Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Броварської міської ради Київської області, третя особа - приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, визнання незаконним та скасування рішення, державного акту про право приватної власності на землю, визнання недійсним договору довічного утримання. В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, а саме просив суд визнати за ним право приватної власності на частину земельної ділянки, кадастровий номер 3210600000000060145, що знаходиться за адресою: Київська обл. м.Бровари, провулок Деснянський, 13 в розмірі 0,0427 га (з них 0,00726 зайнятої будівлею та 0,03544 га необхідної для обслуговування 1/2 частини жилого будинку та господарських будівель), а решту земельної ділянки в розмірі 0,0197 га залишити у власності [PERSON] Миколаївни, визнати частково недійсним (в частині передачі у власність земельної ділянки площею 0,0427 га) державний акт ІУ-КВ №110572 на право приватної власності на землю, виданий 19 листопада 1999 року [PERSON] на земельну ділянку 0,0624 га., кадастровий номер 3210600000000060145 (для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель), що знаходиться за адресою: Київська область, м.Бровари, провулок Деснянський, 13, визнати частково недійсним (в частині передачі у власність земельної ділянки площею 0,0427 га) дублікат державного акту ЯК №240297 на право приватної власності на землю виданий 21 березня 2006 року [PERSON] на земельну ділянку 0,0624 га., кадастровий номер 3210600000000060145 (для обслуговування жилого будинку та господарських будівель), що знаходиться за адресою: Київська область, м.Бровари, провулок Деснянський, 13. Свій позов обґрунтовує тим, що йому на праві приватної спільної часткової власності належить ? частина житлового будинку №13 з відповідними надвірними будівлями по пров.Деснянський в м.Бровари Київської області на підставі договору дарування житлового будинку. Вказану ? частину житлового будинку позивачу подарував [PERSON], якому вона належала на підставі договору дарування, згідно якого цю 1/2 частину житлового будинку подарувала йому мати [PERSON] Відповідно до вказаного договору дарування земельна ділянка по провул. Деснянському, 13 в м. Бровари, на якій знаходиться житловий будинок перебуває в користуванні позивача. В лютому 2007 року Броварським міськрайонним судом розглядалась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними договорів дарування 1\\2 частини будинку укладених у 2002 році. Рішенням Броварського міськрайонного суду від 16.02.2007 року в позові [PERSON] відмовлено. Ухвалою від 14 травня 2007 року Апеляційного суду Київської області та Ухвалою від 19 листопада 2008 р. Верховного суду України рішення залишено без змін. Як стверджує позивач під час розгляду вказаної справи йому стало відомо, що земельна ділянка площею 0,0624 га за адресою: м.Бровари, провул.Деснянський №13 на якій розташована 1/2 частина будинковолодіння, яке належить на праві власності, на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 240297, передана у власність [PERSON] на підставі рішення сесії Броварської міської ради №893-43-04 від 26 січня 2006 року. Державний акт зареєстровано Броварською міською Радою в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010633800279 21 березня 2006 року, кадастровий номер земельної ділянки 3210600000000060145. Відповідач [PERSON] на підставі договору довічного утримання передала у власність [PERSON] спірну земельну ділянку площею 0,0624 га розташовану в м.Бровари по провул.Деснянський №13 на умовах договору довічного утримання. Позивач стверджує, що до вказаних правовідносин належить застосувати ст.377 ЦК України ( 2004 року) та ст.120 ЗК України (в редакції із змінами внесеними ЗУ від 27.04.2007 року №997-У- відповідно до яких переходило право власності на земельну ділянку на якій розміщені будівлі або споруди, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою та на частину земельної ділянки яка необхідна для її обслуговування, так як до правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України та продовжують існувати після набрання ним чинності, з огляду на те, що на момент укладення договору дарування в 2002 році неможливо було укласти цивільно-правову угоду на земельну ділянку, так як позивачу не було відомо, що земельна ділянка перебуває у власності [PERSON], оскільки у договорі дарування, вказано, що земельна ділянка у постійному користуванні; позивачу стало відомо, що земельна ділянка у власності попереднього власника ? частини будинку [PERSON] під час оскарження нею договору дарування ? частини будинку в суді; договори дарування ? частини будину укладені у 2002 році оспорювались у судах 2006-2008 роках ( Рішенням Броварського міськрайонного суду від 16.02.2007 року в позові [PERSON] відмовлено. Ухвалою від 14 травня 2007 року Апеляційного суду Київської області та Ухвалою від 19 листопада 2008 р. Верховного суду України рішення залишено без змін.); державний акт, як з'ясувалось у 2010 році, під час розгляду даної справи був втрачений; дублікат державного акту отриманий [PERSON] 21.03.2006 року; договір довічного утримання укладений 13 квітня 2006 року. В звязку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представники позивача в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. В судовому засіданні 22 березня 2012 року відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги не визнали та просили в їх задоволенні відмовити, в судове засідання 23 травня 2012 року не зявились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Представник Броварської міської ради Київської області позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити, пояснив, що оскільки між позивачем та відповідачами не укладались ніякі угоди щодо користування земельною ділянкою або її відчуження, таким чином позивач не набував ні права власності, ні права користування земельною ділянкою, а тому його права на земельну ділянку ніяким чином не можуть бути порушені. Третя особа - приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Суд вислухавши представників позивача, представника Броварської міської ради Київської області, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 22 березня 2002 року [PERSON] подарувала [PERSON] ? частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: провул. Деснянський, 13 в м.Броварах Київської області, що підтверджується договором дарування житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON] за №464, зареєстрований в Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу під №2972 07 листопада 2002 року. 08 листопада 2002 року [PERSON] подарував вищевказану ? частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: провул. Деснянський, 13 в м.Броварах Київської області позивачу [PERSON] відповідно договору дарування житлового будинку, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу за №2287, зареєстрованого в Броварському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу під №2972 28 грудня 2002 року. Як вбачається з договору дарування житлового будинку від 08 листопада 2002 року «земельна ділянка по провулку Деснянському, 13 в місті Бровари, на якій знаходиться житловий будинок є в користуванні [PERSON]. Сторонам роз'яснено, що [PERSON] має право користування земельною ділянкою на підставі договору оренди або права власності на земельну ділянку на підставі цивільно-правових угод, а також роз'яснено зміст ст.121 Земельного кодексу України - норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам.» Відповідно рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2007 року в задоволенні позову [PERSON] про поновлення строку звернення до суду, визнання договорів дарування недійсними відмовлено. За ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 травня 2007 року та ухвалою Верховного суду України від 19 листопада 2008 року рішення Броварського міськрайонного суду від 16 лютого 2007 року , - залишено без змін. Відповідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 240297 у власність [PERSON] передана земельна ділянка площею 0,0624 га за адресою: м.Бровари, провул.Деснянський №13 на якій розташована 1/2 частина будинковолодіння на підставі рішення сесії Броварської міської ради №893-43-04 від 26 січня 2006 року. Державний акт зареєстровано Броварською міською Радою в Книзі записів реєстрації державних акті на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010633800279 21 березня 2006 року, кадастровий номер земельної ділянки 3210600000000060145. Відповідач [PERSON] на підставі договору довічного утримання, посвідченого за реєстром №1453 13 квітня 2006 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON] передала у власність [PERSON] спірну земельну ділянку площею 0,0624 га розташовану в м.Бровари по провул.Деснянський №13 на умовах договору довічного утримання. У вказаному договорі зазначено, що земельна ділянка розташована за адресою: Київська область, місто Бровари, провулок Деснянський, під №13-, належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 240297, виданого на підставі рішення сесії Броварської міської ради №893-43-04 від 26 січня 2006 року. Відповідно ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи,та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим). Згідно ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності зокрема для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим). Відповідно ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). В ході розгляду справи суд прийшов до висновку та вважає за можливе до вказаних правовідносин застосувати ст.377 ЦК України 2004 року та ст.120 ЗК України (в редакції із змінами внесеними ЗУ від 27.04.2007 року №997-У- відповідно до яких переходить право власності на земельну ділянку на якій розміщені будівлі або споруди, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою та на частину земельної ділянки яка необхідна для її обслуговування. Саме вказані норми закону слід застосовувати відповідно до п.4 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України 2004 року як до правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦКУ та продовжують існувати після набрання ним чинності, з огляду на те, що на момент укладення договору дарування в 2002 році не можливо було укласти цивільно-правову угоду на придбання земельної ділянки, тому що позивачу [PERSON] на той час не було відомо, що спірна земельна ділянка перебуває у власності [PERSON] Про дану обставину позивачу стало відомо, під час судового розгляду справи про скасування договору дарування 1/2 частини житлового будинку, державний акт, під час розгляду даної справи був втрачений, його дублікат отриманий [PERSON] 21.03.2006 року, а договір довічного утримання укладений 13 квітня 2006 року. Як вбачається з договору дарування від 08 листопада 2002 року в користування [PERSON] перейшли приміщення: веранда, площею 8,2 кв.м., кімната житловою площею 15,3 кв.м., кімната житловою площею 13,4 кв.м., ванна, площею 5,1 кв.м., кухня площею 5,0 кв.м., підсобне приміщення, площею 22,8 кв.м. [PERSON] як власник ? частини житлового будинку з надвірними будівлями повинен мати можливість підходити та підїжджати до належного йому входу в будинок, до каналізаційних вигрібів для їх обслуговування, обслуговувати будівлі, користуватись майданчиками для відпочинку, господарських цілей, для стоянки автомобіля. Відповідно висновку експерта судової будівельно- технічної експертизи С-11540 від 23 грудня 2011 року [PERSON] для обслуговування житлового будинку та надвірних будівель споруд, з врахуванням площі цих будівель та споруд, необхідна земельна ділянка, площею 427, 0 кв.м. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги висновок судової будівельно- технічної експертизи, суд приходить до висновку визнати за позивачем право власності на земельну ділянку 0,0427 га, (0,00726 зайнятої будівлями та 0,03544 га земельної ділянки, необхідної для їх обслуговування), а саме ту частину земельної ділянки, що зайнята ? частиною житлового будинку з надвірним будівлями, яка необхідна для їх обслуговування відповідно до ст.120 ЗК України.

Outcome: approved