Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеною позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій посилаючись на самовільне збудування відповідачем цегляного паркану на належній йому земельній ділянці, що розташована по вул. Урицького, 31 в м. Новий Буг Миколаївської області, просив ухвалити судове рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо незбереження межових знаків на вищевказаній земельній ділянці та зобовязати останнього усунути перешкоди у користуванні належної йому земельної ділянки шляхом демонтажу збудованого відповідачем цегляного паркану. При судовому розгляді справи позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав і пояснив, що при виділенні відповідачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,0748 га для обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, розташованої по вул. Урицького, 33 в м. Новий Буг, а також при виготовленні на його імя державного акту ЯК № 937803 від 03.09.2012 року, що посвідчує право власності останнього на вказану земельну ділянку не була врахована межова лінія їх суміжних земельних ділянок, яка зазначена в плані меж земельної ділянки за державним актом серії МК за № 002220 від 05.08.2004 року, що виданий раніше на імя [PERSON] для обслуговування його жилого будинку та споруд, що по вул. Урицького, 31 в м. Новий Буг, а тому на його думку їх суміжні земельні ділянки накладаються одна на одну, при цьому земельна ділянка відповідача накладається на його земельну ділянку на відстань одного метра в сторону її зменшення. При будівництві цегляного паркану, відповідач [PERSON] брав до уваги умовну лінію яка проходила вздовж стінки колишнього гаражу, який був збудований попереднім власником цієї земельної ділянки вже з порушенням меж суміжних земельних ділянок, тому вважає, що вказаний паркан фактично встановлено відповідачем на його власній земельній ділянці, при цьому встановлюючи капітальну огорожу відповідач пошкодив дійсні межові знаки, оскільки зняв огорожу із сітки рябиці, яка на той час була встановлена приблизно у тому місці, де проходила суміжня лінія між їх земельними ділянками. Наголосив, що ні відповідачем ні службою, які виконували роботи по виготовленні технічної документації з землеустрою для отримання відповідачем [PERSON] державного акту на землю не погоджувалися з ним її граничні межі з розташованою поруч по сусідству його земельною ділянкою. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав, зазначив, що вказаний цегляний паркан почав будуватися у 2006 році ще попереднім власником будинку його матірю [PERSON] за погодженням з Новобузькою міською радою, а він лише згодом його добудував, коли став власником домоволодіння по вул. Урицького, 33 в м. Новий Буг Миколаївської області. Відтак, минуло шість років з дня встановлення такої огорожі, проте позивач до цього часу жодного разу не звертався зі скаргами до компетентних органів щодо захоплення його земельної ділянки. Попередньому власнику цього будинку [PERSON] згідно з рішенням Новобузької мської ради Миколаївської області від 31.05.1994 року за № 241 передано у приватну власність земельну ділянку площею 748 кв.м. для обслуговування вказаного будинку. В подальшому така площа земельної ділянки, як після придбання будинку його матірю [PERSON] так і після дарування його йому не змінювалася. Ставши власником житлового будинку по вул. Урицького, 33 в м. Новий Буг він виготовив технічну документацію з землеустрою, згідно з якою встановлені межі розташування земельної ділянки площею 748 кв.м. і видано державний акт на цю земельну ділянку площа якої не перевищує встановлених 748 кв.м. Його камяна огорожа зведена якраз по межі встановленою відповідною технічною документацією, а тому вимоги позивача щодо зведення такої огорожі на його земельній ділянці є безпідставними. Посилання позивача на знищення ним межових знаків вважає також безпідставними, оскільки такі знаки не були встановлені згідно з Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості та їх закріплення межовими знаками), затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року № 376. За таких умов просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити. Третя особа без самостійних вимог Новобузька міська рада Миколаївської області, явку свого представника в судове засідання не забезпечила, направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за відсутності їх представника, при цьому надала свої письмові заперечення проти позову. Згідно з вказаними запереченнями межа між земельними ділянками домоволодінь № 31 та № 33 по вул. Урицького в м. Новий Буг проходить по огорожі, яка встановлена з погодженням позивача та колишніми власниками будинку № 33. Площа та конфігурація межуючих земельних ділянок [PERSON] та [PERSON], після їх заміру працівниками міської ради, відповідають площі та конфігурації, що визначені державними актами на ці земельні ділянки. Вислухавши доводи сторін, допитавши свідка та експерта, дослідивши письмові докази у справі, суд приходе наступного висновку. Згідно з договорами дарування, посвідченими приватним нотаріусом Новобузького нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] 07.04.2004 року [PERSON] набув права власності на житловий будинок № 31 з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Урицького в м. Новий Буг Миколаївської області, зареєстрованого в Новобузькій філії ММ БТІ 13.04.2004 року за р./№ 5396444 та на земельну ділянку площею 0,0887 га, що знаходиться за вищевказаною адресою для обслуговування зазначеного домоволодіння. На підставі вказаного договору дарування земельної ділянки [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 002220, виданий Новобузькою міською радою Миколаївської області від 05.08.2004 року, площею 0,0887 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташований по вул. Урицького, 31 в м. Новий Буг Миколаївської області. Як встановлено в судовому засіданні на час придбання вказаного будинку і земельної ділянки позивачем, по сусідству з ним, у житловому будинку № 33 по вул. Урицького в м. Новий Буг проживала громадянка [PERSON]. Остання, набувши право власності на житловий будинок, державний акт на земельну ділянку для обслуговування цього будинку не виготовляла, хоча за рішенням Новобузької міської ради Миколаївської області від 31.05.1994 року за № 241, земельну ділянку для вказаних потреб площею 748 кв.м. їй виділено. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗК України (в редакції Закону 1990 року), право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Як пояснив позивач [PERSON] в судовому засіданні, між їхніми домоволодіннями була встановлена огорожа у вигляді сітки рябиці, що і служила межовим знаком, що поділяла їх суміжні земельні ділянки. Згодом [PERSON] збудувала поруч зі своїм будинком гараж, при цьому з дозволу [PERSON] його частина (бокова стінка) виступала на його земельну ділянку. Втім, відповідач, вважаючи, що саме за стінкою цього гаража проходить межа його земельної ділянки відступив від його стіни ще певну відстань і збудував на цьому місці камяний паркан (євро). 16.08.2006 року [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку посвідченого нотаріально, продала громадянці [PERSON] житловий будинок по вул. Урицького, 33 в м. Новий Буг Миколаївській області, яка в свою чергу подарувала цей будинок 07.07.2009 року своєму сину [PERSON], а вже останній подарував вказаний будинок 24.11.2011 року за відповідним договором, посвідченого нотаріально, своєму брату [PERSON], відповідачу по справі. Ставши власником даного житлового будинку [PERSON] зніс огорожу з сітки рябиці та збудував цегляний паркан, яким відгородив земельну ділянку, яка на той час перебувала у його користуванні для обслуговування житлового будинку, від земельної ділянки належній [PERSON] Виходячи з вимог частини 1 та 3 ст. 125 ЗК України (в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Згідно положенгь ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Однак лише згодом, на підставі рішення Новобузької міської ради від 16.12.2011 року за № 262, [PERSON] замовив виготовлення технічної документації зі складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,0748 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Урицького, 33 в м. Новий Буг, де після її виготовлення та затвердження згідно з рішенням Новобузької міської ради від 13.07.2012 року за № 384, отримав від вказаної міської ради державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 937803 від 03.09.2012 року. Однак, при виготовленні відповідної технічної документації, з [PERSON], як власником суміжної земельної ділянки, не було погоджено граничних меж земельної ділянки [PERSON], що видно з відсутності підпису [PERSON] на плані погодження таких меж. А відтак проект відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку № 33 по вул. Урицького, розроблявся по фактичному користуванню цією ділянкою [PERSON] Відповідно до пункту 2.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року №43, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за №354/3647, роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включають, зокрема, встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки. Погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами передбачено статтею 198 Земельного кодексу України при виконанні кадастрової зйомки як комплексу робіт, що виконуються для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Як вбачається з висновків судово-технічної експертизи, проведеною згідно з ухвалою суду від 13.02.2013 року, при складанні плану земельної ділянки по вул. Урицького, 31 в м. Новий Буг, що належить [PERSON] (далі земельна ділянка № 31) та плану прилягаючої по цій вулиці за № 33 земельної ділянки належної [PERSON], (земельна ділянка № 33) згідно з виданих кадастрових планів, було виявлено, що площа земельної ділянки № 31 не відповідає виділеної земельної ділянки згідно з державним актом, тобто площа цієї земельної ділянки зменшена на 18 кв.м. Межа земельних ділянок №31 та №33 не відповідає первісній межі земельної ділянки № 31 за кадастровим планом. Межа між земельними ділянками № 31 та № 33 повинна бути звивистою, а фактично вона є прямою. Межа земельної ділянки № 31 від точки 5 до точки 1 земельної ділянки № 31 зменшена на 1,20 м., а від точки 3 до точки 2 зменшена на 0,52 м. Це свідчить про те, що раніше зміщена межа земельної ділянки №33 в сторону земельної ділянки №31 проектантами при розробці проекту відведення земельної ділянки не була врахована по відношенню до межі земельної ділянки № 31. Причиною зміщення межі земельної ділянки №33 в сторону земельної ділянки №31 є те що, до складання проекту відведення земельної ділянки та одержання державного акту користувач здійснював будівництво будівель та споруд. Не були враховані межові знаки, які були встановлені раніше на земельній ділянці №31 при будівництві огорожі земельної ділянки №33. Встановлена раніше камяна огорожа земельної ділянки № 33 вказаним землекористувачем була збудована з порушенням користування меж земельної ділянки №31. Проектами було за основу прийнято межу земельної ділянки на рівні раніше збудованого паркану землекористувачем ділянки № 33 у вигляді прямої лінії, внаслідок чого була допущена груба помилка при розробці проекту землеустрою по відведенні земельної ділянки, який включає свої вимоги. При аналітичному розрахунку площа земельної ділянки № 33, згідно виданого державного акту гр. [PERSON], відповідає площі земельної ділянки. Межі земельної ділянки приймалися до уваги по існуючій огорожі ділянки №33. Що свідчить про те, що складений план відведення земельної ділянки не відповідає вимогам Еталону проекту відведення земельних ділянок та оформленню графічних матеріалів. Довжина сторін земельної ділянки №31 та його площа не відповідають первісним таким значенням за кадастровим планом цієї земельної ділянки. Огорожа користувачем земельної ділянки № 33 раніше була збудована на земельній ділянці № 31, ще до видачі державного акту користувачем земельної ділянки № 33. Частинами 1 та 4 статті 41 Конституції Українинаголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, за результатами проведеної у справі експертизи, межі земельної ділянки [PERSON] розташованої по вул. Урицького, № 31 в м. Новий Буг порушені шляхом накладання на нею земельною ділянкою, яка перебуває у власності [PERSON] 3, що розташована відповідно по вул. Урицького, № 31 в м. Новий Буг. Доводи відповідача, що не ним, а попередніми власниками відбулося зведення огорожі, не є переконливими та вирішальними для вирішення спору, оскільки на час звернення до суду позивача з вказаним позовом саме [PERSON] є власником житлового будинку по вул. Урицького, 33 в м. Новий Буг з прилеглими до нього житловими будівлями та спорудами, в тому числі і камяної огорожі, яка збудована на земельній ділянці позивача. Відповідно до висновку експерта саме [PERSON] порушує межі земельної ділянки [PERSON], а не навпаки, а тому наявність огорожі відповідача [PERSON] не на межі між земельними ділянками, а саме на земельній ділянці позивача [PERSON] є порушенням права останнього як землевласника. Вирішуючи вимоги позивача про протиправність дій відповідача через незбереження межових знаків на земельній ділянці по вул. Урицького, 31 в м. Новий Буг Миколаївської області, суд виходить з наступного. У ч. 1 ст. 106 ЗК Українипередбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Згідно з ч. 1 ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Як вбачається з акту встановлення меж земельної ділянки, складеного за участю представника землевпорядної організації, Новобузької міської ради та самого [PERSON] у 2004 році, розміри та місцезнаходження земельної ділянки та її площа приведена на плані. Відповідно до п. 3. Основних положень про конструкцію межових знаків, затвердженого рішенням Держкомзему, Укргеодезкартографії 30.03.1993 року за N 309/1 (чинні на час виготовлення на імя [PERSON] державного акту на земельну ділянку по вул. Урицького, 31 в м. Новий Буг) у випадку, коли межа землекористування чи землеволодіння проходить по огорожах різних типів чи співпадає із стінами різних будівель, закріплення її межовими знаками не виконується, бо ними служать кути огорож, наріжні кути будівель і т.п. Якщо межа фізично не закріплена різними спорудами, тоді вона може, за рахунок землекористувача чи землевласника, закріплюватись межовими знаками. Вимоги до їх конструкції і закладки довільні. При судовому розгляді справи встановлено, що єдиним існуючим між домоволодіннями сторін знаком поділу їх земельних ділянок слугувала огорожа, яка встановлена із сітки рябиці, а оскільки відповідачем таку огорожу, без відому позивача знесено і на попередньому її місці розташування не встановлено іншої огорожі, то суд розцінює дії відповідача щодо незбереженя відповідних межових знаків неправомірними. За таких обставин, позовні вимоги позивача щодо визнання дій відповідача щодо незбереження межових знаків на земельній ділянці по вул. Урицького, 31 в м. Новий Буг Миколаївської області та усунення перешкод у корисутуванні зазначеною земельною ділянкою, знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], судові витрати, понесені останнім на проведення судово-технічної експертизи у справі у розмірі 4700 грн. Крім цього в силу вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, зважаючи на те, що позивача звільнено від сплати судового збору і заявлені ним позовні вимоги задоволені повністю, витрати на оплату судового збору у розмірі 214,60 грн. належить покласти на відповідача, стягнувши такі кошти з останнього на користь держави.

Outcome: approved