Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 10 серпня 2008 року ПАТ КБ " Приват Банк " , ( правонаступник ЗАТ КБ " Приват Банк " ) та [PERSON] уклали договір DNH4KP50800270, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 11823, 62 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25, 08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12. 10. 2009 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам ( " Розстрочка " ) ( Стандарт ) складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти ( щомісячний платіж ) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно Умов. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, не повернув отримані кошти та не сплатив нараховані відсотки за користування кредитом, в зв'язку із чим виникла прострочена заборгованість за кредитним договором, яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але до суду подав заяву в якій просить про проведення слухання даної справи без його присутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки позивача проти заочного розгляду справи не заперечує ( а.с.33). Відповідач в судовому засіданні вимоги визнав частково , просить виключити з суми боргу нараховані проценти , пеню , штрафи за період 2010 -2012 років, так як він в даний період перебував в слідчому ізоляторі, отже був тимчасово позбавлений вільно пересуватися, вчиняти певні дії, в тому числі не міг вчасно сплачувати банку борг по кредиту. Дану обставину вважає поважною. Щодо перебування в СІЗО надав довідку. Заслухавши відповідача , дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, з"ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 серпня 2006 року ПАТ КБ " Приват Банк " , ( правонаступник ЗАТ КБ " Приват Банк " ) та [PERSON] уклали договір DNH4KP50800270, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 11823, 62 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25, 08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12. 10. 2009 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам ( " Розстрочка " ) ( Стандарт ) складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти ( щомісячний платіж ) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно Умов. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно вимогам ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов"язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов"язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Згідно ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст.599 та 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно наданої відповідачем довідки (а.с.54) з 02.05.2010 року по 12.06.2012 року [PERSON] утримувався під вартою , отже був обмежений в пересуванні, вчиненні певних дій . Відповідно до ст.614 ЦК України підставою відповідальності за порушення зобов"язання є вина особи . Відповідно до ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов"язання звільняється від відповідальності, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" роз"яснено , що перебування в місцях позбавлення волі є поважною причиною для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини . В даному випадку суд також вважає поважною причиною не можливість вчасно сплатити заборгованість банківській установі по кредиту та відсоткам , а також вважає , що за вказаний період не підлягають стягненню нараховані проценти, нарахована пеня та нараховані штрафні санкції , а тому виключає їх з суми , яка підлягає стягненню. Отже стягненню підлягають сума не сплаченого кредиту 8083,66 грн . , заборгованість по процентам 6175,36 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов"язання 4793, 54 грн., штраф -фіксована частина 500 грн. та штраф- відсоток від суми заборгованості 952, 65 грн. Всього на суму 20502,21грн. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам. На підставі вищезазначеного та

Outcome: partial