overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що зареєстрував шлюб з відповідачкою 13 грудня 2005 року у Виконавчому комітеті Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 9, повторно видане Свідоцтво про шлюб 28 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб з тих причин, що у грудні 2010 року вони з відповідачкою припинили спільне проживання та подружні стосунки через взаємні постійні непорозуміння. Вони стали чужими один одному, втратили почуття любові та поваги один до одного. На примирення із відповідачкою позивач не погоджується. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заяв з проханням слухати справу у її відсутності до суду не надходило. У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Сторони зареєстрували шлюб 13 грудня 2005 року у Виконавчому комітеті Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 9, повторно видане Свідоцтво про шлюб 28 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 4). Таким чином, суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, оскільки шлюбні відносини між сторонами вже носять формальний характер, фактично припинені, дітей не мають, а тому на думку суду існування сімї Мазур в майбутньому неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.10.1998 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей Нікіту [INFO] та [PERSON] [INFO] Просить розірвати шлюб з відповідачкою з тих причин, що з вересня 2011 року вони проживають окремо, з цього часу припинили шлюбні відносини, сім'я фактично розпалась. Дітей просить залишити на подальше проживання з матір'ю. В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала у його задоволенні та просила після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище «Круть». Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з вересня 2011 року не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, сім'я фактично розпалась, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом і просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на самовільно збудований одноповерховий житловий будинок з мансардою площею 160,1 м.кв., що знаходиться по вул. С. Бандери, 80 в м. Бурштині Галицького району. Позивач посилається на ті обставини, що протягом 2007-2008 років збудував житловий будинок для проживання своєї сімї. Суміжні сусіди на початку зведення даного будинку не заперечували. Право на забудову здійснювалося ним за умови додержання архітектурних та будівельних норм і правил. Будівництво зробив самовільно, оскільки оформлення відповідних документів займало багато часу, а він мав намір спочатку збудувати будинок для проживання в ньому його сімї, а потім оформити належним чином документи. В даний час бажає узаконити будівництво у виконкомі Бурштинської міської ради, однак отримав усну відмову, і тому змушений звертатися з позовом до суду. Представник позивача за договором -[PERSON] подав суду заяву в якій просить, розгляд справи проводити у його відсутності, а також у заяві зазначив, що підтримує позовні вимоги і просить задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Представник Бурштинської міської ради подав до суду письмову заяву із змісту якої вбачається, що щодо задоволення позову позивача не заперечує, справу просить розглядати у відсутності представника Бурштинської міської ради. Дослідивши представлені доводи представника позивача та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що протягом 2007-2008 років позивач збудував житловий будинок для проживання своєї сімї. Право на забудову здійснювалося позивачем за умови додержання архітектурних та будівельних норм і правил, що стверджується копією висновку від 19.09.2012 року № 162. З копії технічного паспорта вбачається, що [PERSON] здійснив самовільну будівлю. В даний час позивач бажає узаконити будівництво у виконкомі Бурштинської міської ради, однак отримав усну відмову, і тому змушений звертатися з позовом до суду. Виконком Бурштинської міської ради щодо визнання за позивачем права власності на житловий будиноко не заперечує, про що свідчить письмова заява. За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За наведених вище обставин і доказів суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 317, 319, 392, 1233 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані по вул.Любецька, 3, в с.Губичі Ріпкинського району Чернігівської області, зазначивши, що будинок належав її матері [PERSON], котра померла 01.02.2002 року. Позивачка вказує, що вона вступила у володіння спадковим майном, але не може оформити право власності на нерухомість у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації будинку. В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача надіслав до суду заяву про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (редакції 1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З матеріалів справи вбачається, що позивач має право на спадкування за заповітом після померлої [PERSON], смерть якої настала 01.02.2002 року. Позивачка вступила у володіння спадковим майном. Позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що нерухоме майно перебувало у власності спадкодавця, однак правовстановлюючі документи на домоволодіння відсутні у звязку з тим, що діючим на момент спорудження житлового будинку законодавством, державна реєстрація такого майна не вимагалась. Вказана обставина є перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], у якій просить розірвати їх шлюб. Заявлені вимоги мотивує тим, що вони люди різних характерів та поглядів на життя, не підтримують подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, вважає, що їх шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сімї стали неможливими, а тому просить його розірвати. Позивачка у судове засідання не зявилася, проте, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій позов підтримала та просить його задовольнити з викладених у ньому мотивів. Відповідач [PERSON] у судову засіданні заперечив проти задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, суд встановив такі факти. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 травня 1997 року, про що свідчить свідоцтво про одруження серії І-ИД № 039468, видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської ради народних депутатів Тернопільської області, актовий запис № 492. У шлюбі в подружжя народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечитиме інтересам одного з них. Проаналізувавши докази в їх сукупності, фактичні взаємини, які склалися між подружжям та причини позову, суд прийшов до висновку, що подальше збереження сімї суперечитиме інтересам сторін. Отже, шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 1992 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, в сімї відсутнє взаєморозуміння, спільне проживання та ведення спільного господарства припинено з лютого 2009 року позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлений позов, просила його задоволити. Вказала, що вони з відповідачем мають різні погляди на подружнє життя, ведення спільного господарства та спільне проживання припинено близько 4 років тому, на даний час у неї склались фактичні шлюбні стосунки з іншим чоловіком, примирення між ними не доцільне. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлений, повідомлення про причини неявки до суду не надіслав. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не зявися в суд. Суд, дослідивши письмові докази, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до задоволення. Суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, сімя існує формально, збереження її неможливе. На підставі викладеного, ст. 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 1999 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], 15 вересня 2000 року та [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, в сімї відсутнє взаєморозуміння, часто виникають суперечки через різні погляди на подружнє життя, ведення спільного господарства припинено, позивач просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримав позов, просить шлюб розірвати. Відповідач позов визнала повністю, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 111, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

25.10.2012 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] у розміри 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно та до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 06.06.2009 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1\\4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання позивачка не з'явилась - надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність та підтримку позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до наданої копії свідоцтва про шлюб Серії 1-ЖС № 067847 від 06.06.2009 року між [PERSON] та [PERSON] 06.06.2009 року було зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище Василенко. Згідно наданої копії свідоцтва про народження дитини Серії 1-ЖС № 131165 від 09.10.2009 року, [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою від 27.10.2012 року, виданою СТ «Джерельце». Відповідно зі ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. З огляду на вищенаведене суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом, вказуючи, що 29.08.1998 року вони уклали з відповідачами договір купівлі-продажу, згідно з яким придбали право власності на квартиру [ADDRESS]. Угоду уклали на Азовській універсальній товарній біржі. Обома сторонами були виконані всі умови договору. Вони передали відповідачам гроші за квартиру, а відповідачі їм ключі від неї та документи. У теперішній час їм стало відомо, що біржовий контракт не є право установчим документом на квартиру. Тому просять визнати угоду дійсною оскільки раніше їм не було відомо, що угода вважається недійсною і потребує нотаріального посвідчення. В судове засідання позивачі не зявились, надіслали заяви з проханням розглянути справу в їх відсутності, наполягали на задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання також не зявилися, направили до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, позов визнали та не заперечували проти його задоволення. Відповідач [PERSON] згідно свідоцтва про смерть помер 04.10.2008 року. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми суд розглянув справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.08.1998 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] уклали біржовий контракт № Л-69 (договір купівлі-продажу) з [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за умовами якого позивачі придбали квартиру [ADDRESS] загальною площею 60,3 м2, житловою площею 43,6 м2 (а.с.6). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 23.10.2009р. (а.с.17). Біржовий контракт був зареєстрований 01.09.1998 року у книзі реєстрації біржових операцій в бюро технічної інвентаризації м. Маріуполя під реєстраційним номером 36608. Всі умови договору сторони виконали. Проте, в нотаріальному порядку договір посвідчений не був. Згідно зі ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Таким чином, суд вважає, що права позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду, порушені і підлягають судовому захисту, а позов задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на її користь на утримання неповнолітньої дитини, доньки Дар»ї, [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що раніше сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину, доньку Дар»ю, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії 1-ЕД № 095518 від 05.02.2008 року, виданим Кам»янською сільською радою Новопсковського району Луганської області, де в графі «батько» зазначений відповідач - [PERSON]. Неповнолітня дитина проживає з позивачем, та знаходяться на утриманні позивача. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Договору про добровільну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини між позивачем та відповідачем не укладено. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч.3 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) або у твердій грошовій сумі. З урахуванням вимог позивача, яка просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у частці від заробітку (доходу) відповідача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 04.03.2011 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 244, посилаючись на те, що сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, різні характери. Шлюбно-сімейних відносин не має, сімя розпалась остаточно і відновленню не підлягає. Примирення та збереження сімї не можливо і не є доцільним. До суду надійшли заяви позивача [PERSON] та його представника про розгляд справи за їх відсутності із зазначенням щодо підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] 04 березня 2011 року уклав шлюб із [PERSON], зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 244, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 192988). Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитині інваліда, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, різні характери. Шлюбно-сімейних відносин не має, сімя розпалась остаточно і відновленню не підлягає. Спільного господарства не ведуть з січня 2012 року. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу у судовому засіданні не надано та судом не встановлено, тому подальше збереження сімї та не доцільно. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

У серпні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу укладеного між ним та відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що вони не зійшлися характерами та поглядами на життя. Дітей не мають. Спору про поділ майна, яке набуте подружжям за час перебування у шлюбі, немає. Просить позов задовольнити, шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені ним в позовній заяві, наполягав на задоволенні позову. Вказав, що з серпня 2012 року вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, разом не проживають. Пояснив, що категорично не згоден на примирення з відповідачем за жодних обставин. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, проти розірвання шлюбу заперечувала. Підтвердила, що з серпня 2012 року вони з позивачем разом не проживають, він з нею не спілкуються. Вказала, що позивач повинен спочатку повернути її речі, які залишились у нього, а вже потім вирішувати питання розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про одруження серії 1-ФП № 076694, 23 вересня 2011 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено запис за № 643. Позивач, як на підставу позову послався на обставини, які підтверджені відповідачем, а саме, що проживання однією сімєю припинено з серпня 2012 року. Дітей у подружжя не має. Зясувавши обставини справи, враховуючи думку позивача, суд приходить до висновку про недоцільність застосування заходів, передбачених ст. 111 СК України, щодо примирення подружжя, оскільки не вбачається шляхів примирення. Позивач категорично заперечує проти примирення. З моменту звернення до суду пройшло більше двох місяців, подружжя не примирилось. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню так як судом встановлено, що шлюбні стосунки фактично припинено подружжям з серпня 2012 року, а їх поновлення та примирення сторін не можливе та подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 107,30 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Outcome: approved