Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] в її користь борг за договором позики: 30000 грн. основний борг, 210 грн. інфляційні втрати за весь час прострочення, 454,92 грн. 3% річних від простроченої суми та 307 грн. понесених нею судових витрат. В обґрунтування позову посилається на те, що 18 травня 2011 року вона позичила [PERSON] на прохання останнього для власних потреб 30000 грн. Одержання зазначеної суми підтверджується його власноручно написаною розпискою. При цьому, відповідач зобовґязався повернути їй зазначені кошти в термін до 31.12.2011 року. Після спливу зазначеного терміну, вона звернулася до [PERSON] з проханням повернути позичені кошти. Останній пообіцяв повернути кошти через декілька днів, однак по даний час ухиляється від виконання свого грошового зобовґязання, уникає зустрічей з нею, заявляє, що не має такої суми грошей. Оскільки [PERSON] було прострочено повернення боргу, то він повинен сплатити 3% річних від основної суми боргу за період з 01.01.2012 року по 28.09.2012 року, які складають 454,92 грн. та індекс інфляції за вказаний період в розмірі 210 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] не зявився в судове засідання, не повідомивши причин неявки, хоч повідомлявся належним чином про час та місце судового засідання рекомендованою кореспонденцією. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд дійшов переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, то згідно розписки від 18.05.2011 року відповідач [PERSON] отримав гроші в сумі 30000 грн. у гр.. [PERSON] та зобовґязався цю суму повернути в термін до 31.12.2011 року. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Окрім того ст. 625 Цивільного кодексу передбачає, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, і зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три проценти річних за період з 01.01.2012 року по 28.09.2012 року складають 454,92 грн., індекс інфляції за цей же період складає 210 грн. Таким чином, загальна сума боргу по розписці відповідача перед позивачем складає 30664,92 грн. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що позов є підставним, оскільки позикодавець вправі вимагати повернення позики, так як позичальник - відповідач, отримавши у власність передані йому позикодавцем позивачем гроші, став зобов'язаним повернути позикодавцю предмет позики в обумовлений розпискою строк, тобто до 31.12.2011 року. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 81, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір.

Outcome: approved