Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-07 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка звернулась до суду із зазначеними позовними вимогами, які мотивує тим, що 02.01.2011 року між [PERSON] і фізичною особою [PERSON] діючого на підставі свідоцтва про державну реєстрацію в особі [PERSON], було укладено договір №02-01-2011 року оренди транспортного засобу «Чері Амулет»держномер ВМ 5471 АО. 31.05.2011 року між ФОП [PERSON], та фізичною особою [PERSON] був укладений договір № 31-05-2011року Прокату легкового автомобіля. Відповідно до умов укладеного договору [PERSON] надав з 20-00 06.06.2011 року по 03-00 07.06.2011 року відповідачу у тимчасове користування автомобіль CHERY AMULET А.15, р.н.ВМ 5471 АО, а відповідач зобовязувався повернути автомобіль та не передавати керування ним іншим особам та передавати в суборенду. 07.06.2011 року о 01-30 на автодорозі Київ-Суми-Юнаківкасталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої пошкоджений автомобіль позивачки який відновленню не підлягає. Винним в ДТП визнано водія [PERSON], який загинув на місці ДТП, якому відповідач порушуючи умови договору прокату передав керування автомобілем , тому просить суд постановити рішення, яким стягнути беззаперечно саме з відповідача, а не інших осіб суму в рахунок відшкодування завданої шкоди, згідно експертного висновку розміром 42498 грн.75 коп., а також судові витрати. У судовому засіданні позивачка і її представник вимоги підтримали Представник відповідача уповноважений при розгляді справи дорученням від імені [PERSON], посвідченого у встановленому законом порядку з позовом не погодився, свою незгоду мотивував тим, що договір прокату підписаний не уповноваженою особою, не посвідчений. Рішенням суду даний договір визнано недійсним. [PERSON] являється не належним відповідачем. Тому просить суд відмовити в задоволенні вимог. 3- особа [PERSON] погоджується з позовом. 3 - особа [PERSON] до суду не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в силу ст. 169 ЦПК України за згодою сторін суд вважає можливим розглянути справу без участі даної особи. Суд, заслухавши позивачку, її представника, представника відповідача, 3- особу дослідивши матеріали даної справи, матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи вважає, що позов задоволенню не підлягає, згідно наступного : Як було встановлено під час судового засідання, що 02.01.2011 року між [PERSON] і фізичною особою [PERSON] діючого на підставі свідоцтва про державну реєстрацію в особі [PERSON], було укладено договір №02-01-2011 року оренди транспортного засобу «Чері Амулет» держномер ВМ 5471 АО. 31.05.2011 року між ФОП [PERSON], та фізичною особою [PERSON] був укладений договір № 31-05-2011 року «Прокату легкового автомобіля». Відповідно до умов укладеного договору відповідачу надано автомобіль в користування з 20-00 06.06.2011 року по 03-00 07.06.2011 року, останній зобовязувався повернути автомобіль та не передавати керування ним іншим особам та передавати в суборенду. Також судом встановлено, що автомобіль CHERY AMULET А.15, р.н.ВМ 5471 АО належить на праві власності [PERSON] на підставі біржової угоди а.с. 15. 3- особа [PERSON] зареєстрований приватним підприємцем і має право надавати консультативно-інформаційні послуги та здавати в оренду транспортні засоби (а.с.а.с.16,17). 06.06.2011 року 3- особа [PERSON] передав [PERSON] належний [PERSON] автомобіль CHERY AMULET А.15, р.н.ВМ 5471 АО в прокат з 20-00 06.06.2011 року по 03-00 07.06.2011року . При цьому , ними було укладено письмовий договір прокату легкового автомобіля № 31-05-2011 року датований 31.05.2011 року від імені наймодавця приватного підприємця [PERSON], договір було підписано [PERSON] (а.с.а.с. 19-22). Після укладення договору прокату відповідач [PERSON] разом з [PERSON]. [PERSON], [PERSON] , [PERSON] та [PERSON], експлуатували автомобіль. Близько 23-50 06.06.2011 року [PERSON], приїхав до будинку № 78 по вул.Калініна в м.Суми і доручив своїм товаришам повернути автомобіль наймодавцю, а сам пішов відпочивати. За кермо даного автомобіля сів [PERSON] і всі вищеаззначені особи поїхали до буд.31 по вул.Жуковського , в якому мешкає [PERSON] після чого останній пішов відпочивати . За кермо автомобіля сів [PERSON] та разом з особами, що залишились поїхав на вул. Комсомольську в м.Суми до магазину № 19. Вийшовши із автомобіля [PERSON] та [PERSON] попрямували в приміщення магазину. В цей час, [PERSON] без згоди [PERSON] та [PERSON] , не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом та перебуваючи в стані алкогольного спяніння , запустив двигун автомобіля та поїхав в напрямку вул.Роменська і 07.06.2011 року о 1-30 на 321 км. автодороги Київ-Суми-Юнаківка[PERSON], керуючи автомобілем CHERY AMULET А.15, р.н.ВМ 5471 АО в напрямку м. Ромни на заокругленому участку автошляху не обрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням автомобілем, що призвело до виїзду за межі проїзної частини на праве узбіччя з послідуючим наїздом на перешкоду . В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON], від триманх тілесних ушкоджень помер на місці події, пасажир автомобіля [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Дані обставини підтверджуються письмовими поясненнями всіх учасників тієї події , а саме [PERSON], [PERSON], які містяться в матеріалах про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом ДТП , що мало місце 07.06.2011 року на автодорозі Київ-Суми-Юнаківкав районі посту ДАІ, які досліджені судом у судовому засіданні. Також судом достовірно встановлено, що рішенням Зарічного райсуду м. Суми від 11.04.2012 року а.с.а.с. 11-14, визнано нікчемним Договір № 31-05-2011 року «Прокату легкового автомобілю»від 31.05.2011 року укладеного між фізичною особою підприємцем [PERSON] та [PERSON], оскільки відповідно до вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України передбачено, що «Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Виходячи з обставин справи суд приходить до висновку, що шкода завдана не з вини відповідача, в п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»розяснено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Виходячи з підстав позову вбачається, що позивачка визнає відповідача винним як вона зазначає, що дії [PERSON], перебувають в прямому причинному звязку із знищенням автомобіля, дії [PERSON] з неповернення автомобіля і передачі автомобіля особам, які неправомірно ним керували і також неправомірно передавали, є винними. З даним обгрунтуванням суд не може погодитись, оскільки як свідчать матеріали справи, про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом ДТП , що мало місце 07.06.2011 року на автодорозі Київ-Суми-Юнаківка в районі посту ДАІ, які досліджені судом у судовому засіданні, аналогічні дії вчиненні кількома особами, а саме: Позивачка неправомірно передала автомобіль [PERSON] на підставі нікчемного договору,[PERSON] неправомірно передав автомобіль сину [PERSON] та надав нікчемне доручення на передачі автомобіля у прокат, [PERSON]. неправомірно передав автомобіль [PERSON] для керування на підставі нікчемного договору прокату, [PERSON] керував автомобілем позивачки без належних на то повноважень і передав автомобіль у керування [PERSON], останній керував автомобілем позивачки без належних на то правових підстав та вомірно передав автомобіль [PERSON], останній керував автомобілем позивачки без належних правових підстав та створив умови для того, щоб за кермо сів [PERSON], останній керував автомобілем позивачки без належних правових підстав та вчинив ДТП, довівши автомобіль до не відновлюваного стану. Також судом встановлено, що відповідно до рішення Зарічного райсуду м. Суми від 11.04.2012 року не застосовано наслідки визнання договору нікчемним передбачені ст.216 ЦК України у вигляді реституції. Крім того позивачка в обґрунтування вимог посилається на висновок спеціаліста яким визначена вартість автомобіля, який відновленню не підлягає, однак спеціалістом не врахована залишкова вартість автомобіля після аварії. У судовому засідання позивачка і її представник наполягають, що саме відповідач повинен відшкодувати шкоду, однак позивачка сама припустилася грубої необережності, сприяла виникненню шкоди, крім того позивачкою не враховуються винні дії інших осіб які причетні до завдання шкоди. За таких підстав, суд вважає, що відповідно до вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України позивачка зобовязана була довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, однак вона цього не зробила в звязку з чим слід відмовити в задоволенні позову за його безпідставністю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed