Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-19 00:00:00

Районна адміністрація Запорізької міської ради по Жовтневому району як орган опіки та піклування в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна, стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу батьки ведуть аморальний спосіб життя, фактично покинули дітей, батьківські обов'язки не виконують, матеріальної допомоги не надають, з дітьми не спілкуються, не приймають участі в їх вихованні, навчанні, лікуванні. Вихованням малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] займаються їх бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON], з якими вони разом проживають та знаходиться на їх утриманні. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд позбавити відповідачів [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх синів [PERSON] та [PERSON], призначити [PERSON] опікуном над малолітніми [PERSON], [PERSON], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити у повному обсязі. Прокурор Черкасенко І.І. у судовому засіданні вимоги позивача підтримала, просить позбавити [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], призначити [PERSON] опікуном над малолітніми [PERSON], [PERSON] та стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечує, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Його неявка не перешкоджає розгляду справи. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вважає позовні вимоги обґрунтованими, просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 21.07.2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м.Запоріжжя та [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 25.01.2007 р. Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Відповідно до листа Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області № 27/12-789 від 24.01.2012 р., [PERSON] у 2011 р. притягався до кримінальної відповідальності за ознаками злочину, передбаченого ст. 309 КК України, незаконний обіг наркотичних речовин. Згідно з листом слідчого СВ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області [PERSON] № 27/7-4008 від 30.03.2012 р., стосовно [PERSON] порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 317, ч. 2 ст. 309 КК України. Крім цього, про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та встановлення над ними опікуном [PERSON] підтверджуються, зокрема, актом обстеження умов проживання дітей від 23.11.2012 р., складеним відділом по Жовтневому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради; відповіддю № 16 від 04.10.2012 р. дошкільного навчального закладу № 3 «Райдуга»; відповіддю № 01-04/225 від 01.10.2012 р. Запорізької загальноосвітньої школи №3; відповіддю № 332/04-6 від 28.11.2011 р. дитячого поліклінічного відділення Центральної поліклініки Жовтневого району м.Запоріжжя; актом обстеження умов проживання дітей від 19.01.2012 р., складеним відділом по Жовтневому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, висновком про доцільність встановлення опіки та відповідність її інтересам дітей № 01-10/257 від 18.02.2013 р., складеним відділом по Жовтневому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до вимог 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, позбавлення батьківських прав, це спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Як роз'яснено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Пленум Верховного Суду України в п. 15 зазначеної вище постанови роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 243 СК України опіка встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках передбачених ЦК України. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування. Вивчені матеріали справи свідчать про те, що малолітні [PERSON] та [PERSON] позбавлені піклування своїх батьків [PERSON] та [PERSON], які безвідповідально ставляться до виховання та здоров'я своїх синів, разом з дітьми не проживають, не утримують їх. Суд вважає за необхідне призначити опікуном над малолітніми [PERSON] та [PERSON] їх бабусю [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до ст. 224 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з заяв та пояснень у судовому засіданні [PERSON], малолітні [PERSON] та [PERSON] знаходяться на її утриманні, проживають разом з нею та її чоловіком. Крім того, [PERSON] має бажання виховувати своїх онуків та піклуватись про них. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із змісту ч. 3 ст. 181 СК України слідує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька і (або) у твердій грошовий сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України в постанові N 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК . Виходячи з матеріального становища сторін та враховуючи стан їх здоров'я, а також те, що відповідачі по справі, батьки дітей в добровільному порядку не піклується про утримання малолітніх синів, не мають на утриманні інших непрацездатних осіб, зазначених у статті 182 СК України та не надали суду інших доказів, які б могли вплинути на визначення розміру аліментів, суд приходить до висновку, що відповідачі мають можливість та зобов'язані надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON], [PERSON] не виявляють до неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] ніякої уваги та турботи, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання, утримання синів, не цікавляться їх долею, станом здоров'я, умовами виховання, матеріально дітей не підтримують, тобто свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved