Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Правекс Банк»( далі по тексту банк) про визнання недійсним договору кредиту. 05 12 2012 року позивач змінив позовні вимоги. В обґрунтування зміненого позову посилається на те, що 08 10 2008 року між ним та банком було укладено кредитний договір , відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 13120 доларів США строком до 08 10 2012 року зі сплатою за користування кредитними коштами у розмірі 14,99 % річних. Позивач зазначає, що при укладенні кредитного договору були порушені положення Конституції України та діючого законодавства, якими встановлено, що єдиною грошовою одиницею України є гривня. Сума кредиту у договорі навіть не перерахована у гривневий еквівалент. Кошти йому необхідні були для купівлі автомобілю, ціна на який була встановлена у гривні, тому він не мав необхідності отримувати кредит у іноземній валюті. Іноземна валюта між резидентами України не може бути засобом платежу, а у банка відсутня індивідуальна ліцензія для надання кредитів в іноземній валюті . Крім того, виріс курс валюти ё тому змінилася ціна кредиту в бік збільшення суми боргу, що є неприпустимим. Банкам заборонено ведення нечесної підприємницької практики. Умови договору є несправедливими, суперечать принципу добросовістності. Обґрунтувавши свої вимоги зазначеними обставинами, позивач просить визнати недійсним вищезазначений Кредитний договір. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] змінений позов підтримала у повному обсязі , посилаючись на обставини викладені в зміненій позовній заяві . Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд залишити його без задоволення посилаючись на те, що позивачу були відомі умови укладення кредитного договору . Під час укладення договору банком будь які вимоги чинного законодавства порушені не були. Банки на підставі банківської ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з наданя кредитів в іноземній валюті. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх умов договору. Згідно до ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору , в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно положення ст. 628 ЦК України , зміст договору становить умови ( пункти ) , визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов"язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, 08 10 2008 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком " Правекс Банк ", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс Банк « було укладено кредитний договір № 5709-050/08Р, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 13120 доларів США строком до 08 10 2012 року зі сплатою за користування кредитними коштами у розмірі 14,99 % річних ( л.с. 13-15 кредитний договір) . Оспорюваний договір про надання кредиту від 08 10 2008 року підписаний обома сторонами, що свідчить про їх обізнаність з умовами договору і згодою з його умовами, сторонами була погоджена валюта, в якій видано кредит - у доларах США, погоджено графік погашення кредиту з визначенням валюти погашення також у доларах США. З часу підписання договору про надання споживчого кредиту банком виконані свої зобовязання і [PERSON] передана обумовлена у договорі сума кредиту. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»(далі Декрет КМУ). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Таким чином, право банку здійснювати видачу кредитів в іноземній валюті визначено на законодавчому рівні і регулюється Законом України «Про банки і банківську діяльність», Законом України «Про Національний банк України», Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», якими дозволяється зазначена діяльність за наявності виданої Національним банком України ліцензії. Таку ліцензію видано Національним банком України 03 12 2001 р. за № 7 та письмовий дозвіл № 7-1 від 03 12 2001 року та додаток до нього від 03 12 2001 року № 7-1 на право здійснювати операції з валютними цінностями ( л.с. 68-70) , відповідно до якого відповідач має право здійснювати операції з валютними цінностями . Доводи позивача про необхідність мати індивідуальну ліцензію, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суперечать положенням ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», оскільки індивідуальні ліцензії видаються на здійснення разової валютної операції і лише на період, необхідний для здійснення такої операції; індивідуальні ліцензії видаються на операції з наданням і одержанням резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо термін і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак, не встановлено обмежень щодо суми і строків кредитів у іноземній валюті. Відповідно до п.5.3 Положення про порядок видачі банками банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління НБУ від 17.07.2001 р. № 275, письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій. Згідно з п.2.3 цього Положення за умови отримання письмового дозволу НБУ банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями по залученню та розміщенню іноземної валюти на валютному ринку України. Таким чином, оскільки здійснення кредитних операцій Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» у іноземній валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України, оспорюваний договір кредиту підписаний обома сторонами, що свідчить про їх обізнаність з умовами договорів і згодою з умовами ,суд вважає за необхідне в задоволені позову відмовити. При подачі до суду позову позивач від сплати судового збору (державного мита) звільнений на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed