Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-28 00:00:00

У вересні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування жилим приміщенням. Позивачка вказує на те, що квартира [ADDRESS] належить їм з відповідачкою на праві спільної часткової власності, а саме вона є співвласником 1/3 часки квартири, відповідачці надежить 2/3 частки. Зазначена квартира має три житлові кімнати площею 14,20 кв.м, 12,70 кв.м, 16,90 кв.м, а всього житловою площею 43,80 кв.м. Також в квартирі є коридор, площею 9,50 кв.м, кухня площею 11,00 кв.м, вбиральня площею 1,10 кв.м, ванна кімната 2,10 кв.м, вбудована шафа 0,3 кв.м. Посилаючись на те, що відповідачка перешкоджає їй користуватися квартирою, позивачка просила суд визначити судовим рішенням такий порядок користування спільною власністю, за яким їй виділити у користування кімнату площею 16,90 кв.м, відповідачці [PERSON] виділити в користування дві кімнати площею 14,20 кв.м і 12,70 кв.м, а кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню, вбудовану шафу, лоджію залишити в спільному користуванні, а також позивачка просила суд зобовязати відповідачку не порушувати правила користування жилими приміщеннями та дотримуватись норм санітарного стану. Відповідачка подала до суду зустрічний позов до [PERSON] про припинення права на частку в спільному майні. Вказувала на те, що їх сумісне проживання з позивачкою в квартирі неможливе, оскільки між ними існують неприязні стосунки. До того ж позивачка постійно проживає за кордоном та має на праві власності інше житло. Ухвалою суду від 16.12.2011 року обидва позови обєднано в одне провадження. На підставі клопотання представника відповідачки 22 березня 2012 року у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз . В судовому засіданні представник позивачки підтримала позов, просила суд визначити порядок користування квартирою відповідно до першого варіанту експертизи, виділивши їй у користування житлову кімнату площею 16,90 кв.м. з лоджією площею 2,5 кв.м, відповідачці [PERSON] виділити в користування дві кімнати площею 14,20 кв.м і 12,70 кв.м з лоджією 3,8 кв.м, а кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню, вбудовану шафу залишити в спільному користуванні. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Відповідачка та її представник проти позову [PERSON] заперечували. Вказували на те, що визначення порядку користування квартирою за будь-яким варіантом висновку експертизи є неможливо, оскільки сторони не зможуть спільно користуватися квартирою із-за неприязних стосунків та наявні усі підстави для припинення права власності позивачки на 1/3 частку в спільному майні. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідачки та її представника, вивчивши матеріали справи і оцінивши в сукупності надані сторонами докази, судом встановлене наступне. З матеріалів цивільної справи вбачається, що 1/3 частина спірної квартира [ADDRESS] належить позивачці на підставі рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 09.11.2010 року. [PERSON] є власником 2/3 часток квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.10.1993 р. та свідоцтва про право на спадщину від 13.04.2011 року. Як слідує з технічного паспорту на квартиру, спірна квартира має три житлові кімнати: площею - 16,90 кв.м, площею 14,20 кв.м, площею 12,70 кв.м., кожна з яких має окремий вхід. В квартирі також є коридор 9,50 кв.м, кухня 11,00 кв.м, ванна кімната 2,10 кв.м, вбиральня 1,10 кв.м, шафа вбудована 0,3 кв.м. Квартира обладнана двома лоджіями площею 3,8 кв.м та 2, 5 кв.м. У силу положень ст..ст. 21, 24, 41 Конституції України ст..ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи з цих положень правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. В силу ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. При цьому кожен із них має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі недосягнення співвласниками згоди, спір вирішується судом. З матеріалів справи слідує, що загальна площа спірної квартири складає 74,10 кв.м, житлова площа становить 43,80 кв.м. Ідеальна частка позивачки у жилій площі квартири складає 14,60 кв.м. Дійсні розміри кімнат становлять: 16,90 кв.м, 14,20 кв.м, 12,70 кв.м. Кожна з кімнат має окремий вхід та може бути обєктом окремого користування кожним співвласником. З житлової кімнати площею 19,0 кв.м є вихід на лоджію «9» площею 2,0 кв.м. З житлової кімнати площею 11,8 кв.м є вихід на лоджію «10» площею 2,0 кв.м. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 07.09.2012 року Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз визначити порядок користування трикімнатною квартирою №17 по вул..Нагірній, 89 у м.Миколаєві відповідно до ідеальних часток співвласників, неможливо у звязку з відсутністю житлової кімнати площею 14,60 кв.м, площа б якої відповідала ідеальній частці позивачки. В той же час експертом запропоновано другий варіант користування спірною квартирою, в частках, приближених до ідеальних. Відповідно до вказаного варіанту експертизи позивачці пропонується виділити у користування житлову кімнату, площею 14,20 кв.м з прилеглою до нею лоджією площею 3,8 кв.м, що на 0,40 кв.м менше площі, покладеної на ідеальну частку позивачки. Другій стороні пропонується виділити житлову кімнату площею 12,70 кв.м та житлову кімнату площею 16,90 кв.м з прилеглою до неї лоджією площею 2,5 кв.м, що на 0,40 кв.м більше житлової площі ніж необхідно згідно ідеальної частки. В загальному користуванні сторін пропонується залишити побутові приміщення: коридор 9,50 кв.м, кухня 11,00 кв.м, ванна кімната 2,10 кв.м, вбиральня 1,10 кв.м, шафа вбудована 0,3 кв.м. Оскільки сторони не можуть домовитися між собою про порядок володіння та користування спірними кімнатами, то суд вважає за можливе визначити порядок користування квартирою між сторонами відповідно до другого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи, виділивши у користування позивачки житлову кімнату площею 14,20 кв. м з лоджією площею 3,8 кв.м., у користування [PERSON] житлову кімнату площею 12,70 кв.м і житлову кімнату площею 16,90 кв.м з лоджією площею 2,5 кв.м, залишивши у спільному користуванні [PERSON] і [PERSON] коридор площею 9,50 кв.м, кухню площею 11,00 кв.м, вбиральню площею 1,10 кв.м, ванну кімнату площею 2,10 кв.м, вбудовану шафу площею 0,3 кв.м. При цьому, суд вважає, що такий порядок користування не є порушенням балансу інтересів співвласників. Також, на думку суду, невідповідність ідеальних та реальних часток не може вважатися такою, що порушить права співвласника [PERSON] на користування та володіння частиною спільного майна, як це передбачено ч.3 ст.358 ЦК, оскільки відступлення від розміру житлової площі належної позивачці відповідно до її частки при вказаному порядку користування є незначним, а тому не порушить її прав. При цьому, суд вважає за неможливе виділити у користування позивачки за її бажанням згідно першого варіанту висновку експертизи кімнату площею 16,90 кв.м., оскільки в такому разі частка позивачки в житловій площі перевищить ідеальну на 2,30 кв.м, яка є суттєвою, а тому порушить права відповідачки. В іншій частині позов [PERSON] про покладення на відповідачку обовязку не порушувати правила користування жилими приміщеннями та дотримуватись норм санітарного стану є безпідставним і задоволенню не підлягає. Згідно ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Між тим, судом вирішено питання про часткове задоволення первісного позову [PERSON] про визначення порядку користування квартирою, а тому позов [PERSON] про припинення права власності на частку в спільному майні є необґрунтованим, а відтак задоволенню не підлягає. Кошти в рахунок вартості частки в спільному майні на депозитний рахунок суду відповідачкою не вносились. У відповідності до ст.88 ЦПК України між сторонами підлягають розподілу судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial