Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом, в якому зазначив, що він перебував у трудових відносинах з ТОВ Соціальний фондз 01.05.2008 року до 01.04.2010 року, працюючи оператором автомобільного газозаправного пункту (АГЗП). В цей період з ним стався нещасний випадок в 2008 році. За матеріалами спеціального розслідування складені відповідні акти про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1, Н-5. Тривалий час перебував на лікуванні. Первинно 22.05.2009 року висновком МСЕК позивачу встановлено втрату 60 % відсотків професійної працездатності та 3 група інвалідності у звязку з трудовим каліцтвом. Під час повторних оглядів на МСЕК 29.03.2010 року та 11.04.2011 року встановлено 60% втрати професійної працездатності та 2 група інвалідності з повторним оглядом 11.04.2013 року. На теперішній час наслідки травми спричиняють йому моральну шкоду та фізичний біль, змінився нормальний спосіб життя, потрібно періодично лікуватися стаціонарно, його постійно переслідують постійні головні болі, головокружіння, постійні шуми в голові, періодичні розлади координації руху, зниження пам'яті викликають загальну слабкість, розбитість, дратівливість, порушення сну, невпевненість, не має сил виконувати хатню роботу, неможливо продовження активного особистого життя, психологічний стан, душевні переживання, стрес в якому він перебуває з дня травми та з яким буде жити все подальше життя. У звязку з інвалідністю він потребує постійного лікування в спеціалізованих медичних закладах в тому числі в Обласній клінічній психіатричній лікарні. Позивач і його родина змушені пристосовуватися до нового життя. Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 60 000 гривень. В судове засідання позивач не зявився, був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти прийняття заочного рішення за участю його представника [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, на їхньому\~\~задоволенні наполягала. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки. Тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як зазначив Конституційний Суд України в п. 4.1 свого Рішення від 27 січня 2004 року по справі 1-9/2004 ушкодження здоров"я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відповідно до ч.2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 158 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій тощо. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3103.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розяснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин , зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя та здоров"я умовах , яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя , обовязок по відшкодуванню моральної ( немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Судом встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 7 грудня 2008 року під час роботи у нічний час близько 00 год. 20 хв. стався розбійний напад з метою пограбування невстановленими особами. Позивачу були завдані тяжкі тілесні ушкодження: відкрита ЧМТ, забиття головного мозку, перелом зведення і основи черепа за типом тріщини у вигляді розсіяної органічної неврологічної симптоматики, вазомоторної цефалгії, вестібулопатії, антено-неврологічного синдрому. За даним фактом було складено акт по формі Н-1 № 1 від 26.12.2008 р. З протоколу засідання комісії з охорони праці ТОВ Соціальний фонд№5 від 29.12.2008 року судом вбачається, що вина позивача відсутня. Під час первинного огляду МСЕК 22.05.2008 року встановлено третя група інвалідності та 60% втрати працездатності у звязку з виробничою травмою. На повторному огляді МСЕК 29.03.2010 року встановлено друга група інвалідності та 60% втрати професійної працездатності. На наступному огляді МСЕК від 11.04.2011 року встановлено друга групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності з повторним оглядом 11.04.2013року. Таким чином, враховуючи те, що позивач отримав на підприємстві травму, втратив 60% працездатності, тривалий час знаходився на лікуванні, ще потребує медикаментозного лікування, йому заподіяна моральна шкода, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності та обставин справи необхідно стягнути з відповідача 25 тисяч гривень моральної шкоди. Окрім того, на підставі ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України Про судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 250 гривень. На підставі ст.ст. 158, 153 ч.2, 237-1 КЗпП України, п. 13 Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зі змінами, внесеними згідно з Постановою № 5 від 25.05.2001 року,

Outcome: partial