Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до ПАТ «ПриватБанк» про повернення коштів. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що згідно договору про іпотечний кредит №ROHPG1000000831 від 18.10.2007 року, укладеного між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк», їй було надано кредитні кошти в сумі 151500 грн. Позивач виконує умови даного договору, однак нею були переплачені кошти в сумі 22446 грн. 26.11.2010 року, 13.01.2011 року позивач зверталась із заявами про повернення переплачених коштів, або зарахування їх по іпотечному кредиту як тіло кредиту, однак в добровільному порядку вказані кошти відповідач не повертає, а тому позивач просить суд стягнути вказані кошти з відповідача на свою користь. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала із підстав, зазначених у позові, просила їх задоволити, додатково суду пояснивши, що відповідачем без її згоди було відкрито депозитний рахунок на який були перераховані переплачені кошти, а тому просить суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь грошові кошти у сумі 22446 грн. та 15%, що на них нараховані та моральну шкоду у сумі 5000 грн. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надавши пояснення аналогічні вказаним у доданих до матеріалів справи письмових запереченнях. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов до задоволення не підлягає. 18 жовтня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір про іпотечний кредит, згідно умов якого кредитор (Відповідач) взяв на себе зобов'язання надати позичальнику на умовах договору грошові кошти в сумі 151500 грн., а позичальник (Позивач по справі) зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит. Згідно п. 2.4. вказаного договору, позичальник зобов'язується щомісячно до 18 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладення цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтентними платежами на суму не менше 2141,03 грн. шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок відкритий у кредитора, останню сплату ануїтентного платежу здійснити не пізніше 18 жовтня 2022 року. Згідно розрахунків, які були надані ПАТ КБ «ПриватБанк» поточної заборгованості за кредитним договором, убачається, що [PERSON] у 2008 році здійснила переплату за договором про іпотечний кредит у сумі - 4284 грн. 06 коп., у 2009 році - 4 284 грн. 06 коп., у 2010 році - 13 331 грн.18 коп., а всього на суму 21 900 грн. Відповідно до п. 4.2 договору іпотеки достроковим частковим погашенням кредиту вважається сплата позичальником ануїтетних платежів у розмірах більших, ніж ануїтетний платіж, але таким чином, щоб сума була кратною розміру щомісячного ануїтетного платежу, вказаного в п. 2.4 договору. Суми, які надходять від позичальника на погашення кредиту, що перевищують суму кратного розміру ануїтетного платежу, залишаються на транзитному рахунку банку, вказаному у п. 5.1.2 цього договору, без розподілу до наступної дати погашення кредиту. Виключенням є лише випадки, коли суми перевищення включають прострочені платежі по Кредиту та/або відсоткам та/або пеню на прострочені платежі. Згідно з п. 4.4 договору у разі прийняття позичальником рішення здійснити дострокове повне або часткове погашення кредиту, він зобов'язується письмово попередити кредитора про намір здійснити дострокове погашення не менш ніж за 30 календарних днів. Пунктом 4.5 договору передбачено, що у разі надходження платежів від позичальника в рахунок дострокового часткового або повного погашення без письмового повідомлення про це кредитора, сума, яка перевищує розмір чергового щомісячного ануїтетного платежу залишається на транзитному рахунку Банку, вказаному у п. 5.1.2 цього договору, без розподілу до наступної дати погашення Кредиту. Згідно п. 5.1.2 договору кредитор зобов'язався відкрити позичальнику позичковий рахунок для надання кредиту та обліку залишку заборгованості за кредитом, рахунок для нарахування та обліку нарахованих відсотків за кредитом відповідно та транзитний рахунок № 29094058662321 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам позичальником згідно до положень та правил, що діють у Кредитора. Оскільки позивач підписала вищевказаний іпотечний договір та договір про іпотечний кредит, отже вона погодилась з усіма умовами даних договорів. Однак, як було встановлено у судовому засіданні, позивач не подавала до банку письмову заяву про дострокове погашення кредиту як того вимагає п. 4.4. зазначеного договору, а здійснювала дострокове часткове погашення кредиту без повідомлення про це відповідача. Відповідно до оглянутого у судовому засіданні витягу з наказу ПАТ КБ «ПриватБанк» № РR-2009-34 від 02.02.2009 року, для швидшого та якіснішого обслуговування та проведення внутрішньобанківських операцій було прийнято рішення про збільшення кількості рахунків для обслуговування іпотечних кредитів, була запропонована схема розподілу коштів платежів по кредиту, при якій надлишок внесених коштів зараховується на поточний рахунок. На залишок по поточному рахунку нараховується ставка, рівна ставці по кредиту. Відповідно до оглянутої у судовому засіданні наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» виписки про зарахування коштів по іпотечному договору №ROHPG1000000831 на поточний рахунок № 29094058662321 [PERSON] встановлено, що дійсно сума переплати зараховувалась на вказаний поточний рахунок. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 531 ЦК України, боржник має право виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв обороту. За таких обставин, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Окрім того, відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВС від 31 березня 1995 року, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Аналізуючи дане положення, для відшкодування моральної шкоди за загальним правилом, необхідна наявність чотирьох елементів: а) протиправна поведінка особи; б) настання шкоди; в) причинний зв'язок між двома першими елементами; г) вина завдавала шкоди. Оскільки в даному випадку жодних доказів заподіяння моральної шкоди позивачем не надано, тому суд приходить до висновку, що і в цій частині позов задоволенню не підлягає. Тому, відповідно до вищевикладеного, керуюючись ст.ст. 627, 628 ЦК України, ст. ст. 10,11,60,88,212-215 ЦПК України, суд-

Outcome: dismissed