Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-06 00:00:00

У липні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що залишився після смерті його матері, [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримав і в його обґрунтування послався на наступне. Його матері, [PERSON], на праві приватної власності належав житловий будинок, розташований по [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 08.08.1988 року. Присадибна земельна ділянка Комінтернівською селищною радою у 2007 році була передана матері у власність, але за життя та не встигла отримати державний акт на цю земельну ділянку. Він постійно проживав разом з матір'ю і вів з нею спільне господарство. [INFO] року мати померла. Після її смерті відкрилася спадщина на вище зазначений житловий будинок, яку він фактично прийняв, оскільки продовжує проживати у спадковому будинку. Заповіту на належне їй майно мати не залишила, тому він як спадкоємець за законом першої черги у жовтні 2009 року звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак нотаріусом йому в цьому було відмовлено на підставі того, що Комінтернівським РБТІ не було зареєстровано право власності померлої на належний їй житловий будинок у зв'язку з його переобладнанням та самовільним будівництвом надвірних господарських будівель. З урахуванням того, що переобладнання будинку та самовільні надвірні будівлі були збудовані ще за життя матері, просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву про те, що заперечень проти позову не має та просить розглянути справу за їх відсутність. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права й обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно із ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка подається протягом шості місяців з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок №693 від 08.08.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Комінтернівської районної Ради народних депутатів №179 від 23.07.1988 року, [PERSON] передано у власність цілий житловий будинок [ADDRESS]. Право власності [PERSON] на даний будинок зареєстровано 14.09.1988 року Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації у реєстрової книги під №733 книга 4 стор.13 /а.с.91/. Рішенням Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області №248-У від 09.10.2007 року [PERSON] передана безкоштовно у приватну власність земельна ділянка площею 0.05 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] /а.с.13/. Згідно довідки відділу Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області від 20.06.2011 року державна реєстрація на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] Комінтер-нівського району Одеської області не проводилася та станом на 20.06.2011 року інформація в Державному реєстрі земель про наявність чинних державних актів на дану земельну ділянку відсутня /а.с.100/. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом РАЦС Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO] року у віці 70 років, актовий запис за №120 /а.с.9/. Згідно технічного паспорта, виготовленого Комінтернівським РБТІ 07.02.2011 року на житловий будинок [ADDRESS], власником якого є [PERSON], у схематичному плані земельної ділянки відмічено про розташування на неї одноповерхового житлового будинку, визначеного літ. «А», 1954 року забудови, та самовільно збудованих будівель у період з 1988 по 2006 роки: літ. «а1» - прибудова, яка складається з: 1-2 кухні, 1-3 санвузлу; літ. «а2» - веранда, літ. «В» - гараж, літ. «Г» - комора, літ. «пдГ» - погріб з шийкою, літ. «Д» - сарай, літ. «Е» - вбиральня. Згідно експлікації внутрішній площі до плану жилого будинку літ. «А», що складається з: 1-1 веранда площею 5.9 кв.м. (літ. «а2»), 1-2 кухня площею 14.6 кв.м., 1-3 санвузол площею 4.5 кв.м («а1» - прибудова), 1-4 житлова площею 16.0 кв.м., 1-5 житлова площею 18.2 кв.м. /а.с.16-21/. Отже, як убачається з технічної документації на житловий будинок [ADDRESS], який у 1988 році [PERSON] було приватизовано, власником до жилого будинку самовільно були добудовані прибудова у 2004 році та веранда у 2005 році. Відповідно до загального правила здійснення права власності, визначеного ст.319 ЦК України, що набув чинність з 01.01.2004 року, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ст.152 ЖК України, в редакції 1993 року, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Доказів про отримання власником будинку [PERSON] від органу місцевого самоврядування дозволу на переобладнання і перепланування жилого будинку [ADDRESS], яке нею здійснено за життя, позивачем суду не надано. Частиною 2 ст.375, ч.5 ст.376 ЦК України визначено, що власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди, та інше нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. [PERSON] за життя наданим їй законом правом не скористалася і, в встановленому законом порядку, своє право власності на самочинно збудовані будівлі не узаконила. У аб.1 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (ч.1 ст.376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Таким чином, позивач отримав право на успадкування тільки житлового будинку, який належав [PERSON] на праві власності на момент відкриття спадщини, який складається з двох житлових кімнат: площею 16.0 кв.м. і площею 18.2 кв.м., без врахування самочинно збудованих будівель. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем вимог щодо визнання права власності на будівельні матеріали, які були використані в процесі самочинного будівництва спадкодавцем заявлено не було, у зв'язку з чим, судом позов розглянуто в межах заявлених вимог. Факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачем підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], де в графі «мати» записано: [PERSON] /а.с.10/. Як убачається з копії спадкової справи №493/2009 до майна померлої [INFO] року [PERSON], спадкова справа відкрита за заявою спадкоємця [PERSON], [INFO], який звернувся до нотаріальної контори за свідоцтвом про право на спадщину за законом 27.10.2009 року, в якій зазначив, що крім нього є інші спадкоємці за законом першої черги сини померлої: [PERSON] і [PERSON] /а.с.66,75/. Від спадкоємців за законом першої черги: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до Комінтернівської державної нотаріальної контори надійшли письмові заяви, з нотаріально засвідченими підписами, про відмову від спадщини, що залишилася після смерті їх матері - [PERSON], померлої [INFO] року, на користь її сина - [PERSON] /а.с.67,68,70,71,76,79/. Згідно довідки з місця проживання, виданої виконкомом Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області від 04.05.2011 року, [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована до дня своєї смерті-[INFO] року, по [ADDRESS]. Разом з нею проживав і вів спільне господарство син - [PERSON], [INFO], який проживає та зареєстрований за вказаною адресою по теперішній час /а.с.80/. Таким чином, судом встановлено, що позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину, що залишилася після смерті його матері, що належала померлої на законних підставах. Листом державного нотаріуса від 22.06.2011 року спадкоємцю [PERSON] роз'яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок під №1, який розташований по вул.Піонерській в смт.Комінтер-нівське Комінтернівського району Одеської області, що належав [PERSON], померлої [INFO] року, на підставі свідоцтва про право власності від 08.08.1988 року, не можливо відповідно до ч.4 п.216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у зв'язку з відмовою реєстратором КП «Комінтернівське РБТІ» у видачі витягу з Реєстру прав власності на житловий будинок у зв'язку з проведенням самовільного будівництва всіх господарських будівель та переобладнання самого будинку /а.с.15/. Згідно роз'яснень, викладених у п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду в порядку позовного провадження. За таких обставин, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок під літ.«А», який складається з приміщень: 1-4 житлова площею 16.0 кв.м., 1-5 житлова площею 18.2 кв.м., який належав [PERSON], померлої [INFO] року, на підставі свідоцтва про право власності №693 від 08.08.1988 року, виданого виконкомом Комінтернівської районної Ради народних депутатів №179 від 23.07.1988 року. Вимога позивача в частині визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на самочинно збудовані спадкодавцем прибудови до будинку та надвірні будівлі, визначені на схематичному плані: літ. «а1» - прибудова, літ. «а2» - веранда, літ. «В» - гараж, літ. «Г» - комора, літ. «пдГ» - погріб з шийкою, літ. «Д» - сарай, літ. «Е» - вбиральня - задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст.11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. На підставі зазначеного вище та ст.ст.1217,1218,1223,1261,1268,1269,1270 ЦК України і

Outcome: partial