Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-26 00:00:00

В листопаді 2012р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування 631,86 грн. матеріальної та 5000 грн. моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою. Позивач зазначав, що 07.08.2012р. близько о 8 годині 40 хвилин, водій [PERSON], керуючи автомобілем «Део Сенс», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вулиці Глинки в напрямку вулиці Артема, в районі рівнозначного перехрестя вулиці Глинки та вулиці Артема, не надав переваги в русі та допустив контактування з рухаючимся праворуч по вулиці Артема в напрямку від вулиці Айвазовського в бік проспекту Жовтневого автомобілем «Део Сенс», реєстраційний номер [NUMBER], під його керуванням, після чого автомобіль «Део Сенс», реєстраційний номер [NUMBER], змінив напрямок руху ліворуч та зконтактував з рухаючимся автомобілем «ГАЗ 2402», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], чим порушив вимоги п.п. 2.3 «Б», 16.12 Правил дорожнього руху України Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія [PERSON], йому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: гематоми, садин в області кінцівок, забиття грудної клітини та пошкодження головного мозку, після чого він лікувався у Жовтневій ЦРБ, де купував ліки та проходив процедури за свої кошти. Витрати понесені ним на лікування складають 631,86 грн. В результаті відмови добровільно відшкодовувати йому понесені збитки, йому було завдано і моральну шкоду, оскільки після ДТП він декілька днів був у стані нервового збудження, погіршилося самопочуття, т.я. він переживав за свій стан здоров'я. Крім того, були порушені його звичайні життєві стосунки, виникли незручності в домашніх справах, в родині стали виникати суперечки в зв'язку з погіршенням його матеріального становища та незручностями, які виникли у зв'язку з неможливістю з об'єктивних причин, керувати автомобілем, у зв'язку з чим просить стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Посилаючись на наведені обставини, просив суд задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, також стягнути з відповідача судові витрати у сумі 229,40грн. Відповідач позов визнав частково і заперечував проти відшкодування позивачу витрат на томографію головного мозку у сумі 380грн., оскільки забиття мозку у позивача не було та вважає, що розмір моральної шкоди великий та не відповідає ступені його вини, характеру правопорушення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, представлені сторонами по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 16.08.2012р. інспектора з дізнання сектору ОМ ДТП ВДАІ ММУ УМВС України в Миколаївській області по матеріалам ЖРЗПЗ ММУ УМВС № 495 від 07.08.2012р., дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм автомобіля марки «Део Сенс», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], п. п. 2.3, «б», 16.12 Правил дорожнього руху України, тобто він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не слідкував за дорожньою обстановкою та особливостями її зміни, виїхав на рівнозначне перехрестя та не надав переваги в русі автомобілю, який наближався з правої сторони, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Део Сенс», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Після чого автомобіль під керуванням [PERSON] продовжив вільний рух та здійснив контактування з рухаючимся по вулиці Артема в напрямку вулиці Айвазовського зі сторони проспекту Жовтневого автомобілем «ГАЗ 2402, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді садин в області кінцівок, які відносяться до категорії легкого ступеню тяжкості. У порушенні кримінальної справи відносно водія [PERSON] за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, відмовлено у зв'язку з відсутністю складу злочину. У відношенні [PERSON] складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності. Згідно з постановою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.09.2012р. [PERSON] визнаний винним у скоєні адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Однак провадження про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито на підставі ч.4 ст.38 КУпроАП у зв'язку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення. У відповідності до ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду з питань, чи мало місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому суд вважає встановленим факт, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], який порушив Правила дорожнього руху. Суд зазначає, що відповідно до акту судово-медичного дослідження № 335 судово-медичного експерту Жовтневого відділення СМЕ від 13.08.2012р. у [PERSON] об'єктивно було встановлено: «на передней поверхности правого коленного сустава две поверхностные раны линейной формы, покрытые корочками подсохшей крови длиной до 2 см. На передней поверхности левого коленного сустава 2 поверхностные ссадины розовато-красного цвета размерами до 0,5х1см. На тыльной поверхности правой кисти 4 поверхностные раны, по свойствам аналогичные вышеописанным, размерами 0,1х0,2 см. до 0,1х0,3 см. Вышеуказанные повреждения образовались от действия тупых предметов по механизму удара, возможно, в условиях ДТП, в срок и при обстоятельствах, указанных освидетельствуемым. По степени тяжести данные телесные повреждения относяться к категории легких телесных повреждений.» На підставі викладеного суд вважає, що позивачем не доведено, що у нього внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія [PERSON], спричинені тілесні ушкодження у вигляді: гематоми, забиття грудної клітини та пошкодження головного мозку, які не підтвердилися у судовому засіданні, а тому витрати позивача на томографію головного мозку у сумі 380грн., судом не приймаються до уваги. Частиною 5 ст.1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. В той же час, розмір матеріального відшкодування, який оспорюється відповідачем, [PERSON] у суді в повному обсязі не доведений, а тому в цій частині вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме задовольняються у сумі 251,86 грн. Вирішуючи питання про відшкодування компенсації за заподіяну моральну шкоду, суд виходить з вимог ст.1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, заподіяна громадянину діями іншої особи або організацією, які порушили його законні права, відшкодовується особою або організацією, що заподіяла шкоду. Позивач пред'явив вимоги про стягнення з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. посилаючись на те, що певний час він не міг користуватися пошкодженим автомобілем, чим було порушено його нормальний ритм життя та роботи, погіршилися стосунки у родині, не мав можливості платити кредит за машину. Суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000 грн., оскільки це є достатнім для поновлення його порушеного права на відшкодування моральної шкоди з урахуванням глибини душевних страждань, ступені вини відповідача та обставин справи. Вимоги позивача в частині стягнення понесених витрат: по оплаті судового збору в сумі 229,40 грн., відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд знаходить таким, що підлягають задоволенню. Через те, що позивач не сплатив судовий збір за вимоги немайнового характеру у сумі 114,70 грн., а саме за моральну шкоду, суд стягує зазначену суму з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial