Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-12 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до відповідача - [PERSON] про стягнення суми боргу в розмірі 70 544,28 грн. та моральної шкоди в розмірі 2000 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 725,44 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. Позовні вимоги [PERSON] обгрунтовує ст.ст. 526, 1212-1214 ЦК України та вважає, що відповідач безпідставно користується майном (грошовими коштами), які належать позивачу. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги позивача, просив задовольнити позовні вимоги. 06.02.2013 року звернувся до суду з заявою (вх. № 2763), у якій просить позов в частині стягнення моральної шкоди в сумі 2000 грн. - залишити без розгляду. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. 26.11.2012 року представником відповідача надані заперечення на позовну заяву, в яких відповідач просить в задоволенні позову відмовити, оскільки довіреність від 22.12.2010 року була надана позивачу лише на представлення інтересів відповідача з питань технічного обслуговування автомобілем; договір купівлі-продажу не укладався; факт передачі грошових коштів в сумі 3600 доларів США нічим не підтверджується; 24.05.2012 року довіреність було анульовано та на інших підставах, зазначених у запереченнях до позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] про розгляд справи 29.01.2013 року був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи. 29.01.2013 року представник відповідача в судове засідання не зявився, зателефонував до суду та повідомив, що не може зявитися в судове засідання та просив розгляд справи перенести на іншу дату, документів які б свідчили поважність причин неприбуття до суду не надав. У той же день, 29.01.2013 року, та 30.01.2013 року, представника відповідача було повідомлено телефонограмою про розгляд справи 06.02.2013 року о 15.00 год. В судове засідання представник відповідача не зявився, про причину неявки не повідомив. У відповідності до ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково на підставі наступного. 22.12.2010 року [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси з питань технічного обслуговування автомобіля марки CHERY, модель SOR 7206 Т11, випуску 2008 року, двигун V1997 СUB CM, шасі (кузов) Y6DDB14B68D079889, реєстраційний номер АН 1842ЕС, який належав йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ АНС 219718, виданого РЕВ м. Красноармійська 23.07.2008 року. У вказаній довіреності зазначається, що довіреність дійсна по 22.12.2013 року. Позивач вказує, що фактично це був договір купівлі-продажу автомобіля, укладений між позивачем та відповідачем, та після укладення договору він передав відповідачу 3600 доларів США. Крім того, позивач зазначає, що відповідач повідомив його про те, що автомобіль в кредиті і що він повинен сплатити банку 60000 грн. за автомобіль. Вони домовились про те, що позивач буде сплачувати щомісячні грошові кошти банку за автомобіль згідно кредитного договору відповідача, після чого позивач став користуватися спірним автомобілем. Судом встановлено, що 10.01.2012 року позивач уклав договір з ПРаТ СК «Провідна» обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить поліс № АВ/1292434/0505/11, сплачено страховий платіж в сумі 249,32 грн. 24.04.2012 року позивачу видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом АА № 896249. В період з 23.12.2010 року позивачем було сплачено в погашення кредиту банку за [PERSON] 32444,28 грн., що підтверджено оригіналами квитанцій, наданими позивачем в судове засідання 29.01.2013 року (арк. с. 12-19). З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 02.10.2012 року вбачається, що в листопаді 2010 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 4500 грн. В обумовлений строк [PERSON] гроші не повернув та запропонував [PERSON] в рахунок погашення боргу автомобіль CHERY реєстраційний номер АН 1842ЕС, який був куплений ним в кредит. [PERSON] надав [PERSON] довіреність на право представляти його інтереси з питань технічного обслуговування автомобіля, в свою чергу [PERSON] погодився виплатити остаточну вартість автомобіля та забрав автомобіль у [PERSON] В грудні 2011 року автомобіль зломався та [PERSON] повернув його [PERSON], який зобовязався повернути [PERSON] сплачені ним грошові кошти за кредит та борг в сумі 4500 доларів США після продажу свого автомобіля, про що надав нотаріально посвідчену розписку. Оскільки грошові кошти [PERSON] не були сплачені, то він звернувся до правоохоронних органів з приводу порушення кримінальної справи за фактом шахрайства. В порушенні кримінальної справи відмовлено, оскільки факт позики грошей у [PERSON] [PERSON] не заперечував та в конфлікті інтересів між зазначеними особами встановлено цивільно-правові відносини. В свою чергу, відповідач надав копію заяви від 24.05.2012 року про скоєння злочину, передбаченого ст.189 КК України у відношенні позивача [PERSON] В заяві, що надійшла до суду 03.12.2012 року, відповідач повідомляє, що 28.11.2012 року ним було отримано постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за його заявою від 24.05.2012 року та те, що ним подано скаргу від 02.12.2012 року до прокуратури Калінінського району м. Донецька з вимогою скасувати відповідну постанову. Проте, доказів про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи відповідач не надав. Суд встановив, що 24.05.2012 року [PERSON] зобовязався в строк до 24.07.2012 року сплатити [PERSON] грошові кошти у розмірі 4500 умовних одиниць, що становить 36000 грн. Проте, грошові кошти не сплатив. В постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 02.10.2012 року зазначається, що [PERSON] пообіцяв повернути кошти, які [PERSON] виплатив за кредитним договором за автомобіль. Доказів повернення грошових коштів та оплати сум сплачених за кредит автомобіля відповідач не надав. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. На підставі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, таким чином, суд вважає, що заявлені позовні вимоги повністю підтверджені письмовими доказами, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що відповідач безпідставно набув майно - грошові кошти [PERSON] та зберіг у себе без достатньої правової підстави суму 68444,28 грн., в іншій сумі позовних вимог у розмірі 2100 грн. відмовити в позові за недоведеністю належними доказами. Суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню відповідно до положень ст.1212 ЦК України. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держаного бюджету в сумі 684,44 грн. Заяву щодо залишення без розгляду позову в частині стягнення моральної шкоди в сумі 2000 грн. суд вважає за необхідне прийняти, як таку, що не суперечить чинному процесуальному законодавству України. Стосовно стягненню з відповідача витрат на юридичну допомогу в сумі 1500 грн. суд зазначає, що такі витрати відносяться до витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно додатку до договору про надання правової допомоги від 24.07.2012 року витрати в сумі 1500 грн. належать до сплати адвокату [PERSON] Проте, з дати відкриття провадження у справі [PERSON] в судове засідання не зявлявся, та згідно з довіреністю від 10.08.2012 року інтереси позивача в суді представляла інша особа [PERSON] За таких обставин, витрати на надання юридичної допомоги в сумі 1500 грн. стягненню з відповідача не підлягають, тому в цій частині слід відмовити в задоволенні заяви позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: partial