Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, Чернівецького міського бюро технічної інвентаризації, житлово-будівельного кооперативу №5, третя особа нотаріус [PERSON] - про визнання нечинним та скасування п.1.2 рішення виконкому Чернівецької міської ради №1049/23 від 14.12.2004 року, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], визнання недійсним договору дарування квартири [ADDRESS]. У позові вказувала, що її батько [PERSON] та її мати [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з 1957 року по 1975 рік під час яких у них народилася позивачка [PERSON] та була набута кооперативна квартира [ADDRESS] Щедріна в м. Чернівці. У 1975 році [PERSON] переїхав за адресою [ADDRESS], створив іншу сім»ю з [PERSON], та зареєстрував шлюб 03.12.1981 року, від якого 22.12.1981 року в них народилася донька [PERSON] Право власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] не оформляв. В квартирі [ADDRESS] продовжували проживати позивачка [PERSON] та її мати [PERSON]А, які сплачували квартирну плату та несли всі витрати на утримання квартири та будинку. В 2005 році [PERSON] померла. З 2004 року [PERSON] перебував на обліку в комунальній поліклініці №2 по вул. Л.Українки в м. Чернівці з приводу ішемічного інсульту, судинного паркінсонізму у виражено регідно-тремтливій формі, екстра пірамідним квадрі парезом та іншими захворюваннями. 29 вересня 2009 року [PERSON] помер. Під час оформлення права на спадщину позивачці [PERSON] стало відомо, що 25 листопада 2004 року [PERSON] звернувся до МБТІ із заявою про оформлення на нього свідоцтва про право власності на квартиру і на підставі документів поданих МБТІ виконком Чернівецької міської ради виніс рішення №1049/23 від 14.12.2004 року пунктом 1.2. якого передбачено оформити право власності [PERSON] на виплачену кооперативну квартиру [ADDRESS], вартість якої виплачена повністю в 1980 році. Вказана квартира у 2004 році перейшла у власність відповідачки [PERSON] на підставі договору дарування від 30.12.2004 року. Позивачка вважала, що отримане на ім'я [PERSON] свідоцтво про право власності на квартиру підлягає визнанню недійсним з тих підстав, що [PERSON] до виконкому Чернівецької міської ради із заявою про оформлення свідоцтва про право власності на квартиру не звертався. Заява від 25.11.2004 року її батька на адресу МБТІ ним не підписувалася внаслідок стану здоров'я, а була підписана сторонньою особою, ймовірно [PERSON] Таким чином, позивачка вважала, що МБТІ не маючи повноважень на вирішення поставленого в заяві питання прийняло від сторонньої особи заяву про оформлення права власності та видачу свідоцтва на ім'я [PERSON], яка в подальшому була розглянута виконкомом ЧМР і по ній було прийнято рішення про видачу свідоцтва про право власності. Крім того, вважала, що довідка ЖБК №5 від 25.11.2004 року, яка слугувала однією з підстав винесення виконкомом ЧМР вказаного вище рішення також була видана з порушенням діючого законодавства, оскільки видавалася сторонній особі відповідачці [PERSON] Як наслідок, і свідоцтво про право власності на квартиру, і видача витягу з реєстру та довідки на відчуження квартири відбувалися також за заявами та замовленнями сторонніх осіб, які подавалися ними від імені [PERSON], але ним не підписувалися. За таких обставин вважала, що як наслідок недійсності свідоцтва на право власності [PERSON] є недійним і договір дарування квартири від 30.12.2004 року, який був вчинений від імені [PERSON] на користь [PERSON] , але ним особисто не підписаний. 14.10.2010 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування квартири [ADDRESS] від 30.12.2004 року. Підставою для визнання недійсним договору дарування квартири [ADDRESS] від 30.12.2004 року вказала той факт, що в момент укладання договору дарування [PERSON] внаслідок хвороби тимчасово перебував у стані функціональних розладів психіки. В його організмі відбувалися фізіологічні процеси, внаслідок яких він не міг адекватно усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що вплинуло на його реальну оцінку своїх дій та позбавило можливості вільного волевиявлення, у зв'язку з чим вчинений правочин не відповідає його внутрішній волі і повинен бути визнаний недійсним. Крім того, даний правочин [PERSON] особисто не підписаний, а через хворобу підписаний за місцем проживання за адресою [INFO] сторонньою особою [PERSON] Просила суд визнати нечинним та скасування п.1.2 рішення виконкому Чернівецької міської ради №1049/23 від 14.12.2004 року, визнати недійсним свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS]. Позивачка та її представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили їх задовольнити, дали пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки не визнала і просила залишити позовні вимоги без задоволення, оскільки її батько ніколи не хворів на психічні захворювання, до кінця свого життя не проявляв психічних розладів. З 2000 року він хворів на неврологічні захворювання. Після проведеної операції у 2003-2004 роках його стан здоров'я погіршився і він виявив бажання скласти заповіт, який підписував із великою складністю через хворобу паркінсона. При відвідуванні його нотаріусом ставилися питання що є у його власності, на що він відповідав, що є квартира за яку він сплачував кооперативні внески, однак документів, які б підтвердили його право власності у нього не було. З метою отримання відповідних документів він дзвонив начальнику ЖБК №5 та уповноважив свою дружину [PERSON] на отримання від його імені відповідних документів шляхом надання довіреності, оскільки не міг пересуватися. Під час підписання договору дарування нотаріус роз»яснила, що у разі неспроможності особи власноручно підписати договір, його підпис може посвідчити інша особа, і тоді була запрошена [PERSON] для підписання цього договору. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що з 1981 року перебувала у шлюбі із [PERSON] від якого народилась донька [PERSON] З 2000 року її чоловік хворів на неврологічні захворювання, у 2004 році йому була проведена операція по видаленню пухлини після якої його стан різко погіршився і він виявив бажання подарувати квартиру [ADDRESS] яка належала йому їхній дочці [PERSON] Для цього вони запросили нотаріуса і вона порадила окрім заповіту скласти ще й договір дарування квартири, однак у [PERSON] були відсутні необхідні документи для цього. І тоді він зателефонував голові ЖБК №5 та уповноважив її дорученням, яке було складено ЖРЕПом на отримання всіх необхідних документів по оформленню права власності на квартиру [ADDRESS]. У 2005 році старша дочка [PERSON] [PERSON] відвідувала свого батька і він їй повідомив, що квартиру [ADDRESS] подарував своїй молодшій дочці [PERSON] Представник Чернівецької міської ради [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що згідно Тимчасового Положення про порядок державної реєстрації права власності та інше право на нерухоме майно Виконавчим комітетам надано право оформляти право власності на нерухоме майно, видаючи свідоцтво на право власності за відповідною заявою від члена житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свої пайові внески. Довідкою ЖБК було підтверджено, що [PERSON] у 1980 коці повністю виплатив пайові внески по кооперативній квартирі, яка знаходилась за адресою [ADDRESS] і звернувся з відповідною заявою до виконавчого комітету міської ради. При прийнятті заяви про видачу правовстановлюючих документів на право власності повноваження представника особи перевіряються обов»язково. Представник Чернівецького міського бюро технічної інвентаризації [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що у 2003 році виконавчим комітетом Чернівецької міської ради були делеговані повноваження щодо оформлення права власності на виплачені кооперативні квартири та на заміну правовстановлюючих документів міському бюро технічної інвентаризації. 25.12.2004 року до них звернувся [PERSON] щодо оформлення права власності на кооперативну квартиру. Необхідні документи до проекту рішення були надані, це зокрема, довідка про склад сім'ї та довідка ЖБК про виплату пайових внесків. Була проведена інвентаризація квартири і в подальшому було підготовлено рішення та витяг з реєстру права на нерухоме майно. Ці документи отримала на руки уповноважена особа по довіреності. Представник відповідача ЖБК №5 [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є головою житлово-будівельного кооперативу №5, проживає в [INFO] з 1987 року, [PERSON] не знав, йому не відомо хто сплачував пайові внески за кооперативну квартиру, у вказаній квартирі завжди проживали [PERSON] та її дочка [PERSON], які сплачували всі витрати по утриманню квартири. Довідки про склад сім'ї №10 від 16 березня 2010 року та №26 від 14.10.2010 року видавалися ним, як головою правління ЖБК №5. Третя особа нотаріус [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON], посилалась на те, що посвідчення нею договору дарування квартири [ADDRESS] відбувалося на дому та в повній відповідності із Законом України «Про нотаріат» та Інструкцією про вчинення нотаріальних дій. Договір був підписаний через хворобу власника квартири іншою особою на його прохання. Даний договір був підготовлений нею заздалегідь на основі правовстановлюючих документів які їй були подані родичами власника квартири. У зв'язку з неспроможністю через хворобу підписати договір власником квартири його підписала стороння особа, якій власник довіряв та добре знав, що передбачено Інструкцією на вчинення нотаріальних дій. Під час підписання договору дарування [PERSON] усідомлюав значення своїх дій та міг керувати ними. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що у 2004 році вона була присутня під час підписання договору дарування. [PERSON] хворів, у нього була паралізована права сторона, однак він пересувався по квартирі і пеербуав у ясному розумі. Нотаріус, яка також була присутня в квартирі зачитала договір вголос і [PERSON] попросив розписатися за нього в договорі дарування, оскільки в нього дуже тремтіли руки і він не міг цього зробити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює лікарем-невропатологом міської поліклініки №2 і здійснювала диспансерний нагляд за [PERSON], який хворів на неврологічні захворювання, зокрема хворобу Паркінсона. Дана хвороба не є психіатричним захворюванням, медичні припарати, які були нею призначені хворому не відносилися до психіатричних препаратів. Заслухавши доводи сторін, їх представників, третю особу, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, повно та всебічно зясувавши обставини справи суд вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до довідки №3534 від 02.12.2004 року спірна квартира знаходиться за адресою [ADDRESS] і складається із трьох житлових кімнат загальною площею 54,50 кв. м. та житловою площею 39,2 кв. м. (т.1 а.с.11). Згідно довідок ЖБК №5 №71 від 25.11.2004 року, №10 від 16.03.2010 року, №26 від 14.10.2010 року та копії паспорта серії КР №848935 [PERSON] був зареєстрований та був власником квартири №21 в будинку №36 житлово-будівельного кооперативу №5, по вул. Салтикова-Щедріна в м. Чернівці, членом ЖБК №5 був з 1969 року. Сума пайових внесків виплачена [PERSON] повністю в 1980 році. (т.1 а.с.9-10 зворот, 12, 79), З довідки КЖРЕП-4 вбачається, що у 2004 році [PERSON] звернувся до уповноважених органів через свого представника дружину [PERSON], якій були видані доручення від [PERSON] з метою отримання правовстановлюючих документів на право власності на кооперативну квартиру. Копії доручень в КЖРЕП-4 не збереглися. У відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про власність» який діяв на той час, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Пунктом 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18 вересня 1987 р. "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" передбачено, що згідно із ст.15 Закону України "Про власність" член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. З довідки КЖРЕП-4 вбачається, що у 2004 році були видані [PERSON] доручення від [PERSON], копії доручень в КЖРЕП-4 не збереглися. Статею 237 Цивільного кодексу України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Статтею 239 ЦК України визначено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. У відповідності до вимог ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. [PERSON] в грудні 2004 року після реєстрації права власності і отримання свідоцтва, уклав договір дарування вищевказаної квартири, який був посвідчений нотаріально, і він у присутності нотаріуса підтвердив той факт, що квартира належить йому і він має на неї необхідні правовстановлюючі документи. Відповідно до листа №1242 від 02.07.2010 року на підставі замовлення [PERSON] від 25.11.2004 року була проведена інвентаризація квартири №21 в житловому будинку №36 по вул.. Салтикова-Щедріна в м. Чернівці з оформленням права власності на неї. Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №1049/23 від 14.12.2004 року «Про оформлення права власності громадян на виплачені кооперативні квартири, внесення змін в раніше прийняте рішення (делеговані повноваження)» оформлено право власності на виплачену кооперативну квартиру за адресою: [ADDRESS] [PERSON], члену ЖБК №5 вартість якої виплачена повністю в 1980 році. Чернівецькому міському комунальному бюро технічної інветраризації дано розпорядження оформити свідоцтво про право власності на виплачену кооперативну квартиру (т.1 а.с.8). Відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №365/10 від 16.05.2000 року уповноважено Чернівецьке міське комунальне бюро технічної інвентаризації по оформленню і державній реєстрації права власності на нерухоме майно, яке знаходиться у власності юридичних і фізичних осіб. У відповідності до п. 8.1. Тимчасового Положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно затвердженого наказом Міністрерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року оформлення права власності на нерухоме майно проводиться органами місцевого самоврядування з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що дане рішення було прийнято у повній відповідності до вимог підпункту 10 пункту «б» статті 30 Закону України «Про місцеве с самоврядування в Україні» та ст.. 15 Закону України «Про власність», а позовна вимога позивача про про визнання нечинним та скасування п.1.2 рішення виконкому Чернівецької міської ради №1049/23 від 14.12.2004 року, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] не підлягає до задоволення. Судом також встановлено, що 30.12.2004 року [PERSON] за нотаріально посвідченим договором подарував вказану квартиру, яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 20 грудня 2004 року виконавчим комітетом Чернівецької міської ради на підставі рішення виконкому від 14 грудня 2004 року за №1049/23 своїй дочці [PERSON] 29 вересня 2009 року [PERSON] помер. У відповідності до вимог ст.. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. З висновку експерта № 082 вбачається, що дати аргументовану відповідь про можливість підекспертного адекватно сприймати та розуміти обставини та їх значення, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не представляється можливим, оскільки у наданій мед документації відсутні будь-які відомості про стан основних психіатричних функцій підекспертного (увага, сприйняття, осмислення, інтелектуальна продукція, мислення, пам'ять, емоційно-вольові зміни, критичні можливості). Судом на підставі абз. 2 ч.1 ст.218 ЦК України не сприймає як доказ, покази інших свідків в справі оскільки вони стосуються намірів вчинити або не вчинити правочин, (договір дарування). У відповідності до вимог п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними» згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обовязковість яких надана Верховною [PERSON] України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. У відповідності до вищевикладеного та положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Як вбачається із досліджених в судовому засіданні доказів, позивач не надала суду належних доказів того, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах та ними спільно була набута кооперативна квартира [ADDRESS] Щедріна в м. Чернівці. Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, яка б свідчила про відсутність у [PERSON] необхідного обсягу цивільної дієздатності а також того що його волевиявлення не було вільним та не відповідало його внутрішній волі. Враховуючи вказані вище норми законодавства, суд вважає, що позовна вимога позивача про визнання недійсним договору дарування квартири [ADDRESS] не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed