Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-09 00:00:00

17.04.2013 року [PERSON] звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до ТОВ Укрграндінвест ЛТД, в якому просив визнати недійсним договір № 40307574 про приділення фінансових ресурсів від 22.11.2012 року, укладений між ним та ТОВ Укрграндінвест ЛТД; стягнути з відповідача на його користь 3250 гривень 56 копійок, сплачених ним за недійсним договором № 40307574 про приділення фінансових ресурсів від 22.11.2012 року, мотивуючи тим, що даний договір не відповідає вимогам ст.19 ЗУ Про захист прав споживачів, якою заборонена нечесна підприємницька практика, яка вводить споживача в оману, зокрема така, як утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити посилаючись на обставини зазначені в ньому. Представник відповідача в судові засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається юридичним особам за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно вимог ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не знаходиться. Як видно з ксерокопії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АА № 699842 виданого Державною реєстраційною службою України від 29.03.2013 року (а.с.18-20) відповідач зареєстрований в [INFO], куди двічі судом направлялись судові повістки, а тому він вважається таким, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення, яке відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши прояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами -2- першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 ЦК України. За положеннями ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 ЗУ Про захист прав споживачів нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійсненні з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає , зокрема у введення в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При огляді ксерокопії договору № 40307574 про приділення фінансових ресурсів від 22.11.2012 року (а.с.5-13) видно, що даний договір укладено між [PERSON] та ТОВ Укрграндінвест ЛТД. Зі змісту вказаного договору вбачається, що він укладений з метою придбання цільового фінансового ресурсу для сформування реєстру клієнтів, його адміністрування, та організації та проведення заходу по приділенню фінансових ресурсів та оплати цільового фінансового ресурсу на користь клієнта. При огляді оригіналу квитанції № ПН1232 від 22.12.2012 року (а.с.15 ) видно, що позивач сплатив одноразовий комісійний внесок за договором № 40307574 від 22.12.2012 року в сумі 1300 гривень на користь ТОВ Укрграндінвест ЛТД. Інших належних доказів, які б підтвердили сплату позивачем сум на виконання умов договору суду не надано, так як квитанції від 29.03.2013 року на 6 гривень та 68 гривень( а.с.14, 17) не є платами за договором та отримані відповідачем ,а бланки квитанцій на суму 555 гривень та 95 гривень не доводять проведення такої оплати, в звязку з відсутності відмітки банку про це (а.с.16). Оскільки [PERSON] сплатив кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, тобто коли споживач сплатив за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції , такий договір підлягає визнанню недійсним, а грошові кошти в сумі 1300 гривень, сплачені ним на виконання цього договору підлягають поверненню останньому. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави , судовий збір в сумі 229 гривень 40 копійок ,оскільки позивач, відповідно до вимог Закону України Про захист прав споживачів, звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial