Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 14.11.2007 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір № 105/7 на доставку і установку у квартирі позивача трьох металопластикових вікон і балконної двері; в цей день позивач внесла передоплату в сумі 4 900,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 105/7, виданою відповідачем. Договір укладався за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Правди, 95 (в приміщенні з вивіскою «Народная сеть окон «Окошко»). 08 грудня 2007 р. співробітниками відповідача відповідно до договору були установлені металопластикові вікна та балконні двері; одразу після встановлення позивачем були виявлені грубі недоліки: відсутність протимоскітної сітки, тріщини в профілі, браковані склопакети та ін., про що негайно було повідомлено співробітників відповідача. Протягом двох місяців після установки відповідач не доставив протимоскітні сітки, а коли сітки доставили, то було виявлено, що вони також неналежної якості - розтягнуті та пошкрябані. За таких умов позивач відмовилася приймати сітки і вимагала надати сітки належної якості. Як зазначається позивачем при зверненні до суду протягом кількох місяців вона телефонувала до офісу відповідача та просила усунути всі недоліки, утім, жодних дій на усунення недоліків вжито не було. Більш того, за адресою, за якою укладався договір, відповідач вже давно не знаходиться, через що протягом тривалого часу позивач намагалась зясувати місцезнаходження відповідача, але це виявилося марним. Після цього позивач, подолав складнощі в отриманні інформації про місце знаходження відповідача, була вимушена була звернутись до відповідача за місцем його реєстрації: 06 червня 2011 р. позивач направила відповідачу претензію з вимогою усунути всі недоліки та сплатити неустойку, 21 червня 2011 року сплинув 14-денний строк для усунення недоліків відповідно до Закону «Про захист прав споживачів». 26 липня 2011 р., враховуючи таку тривалу бездіяльність відповідача та ігнорування вимог, позивач звернулась до Головного Дніпропетровського обласного управління у справах захисту прав споживачів, та 07 вересня 2011 року за вих. № 3-681/372 було надано відповідь із зазначенням про те, що Головним управлінням під час проведеної позапланової перевірки дотримання вимог законодавства фізичною особою-підприємцем [PERSON] встановлено невиконання умов договору з боку відповідача, про що останньому надано припис про усунення допущених порушень, про виконання якого позивача повідомлять додатково. У звязку з відсутністю результатів позивач повторно була вимушена звернутися до Держспоживінспекції у Дніпропетровській області; 14 серпня 2012 року за вих. № 11-3/993 було надано відповідь про те, що перевірка щодо виконання припису не проводилась у звязку з ліквідацією Головного управління. Позивач посилається на те, що згідно з ч. 5 ст. 709 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 14 Закону України «Про захист прав споживачів» за кожний день прострочення продавцем усунення недоліків товару і надання у користування аналогічного товару продавець сплачує покупцеві неустойку в розмірі одного відсотка вартості товару. Відповідно до п. 5.4 договору виконавець сплачує неустойку у виді штрафу в розмірі 0,1% від суми договору за кожен день прострочення. Тому, розраховуючи з 21 червня 2011 року, коли сплинув 14-денний строк для усунення недоліків відповідно де Закону «Про захист прав споживачів», неустойка складає (499 днів х 4,9 грн.) 2 445,1 грн. Предмет позову становить вимога про зобовязання відповідача безоплатно усунути недоліки, допущені ним при виконанні умов договору № 105/7 від 14.11.2007: доставити протимоскітну сітку належної якості, ліквідувати тріщини в профілі, замінити браковані склопакети, та про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки у виді штрафу в розмірі 2445,10 грн. За судового розгляду позивач повністю підтримала вимоги позову, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд повністю задовольнити поданий позов. Разом з тим, позивач не підтримувала вимоги позову про зобовязання відповідача безоплатно усунути недоліки, допущені ним при виконанні умов договору №105/7 від 14.11.2007 р., а саме доставити протимоскітну сітку належної якості, оскільки за судового розгляду даний недолік відповідач безоплатно усунув. Відповідач позов не визнав повністю, просив суд застосувати строки позовної давності; відповідач посилався на те, що позивач обґрунтовує вимоги позову договором № 105/7 від 14.11.2007 р., при цьому, згідно з п. 3.3.2 цього договору позивач була зобовязана здійснити перевірку при прийомі виробу по кількості, якості та асортименту. Відповідно до п. 3.4.1 договору позивач мала право предявити вимоги, повязанні із недоліками виробу протягом гарантійного строку. Згідно п. 4.11 договору гарантійні обовязки вступають в силу після підписання сторонами акту прийому-передачі виробу. Таким чином, настання гарантійних обовязків для було визначено датою складання та підписання акту прийому-передачі виробу. Однак, не зважаючи на неодноразові пропозиції відповідача щодо підписання акту позивач з невідомих причин від його складання та підписання відмовлялась та на його складанні та підписанні не наполягала, користуючись виробом з моменту його встановлення 08 грудня 2007 р. за призначенням. В червні місяці 2011 р. після більше ніж трьох років, протягом яких позивачка користувалась виробом, до відповідача надійшла заява від позивача з претензією щодо установленого виробу, в якій, зокрема, йшла мова про виплату неустойки, заміну бракованого скла, усунення дірок на профілі, надання нової протимоскітної сітки, взамін тієї, яку вона зазначила «Б\\У», що була їй встановлена. В липні місяці 2011 р. з аналогічною заявою позивач звернулась до інспекції з питань захисту прав споживачів. Відповідачем зазначається про те ,що він двічі протягом жовтня і листопада місяців 2011 р. поштою направлялись рекомендовані листи, в яких він пропонував направити до неї за місцем проживання техніків для огляду виробу і виявлення дефектів та інших недоліків, якщо такі дійсно мали місце, і на які зазначала позивач в своїх претензіях. Однак, обидва листи повернулись із відміткою відділення звязку про те, що листи повертаються зі спливом строку їх зберігання на пошті, що свідчить про небажання позивача встановити дійсні обставини за її заявами та встановити чи дійсно дефекти існують та є ті недоліки, про які заявляє позивач більше, ніж через пять років безперервної експлуатації виробу. На сьогоднішній день позивач жодним чином не довела та відповідних доказів до суду не надала про те, що наявні в неї вироби дійсно мають якісь дефекти або недоліки, і що ці дефекти та недоліки виникли з вини відповідача, а не з вини позивач, чи інших причин, наприклад, внаслідок неналежного використання виробу позивачем. Крім того, оскільки позивач для підписання акту прийому-передачі не зявилася без поважних на те причин, гарантійні зобовязання для неї на встановлений виріб не настали, в звязку з чим, до її позовних вимог про неналежну якість виробу, його некомплектність та його заміну відповідач просить застосувати загальний строк позовної давності три роки, встановлений ст. 257 ЦК України, який позивач пропустила без поважних на те причин. Так само до позовних вимог про стягнення неустойки підлягає застосуванню строк позовної давності - 1 рік, встановлений ст. 258 ЦК України, який позивач також пропустила без поважних на те причин. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, досліди докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного. За преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до ст. 4 зазначеного вище Закону споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, безпеку продукції, необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця), відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав, об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів (ч. 2 ст. 4 зазначеного вище Закону). Згідно з п. 5 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) зобов'язаний забезпечити використання продукції за призначенням протягом строку її служби, передбаченого нормативним документом або встановленого ним за домовленістю із споживачем, а в разі відсутності такого строку - протягом десяти років. Виробник (виконавець) зобов'язаний забезпечити технічне обслуговування та гарантійний ремонт продукції, а також її випуск і поставку для підприємств, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт, у необхідному обсязі та асортименті запасних частин протягом усього строку її виробництва, а після зняття з виробництва - протягом строку служби, в разі відсутності такого строку - протягом десяти років. Судом встановлено, що 14.11.2007 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір № 105/7 на доставку та установку у квартирі позивача трьох металопластикових вікон і балконної двері; в цей день позивач внесла передоплату в сумі 4 900,00 грн.; договір укладався за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Правди, 95 (в приміщенні з вивіскою «Народная сеть окон «Окошко»). Укладаючи договір сторони за ним погодили, що виконавець зобовязаний (п. 3.1.1) передати замовнику продукцію належної якості та в асортименті, який обумовлений даним договором, забезпечити (п. 3.1.2) доставку та установку за адресою замовника. Судом встановлено, що 08 грудня 2007 р. відповідно до умов договору були встановлені металопластикові вікна та балконні двері, утім, одразу після встановлення позивачем були виявлені грубі недоліки: відсутність протимоскітної сітки, тріщини в профілі, браковані склопакети та ін., про що було повідомлено працівників відповідача. У звязку з неналежним виконанням з боку відповідача умов договору у частині порушення обовязку надання товару належної якості позивач відмовилася від підписання ауту прийому передачі. Відповідач не надав доказів про усунення даних недоліків; разом з тим, слушність доводів позивача про порушення її прав, як споживача, підтверджується листом Головного Дніпропетровського обласного управління у справах захисту прав споживачів від 07.09.2011 р. №З-681/372, до якого з метою захисту порушених прав звернулася позивач 26.07.2011 р., та вході перевірки було встановлено невиконання умов договору з боку фізичної особи підприємця [PERSON], що зафіксовано в акті контрольної перевірки від 07.09.2011 р. №00606, разом з тим, даним листом позивача було повідомлено про те, що фізичну особу підприємця [PERSON] буде притягнуто до відповідальності згідно з чинним законодавством, за результатами розгляду звернення видано припис про усунення допущених порушень прав позивача, як споживача. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України; відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За розгляду справи позивач, на переконання суду, довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України, та, розглядаючи цивільну справу, на переконання суду, є слушними доводи позивача щодо наявності правових підстав для стягнення неустойки з відповідача за кожен день прострочки усунення недоліків понад встановленого терміну. Суд, розглядаючи справу в межах ст. 11 ЦПК України, бере до уваги наданий позивачем розрахунок; відповідач не заперечував проти його правильності. Таким чином, оскільки відповідач прострочив термін усунення недоліків, вимога позову про стягнення грошової суми за порушення боржником зобовязання є такою, що підлягає задоволенню. З приводу заяви відповідача про застосування строку позовної давності до вимог позову, то статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність (тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу) встановлюється тривалістю у три роки; відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У разі визнання судом поважними причин пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частина п'ята статті 267 ЦК України). За внутрішнім переконанням суду причини пропуску з боку позивача строку на предявлення вимоги про стягнення неустойки є поважними: з 2008 року місце знаходження відповідача не було відомо позивачу, позивач здійснювала заходи щодо його розшуку. Водночас, позивач скористалася правом захисту порушених прав в позасудовому порядку, звернувшись до Головного Дніпропетровського обласного управління у справах захисту прав споживачів, також оперативності захисту прав позивача не сприяли й сімейні (хвороба членів сімї), що не залежало від воді позивача та не може не розцінюватися судом як неповажна причина. З приводу вимоги позову про зобовязання відповідача усунути недоліки, то строк позовної давності не пропущений, оскільки позивач скористалася порядком досудового врегулювання спорту та його перебіг повязується із 14.08.2012 р. (дата останньої відповіді Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області на звернення позивача). Таким чином, для суду наявні підстави з метою захисту порушених прав позивача, адже відповідач поставив позивачу продукцію неналежної якості, для ухвалення рішення про зобовязання фізичної особи підприємця [PERSON] безоплатно усунути недоліки товару, допущені при виконання умов договору №105/7 від 14.11.2007 р.: ліквідувати тріщини в профілі, замінити браковані склопакети, та про стягнення з фізичної особи підприємця [PERSON] на користь [PERSON] неустойки в розмірі 2 445,10 грн. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved