Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що відповідач [PERSON] із двома дітьми [PERSON] та [PERSON] була вселена до гуртожитку по вул. Садова, 17-а м.Херсона на підставі домовленості між позивачем та управлінням карного розшуку УМВС України в Херсонській області, про що був укладений договір № 12/6 від 01.08.2008 року. Оскільки гуртожиток перебуває у аварійному стані та потребує капітального ремонту, [PERSON] було попереджено про необхідність виселення у строк до 30.06.2011 року для проведення ремонтних робіт. Крім того, 12.10.2011 року останню було повідомлено про закінчення строку угоди на проживання та запропоновано звільнити житлове приміщення гуртожитку. Так як до теперішнього часу зазначені вимоги відповідачами не виконані, позивач просив суд виселити їх із студентського гуртожитку № 6 блоку 2-3 кімнати № 16 по вул.Садовій 17-а в м.Херсоні без надання іншого житлового приміщення, стягнути із [PERSON] судові витрати в розмірі 94,10 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити, оскільки в неї відсутнє інше житлове приміщення для її проживання та проживання її неповнолітніх дітей. Представник третьої особи в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити, оскільки виселенням з гуртожитку будуть порушені права неповнолітніх дітей, які мають право користування вказаним житловим приміщенням. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та наступні правовідносини. Відповідно довідки № 65-05/304 від 06.12.2011 року, будівля по вул.Садова, 17-а в м.Херсоні перебуває на балансі Державного вищого навчального закладу Херсонський державний аграрний університет, позивача по справі, та має статус студентського гуртожитку №6. Згідно технічного висновку від 18.05.2011 року вищезазначена будівля потребує капітального ремонту. 01.08.2008 року між ДВНЗ Херсонський державний аграрний університетта [PERSON] було укладено договір № 12/6 про надання послуг з проживання у гуртожитках університету, за умовами якого [PERSON] та членам її сімї [PERSON] та [PERSON] було надано кімнату № 16 в блоці 2-3 гуртожитку № 6 строком до 01.08.2009 року. Дію даного договору на підставі заяви [PERSON] від 24.09.2010 року та листа УКР УМВС України в Херсонській області № 3/29-6646 від 24.09.2010 року, було пролонговано до 31.08.2011 року. Згідно з довідкою ДВНЗ Херсонський державний аграрний університетвід 02.09.2011 року, [PERSON] з 19.10.2007 року зареєстрована за адресою [INFO], що також підтверджується адресною довідкою. З адресної довідки також вбачається, що разом із [PERSON] за зазначеною адресою зареєстровані та проживають неповнолітні [PERSON] та [PERSON] 29.03.2011 року відповідачу було направлено попередження про необхідність виселення у строк до 30.06.2011 року в звязку з необхідністю проведення ремонтних робіт в гуртожитку. 12.10.2011 року на адресу відповідача повторно був направлений лист з пропозицією в добровільному порядку виселитися з гуртожитку через закінчення строку дії договору про надання послуг з проживання, проте [PERSON] в добровільному порядку з гуртожитку не виселилася. У відповідності до ч.1 ст.127 Житлового кодексу України, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Згідно з ч.2 ст.128, ст.129 ЖК України, ч.1 п.10 Примірного положення про гуртожитки єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі спільного із профспілковим комітетом рішення про надання жилої площі в гуртожитку. Пунктом 17 Примірного положення про гуртожитки передбачено, що вселення громадян, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, інших членів сімї, крім своїх неповнолітніх дітей, в указані приміщення допускається лише з дозволу адміністрації, профспілкового комітету, установи, організації та письмової згоди членів сімї громадянина, які проживають разом з ним. Право користування житловим приміщенням у гуртожитку такого члена сімї (або колишнього члена сімї) є похідним від права особи, якій у встановленому законом порядку видано спеціальний ордер для проживання на період її роботи. Вимогами ст.132 ЖК України передбачено, що сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. З листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 41/0/4-12 від 16.01.2012 року вбачається, що стаття 125, ч.3 ст.132 ЖК України (про підстави виселення без надання іншого жилого приміщення чи з наданням такого) застосовуються до житлових правовідносин, одним із субєктів яких є особа, яка перебувала з підприємством, установою чи організацією у трудових відносинах. Таким чином, закріплені в цих статтях закону гарантії не може бути застосовано при вирішенні спору про виселення із гуртожитку громадян, які не перебували чи не перебувають з організацією у трудових відносинах. Згідно ст.12 Закону України Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей, держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Таким чином, судом встановлено, що 01.08.2008 року [PERSON] із двома неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] була вселена до гуртожитку по вул. Садова, 17-а м.Херсона, який перебуває на балансі ДВНЗ Херсонський державний аграрний університет. Підставою її вселення до гуртожитку слугувала домовленості між ДВНЗ Херсонський державний аграрний університет та управлінням карного розшуку УМВС України в Херсонській області. При цьому, в трудових відносинах із позивачем [PERSON] не перебувала, в звязку з чим норми ст.132 ЖК України не можуть бути застосовані як підстава для її виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення. Крім того, враховуючи відсутність у [PERSON] іншого жилого приміщення для її проживання, а також для проживання її дітей, у відповідності до вимог ст.12 Закону України Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей, права неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], які також є користувачами жилого приміщення гуртожитку № 6 блоку 2-3 кімнати № 16 по вул.Садовій 17-а в м.Херсоні не можуть бути порушені. Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними доказами та положення діючого в Україні житлового законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed