Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

08.10.2012 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м.Чернігова до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позові позивач зазначила про те, що 11.11.1994 року зареєструвала шлюб з відповідачем у міському відділі реєстрації одружень м. Миколаїва, актовий запис № 1517. За час шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день їх спільна \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~дитина, син [PERSON], проживає разом з позивачем, вона самостійно його утримує та виховує. Відповідач працює неофіційно та отримує нерегулярний і мінливий дохід, на утримання сина позивач просить 600 грн. на місяць. Позивач вважае, встановлення аліментів у твердій грошовій сумі є найбільш доцільним, зважаючи на мінливий дохід відповідача. Вище викладене й стало підставою звернення позивача до суду з вимогами про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Заперечував, щодо розміру аліментів, визначених позивачем, оскільки він не працює. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ФП № 255926 виданого 11.11.1994 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб у міському відділі реєстрації одружень м. Миколаїва, актовий запис № 1517. Згідно свідоцтва про народження серії І-ФП № 077419 виданого 05.01.1996 року батьками [PERSON] , [INFO], актовий запис № 50, записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставили, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. З ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Статтею 12 Закону України «Про Державний бюджет на 2012 рік» встановлено з 1 жовтня 2012 року прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1112 гривень, з 1 квітня 1134 гривні, з 1 липня 1144 гривень, з 1 жовтня - 1161 гривень, з 1 грудня - 1197 гривень. Враховуючи наявність встановленого законом обовязку обох батьків утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, відповідно зобовязаний надавати відповідну допомогу у розмірі як мінімум 1/2частини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що становить 580 грн. 50 коп. (станом на 01.10.2012 року). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved