Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-19 00:00:00

07.11.2012 року позивач звернувся до суду з позовом та просив постановити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також стягувати щомісячно аліменти у розмірі ј частини від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого на день стягнення, для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви до досягнення нею повноліття. Свої вимоги, мотивував тим, що в Міському спеціалізованому будинку дитини № 1 з 10 серпня 2010 року на повному державному зебезпеченні знаходяться малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які направлені за розпорядженям Малиновської районної адміністрації ОМР № 574/01-06 від 29.07.2010 року. Мати дітей [PERSON], проживає за адресою: [INFO]. За весь час перебування малолітніх дітей в закладі мати [PERSON] відвідала їх одни раз, допомоги в вихованні та утриманні дитини не надає. У звязку з чим позивач звернувся до суду з данною заявою. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання з`явилась представник позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явилась, сповіщалась належним чином, заяв та клопотань про відкладання не заявляла. Представники третіх осіб прокуратури Київського району м. Одеси та Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечували. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника прокуратури Київського району м. Одеси, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Сімейним Кодексом України. У судовому засіданні встановлено, що 06 листопада 2009 року народились [PERSON], [PERSON], [PERSON], батьками яких вказані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвами про народження, виданими Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актові записи № 562, 563, 564 (відомості про батька внесені до актоворго запису про народження на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України ). Відповідно до актів від 11.02.2010 року про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоровя або яку відмовилися забрати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину, складені ст. о/у ВКМСД Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області капітаном міліції [PERSON] в присутності начальника Малиновського територіального відділу СДД [PERSON] про те, що 11.02.2010 року по вул. Фонтанська дорога 12/8 (підвал) в антисанітарних умовах знайдені діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Володимирович, стан дітей важкий, дітей направлено до Міської інфекційної лікарні. За розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради № 574/01-06 від 29.07.2010 року про тимчасове влаштування малолітніх дітей до дитячого закладу на повне державне забезпечення малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], 06.11.2009 року народженя, було направлено до КУ Міський спеціалізований будинок дитини № 1. Мати дітей [PERSON], проживає за адресою: [INFO]. В матеріалах справи міститься копія рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2010 року, яким встановлено факт народження 06.11.2009 року [PERSON] дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Також представник Київської районної адміністрації як органу опіки та піклування у судовому засіданні повідомила, що 20.12.2012 року на засіданні органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Крім того, представник позивача у судовому засіданні пояснила, що за час перебування малолітніх у будинку дитини № 1 їх останнім часом ніхто з родичів та близьких не відвідує, станом здоровя не цікавиться, ні усно, ні письмово, допомоги в вихованні та утриманні дитини не надає. Суд, оглянув матеріали справи, заслухавши сторони, приходить до висновку про те, що відповідачі, дійсно, ухиляються від участі у вихованні та забезпеченні дитини. Відповідно до вимог Сімейного законодавства України ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.50 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Статтею 180 СК України передбачений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішеням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Закон України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року у ст. 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти ухилення матері від виконання своїх обовязків по вихованню дитей, оскільки, як було встановлено вона не проявляє до дітей батьківської турботи, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, абсолютно не цікавиться ані здоров'ям, ані подальшою долею дітей, а також суд вважає необхідним стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітніх [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] у розмірі по 1/6 частки від заробітку на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved