Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] [PERSON] про встановлення факту подружніх відносин та визнання права власності на спадкове майно за заповітом, посилаючись на те, що станом на 15 квітня 1991 року двір, в якому проживало та було зареєстроване подружжя - [PERSON] і [PERSON], відносився до соціальної категорії колгоспних. Зазначені особи були його членами, внаслідок чого кожен з вказаних осіб набув право власності на 1/2 частину домоволодіння. 14 вересня 2003 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на Ѕ частину майна колишнього колгоспного двору, що розташоване в селі Нижні Петрівці, 1-й провулок Ватутіна, 9, Сторожинецького району Чернівецької області та складається з 1/2 житлового будинку літ.А-І, 1/2 прибудови літ.а, 1/2 ґанку літ.а1, 1/2 сарая літ.Б, 1/2 сарая літ.В, 1/2 сарая літ.Г, 1/2 сарая літ.Д, 1/2 воріт з хвірткою під № 1, 1/2 огорожі під № 2, 1/2 криниці під № 3, загальною вартістю 62867 гривень. Спадщину після смерті дружини [PERSON] прийняв, внаслідок чого став володіти домогосподарством в цілому. 24 травня 2004 року все своє майно [PERSON] заповів позивачу - [PERSON]. Заповіт не змінювався та не скасовувався. 10 серпня 2004 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на все вищевказане майно колишнього колгоспного двору, що розташоване в селі Нижні Петрівці, 1-й провулок Ватутіна, 9, Сторожинецького району Чернівецької області. В силу частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України позивач своєчасно прийняв спадщину після смерті [PERSON], а тому вважається таким, що прийняв спадщину. Однак оформити право на спадщину в нотаріальному порядку шляхом одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину [PERSON] не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на зазначене домоволодіння, оскільки [PERSON] при житті не оформив право власності на домоволодіння за собою та не зареєстрував це право в органах БТІ. Крім позивача, є два спадкоємці за законом першої черги, [PERSON] та [PERSON], які являються рідними дітьми [PERSON] і [PERSON]. В свідоцтві про одруження [PERSON] і [PERSON], імена подружжя зазначені невірно, замість правильного імя чоловіка Тоадер вказано Тодер, а ім'я дружини замість [PERSON] зазначено Іляна. Позивач просить встановити юридичний факт, що [PERSON], який помер 10 серпня 2004 року, і [PERSON], яка померла 14 вересня 2003 року, були подружжям в зареєстрованому шлюбі та визнати за позивачем право власності на все спадкове майно колишнього колгоспного двору за заповітом після смерті [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини вказані вище, просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, надали суду заяви, в якій вказують, що позовні вимоги визнають. Просять справу розглянути за їх відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наданих позивачем матеріалів справи. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що станом на15 квітня 1991 року двір, в якому проживало та було зареєстроване подружжя - [PERSON] і [PERSON], відносився до соціальної категорії колгоспних, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Нижньопетрівецької сільської ради від 03 травня 2012 року № 1353. Зазначені особи були його членами, тому в порядку ст. 120 ЦК Української РСР (1963 року) кожен з вказаних осіб набув право власності на Ѕ частину домоволодіння. 14 вересня 2003 року [PERSON] померла. Факт її смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-МИ № 028189. Після її смерті відкрилась спадщина на Ѕ частину майна колишнього колгоспного двору, що розташоване в селі Нижні Петрівці, 1-й провулок Ватутіна, 9, Сторожинецького району Чернівецької області загальною вартістю 62867 гривень. [PERSON] будучи чоловіком спадкодавця, тобто спадкоємцем за законом першої черги фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Нижньопетрівецької сільської ради від 18 червня 2012 року № 1745. 24 травня 2004 року все своє майно [PERSON] заповів позивачу - [PERSON]. Заповіт не змінювався та не скасовувався, що підтверджується підписом секретаря Нижньопетрівецької сільської ради. 10 серпня 2004 року помер [PERSON]. Факт його смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-МИ № 114583. [PERSON] постійно проживав зі [PERSON], а тому в силу частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України вважається таким, що прийняв спадщину. Даний факт підтверджується довідкою виконавчого комітету Нижньопетрівецької сільської ради від 03 травня 2012 року № 1351. В свідоцтві про одруження [PERSON] і [PERSON], імена подружжя зазначені невірно, замість правильного імя чоловіка Тоадер вказано Тодер, а ім'я дружини замість [PERSON] зазначено Іляна. Факт подружніх відносин між ними підтверджується записом в особовому рахунку № 285 погосподарської книги Нижньопетрівецької сільської ради на 2001-2005 роки. Тому суд встановлює факт подружніх відносин між [PERSON], який помер 10 серпня 2004 року, і [PERSON], яка померла 14 вересня 2003 року. Спадкоємці за законом першої черги, [PERSON] та [PERSON], які являються рідними дітьми [PERSON] і [PERSON] на спадщину не претендують, що підтверджується їхніми заявами. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначенні у заповіті. На [PERSON] був складений 24 травня 2004 року заповіт, який не змінювався та не скасовувався, тому позивач являється спадкоємцем за заповітом на все майно вищевказаного колишнього колгоспного двору після смерті [PERSON]. Таким чином суд дійшов висновку, що позивач володіє правом власності на все майно колишнього колгоспного двору за заповітом, що розташоване в селі Нижні Петрівці, 1-й провулок Ватутіна, 9, Сторожинецького району Чернівецької області. З цих підстав позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 1216,1223,1233,1274 ЦК України, та ст. 120, 123, 529 ЦК Української РСР (1963 року),

Outcome: approved