Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] міськради. [PERSON] управління Держкомзему у м. Черкаси та у [PERSON] районі Черкаської області про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.10.2001р. позивачка є власником жилого будинку з надвірними спорудами, що по пров. Ватутіна, 53 в м. Черкаси. Земельна ділянка була виділена рішенням [PERSON] міськради від 22.01.1991р. №10. На даний час вона вирішила приватизувати земельну ділянку, яка знаходиться в її користуванні, на що отримала в міськраді відповідний дозвіл. Крім інших документів, необхідно оформити акт про погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами. Відповідачка по справі [PERSON], яка є сусідкою, що проживає [INFO], відмовилась підписувати вказаний акт, мотивуючи тим, що згідно її документів межа має проходити по іншому. При цьому, вона (позивачка) користується земельною ділянкою, на якій знаходиться будинок з надвірними спорудами і межі були встановлені на час придбання даного будинку; межі земельної ділянки не змінювались. Добровільно вирішити питання з відповідачкою [PERSON] позивач невзмозі і, таким чином, останньою порушуються її права на приватизацію земельної ділянки. Крім того, зазначила, що фактична бездіяльність [PERSON] міської ради (відмова у вирішенні спору стосовно спірної меленої ділянки, відмови у видачі документів без підпису [PERSON]І.), [PERSON] міськрайонного управління земельних ресурсів (усні відмови у видачі державного акту) змусили її звернутися до суду щодо зобовязання цих відповідачів видати їй державний акт про приватизацію земельної ділянки. Просить суд визнати неправомірною відмову [PERSON] у підписанні акту погодження меж земельної ділянки; визнати за позивачем право на приватизацію без підпису [PERSON]; зобовязати [PERSON] міськраду, [PERSON] міськрайонне управління земельних ресурсів виготовити та видати їй державний акт на право власності на земельну ділянку; судові витрати покласти на відповідачів. В судовому засіданні уточнила позовні вимоги, про що надала письмову заяву від 28.11.2012р. і просила суд визнати неправомірною відмову [PERSON] у підписанні акту погодження меж земельної ділянки, що по пров. Ватутіна, 53 в м. Черкаси від 12.09.2012р.; визнати за нею право на приватизацію земельної ділянки за вказаною адресою без підпису [PERSON]; зобовязати міськраду, міськрайуправління земельних ресурсів розглянути питання про проведення приватизації земельної ділянки за вказаною адресою та видачу їй державного акту на право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала заявлені уточнені позовні вимоги і просила їх задовольнити. Від стягнення з відповідач судових витрат відмовилась. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON] також просив задовольнити уточнені позовні вимоги. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] уточнені позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Зазначила, що підписувати [PERSON] акт вона відмовляється, оскільки остання збільшила площу своєї земельної ділянки за рахунок земельної ділянки, якою користується вона (відповідачка) і, яка на даний час не приватизована. Просила відмовити у позові. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] міськради за довіреністю [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] управління Держкомзему у м. Черкаси та у [PERSON] районі Черкаської області в судове засідання не зявився, будучи неодноразово належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив, не скористався правом надання письмових заперечень проти позову. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, враховуючи думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав: встановлено, що [PERSON] є власником будинковолодіння, розташованого на земельній ділянці 490кв.м., що по пров. Ватутіна, 53 в м. Черкаси на підставі договору купівлі-продажу від 22.10.2001р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] (реєстр №4213), що підтверджується даними КП ЧООБТІ від 09.08.2012р.. [PERSON] 30.08.2012р. звернулася до виконкому міськради з заявою про передачу їй у власність присадибної ділянки, площею 490кв.м., що по пров. Ватутіна, 53 в м. Черкаси. Департаментом містобудування [PERSON] міської ради від 05.09.2012р. [PERSON] надано дозвіл для замовлення технічної документації із землеустрою у відповідних організаціях. Крім того, зазначено про відсутність обмежень щодо використання та подальшої приватизації земельної ділянки (дозвіл від 27.08.2012р.). Також, відповідно до довідки Міськрайуправління Держкомзему у м. Черкаси та [PERSON] районі Черкаської області від 23.08.2012р. вище вказана земельна ділянка, площе. 490кв.м. відноситься до земель одно- та двоповерхової житлової забудови і була передана [PERSON] (попередній власник) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд відповідно до рішення міськвиконкому від 31.12.97р. №878 п.813. Дані обставини підтверджуються відповідним рішенням від 31.12.97р. №878, яке досліджено в судовому засіданні. За даними акту від 12.09.2012р. визначення та погодження меж земельної ділянки, що по пров. Ватутіна, 53, визначено та погоджено розміри земельної ділянки [PERSON] згідно схеми. Суміжні землекористувачі, крім [PERSON], погодились з висновками даного акту. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). В судовому засіданні доводи відповідачки [PERSON] щодо зменшення розміру земельної ділянки, якою вона користується, за рахунок земельної ділянки [PERSON], - не знайшли свого підтвердження. Між тим, суд вважає, що підписувати акт погодження меж земельної ділянки це право особи, а тому підстав визнавати відмову [PERSON] у підписанні акту від 12.09.12р. неправомірною, - немає. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ні в позовні заяві, ні в судовому засіданні позивачкою не доведено, що відповідачами [PERSON] міською радою та [PERSON] управлінням Держкомзему у м. Черкаси та у [PERSON] районі Черкаської області порушені, невизнані чи оспорюються її права та інтереси. За таких обставин, вимоги про зобовязання їх розглянути питання про проведення приватизації земельної ділянки та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку як безпідставні не підлягають до задоволення. Крім того, діючим земельним та іншим законодавством передбачено процедуру передачі земельних ділянок громадянам у власність, оформлення та видачу державних актів на землю. Зокрема, Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердж. Наказом Держкомзему №43 від 04.05.1999р.; Порядок розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердж. постановою КМУ від 26.05.2004р. № 677, що діяв на час виниклих правовідносин та інш. Так, статтею 116 ЗК України визначені підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності. Громадяни набувають право власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, в т.ч. у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч.ч.1, 3 ст. 116 ЗК). Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянам визначено ст. 118 Земельного Кодексу України. Зокрема, зазначено, що рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки (ч.2 ст. 118 ЗК). Крім того, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірах визначених ст. 121 ЗК. Статтею 122 згаданого Кодексу передбачені повноваження органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність. Також, Законом України Про місцеве самоврядування в Україні визначені повноваження місцевих рад та їх органів (ст. 25 Закону). Право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК). Право власності оформлюється відповідно до ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ст. 126 ЗК України). Крім того, Закон України Про землеустрій визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою щодо регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування. Аналізуючи докази по справі, суд вважає, що доводи відповідачки щодо відмови підписати акт погодження меж земельної ділянки є безпідставними, оскільки погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами передбачено ст.198 Земельного кодексу України лише при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Інші норми законодавства погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками не передбачають. Таким чином, дослідивши обставини по справі та, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а тому необхідно визнати за [PERSON] право на приватизацію земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, пров. Ватутіна, 53 без погодження меж земельної ділянки за даною адресою з суміжним землекористувачем [PERSON], що проживає за адресою: [INFO] за актом визначення та погодження меж земельної ділянки від 12 вересня 2012р.; в іншій частині позову слід відмовити. На думку суду, іншої можливості позивачці реалізувати своє право на володіння та розпорядження земельною ділянкою немає. На підставі викладеного та,

Outcome: partial