Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-21 00:00:00

Позивач ([PERSON].) звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні майном. Відповідач ([PERSON].) звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила поділити спірний житловий будинок. Ухвалою суду від 22.02.2013 року зустрічний позов залишено без розгляду. Позивач неодноразово уточнював свої позовні вимоги, за останньою редакцією позовної заяви, поданої до суду 07.05.2012 року позивач просив суд: 1) визнати порушеним відповідачем право власності (користування) належним позивачу на праві спільної часткової власності 1/3 нерухомого майна та Ѕ частини земельної ділянки, що сталося через невиконання відповідачем рішення суду від 11.04.2007 року в частині зобов'язання відповідача не чинити перешкоди позивачу в користуванні виділеним йому приміщенням та приміщеннями загального користування у садибі по [ADDRESS]; 2) усунути перешкоди у користуванні майном шляхом виселення відповідача разом з її родиною з кімнати №1-3 площею 11,8 кв.м. та приміщень загального користування та вселити до неї позивача з передачею ключів від замків вхідних дверей будинку по [ADDRESS]; 3) стягнути з відповідача завдані збитки (упущену вигоду) в розмірі 9150 грн. за незаконне використання (61 місяць) належного мені приміщення кімнати [ADDRESS]; 4) стягнути з відповідача відшкодування втрат (упущену вигоду) від завданих незаконним усуненням (61 місяць) мене від права користування Ѕ земельної ділянки (14 соток) по [ADDRESS] для вирощування городини для власних потреб в розмірі 115486 грн.; 5) стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 30000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням рішеннями судів визнано за позивачем право власності на 1/3 частину спадкового майна, встановлено порядок користування вказаним майном та зобов'язано відповідача не чинити перешкоди позивачу у користуванні майном. Також позивач вказує, що в наступному рішенням суду визнано за позивачем право власності на Ѕ частину земельної ділянки. Позивач посилається на те, що відповідач не бажає виконувати рішення судів та здійснює перешкоди позивачу в користуванні його майном, зокрема замінила ворота, вхідні двері та замки на них. Крім того, позивач зазначає, що відповідач самовільно зайняла виділену в користування позивачу житлову кімнату та не допускає в неї позивача. Також позивач вказує, що він позбавлений можливості використовувати своє майно, що спричинило позивачу збитки в сумі 9150 грн. за неможливість використання кімнати та 115486 грн. за неможливість використання земельної ділянки. За твердженням позивача, протиправними діями позивача йому заподіяно моральну шкоду в сумі 30.000 грн. Відповідач письмових заперечень проти позову суду не подала, в судові засідання 05.02.2013 та 22.02.2013 не з'явилася, представника уповноваженого на ведення справи відповідно до ст. 42 ЦПК України не направила. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання вдруге не з'явився. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Рішенням Васильківського міськрайонного суду від 11.04.2007 року по цивільній справі № 2-274/07, що набрало законної сили, визнано за позивачем в порядку спадкування право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] з надвірними спорудами та 1/3 частину земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за вказаною адресою, 1/3 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за зазначеною адресою. Цим же рішенням суду виділено в користування позивачу кімнату 1-3 площею 11,8 м. кв. в будинку [ADDRESS], залишено у користуванні відповідача [PERSON] жилу кімнату 1-2 пл.17,8 м.кв. та залишено у загальному (спільному) користуванні співвласників інші нежилі приміщення житлового будинку, а саме: 1-1 пл. 5,4 м. кв., 1-4 пл.13 м.кв., а також сарай, вбиральню, огорожу, що розташовані за вказаною адресою. Також рішенням суду зобов'язано відповідача [PERSON] не чинити позивачу перешкод у користуванні виділеними жилим приміщенням та приміщеннями загального користування. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.11.2007 року позивачеві належить 1/3 частина домоволодіння за адресою [ADDRESS]. Під час виконання рішення Васильківського міськрайонного суду від 11.04.2007 року по цивільній справі № 2-274/07 державним виконавцем 04.02.2008 складено "зобов'язання" яким зобов'язано відповідача не чинити перешкод позивачу в користуванні виділеним йому приміщенням та приміщенням загального користування. Також державним виконавцем 14.02.2008 року винесено постанову № 508/5 про накладення штрафу на відповідача за невиконання рішення суду. 14.02.2008 року державним виконавцем складено акт, що при виїзді до боржника з метою вручення зобов'язання та постанови про накладення штрафу, вручити вказані документи не вдалося, та зроблено висновок, що в діях боржника вбачається ухилення від виконання рішення суду. Згідно акту державного виконавця від 22.02.2008 року божник рішення суду не виконав. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.04.2010 року у цивільній справі №2-802/2010 визнано за [PERSON] в порядку спадкування право власності на Ѕ частину земельної ділянки для садівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] (кадастровий № [NUMBER]), Ѕ частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за цією ж адресою (кадастровий [NUMBER]). Згідно довідки Поліклініки № 1 ДУС від 26.11.2009 року № 1374 [PERSON] поставлено діагноз, зокрема, стенокардія напруження ІІІ фк, порушення формули сну погіршується останні 4 місяці (стресово обумовлене). Рекомендовано унукати стресових ситуацій, лікування в кабінеті психотерапії. Згідно довідки ДЗ "Поліклініка № 1" ДУС 15.02.2011 року [PERSON] поставлено діагноз - гіпертонічна хвороба ІІ ст. Відповідно до довідки Клінічної лікарні "Феофанія" від 26.11.2012 № 469 [PERSON] поставлено діагноз - хронічний коліт в стадії загострення. Під час досудового розслідування (Єдиний реєстр досудових розслідувань № 1201210014000360) від [PERSON] 14.12.2012 року відібрано пояснення, в яких вона вказала, що "[PERSON] до своєї частини будинку не має окремого входу, а ключі від своєї двері я йому не даю, тому що двері, замок замінено за власні кошти. Я не проти, щоб він проживав в своїй частині будинку, якщо зробить собі окремий вхід. Тому що маю трьох дітей і не хочу щоб він користувався спільним входом до будинку". Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Щодо вимоги позивача про визнання порушеним відповідачем право власності належним позивачу нерухомого майна, то фактично позивачем ставиться питання про встановлення факту, що має юридичне значення. Натомість встановлення такого факту є елементом оцінки доказів і не є самостійним способом захисту цивільного права або охоронюваного законом інтересу, а тому в його задоволенні слід відмовити. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] з надвірними спорудами та йому виділено в користування кімнату 1-3 площею 11,8 м. кв. в цьому будинку та залишено у загальному користуванні співвласників інші нежилі приміщення житлового будинку, а саме: 1-1 пл. 5,4 м. кв., 1-4 пл.13 м.кв., а також сарай, вбиральню, огорожу, що розташовані за вказаною адресою. Натомість відповідач чинить перешкоди позивачеві в користуванні належним йому майном. Тому відповідно до ст. 386, 391 Цивільного кодексу України права позивача підлягають захисту, а тому вимога позивача про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення відповідача з кімнати №1-3 площею 11,8 кв.м. та вселити до неї позивача є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині вимог до членів сім'ї позивача задоволенню не підлягають, оскільки до них позов не заявлявся. Також не підлягають задоволенню вимоги в частині виселення позивача з приміщень загального користування, оскільки вказаними приміщеннями мають право користуватися не лише позивач,а і відповідач спільно. Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача передати ключі від замків вхідних дверей позивачеві, то безпосередньо ключі не є предметом спору і суд не вбачає за правомірне покладення на відповідача обов'язку виготовити за власний рахунок і передати позивачеві ключі від замків вхідних дверей будинку. Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Щодо вимог про стягнення з відповідача завдані збитки (упущену вигоду) в розмірі 9150 грн. за незаконне використання (61 місяць) належного мені приміщення кімнати [ADDRESS], то вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено суду наявність фактів того, що позивач неодмінно мав отримати такий дохід з належного йому майна. Щодо вимог про стягнення з відповідача відшкодування втрат (упущену вигоду) від завданих незаконним усуненням (61 місяць) мене від права користування Ѕ земельної ділянки (14 соток) по [ADDRESS] для вирощування городини для власних потреб в розмірі 115486 грн., то вказані вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено суду наявність фактів того, що позивач неодмінно мав отримати такий дохід з належного йому майна. Вимоги позивача про стягнення з відповідача моральну шкоду в розмірі 30000 грн. підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 386 Цивільного кодексу України вВласник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. З матеріалів справи вбачається, що позивач протягом тривалого часу був позбавлений можливості користуватися своїм майном, що, очевидно, заподіювало йому моральні страждання. Більш того, як вбачається з матеріалів справи, позивач проживає в м. Києві, який є густонаселеним містом, а позивач є особою похилого віку і має потребу у відпочинку на свіжому повітрі за межами міста Києва. Стан здоров'я позивача підтверджується копіями довідок, які містяться в матеріалах справи. За обґрунтованими намірами позивача, останній планував використати для відпочинку, відновлення стану здоров'я та для спілкування з природою належне йому майно в с. Саливонки. Натомість позивач не мав такої можливості протягом тривалого часу внаслідок протиправних дій відповідача. Отже, відповідач протиправними діями завдав позивачеві моральної шкоди. Проте, суд вважає що розмір такої шкоди, визначений позивачем в сумі 30.000 грн. є занадто надмірним, і суд вважає, що обґрунтованим є стягнення з відповідача компенсації моральної шкоди на користь позивача у розмірі 1000 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то згідно зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивач підлягають стягненню судовий збір в сумі 226,60 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 12 грн. та 140 грн. - витрат, пов'язаних з явкою до суду.

Outcome: partial