Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те , що після смерті їх батька [PERSON], померлого 03 березня 1995 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом від 24 травня 1996 року вони є власниками (кожній по 1/4 частині) домоволодіння №17, що розташоване в м. Дніпропетровську по вул. Чернівецька; свідоцтво видане 24 червня 1996 року державним нотаріусом четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] (реєстр № 2 1385). 19 грудня 2006 року вони, як співвласники земельної ділянки, на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 30.08.2006 року № 86/3 отримали державні акти серії ЯБ №876496 та №876497 на право власності на земельку ділянку площею 0,0402 га, що розташована на території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, вул. Чернівецька, будинок 17 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:01:049:0023). Як зазначається позивачем при зверненні до суду, після смерті батька позивачам стало відомо, що він на протязі 1973-1979 р. за власні кошти самочинно (без належного дозволу та належно затвердженого проекту) здійснив реконструкцію житлового будинку літ. «А-1»: зробив житлову прибудову літ. «А2-1»площею 30.5 кв.м. В результаті житлова площа будинку літ. «А-1»становить 49.5 кв.м., а загальна площа будинку - 89,3 кв.м. Крім того, в 1979 році він побудував гараж літ. «Г»площею 19.7 кв.м. 09 липня 2010 року фахівцями КП. «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»була виконана інвентаризація обєкта і нерухомості, виготовлений технічний паспорт на домоволодіння за адресою: будинок №17 по вул. Чернівецька в м. Дніпропетровську, в якому зазначені як самовільно забудовані і такі, що підлягають прийняттю в експлуатацію наступні будівлі та споруди: житлова прибудова літ. «АІ-1»площею 30.5 кв.м. та гараж літ. «Г»площею 19.7 кв.м. Відповідно до пункту 10 додатку №1 до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №6/5 від 28.01.2003 року, підставою для проведення реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна є рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна самочинного будівництва. КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»відмовило позивачам в реєстрації права власності і рекомендувало за визнанням і права власності на самочинно побудовані будівлі та споруди звернутися до суду із позовом. 18 жовтня 2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області була видана Декларація про готовність обєкта до експлуатації №ДП 18211059718 на домоволодіння №17 по вул. Чернівецькій в м. Дніпропетровську, згідно якої будинок (після реконструкції) та гараж придатні для подальшої експлуатації. Підставу позову становлять вимоги ч. 2 ст. 331, ч. 5 ст. 376 та ст. 375 ЦК України; предмет позову становить вимога про визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на житлову прибудову літ. «А2-1»площею 30,5 кв.м. та гараж літ. «Г»площею 19,7 кв.м. по 1/4 їх частині за кожним з позивачів, які розташовані по вул. Чернівецькій № 17 в м. Дніпропетровську. У судовому засіданні представники позивачів підтримав вимоги позову повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив повністю задовольнити поданий позов; треті особи не заперечували проти задоволення вимог позову. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, належним чином повідомлений, не зявився, причини неявки не повідомив, не надав заяви про розгляд справи у його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про відмову в задоволенні позову повністю, виходячи з наступного. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації права власності та права користування (сервітуту) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами, довірчого управління нерухомим майном, права власності на об'єкти незавершеного будівництва (далі - державна реєстрація прав), а також порядок взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначений Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердж. наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 N 7/5, згідно з яким державна реєстрація прав полягає в офіційному визнанні і підтвердженні державою фактів виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на об'єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно (п. 1.3 Положення). Цим положення визначений порядок подання документів для проведення державної реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав. Утім, позивачі не дотрималися вимог закону, не зверталися до КП «ДМБТІ»із заявою про реєстрацію права власності, реєстратором рішення про відмову в реєстрації права на обєкт нерухомого майна не приймалося, у звязку з чим позивачі мали би змогу оскаржити дії щодо відмови в реєстрації права власності в порядку адміністративного судочинства. Разом з тим, відповідно до наданих позивачем доказів позивачі отримали Декларацію про готовність обєкта до експлуатації (18.10.2011 р.), через що закінчений будівництвом обєкт є готовим до експлуатації; таким чином, право позивачів підлягає не визнанню, а оформленню у встановленому законом порядку. Судові витрати віднести на рахунок позивачів.

Outcome: dismissed