Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить виключити із акту опису та арешту майна, складеного державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Біляївського управління юстиції Горюхіним В.А. від 22.07.2011 року на підставі виконавчого листа №1-133 від 04.02.2011 року та зняти арешт з квартири [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що 22.07.2011 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Біляївського управління юстиції Горюхіним В.А. на підставі виконавчого листа №1-133 від 04.02.2011 року здійснено опис майна та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] для подальшої конфіскації відповідно до вироку Біляївського районного суду Одеської області від 14.06.2010 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 07.12.2010 року. Однак, позивачка просить виключити вказане житлове приміщення з акту опису майна та звільнити його з-під арешту, оскільки у вказаному будинку позивачка проживає разом з неповнолітньою [PERSON], тому що в разі конфіскації, вона та неповнолітня дитина залишаться без житла, а тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] на задоволенні позову наполягала в повному обсязі. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтримав в повному обсязі. Представник відповідача ДПІ у Біляївському районі, Одеської області - Неплій І.А. позовні вимоги визнав в повному обсязі. У судовому засіданні представник відділу ДВС Біляївського РУЮ Одеської області - Горюхін В.А. проти задоволення позовних вимог позивачки не заперечував. Представник третьої особи служби у справах дітей Біляївської РДА Одеської області - Павленко О.Ю. позовні вимоги позивачки підтримала та наполягала на їх задоволенні. Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 22.07.2011 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Біляївського управління юстиції Горюхіним В.А. на підставі виконавчого листа №1-133 від 04.02.2011 року здійснено опис майна та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] для подальшої конфіскації відповідно до вироку Біляївського районного суду Одеської області від 14.06.2010 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 07.12.2010 року, про що було складено акт опису та арешту майна від 22.07.2011 року (а.с.23-24). Спірна квартира належить [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 21.12.1993 року укладеного між агрофірмою «Маяк» та [PERSON], який нотаріально не посвідчувався, в міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості Біляївського району, Одеської області не зареєстрований. В спірній квартирі постійно проживає [PERSON] (власниця квартири), [PERSON] (дочка власниці), [PERSON] (дочка власниці) та неповнолітня [PERSON] (онука власниці). Оскільки квартира складалась з двох кімнат загальною площею 36.0 кв.м., то у 2009 році з метою покращення житлових умов, позивачка [PERSON] за свої власні кошти провела реконструкцію квартири, внаслідок чого житлова площа збільшилась до 83.5 кв.м. Вказане житлове приміщення після проведеної реконструкції в експлуатацію не вводилось, правовстановлюючі документи відсутні, тому таке приміщення є самовільно забудованим. Той факт, що позивачка та неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] (а.с.9), дійсно зареєстровані у спірному будинку, підтверджується довідкою, виданою Виконавчим комітетом Маяківської сільської ради, Біляївського району, Одеської області № 247 від 11.02.2013 року (а.с.6). Відповідно до ч.3 ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 року за № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним. Крім того, відповідно до ст.1 ч.1 додатку до Кримінального кодексу України « Переліку майна, що не підлягає конфіскації за судовим вироком» не підлягає конфіскації житлове приміщення з господарськими будівлями в сільській місцевості, якщо засуджений та його сім'я постійно в ньому проживають. Таким чином, суд вважає, що позов є обґрунтованим, таким, що знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи вищевказане та

Outcome: approved