Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-04 00:00:00

ПАТ АБ «Експрес-Банк» 19.10.2012 року (згідно поштового штемпеля) звернувся до суду з цим позовом, вказавши, що 18.05.2011 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] укладений кредитний договір №133311/06/к2, за умовами якого остання отримала кредит на споживчі цілі в сумі 5000 грн. на термін користування з 18.05.2011 року по 18.05.2012, з оплатою 24% річних. Посилаючись на те, що відповідачкою в порушення умов договору не виконуються особисті зобов'язання щодо здійснення фіксованих платежів, позивач просив стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість в сумі 4432,15 грн. та судові витрати в сумі 214,60 грн. Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання вдруге не зявилися. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій підтримав заявлені вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Відповідачка причин своєї повторної неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову суду не представила. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як відповідно ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши позовну заяву з уточненими вимогами, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором абг законом. Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від не: заходів щодо належного виконання зобовязання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Згідно ч.1,2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні із змісту позовної заяви установлено, що сторони уклали кредитний договір №133311/06/к2 від 18.05.2011 року, що підтверджується копією останнього (а.с.5-8); за умовами розділу 1 якого позивачем надано відповідачці споживчий кредит в розмірі 5000 грн. строком користування з 18.05.2011 року по 18.05.2012 року із процентною ставкою 24% річних. Згідно п.1.6. вказаного Договору відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту та інші сплати згідно умов додатку №1, що визначає розмір та графік платежів. Відповідно гі.4.3 Договору проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, яка визначається як сума визначеної договором загальної ставки та 5 процентів річних. У відповідності з п.5.3.10. кредитодавець має право достроково витребувати з позичальника кредит з нарахованими процентами за період фактичного користування ними, та інші платежі, що підлягають сплаті згідно умов договору, з наступного робочого дня після, зокрема, будь-якого невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором. Відповідно п.6.2., 6.3. Договору за прострочення строків сплати процентів за користування кредитом та повернення кредиту позичальником останній сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого зобов'язання за кожний день прострочення. Згідно п.6.4., п.п.5.2.3, 5.3.10 вказаного договору на невиконання або неналежне виконання позичальником зокрема, вимоги кредитодавця у визначені ним строки щодо дострокового повернення кредиту з нарахованими процентами за період фактичного користування ним та інших платежів, що підлягають сплати згідно умов договору з наступного робочого дня після будь-якого невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за договором, останній сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 10 процентів від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого неналежного виконання. З представленого позивачем розрахунку (а.с.31) вбачається, що станом на 15.10.2012 року відповідачкою не у повній мірі здійснювались платежі щодо погашення отриманого кредиту оскільки за нею рахується прострочена заборгованість за кредитним договором №133311/06/к2 від 18.05.2011 року, яка складається відповідно з суми заборгованості по кредиту в розмірі 2762,47 грн.; суми прострочених відсотків по кредиту в розмірі 892,83 грн.; суми пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 192,39 грн.; суми пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 39,43 грн.; суми штрафу за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 500 грн.; штрафу по кредиту в розмірі 3% річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України в розмірі 37,40 грн.; штрафу по відсоткам в розмірі 3% річних згідно ч,2 ст.625 ЦК України в розмірі 7,63 грн., а всього 4432,15 грн. Вказані докази, окрім розрахунку сум штрафів по кредиту та відсоткам в розмірі 3% річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України, суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. Відповідачкою відсутність своєї вини у простроченні грошових зобовязань перед позивачем за договором кредиту суду не доведено, інших відомостей щодо виконання власних зобовязань не представлено; факт виконання позивачем зобовязань щодо видачі їй кредитних коштів не заперечено. Разом з тим, суд доходить висновку про безпідставність вимог позивача саме щодо стягнення вказаних у розрахунку штрафів по кредиту та по відсоткам в розмірі 3% річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки дані підстави не передбачені положеннями укладеного сторонами кредитного правочину, в межах якого заявлені ці стягнення; також вказаними нормами ч.2 ст.1050, ст.1052 ЦК України, що безпосередньо визначають наслідки порушення договору позики позичальником за обовязком повернути позику частинами та забезпечення виконання зобовязань позичальником, передбачено право кредитора вимагати дострокового повернення суми позики, що залишилась, та сплати процентів, належних відповідно до ст.1048 ЦК України, якщо інше не установлено договором, а тому розраховані позивачем дані суми штрафів стягненню не підлягають. З урахуванням викладеного решта вимог позивача є справедливими, так як заявлені до стягнення суми узгоджуються з представленим розрахунком станом на 15.10.2012 року та графіком погашення кредиту (а.с.31), не суперечать вимогам закону та відповідають положенням кредитного договору, заявлені в межах строків позовної давності, а тому підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Також відповідно обсягу задоволення позовних вимог слід стягнути з відповідачки на користь позивача документально підтверджені витрати із сплати судового збору (а.с.1).

Outcome: approved