Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та виконавчого комітету Новомосковської міської ради, яким, після відмови від частини позовних вимог, просив визнати договір купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 140,5 м2, зазначений у технічному паспорті, виготовленому КП Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації від 06.08.2009 року під літерою М, мансарду - мс, терасу - М, гараж - П, гараж - Н, літню кухню - Р, убиральню - С, які розташовані на земельній ділянці площею 854 м2, за адресою: [ADDRESS] , укладений 07.08.2009 року між [PERSON] та [PERSON] - дійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 07.08.2009 року між ним та відповідачем [PERSON] , було досягнуто усіх істотних умов та укладено договір купівлі-продажу частини домоволодіння, а саме житлового будинку з мансардою і терасою, двох гаражів, літньої кухні та убиральні, що розташовані на земельній ділянці площею 854 м2 по [ADDRESS] . Сам договір було укладено у простій письмовій формі, крім того, на виконання умов договору, [PERSON] власноруч склав розписку про отримання ним грошових коштів в сумі 100000,00 грн. в рахунок вартості вказаної частини домоволодіння, передав йому ключі від будинку, гаражів, літньої кухні та пообіцяв 12 серпня 2009 року підготувати всі необхідні правовстановлюючі документи на домоволодіння і з`явитися до нотаріальної контори для належного посвідчення вказаного договору. Після підписання договору відповідач передав йому у повне розпорядження вказане нерухоме майно, всю технічну документацію на будинок, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, але від нотаріального посвідчення договору відмовляється у зв`язку з тим, що це домоволодіння він самовільно побудував на місці старих будівель будинку та сараю і через це не може належним чином оформити правовстановлюючі документи на придбану ним частину домоволодіння, а тому він змушений звернутися до суду з вказаним позовом та просить суд визнати дійсним зазначений договір купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 140,5 м2, зазначеного у технічному паспорті, виготовленому КП Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації від 06.08.2009 року під літерою М, мансарди - мс, тераси - М, гаражу - П, гаражу - Н, літньої кухні - Р, убиральні - С, які розташовані на земельній ділянці площею 854 м2, за адресою: [ADDRESS] . Відповідач за первісним позовом - [PERSON] проти зазначеного позову заперечував та звернувся до суду з зустрічним позовом, яким після неодноразових доповнень та уточнень просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, площею 140,5 кв.м., позначений літерою «М» та споруди, позначені в технічній документації літерами і цифрами: гараж «П», (цегла), літня кухня «Р» (цегла), гараж «Н» (цегла), убиральня «С» (цегла), зливна яма «я1» (цегла), огорожа №6 (цегла), розташований за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] від 22.10.2009 року; зобов`язати Комунальне підприємство «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» скасувати державну реєстрацію права власності на зазначений об`єкт нерухомості за [PERSON] , [PERSON] ; визнати за ним право власності на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати Комунальне підприємство «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» зареєструвати за ним право власності на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що поряд з належним йому будинком він побудував новий з господарськими спорудами і в серпні 2009 року звернувся до батька [PERSON] - [PERSON] за допомогою в оформленні правовстановлюючих документів на новозбудований житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Погодившись надати допомогу, [PERSON] , отримав від нього всю технічну документацію на новозбудовані об`єкти нерухомості, а також свідоцтво на право власності на первісно побудоване нерухоме майно. В свою чергу [PERSON] надав йому для підписання проект договору купівлі-продажу новозбудованого нерухомого майна та заготовлений текст розписки про отримання грошових коштів за його продаж від сина [PERSON] - [PERSON] . Необхідність складання та підписання зазначених документів [PERSON] обґрунтував тим, що вони є необхідними для визнання права власності та оформлення правовстановлюючих документів на ім`я позивача - [PERSON] та запевнив, що це є єдиною можливістю оформити необхідні документи. Таким чином, у нього не було волевиявлення на відчуження належного йому майна, і це не відповідало його внутрішній волі, він лише сподівався на допомогу в оформленні правовстановлюючих документів. Проте, як стало відомо пізніше, на підставі підписаного сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна, який рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2009 року було визнано дійсним, а новоствореному майну згідно з цим же рішенням була присвоєна нова адреса: [ADDRESS] , право власності на належне [PERSON] нерухоме новостворене майно, було зареєстровано за [PERSON] , який, зареєструвавши, таким чином право власності на зазначене нерухоме майно, уклав договір його купівлі-продажу з [PERSON] і, таким чином, перепродав його останньому, зареєструвавши за [PERSON] право власності. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2010 року [PERSON] було залучено до справи у якості співвідповідача (т.1 а.с.152). Крім того, [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи - комунальне підприємство «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Бака Оксана Василівна, [PERSON] , яким просив визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , усунути перешкоди у здійсненні ним права власності, шляхом виселення, та стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду у розмірі 500 000 гривень. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя щодо визнання договору купівлі-продажу, укладеного 07.08.2009 року між [PERSON] та [PERSON] підтримав, мотивуючи їх обставинами, викладеними у позовній заяві, просив позов задовольнити, визнавши дійсним договір купівлі продажу житлового будинку, загальною площею 140,5 м.кв, зазначений у технічному паспорті під літерою М, мансандру - мс, терасу - М, гараж - П, гараж - Н, літня кухня - Р, убиральня - С, які розташовані на земельній ділянці площею 854 м.кв по [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що, після укладення договору купівлі-продажу у простій письмовій формі, сторони зазначеного договору - [PERSON] та [PERSON] , повністю виконали умови договору, а саме [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 100 000 гривень, а останній в свою чергу передав [PERSON] правовстановлюючі документи на будинок. Однак [PERSON] ухилився від нотаріального посвідчення зазначеного договору, а тому такий договір на підставі ч.2 ст.220 ЦК України може бути визнаний судом дійсним. Зокрема, позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, зазначивши, що на момент укладення договору купівлі-продажу від 22.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON] , право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] . Рішення державного реєстратора не оскаржувалося, а тому зазначений договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON] також повинен бути визнаний дійсним. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] заперечувала, мотивуючи свою позицію ти, що первісний договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON] не може бути визнаний дійсним, оскільки [PERSON] ніколи не мав наміру продавати належне йому домоволодіння, а лише звернувся за допомогою для отримання правовстановлюючих документів на новозбудоване майно і у зв`язку з цим передав [PERSON] правовстановлюючі документи на нього. Коли йому стало відомо про те, що на підставі зазначеного договору купівлі-продажу за рішенням суду від 02.09.2009 року за [PERSON] визнано право власності на належний йому новостворений будинок, він звернувся до правоохоронних органів (т.1 а.с.211-212), оскільки зрозумів, що його ошукали. Просила суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог щодо визнання дійсним договору купівлі продажу житлового будинку, загальною площею 140,5 м.кв, зазначений у технічному паспорті під літерою М, мансандру - мс, терасу - М, гараж - П, гараж - Н, літня кухня - Р, убиральня - С, які розташовані на земельній ділянці площею 854 м.кв по [ADDRESS] , укладеного 07.08.2009 року між [PERSON] та [PERSON] . Крім того, просила суд відмовити і в задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки [PERSON] , не набувши право власності у встановленому законом порядку на зазначене вище нерухоме майно, не мав право розпоряджатися не належним йому майном, зокрема продавати його [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши письмові заперечення, в яких позовні вимоги [PERSON] не визнав, обґрунтовуючи свою позицію тим, що домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] вибуло з володіння [PERSON] незаконно, проти його волі, оскільки [PERSON] не знав про первісний розгляд справи в Новомосковському міськрайонному суді, не надавав заяви про розгляд справи у свою відсутність, не знав про наявність рішення Новомосковського міськрайонного суду від 02.09.2009 року, яким було визнано право власності на спірний об`єкт нерухомості за [PERSON] . В момент укладення договору купівлі-продажу спірного будинку між [PERSON] та [PERSON] від 22.10.2009 року, [PERSON] не мав права на відчуження будинку, оскільки не був його законним власником. Посилання [PERSON] на те, що на час укладення договору купівлі-продажу спірного будинку, між ним та [PERSON] від 22.10.2009 року було чинним рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2009 року є безпідставним, оскільки Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області зазначене рішення було скасовано, як незаконне. Крім того, під час укладання договору купівлі-продажу спірного будинку між [PERSON] та [PERSON] від 22.10.2009 року, були порушені вимоги ст.203 ЦК України, що є підставою недійсності правочину. Враховуючи вищенаведене, просив відмовити [PERSON] в задоволенні його позовних вимог повністю (т.1 а.с.232). [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши суду нотаріально посвідчені заяви, якими просив суд розглянути зазначену цивільну справу у його відсутність, свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позовні вимоги інших сторін не визнав (т.1 а.с.170, 213, т.2 а.с.5, т.2 а.с.16, т.2 а.с.85-86, т.2 а.с.126). Представник виконавчого комітету Новомосковської міської ради, в судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву, якою просила розглянути зазначену цивільну справу без участі представників виконавчого комітету (т.1 а.с.55, т.1 а.с.87, т.1 а.с.121, т.2 а.с.137). Приватний нотаріус - Бака О.В. в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяви, якими просила розглянути зазначену цивільну справу у свою відсутність (т.1 а.с.217, т.2 а.с.127). Представник комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з`явився, надавши суду письмові пояснення та неодноразові заяви про розгляд справи у свою відсутність (т.1 а.с.187, 222, т.2 а.с.75). По суті заявлених вимог пояснив, що згідно інвентарних справ по житловим будинкам з прибудовами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , 41 а [PERSON] свого часу придбав у [PERSON] нерухоме майно, законність придбання якого визнано рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 02.09.2009 року. Діючи згідно п.1.3 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 07.02.2002 року № 7/5 з доповненнями та Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна, який є Додатком №1 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності, КП «НМБТІ» зареєструвало за [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] . В подальшому це житло було продано [PERSON] , про що свідчать документи інвентарної справи (т.2 а.с.75). Суд, вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] згідно свідоцтва на право на спадщину від 1972 року на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 80,7 кв.м., житлова площа 38,3 кв.м, будинок, В, 80,7 кв.м.; гараж, З; літня кухня, Г; сарай, И; погріб, Л; вбиральня, Д; літній душ, Ж; зливна яма, я (т.2 а.с. 25). Право власності на зазначене домоволодіння також стверджується свідоцтвом про право власності (Т.1 а.с.18, т.2 а.с.61), а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (Т.1 а.с.20). Пізніше, [PERSON] на зазначеній земельній ділянці самочинно збудував: житловий будинок М, мансарда - мс, тераса - М, гараж - П, гараж - Н, літня кухня - Р, убиральня - С та 04.03.2008 року отримав технічний паспорт на ім`я [PERSON] на зазначені новостворені об`єкти нерухомості (т.1 а.с. 5-14). 07.08.2009 року між [PERSON] і [PERSON] у простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 140,5 м2, зазначений у технічному паспорті, під літерою М, мансарду - мс, терасу - М, гараж - П, гараж - Н, літню кухню - Р, убиральню - С, що розташовані на земельній ділянці площею 854 м2, за адресою: [ADDRESS] (а.с.23), належні Тороценко І.І. згідно технічного паспорту, виготовленого КП Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації від 04.03.2008 року (а.с. 5), які останній самовільно побудував поряд із належним йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 30.06.2006 року старим домоволодінням (а.с. 18-21). Згідно з відповіддю виконавчого комітету Новомосковської міської ради, будинок «М», загальною площею 140,5 кв.м. з будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] побудований самовільно, до експлуатації не прийнятий, рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 02.09.2009 року право власності на будинок «М», загальною площею 140,5 кв.м з будівлями та спорудами визнано за [PERSON] (т.1 а.с. 113). Сам договір було укладено у простій письмовій формі, крім того, на виконання умов договору, [PERSON] власноруч склав розписку про отримання ним грошових коштів в сумі 100000,00 грн. в рахунок вартості вказаної частини домоволодіння (т.1 а.с.28). Висновком про технічний стан будівельних конструкцій житлового будинку з господарськими будівлями та гаражами, розташованими за адресою: [ADDRESS] встановлено, що реалізовані на будівлях, конструктивні та архітектурно-планувальні рішення відповідають вимогам діючих нормативних документів (т.1 а.с.31-52). 02 вересня 2009 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесено рішення, яким зазначений договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON] було визнано дійсним, за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок загальною площею 140,5 м2, зазначений у технічному паспорті, виготовленому КП Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації від 06.08.2009 року під літерою М, мансарду - мс, терасу - М, гараж - П, гараж - Н, літню кухню - Р, убиральню - С, на земельній ділянці площею 854 м2 з присвоєнням окремої поштової адреси: [ADDRESS] (а.с.59-61). Після того, як зазначене судове рішення набрало чинності, а саме 14.09.2009 року, Комунальним підприємством «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» 21.09.2009 року було здійснено державну реєстрацію права власності на зазначений житловий будинок за [PERSON] та виготовлено технічну документацію на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.83, 105), після чого [PERSON] 22.10.2009 року було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу зазначеного будинку з [PERSON] (т.1 а.с.173-174), який також був зареєстрований Комунальним підприємством «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації». Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.12.2009 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2009 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд в іншому складі (т.1 а.с.117). Проаналізувавши вищезазначені факти, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 140,5 м2, зазначений у технічному паспорті, під літерою М, мансарду - мс, терасу - М, гараж - П, гараж - Н, літню кухню - Р, убиральню - С, що розташовані на земельній ділянці площею 854 м2, за адресою: [ADDRESS] , укладеного 07.08.2009 року між ним та [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.210 та ч.3 ст.640 ЦК України такий договір є укладеним з моменту його державної реєстрації. Отже до моменту його державної реєстрації, договір юридично не є укладеним. Разом з тим, ч.2 ст.220 ЦК України, на яку посилається сторона у справі, надає суду право визнавати дійсним нікчемний договір, а не договір, який є неукладеним. Саме на це звернув увагу Пленум Верховного Суду України у п.13 постанови від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». У зв`язку з цим, не будучі укладеним, договір не може бути визнаний судом дійсним на підставі ст.220 ЦК України. Посилання сторони на те, що державна реєстрація зазначеного договору все ж таки відбулася і зазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований комунальним підприємством «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» є безпідставним, оскільки зазначена державна реєстрація відбулася на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2009 року, яке було скасовано Апеляційним судом Дніпропетровської області, як незаконне, а тому державна реєстрація зазначеного договору є нікчемною і не тягне жодних наслідків. Таким чином, зазначений договір є неукладеним і не може бути визнаний дійсним судом. Зокрема, суд звернув увагу на те, що предметом зазначеного договору купівлі-продажу стали будівлі та споруди розташовані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] ж, згідно з наданими правовстановлюючими документами, є власником будівель та споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Суду не надано доказів того, що в [ADDRESS] », як не надано і доказів того, що « [ADDRESS]» та « [ADDRESS] » це одна і та ж сама адреса. Виходячи з вищенаведеного, суд не знаходить підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 140,5 м2, зазначеного у технічному паспорті, під літерою М, мансарди - мс, тераси - М, гаража - П, гараж - Н, літню кухню - Р, убиральню - С, що розташовані на земельній ділянці площею 854 м2, за адресою: [ADDRESS] , укладеного 07.08.2009 року між ним та [PERSON] . Щодо самочинно збудованого житлового будинку та господарських споруд, яким за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2009 року була присвоєна адреса: [ADDRESS] , та на які в подальшому будо зареєстровано право власності за [PERSON] , то, у відповідності до ч.2 ст.376, ст.658 ЦК України зазначені будівлі взагалі не можуть бути предметом договору купівлі-продажу, оскільки, згідно зі ст.658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення, а відповідно до ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на житловий будинок, загальною площею 140,5 м2, зазначений у технічному паспорті, виготовленому КП Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації від 16.09.2009 року під літерою М, мансарду - мс, терасу - М, гараж - П, гараж - Н, літню кухню - Р, убиральню - С, на земельній ділянці площею 854 м2 за адресою: [ADDRESS] , задоволенню не підлягають, оскільки у відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, самочинно збудовані споруди, яким за рішенням суду була присвоєна адреса: [ADDRESS] взагалі не могли бути предметом будь-якого правочину, в тому числі і купівлі-продажу, який має бути визнаний судом недійсним, оскільки на них не було у встановленому законом порядку оформлено право власності. Всі інші позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від первісної вимоги, яка задоволенню не підлягає. Щодо позовних вимог [PERSON] , то вони підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу жилого будинку, укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 22.10.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Бака О.В. в реєстрі за № 4165, розташованого за адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Як зазначалося раніше, будівлі, яким рішенням Новомосковского міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2009 року була присвоєна адреса: [ADDRESS] , є самочинно збудованими і не прийнятими в експлуатацію, а тому виходячи з вимог ч.2 ст.376 ЦК України право власності на вказані будівлі набуто не було, а тому вони не могли бути предметом договору купівлі-продажу, у зв`язку з чим зазначений договір купівлі-продажу повинен бути визнаний недійсним, а державна реєстрація права власності, що відбулася на його підставі, повинна бути скасована. В іншій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити, оскільки, як зазначалося раніше виходячи з вимог ч.2 ст.376 ЦК України про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, а тому, [PERSON] , здійснивши самочинне будівництво, не набув на його об`єкти право власності. Щодо позовних вимог про визнання права власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та зобов`язання зареєструвати зазначене право власності, то в цій частині суд вважає за необхідне відмовити, оскільки не вбачається порушеного права позивача, так як предметом договорів купівлі продажу стало спірне домоволодіння, якому за рішенням суду від 02.09.2009 року була присвоєна адреса: [ADDRESS] . Судом встановлено, що зазначеної адреси не існує, будівлі, яким незаконно вказана адреса була присвоєна рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 02.09.20009 року, побудовані самочинно і не можуть бути предметом будь-яких правочинів, доки на них не буде у встановленому законом порядку оформлено право власності. А право власності [PERSON] на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , ніким не оспорюється, а тому в задоволенні цієї частині позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial