Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-14 00:00:00

Головний лікар КУ «СМБЛ» [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з заявою про примусову госпіталізацію громадянина [PERSON] у психіатричний заклад. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 15/196, був госпіталізований 12.02.2013 року о 12 год. 00 хв. в ПВ ЦПНД. Направлення на госпіталізацію було видане фельдшером швидкої допомоги [PERSON], який після особистого огляду гр. [PERSON] зробив висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар, у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку гр. [PERSON], які надійшли від його батька та сусідів. Хворий протягом двох місяців веде себе неадекватно відмовляється від їжі, вважає, що батько хоче його отруїти, харчується окремо, купує собі харчі у магазині; за собою не слідкує, не миється («вода отруєна»); вважає, що сусіди поверхом вище впливають на його психіку «рентген-приладами», шкідливим випромінюванням; в їхній квартирі постійно знаходяться працівники служби безпеки, які прослуховують і слідкують за ним. 12.02.2013 р. вів себе збуджено, агресивно, намагався проникнути до сусідів, які на його думку здійснюють вплив на його психіку. Сусідами була викликана міліція і швидка допомога. На підставі цих відомостей гр. [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ПВ ЦПНД 12.02.13 р. у складі [PERSON] та [PERSON], яка підтвердила висновок про необхідність його госпіталізації та обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». Комісія прийшла до висновку, що обстеження і лікування гр. [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару. Згода гр. [PERSON] на госпіталізацію відсутня у звязку з відмовою гр. [PERSON] від запропонованої госпіталізації. На підставі викладеного та згідно ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» просять винести ухвалу про примусову госпіталізацію гр. [PERSON] у психіатричний заклад. В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] підтримав доводи, викладені в заяві та просив суд заяву задовольнити. Вислухавши заявника, думку прокурора, який вважав за необхідне заяву задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обовязковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 15/196. З висновку комісії лікарів-психіатрів вбачається, що [PERSON], [INFO], діагноз шизофренія. Анамнез захворювання: розлади психіки з січня 2010 року вважалося, що його травлять сусіди газом, встановили рентген-апарат, випромінюють його, шкодять йому. Лікувався стаціонарно в ПВ ЦПНД (вересень 2010 р.). Повторно в 2011 р. після лікування в ПВ ЦПНД, був переведений до [PERSON] Виписаний 21.10.2011 г. З травня 2012 р. перестав приймати підтримуюче лікування. Відмовлявся від відвідування лікаря-психіатра. Був некритичним, дратівливим, збудженим, конфліктував з батьком («батько-ворог»). Обєктивно: контакт формальний, орієнтований вірно. Напружений, поводиться підозріло, злобний, негативистичний, незадоволений госпіталізацією. Хворим себе не вважає. Продуцирує хворобливі ідеї відносин, впливу, переслідування, отруєння. Заявляє, що сусіди постійно шкодять йому. Мислення с паралогіями. Емоційно неадекватний. Вольова діяльність збочена. Критики немає. У звязку з відсутністю критики до свого стану, від отримання психіатричної допомоги в добровільному порядку відмовляється. Виходячи з вищевикладеного вважають, що пацієнт потребує госпіталізації в психіатричний заклад в примусовому порядку. Таким чином, суд вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди, а зібрані по справі докази вказують на необхідність його примусової госпіталізації, тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря КУ «СМБЛ» [PERSON] про примусову госпіталізацію громадянина [PERSON] у психіатричний заклад задовольнити.

Outcome: approved