Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги обгрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем був укладений 10 грудня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області, актовий запис № 556. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Посилається на те, що з відповідачем вони не змогли створити міцної сім»ї через те, що відповідач з перших днів подружнього життя почав зловживати спиртними напоями, через що між ними почали виникати сварки та скандали. Крім того відповідач останнім часом почав захоплюватись грою в гральні автомати із-за чого позивач змушена охороняти своє та дитяче майно, щоб воно не було продано або здано до ломбарду. З січня 2011 року сторони припинили ведення спільного господарства, подружні стосунки не підтримують. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе.Спору про поділ майна між ними не існує. Просить шлюб розірвати. Крім того позивачка вказує на те, що неповнолітня дитина проживає з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов»язків по його утриманню. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утриманнядитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень В судовому засіданні .позивач підтримала свій позов, дала суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Вважає, що надання строку для примирення недоцільне, просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10 грудня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис №> 556. Від шлюбу мають неповнолітню дитину. Також судом встановлено, що із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя, відсутності взаємопорозуміння, поваги і довіри, між сторонами виник конфлікт, який носить постійний характер і виключає спільне проживання подружжя та збереження шлюбу. Беручи до уваги наведене, та враховуючи, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки і позивач не бажає їх відновлювати, суд вважає, що шлюб сторін розпався, носить формальний характер, тому, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України такий шлюб слід розірвати. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності Інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, тому стягує з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). Судом встановлено, що відповідач свої батьківські обовязки по матеріальному утриманню дітей не виконує. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, наведені в ст. 182 СК України.

Outcome: partial