлено 60% стійкої втрати професійної та ІІІ групу інвалідності. Згідно акту розслідування причин професійного захворювання на виробництві № 19 від 10.03.2010 року причиною захворювання стало проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 120000 грн. за те, що професійне захворювання спричиняє їй страждання, порушує нормальні життєві звички, постійно хворіє, оскільки з вини заводу , який не створив безпечних умов праці вона хворіє нейросенсорною туговухістю ІІІ ступеня з помірним ступенем зниження слуху та рядом супутніх захворювань. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] вимоги підтримав повністю та просить позов задовольнити. Представник відповідача Грек В.В. позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову, пояснюючи, що чинне законодавство не передбачає порядку стягнення моральної шкоди з товариства, а також зазначає, що моральна шкода позивачу виключно з вини відповідача завдана не була, жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивач не надав, останній виконував роботу добровільно, усвідомлюючи при цьому можливі негативні наслідки для свого здоров'я. Окрім цього, позивач пропустив без поважних причин 3-х місячний строк звернення до суду, передбачений нормами КЗпПУ. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відгуків на позовну заяву не надав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача , представника відповідача, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов позивача обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 20.07.1971 року по 15.06.2009 року знаходилася у трудових відносинах з ВАТ „ Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе ", що підтверджується копією трудової книжки. (а.с. 5-6). 10.03.2010 року було складено акт розслідування причин професійного захворювання на виробництві № 19 за формою П-4, в якому зазначено, що воно у [PERSON] виникло у зв'язку з неефективністю використання засобів індивідуального захисту, недосконалістю технологій тощо. Причина професійного захворювання-проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу (а.с. 7). З наданих карт умов праці позивача убачається, що вона була обізнана з результатами атестації. Перебуваючи неодноразово на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського НДІ гігієни та профзахворювань, позивачу було встановлений діагноз: Силікоз І ст. s/s, 2/2 повільного розвитку. Захворювання професійне. Хронічне обструктивне захворювання легень II ст., токсикоз-пилової етнології, фаза нерізкого загострення. Легенева недостатність II ст.. Хронічне легеневе серце, субкомпенсоване. Недостатність кровообігу II А ст.. Захворювання професійне. Нейросенсорна туговухість з помірним ступенем зниження слуху (III ст.) професійного характеру. Основний діагноз. ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II ст.. Хронічний гастрит фаза ремісії. ДЕП І-ІІ ст. з ХНМК переважно в вертебро-базилярному басейні з вести було-атактичним и антено-невротичним синдромом. РОХП з сенсорними та вегетативно-трофічними порушеннями на кистях і стопах. Гіперметропія ел. ст. ОП, пресбіопія. Супутній діагноз (а.с. 7) Висновком МСЕК від 21.04.2010 року їй встановлено 60% стійкої втрати професійної та ІІІ групу інвалідності безтерміново. (а.с.8) Відповідно до ст.ст. 1,3,21,43 ч.4, 46 ч. 1 Конституції України , Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної , часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника тощо. Так, ВАТ "Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе" створило неналежні умови праці позивача, внаслідок яких позивач отримав професійне захворювання зі стійкою втратою непрацездатності, що призвело його до моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. Положеннями 2 ст.4 Закону України „ Про охорону праці" встановлено, що державна політика в галузі охорони праці базується зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних , безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законом порядку. У статті 237-1 даного кодексу зазначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, сума 6 000 грн., буде достатньою для компенсації позивачу фізичного болю, фізичних та душевних страждань, які вона зазнала в результаті професійного захворювання. Що ж стосується посилання відповідача на пропущення позивачем 3-х місячного строку звернення до суду з позовом, суд вважає їх помилковими, оскільки згідно з п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, а тому [PERSON]. процесуальні строки звернення до суду не порушила.

Outcome: partial