Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на нерухоме майно за набувальною давністю, яке залишилось після смерті матері [PERSON], яка померла 30 грудня 1976 року, посилаючись на те, що після смерті матері, яка проживала [INFO] залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 350 кв.м. та недобудований будинок по вул. Таращанська, 39-А, в даний час, відповідно до довідки Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області - будинок № 43 по вул. Таращанській в м. Хмільнику. Згідно свідоцтва від 22 серпня 1980 року про право на спадщину за заповітом позивачка [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON]. 29 січня 1978 року помер брат позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №189484 від 02 березня 2011 року. Після смерті брата спадкова справа на нерухоме майно а саме на земельну ділянку розміром 350 кв.м не заводилась, що знаходиться по вул.Таращанська,б 39 (до інвентаризації №39-а) в м. Хмільнику Вінницької області, і позивачка [PERSON] з 1980 року користувалась зазначеними земельною ділянкою та недобудованим будинком, здійснюючи догляд за майном та утримувала його за власні кошти. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що позивачка добросовісно заволоділа вказаним майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним більше тридцяти років, [PERSON] вважає, що набула право власності на це майно і просила визнати за нею право власності на зазначене вище нерухоме майно за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, представник відповідача позов визнав частково, вказуючи на те, що стосовно земельної ділянки, то її передача у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому ст.119 Земельного Кодексу України, де зазначено, що громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Суд, заслухавши показання сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, що позивач - [PERSON] зареєстрована та проживає [INFO], в даний час, відповідно до довідки Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області - будинок №43 по вул. Таращанська в м. Хмільнику, і з 1980 року та на протязі всього часу вона користується земельною ділянкою розміром 350кв.м. та недобудованим житловим будинком, які залишились їй у спадок, добросовісно здійснюючи догляд за майном та утримуючи його за власні кошти, але з заявою щодо приватизації земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні до Хмільницької міської ради вона не зверталась. Суд вважає, що позивачем [PERSON] порушено порядок передачі земельної ділянки у власність. Відповідно до ст. 118 Земельного Кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. У разі відмови ради у передачі земельнеої ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання, згідно зі ст.118 ч.11 Земельного Кодексу України, має бути вирішено в судовому порядку. Крім того, згідно листа Верховного суду України від 29 жовтня 2008 року №19--3767/0/8-08 норма ст. 119 Земельного Кодексу України щодо набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю може застосовуватися з 01 січня 2017 року відповідно до п.1 розділу ІХ "Прикінцеві положення" Земельного Кодексу України, тому визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 01 січня 2017 року. Таким чином не допускається право власності за набувальною давністю позивачем, на земельну ділянку незалежно від часу володіння нею чи відкритості володіння нею.

Outcome: dismissed