Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» про відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги до ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» про відшкодування моральної шкоди, та просила суд стягнути з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди 114700 гривень. У судовому засіданні представник відповідача ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» - [PERSON], позовні вимоги [PERSON] не визнала, та просила суд у задоволені позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди - відмовити. Дослідивши надані суду письмові докази, вислухавши сторони, суд прийшов до висновку про те, що позов [PERSON] до ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» про відшкодування моральної шкоди - підлягає задоволенню частково, за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] працювала на шахті «Ювілейна» рудника «Суха Балка», ВАТ «Суха Балка» (ПАТ «Євраз [PERSON]») підземним стволовим у період з 26.07.1994 року по 26.11.2008 року на що є запис у трудовій книжці. Під час робити на підприємстві позивачка [PERSON] виконував роботи в умовах які характеризувались запиленістю повітря робочого простору, що перевищувала ГДК, з причин неефективності провітрювання робочих місць та застосування засобів знепилення повітря, що мали низьку ефективність. Рішенням Українського науково-дослідного інституту промислової медицини, під час проходження медичного огляду, у позивачки [PERSON] було виявлено та встановлено професійне захворювання : хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.) ЛН першого ст. За фактом професійного захворювання позивачки [PERSON] відповідачем було проведено розслідування хронічного професійного захворювання, про що складено акт № 8 розслідування хронічного професійного захворювання (по формі П-4) від 15 лютого 2011 року. Висновком МСЕК від 25.03.2011 року позивачці [PERSON] було встановлено втрату професійної працездатності в розмірі всього 15% починаючи з 14 березня 2011 року - безстроково. Згідно до рекомендацій МСЕК позивачка [PERSON] потребує медичної реабілітації, медикаментозного лікування, санітарно-курортного лікування, ВМП. З акту розслідування хронічного професійного захворювання № 8 від 15.02.2011 року вбачається, що професійне захворювання у позивачки [PERSON] виникло в наслідок роботи на протязі 14 років 4 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони, що перевищувала ГДК, а саме: запиленість повітря робочої зони: концентрація в повітрі робочої зони аерозолів пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію кристалічного від 10 до 70 % : 2,1-4,8 мг/мі при ГДК 2,0 мг/мі протягом 64-98% робочого часу. Відповідно до п. 13 акту розслідування хронічного професійного захворювання № 8 від 15.02.2011 року важкість праці відноситься до ІІІ-го класу 2-го ступеню шкідливості. З акту розслідування хронічного професійного захворювання № 8 від 15.02.2011 року вбачається, що адміністрацією шахти «Ювілейна» рудника «Суха Балка», ВАТ «Суха Балка» (в цей час ПАТ «Євраз [PERSON]») не були забезпечені безпечні умови праці та порушено вимоги ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. 153 Кодексу законів про працю України. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» моральну шкода, спричинену позивачці, у звязку із втратою здоровя добровільно не відшкодовувало. Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. В судовому засіданні встановлено той факт, що позивачка [PERSON] має захворювання, яке за визначенням є професійним, проходить періодичне лікування, підтверджено медичними документами, а саме виписними епікризами та іншими медичними документами. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме з вини відповідача, який порушував норми з безпеки праці та не забезпечив безпечні умови праці, позивачка частково втратила працездатність, в звязку з чим, їй була спричинена моральна шкода. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, оскільки позивачка [PERSON] отримала професійне захворювання під час виконання трудових обовязків, то заподіяна їй моральна шкода впливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. Приймаючи рішення, суд керується рішенням Конституційного суду від 27.01.2004 року № 1-рп/2004 року - громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної пра цездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Від повідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоровя, заподіяне потерпі лому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, завдають йому моральні і фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і відчуває значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності. Крім того, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 08.10.2008 р. № 20-рп/2008 року зазначив: що громадянам України надано право на підставі ст.1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповно важеного ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обовязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробниц тві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України. Відповідно до ст.46 Конституції України «Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової непрацездатності…». Відшкодування моральної шкоди, на яке позивачка має право є одним із видів соціального захисту. На час звернення позивачки до відповідача з позовом до ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, позивачка вже не працює у відповідача ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]», бо звільнилась 26.11.2008 року, але обставини, на які вона посилається, як на підставу виникнення у неї права на відшкодування моральної шкоди виникли під час трудових відносин з відповідачем, при виконанні нею трудових обовязків, а тому її право на відшкодування моральної шкоди, що виникло на підставі ст.23-1 КЗпП України, регламентовано вимогами ст.237-1 КЗпП України. Аналізуючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, та приймаючи до уваги те, що відповідач ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]», винен у виникненні у позивачки хронічного професійного захворювання, що спричинило, як наслідок, заподіяння їй моральної шкоди, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до відповідача ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» про відшкодування моральної шкоди, такими, що підлягають задоволенню частково, оскільки, визначена позивачкою сума відшкодування моральної шкоди не відповідна заподіяній, фактично, моральній шкоді, відносно втрати 15% працездатності та відповідно вини підприємства. На думку суду, сума відшкодування моральної шкоди, з огляду на встановлені судом обставини справи, повинна бути відповідна фактично заподіяній моральній шкоді, з урахуванням таких обставин, як фактично позбавлення позивачки можливості продовження працювати за однією з професій, якою вона володіє, що свідчить про зміну звичного стану життя позивачки, що призвело до моральних та фізичних страждань, потребуючих постійне, періодичне лікування в амбулаторних умовах та умовах стаціонару, що несе за собою додаткові страждання, життя по за сімєю, з чого слід зробити висновок про те, що на користь [PERSON] слід стягнути у відшкодування моральної шкоди з ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» - 20000 гривень. Відповідно до вимог ст.ст. 79, 80, 88 Цивільно-процесуального кодексу України, з відповідача ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» - слід стягнути судовий збір, в розмірі 107 гривень 30 копійок.

Outcome: partial