Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-21 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] посилаються на те, що згідно договору купівлі-продажу від 25 травня 1964 року, посвідченого секретарем Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області за реєстровим [ADDRESS] належить [PERSON] батькові [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] за актовим записом № 39 , видане Черкасько-Лозівським сільвиконкомом Дергачівського району Харківської області 13.12.1977 року). Його дружина [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER], актовий запис № 41, видане Черкасько-Лозівським сільвиконкомом Дергачівського району Харківської області 13.12.1974 року). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими по [ADDRESS] Спадщину після його смерті фактично прийняв [PERSON] (чоловік [PERSON] та батько [PERSON] і [PERSON], шляхом проживання у спадковому будинку, здійснюючи за ним догляд та підтримуючи його в належному стані, сплачуючи за нього комунальні платежі. З заявою про прийняття спадщини у встановлений законом 6-ти місячний строк до нотаріуса не звертався. Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року, спадщина, яка була прийнята, визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] поховав свого батька [PERSON], який мешкав разом з ним. Документально спадщину після смерті батька на своє ім'я не оформив. [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER], актовий запис № 101). Спадщину після смерті [PERSON] вони прийняли фактично, шляхом вступу в управління нею, проживаючи в спадковому домоволодінні разом із спадкодавцем як на час його смерті, так і після відкриття спадщини, сплачуючи за нього комунальні платежі, виконуючи як поточні так і капітальні ремонти, користуючись речами спадкодавця. Оскільки вони фактично вступили до управління та володіння спадковим майном, у відповідності до вимог ЦК України вони є повноправними власниками житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS], однак позбавлені в досудовому порядку оформити право власності на нього, так як в прізвищі [PERSON] та його батька [PERSON] мають місце розбіжності в написанні. Спадкове майно після смерті [PERSON] складається з житлового будинку літ. «А-1» з верандою літ. «а», навісом літ. «а?», тамбуром літ. «а?», мансардою літ. «А?-1» житловою площею 71,6 кв.м., загальною площею 118,4 кв.м., надвірних будівель: сараю літ. « Б» , погрібу літ. «В», літнього душу літ. «Г», вбиральні літ. «Д», огорожі №1,2, колонки № 3, вигрібної ями №4 по [ADDRESS] Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 07.07.1994 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину ( тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем, чи подавали заяву нотаріусу про прийняття спадщини). Довідка Черкасько-Лозівської сільської ради підтверджує, що вони постійно проживають за адресою: [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту, виданого комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвенрос» 18 березня 2012 року проведено інвентаризацію домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, в поданій до суду заяві позов підтримали повністю, просили позов задовольнити, розгляд справи проводити без фіксації технічними засобами, що суд вважає за можливе. Представник Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області - відповідача у справі, в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві позов визнав повністю, просив справу розглядати в його відсутність, без фіксації технічними засобами, що суд вважає за можливе. Суд, вивчивши надані суду докази, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу від 25 травня 1964 року, посвідченого секретарем Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області за реєстровим [ADDRESS] належить [PERSON] батькові [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] за актовим записом № 39 , видане Черкасько-Лозівським сільвиконкомом Дергачівського району Харківської області 13.12.1977 року). Його дружина [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER], актовий запис № 41, видане Черкасько-Лозівським сільвиконкомом Дергачівського району Харківської області 13.12.1974 року). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими по [ADDRESS] Спадщину після його смерті фактично прийняв [PERSON] (чоловік позивача [PERSON] та батько позивачів [PERSON] і [PERSON], шляхом проживання у спадковому будинку, здійснюючи за ним догляд та підтримуючи його в належному стані, сплачуючи за нього комунальні платежі. З заявою про прийняття спадщини у встановлений законом 6-ти місячний строк до нотаріуса не звертався. [PERSON] поховав свого батька [PERSON], який мешкав разом з ним. Документально спадщину після смерті батька на своє ім'я не оформив. [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER], актовий запис № 101). Спадщину після смерті [PERSON] позивачі прийняли фактично, шляхом вступу в управління нею: проживаючи в спадковому домоволодінні разом із спадкодавцем як на час його смерті так і після відкриття спадщини, сплачуючи за нього комунальні платежі, виконуючи як поточні так і капітальні ремонти, користуючись речами спадкодавця. Оскільки позивачі фактично вступили до управління та володіння спадковим майном, у відповідності до вимог ЦК України є повноправними власниками житлового будинку з надвірними будівлями ( в рівних частинах), що розташовані за адресою: [ADDRESS], однак позбавлені в досудовому порядку оформити право власності на нього, так як в прізвищі [PERSON] та його батька [PERSON] мають місце розбіжності в написанні. Спадкове майно після смерті [PERSON] складається з житлового будинку літ. «А-1» з верандою літ. «а», навісом літ. «а?», тамбуром літ. «а?», мансардою літ. «А?-1» житловою площею 71,6 кв.м., загальною площею 118,4 кв.м., надвірних будівель: сараю літ. « Б» , погрібу літ. «В», літнього душу літ. «Г», вбиральні літ. «Д», огорожі №1,2, колонки № 3, вигрібної ями №4 по [ADDRESS] Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 07.07.1994 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину ( тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем, чи подавали заяву нотаріусу про прийняття спадщини). Довідка Черкасько-Лозівської сільської ради підтверджує, що позивачі у справі постійно проживають за адресою: [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту, виданого Комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвенрос» 18 березня 2012 року проведено інвентаризацію домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року, спадщина, яка була прийнята, визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 529 ЦК України (1963року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК України (1963 року)встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. з вимогами ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 07.07.1994 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину ( тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем, чи подавали заяву нотаріусу про прийняття спадщини). Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Оформлення права власності на новостворене майно проводиться з видачею свідоцтва на право власності місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Згідно пп.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року та п.1.5 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7\\5, обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних осіб. Згідно положень Цивільного кодексу зазначені будівлі відносяться до об'єктів нерухомого майна тобто до об'єктів, право власності на які підлягає обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст прав власності становлять три складові ( ст..317 ЦК України): право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Володіння майном - юридично закріплена можливість фактично мати майно, впливати на нього в будь-який момент, здійснювати щодо такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, мати з цього певний зиск та вигоду. Право розпорядження - це можливість власника установлювати, змінювати та припинити існування майна. Відповідно до ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст..355 ЦК України майно, що є власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ст..368 ЦК України власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст..370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1261 ЦК України в першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст..1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 524-527,529, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, ст. ст. 376, 1216-1218, 1220-1223, 1261,1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved