Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом до відповідача в якому просить визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №046490 від 14.11.1997 року, виданий на імя [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] та визнати недійсним, скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯЗ №165705 від 29.01.2009 року, виданий на імя [PERSON], [INFO], уродженки [INFO]. В обґрунтування позову посилаються на те, що при поділі належної позивачам земельної ділянки та встановлення її меж не було враховано того факту, що в цілому жилий будинок знаходиться повністю на земельній ділянці, належній [PERSON], а літня кухня розміщена на земельній ділянці позивача [PERSON] Такий порядок встановлення меж земельних ділянок є не зручним для них, оскільки для входу у житловий будинок позивачу [PERSON]В, доводиться проходити через земельну ділянку належну позивачу [PERSON] і навпаки. Тому позивачі вимушені звернутися до суду за захистом свого права. Позивачі у судове засідання не з»явилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи у їх відсутності, змінений позов підтримали у повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідача [PERSON] сільської ради у Полтавському районі Полтавської області в судове засідання не з»явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, змінені позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи - відділу держкомзему у Полтавському районі , в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча вчасно був повідомлений належним чином. Суд, приходить до наступного висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст.86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитися у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність). Право власності на землю посвідчується державним актом на право власності на землю. Відповідно до ч.1 ст.88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Ст.103 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.01.2008 року власниками будинку по ? частині на праві спільної часткової власності були [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за Законом спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON]. При поділі належної позивачам земельної ділянки та встановлення її меж не було враховано того факту, що в цілому жилий будинок знаходиться повністю на земельній ділянці, належній [PERSON], а літня кухня розміщена на земельній ділянці позивача [PERSON] Такий порядок встановлення меж земельних ділянок є не зручним для них, оскільки для входу у житловий будинок позивачу [PERSON]В, доводиться проходити через земельну ділянку належну позивачу [PERSON] і навпаки. Тому позивачі вимушені звернутися до суду за захистом свого права. Із положень п.2.9 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі»затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року вбачається, що після виготовлення Державних актів, зробити які не будь зміни та виправлення в них неможливо. При чому ст158 ЗК України визначено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Оскільки на даний час позивачами, вже виготовлені державні акти на право приватної власності на землю з визначенням плану зовнішніх меж земельних ділянок, то змінити ці межі за досягнутою домовленістю між нами співвласниками, останні можуть лише після часткового скасування цих актів лише виключно у судовому порядку в частині плану зовнішніх меж земельної ділянки. За таких обставин, суд вважає,позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved