Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору довічного утримання, посилаючись на те, що укладений договір довічного утримання від 12 вересня 2009 року укладений між [PERSON] та [PERSON] був укладений з порушенням норм цивільного законодавства України і тому підлягає визнанню недійсним. В судовому засіданні позивачка [PERSON], яка діє в інтересах позивача [PERSON] позов підтримала та пояснила, що 12.09.2009 року між відповідачкою та [PERSON] був укладений договір довічного утримання (догляду), який посвідчено державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори [PERSON]. Згідно даного договору відповідачка зобовязувалась утримувати [PERSON], а останній зобовязався передати їй 27/100 частин квартири [ADDRESS]. Їм з позивачем [PERSON] стало відомо про існування даного договору через 6 місяців з моменту його укладення від органів БТІ. Даний договір є недійсним, оскільки при укладенні даного договору нотаріусом не був перевірений психічний стан [PERSON], який на момент укладення договору перебував у лікарні і у якого були частими напади епілепсії. Нотаріус зазначила у договорі довічного утримання те, що треті особи не мають права на квартиру. Це не відповідає дійсності, адже крім померлого квартирою користуються вони [PERSON] та [PERSON]. Нотаріус, яка посвідчувала договір, повинна була залучити до даного правочину [PERSON], який є співвласником спільної з померлим кімнати. Також нотаріусом не було взято до уваги те, що частина відчужувала не виділена та те, що в іншій кімнаті проживає вона - [PERSON], яка як і всі решта співвласників користується частиною квартири, яка належить до спільного користування. В оспорюваному договорі завищено вартість 27/100 частин квартири, що відчужується, а також в свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 18.08.2009 року нотаріусом [PERSON] зазначено те, що нею посвідчено договір довічного утримання на Ѕ частину квартири. Це є незаконним так, як мова йде лише про частку в розмірі 27/100. З моменту підписання договору довічного утримання і до моменту смерті відчужував знаходився у лікарні. Протягом цього часу відповідачка умов договору не виконувала, за хворим догляд не здійснювала, вона жила в м.Києві у гуртожитку, де навчається. Приватизація відчужуваної частки була проведена третіми особами без відома померлого, а отже свідоцтво на право власності на імя померлого є незаконною. Все було зроблено дуже швидко і таємно. В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] [PERSON] та адвокат відповідачки [PERSON] позов не визнали та пояснили, що позивачами пропущені строки звернення до суду з даним позовом. Також те, що частка в спільному майні не виділена в натурі не є підставою для задоволення позову. Думка про те, що між сторонами договору була якась злочинна домовленість і що [PERSON] страждав на психічний розлад є лише припущеннім позивачів, оскільки померлий на обліку у психіатричній лікарні не перебував, значення своїх дій розумів. В свідоцтві про право власності від 18.08.2009 року вказані частки [PERSON] і [PERSON] і на момент укладення договору частка померлого була встановлена більш ніж конкретно. Просили суд відмовити позивачам в задоволення заявленого позову. Представник Уманської державної нотаріальної контори позов не визнала та пояснила, що при посвідченні вказаного договору державний нотаріус керувалась нормами Цивільного Кодексу України, ЗУ «Про нотаріат»та інструкцією «Про порядок вчинення нотаріальних дій». Вважає, що підстав для задоволення заявленого позову та визнання договору довічного утримання не недійсним не має. В судовому засіданні свідок [PERSON], який працює хірургом онкологом в Уманській міській лікарні, суду пояснив, що [PERSON] помер від онкохвороби при повній ясності розуму та свідомості. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона понад 10 років була співмешканкою померлого. На житло хворого вона не мала ніяких планів, оскільки має своє власне. Про укладення договору довічного утримання з [PERSON] не знала і навіть не цікавилась. [PERSON] помер від онкохвороби і був при повній свідомості до смерті. Дослідивши матеріали справи, медичну карту №8645/376 стаціонарного хворого, медичну карту №9891 стаціонарного хворого, вислухавши пояснення сторін, свідків, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає до задоволення, оскільки: Відповідно до ст. 215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що зміст договору довічного утримання від 12 вересня 2009 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] не суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суду не надано доказів того, що волевиявлення учасника правочину було не вільним та не відповідало його внутрішній волі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Договір довічного утримання від 12 вересня 2009 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], укладений у встановленій законом формі та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Твердження позивачів, щодо підстави визнання договору недійсним - є хибними, оскільки відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно за № 13944 від 17.08.2009 року, [PERSON] належало 27/100 частин квартири [ADDRESS], така ж частка в даній квартирі належала й [PERSON], інші 23/50 частки даної квартири належали [PERSON], тобто частки співвласників у спільному майні були визначені до укладення оскаржуваного договору довічного утримання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.2 ст. 747 ЦК України, якщо відчужувачем є один із співвласників майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, договір довічного утримання (догляду) може бути укладений після визначення частки цього співвласника у спільному майні або визначення між співвласниками порядку користування цим майном. Також позивачами не надано суду доказів про те, що при посвідченні договору довічного утримання покійний [PERSON] не міг в повній мірі розуміти значення свої дій та керувати ними і не вказано джерел знаходження таких доказів.

Outcome: dismissed