Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з даним позовом посилаючись на те, що 23 травня 2006 року між сторонами було укладено договір про дольову участь у будівництві житлового будинку, розташованого за адресою вул.. Шевченка 3-Б с. Юрівка Києво-Святошинського району Київської області. Відповідно до умов даного договору, позивач був зобов'язаний в оплату будівельних робіт сплатити відповідачеві грошові кошти в сумі 220836 грн, відповідач, з іншого боку, відповідно до п. 1.1, 1.2,1.6 договору зобов'язувався надати позивачу квартиру № 12 на 4 поверсі житлового будинку по вул.. Шевченка 3-Б с. Юрівка Києво- Святошинського району Київської області у четвертому кварталі 2006 року. Вказані суми були повністю сплачені позивачем у встановлений строк, що підтверджується довідкою виданою відповідачем. Всі фінансові обов'язки, передбачені п.2 договору були конані [PERSON] у повному обсязі у встановлений термін. Незважаючи на це відповідач не виконав зобов'язань за договором передбачених п. 1.2, 1.5, 1.6, .9, а саме не завершив будівництво об'єкту інвестування та не ввів об'єкт в експлуатацію, станом на сьогоднішній день будівництво на об'єкті інвестування не здійснюється. Відповідачем здійснювалося будівництво об'єкту інвестування у повній відповідності з вимогами законодавства. Тому просив визнати за ним право власності на об'єкт незавершеного будівництва: за адресою: с. Юрівка Києво-Святошинського району Київської області, вул.. Шевченка 3-Б квартира № 12, загальною площею 78,87 м. кв., житловою площею 47,8 м.кв. розташований на 4 поверсі. В ході судових засідань позивач уточнив позовні вимоги, згідно останніх доповнень та уточнень просив визнати за ним майнові права на об'єкт незавершеного будівництва: за адресою: с. Юрівка Києво-Святошинського району Київської області, вул.. Шевченка 3-Б квартира № 12, загальною площею 78,87 м. кв., житловою площею 47,8 м.кв. розташований на 4 поверсі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача позов визнала. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 травня 2006 року між сторонами було укладено договір №19Ю/05-2006 про дольову участь у будівництві житлового будинку, розташованого за адресою вул.. Шевченка 3-Б с. Юрівка Києво-Святошинського району Київської області. Відповідно до умов договору, позивач був зобов'язаний в оплату будівельних робіт сплатити відповідачеві грошові кошти в сумі 220836 грн., відповідач, з іншого боку, відповідно до п. 1.1, 1.2,1.6 договору зобов'язувався надати позивачу квартиру № 12 на 4 поверсі житлового будинку по вул.. Шевченка 3-Б с. Юрівка Києво-Святошинського району Київської області у четвертому кварталі 2006 року. Вказані суми були повністю сплачені позивачем у встановлений строк, що підтверджується довідкою виданою відповідачем. Тобто, всі фінансові обов'язки, передбачені п.2 договору були виконані [PERSON] у повному обсязі у встановлений термін. Незважаючи на це відповідач не виконав зобов'язань за договором передбачених п. 1.2, 1.5, 1.6, 1.9, а саме не завершив будівництво об'єкту інвестування та не ввів об'єкт в експлуатацію, станом на сьогоднішній день будівництво на об'єкті інвестування не здійснюється. Згідно з ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до ч. 1, ч. З ст. 331 ЦК "Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна)". До завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. В разі необхідності може власник об'єкту незавершеного будівництва може укласти договір щодо об'єкта незавершенного будівництва, право власності на якии реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Судом встановлено, що відповідачем здійснювалося будівництво об'єкту інвестування у повній відповідності з вимогами законодавства, що підтверджується: висновком комплексної державної експертизи на 7 арк., дозволом інспекції державного-архітектурно-будівельного контролю в Київській області, рішенням Віто-Поштової сільської ради, проектно -кошторисною документацією на 14 арк., по поверховим планом об'єкту інвестування на 8 арк. Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. ст. 7, 18, 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність» держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів. З метою забезпечення сприятливого та стабільного інвестиційного режиму держава встановлює державні гарантії захисту інвестицій. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами інвестицій відповідно до законодавчих актів України. Згідно ст. 177 ЦК України до об'єктів цивільних прав відносять речі, майнові права та інше. Згідно ст. 190 ЦК України майном, як особливим об'єктом, вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Згідно ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» визначено, що об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, а також майнові права. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст..88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved