Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-21 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 14.04.2006 року з відповідачем по справі [PERSON] був укладений кредитний договір № LGXRRX13350059, у відповідності до якого позивач надав відповідачеві кредит в розмірі 2048,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.04.2008 року. Однак, відповідачем умови договору належно не виконувалися, в результаті чого станом на 19.02.2013 року виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 30 313,35 грн. Добровільно відповідач заборгованість не сплачує. У зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору в розмірі 30 313,35 грн., та судовий збір у розмірі 303,13 грн. Уточнивши позов, позивач просив стягнути з відповідача також витрати, пов'язані з викликом відповідача до суду шляхом публікацій оголошення в персі у розмірі 938,40 грн. Від представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшла письмова заява, в якій він на уточнених позовних вимогах наполягав, просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином в порядку частин 5 та 9 ст. 74 ЦПК України судовими повістками та через оголошення у пресі, про що у справі є відповідні докази, про причини неявки суду не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 22 травня 2013 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Перевіривши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов»язується надати грошові кошти в розмірі та на умовах, вказаних у договорі, а позичальник зобов»язується повернути кредит та виплатити відсотки, встановлені договором. Встановлено, що 14.04.2006 року відповідач по справі [PERSON] звернувся до ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 9-12) з письмовою заявою, якій був присвоєний № LGXRRX13350059, та просив надати кредит в розмірі 2048,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,0 % на місць (12,00 % на рік) на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобов'язання по повернення кредиту та сплати, обумовлених у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» Стандарт (надалі - Умови), а також, сплати комісії, яка зазначена в Умовах, на строк 12 місяців з кінцевим терміном повернення 14.04.2008 року (а.с. 3-7). Відповідач зобов'язався щомісячно з 14 по 19 число сплачувати Банку грошові кошти у сумі 232,35 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Пунктами 3.2.3, 3.2.7, 4.1, 4.2 Умов був встановлений обов'язок відповідача сплачувати відсотки за користування кредитом, штрафи, пеню у разі виникнення заборгованості. Згідно п. 5.3 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки - пені, штрафів, був узгоджений сторонами тривалістю п'ять років (п. 5.5 Умов). Поставивши свій підпис у вказаній заяві, відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами про надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» Стандарт та отримав повну інформацію про умови кредитування. Через порушення взятого на себе зобов'язання [PERSON] має заборгованість за кредитним договором станом на 19.02.2013 року в розмірі 30 313,35 грн., яка складається з: 2048,40 грн. - заборгованість за кредитом; 11 995,09 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 602,28 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 13 747,90 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1419,68 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 2). За правилами ст. ст. 525 - 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, тобто повернення всієї суми кредиту. На підставі вищевикладеного, з огляду на те, що в судовому засіданні встановлено, що між сторонами існують договірні кредитні відносини, відповідач не виконав взяті на себе зобов»язання за кредитним договором, заборгованість за кредитним договором, яка становить предмет позову, утворилася у результаті неналежного виконання відповідачем свого зобов'язання за кредитним договором, враховуючи, що законом встановлено право позивача вимагати повернення кредиту та інших передбачених договором платежів у разі неналежного виконання відповідачем умов договору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору: 2048,40 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 11995,09 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 602,28 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, штрафи за порушення взятих зобов»язань в сумі 1919,68 грн. Розглянувши заявлені вимоги в частині стягнення пені за невиконання грошового зобов»язання в сумі 13 747,90 грн, суд встановив наступне. Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожень день прострочення виконання. Із розрахунків розміру пені, пред»явленої позивачем до стягнення, вбачається, що пеня розрахована за весь період прострочення виконання відповідачем грошового зобов»язання. За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналіз зазначеної правової норми свідчить про те, що судом може бути самостійно зменшений розмір неустойки, який пред»являється до стягнення, при наявності для цього певних підстав. При визначенні розміру пені, яка має бути стягнута з відповідача за неналежне виконання зобов»язання, суд враховує, що розмір нарахованої позивачем пені (13 747,90 грн.) значно перевищує розмір заборгованості за кредитом (2048,40 грн), також суд приймає до уваги наявність між сторонами договірного строку позовної давності в п»ять років (що є більшим, ніж передбачено законодавством), суд враховує, що позивачем тривалий час не здійснювались заходи щодо витребування з відповідача заборгованості за кредитним договором, сума пені нарахована за весь період прострочення грошового зобов»язання. Оцінивши в сукупності всі обставини, які мають значення для розгляду справи по суті, враховуючи відсутність у позові посилань на реальні збитки, понесені позивачем через невиконання відповідачем грошового зобов»язання в обгрунтування розміру пені, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 7000,00 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За приписами ч. 1 та п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягають документально підтверджені судові витрати: судовий збір у розмірі 303,13 грн. (а.с. 1) та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 938,40 грн. (а.с. 22, 26). На підставі ст. ст. 525- 527, 530, 1050 ЦК України,

Outcome: partial