Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в яком упросить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції, за період з 16.12.2008 року по 17.09.2012 року в сумі 20625 грн. та 3 % річних в сумі 2195,80 грн., посилаючись на те, що наприкінці грудня 2006 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого вона надала відповідачу позику в сумі 2500 доларів США, про що відповідачем було видано розписку. Відповідач зобовязався повернути борг в строк до 15.12.2008 року. За усною домовленістю в грудні 2008 року, при особистій зустрічі, відповідач зобовязався повернути борг в строк до кінця грудня 2009 року. Наприкінці грудня 2009 року відповідачем було повернуто частину боргу, а саме 500 доларів США. До теперішнього часу частину боргу, що залишилася в сумі 2000 доларів США не повернув. Позивачка в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява в якій просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи оповіщений у встановленому законом порядку, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В грудні 2006 року між позивачкою та відповідачем був укладений договір позики на суму 2500 доларів США. Дошлюбне прізвище позивачки було «Мокієнко», що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровськ, актовий запис № 241 від 14 липня 2000 року. (а.с.10) 5 Відповідач зобов'язалася повернути борг в строк до 15.12.2008 року. У підтвердження цього відповідач видав позивачці письмову розписку, що суд визнає як письмовий доказ укладання договору позики між сторонами. Однак, відповідач до теперішнього часу борг не повернув. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, крім того, боржник ,який прострочив виконання грошового зобов'язання , на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Курс долара США на 21.11.2012 року складає: 100 доларів США = 799,3000 грн. Тому, 2000 доларів США складає 15986 грн. Таким чином на користь позивачки підлягає стягненню з відповідача сума боргу в розмірі 31646,40 грн. Стягненню на користь позивачки також підлягають три проценти річних від простроченої суми за договором позики за весь час прострочення, що передбачено вимогами ст. 625 ЦК України, а саме за період з 15.12.2008 року по 21.11. 2012 року, тобто за 1437 днів, ця сума становить 1877 грн.47 коп. (15896 грн.х3:100:365х1437). Вимоги позивачки про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції задоволенню не підлягають. При цьому офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці, тобто зменшення купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, визначення в договорі грошових зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики індексу інфляції, повязаних зі знеціненням боргу, визначеного в іноземній валюті. Як встановлено в судовому засіданні позика позивачем надавалася відповідачу у доларах США, а не в національній валюті, і при перерахунку суми боргу з іноземної валюти на національну був урахований офіційний курс гривні до долару США, встановлений Національним банком України на час ухвалення рішення. У звязку з викладеним, при вирішенні питання про повернення боргу не може враховуватись індекс інфляції, який установлений відносно гривні, а не іноземної валюти. Таким чином, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає сума позики в розмірі 15986 грн. та три проценти річних від простроченої суми за договорами позики за весь час прострочення 1877 грн.47 коп., а всього 17863 грн. 47 коп. Стягненню підлягають також витрати, які понесені позивачкою на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 214 грн. 60 коп.

Outcome: partial