Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-09 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що за наказом № 194 міськвідділу освіти м. Ковеля від 02.09.02 р. вона була прийнята на роботу на посаду вихователя фізичного виховання з 0,75 посадового окладу у дитячий садок № 6. Наказом від 27.08.11 р. її посаду було перейменовано на посаду інструктора з фізичного виховання. За наказом № 54 К від 08.11.12 р. її було звільнено з роботи інструктора у зв»язку з систематичним невиконанням посадових обов»язків (п. 3 ст. 40 КЗпП України). Таке звільнення вона вважає незаконним, так як у 2001 р. вона закінчила В. Волинське педучилище за спеціальністю «Дошкільне виховання», а у 2004 р. - ВДУ ім. Лесі Українки за цією спеціальністю. З 01.02.10 р. по 13.02.10 р. вона підвищувала кваліфікацію у Волинському інституті післядипломної педагогічної освіти. 25.03.11 р. вона була атестована відповідною комісією і за результатами голосування членів комісії встановлено, що вона відповідає займаній посаді, їй присвоєно кваліфікаційну категорію «спеціаліст 1 ої категорії». Зазначає, що з атестаційного листа слідує, що за станом на цю дату вона до дисциплінарної відповідальності не притягалась, зауважень по роботі не мала, як спеціаліст характеризується виключно позитивно, за результатами атестації їй підвищено кваліфікаційну категорію з другої на першу. Наказами по навчальному закладу № 49 від 30.09.04 р., № 57 від 28.12.07 р. їй оголошено подяки за нові підходи до організації освітньо - виховного процесу, сумлінне виконання посадових обов»язків. За наказом начальника управління освіти у м. Ковелі № 299 від 20.09.10 р. вона була нагороджена почесною грамотою за сумлінну працю у справі навчання та виховання дітей. У травні 2012 р. діти і батьки спецгрупи «В» їй оголосили подяку. 22.06.11 р. вона була попереджена про істотні зміни умов праці, перейменування посади вихователя з фізкультури на інструктора з фізкультури, погодившись працювати на один посадовий оклад, що відповідає навантаженню 8 груп дітей. У зв»язку з тим, що на протязі 2011 2012 р. р. вона працювала з 9 групами дітей, тобто, більше ніж на одну посадову ставку, то стала вимагати підвищення оплати, у чому їй було відмовлено. У зв»язку з цим вона звернулась з листом до міськуправління освіти. З відповіді останнього від 22.06.12 р. за № 800 їй було відмовлено у доплаті з тих міркувань, що у ДНЗ № 6 виділено лише 1 ставку посади інструктора. Вона звернулась з заявою у Держінспекцію з питань праці у Волинській обл.. При розгляді її заяви інспекцією було встановлено, що їй проводили оплату за заняття у 8 групах, хоча, фактично, вона проводила заняття у 9 групах, що є порушенням ст. 94 КЗпП України. За наслідками перевірки начальникові управління освіти було внесено припис про усунення виявленого порушення. Зі слів [PERSON], управління світи мало б дати письмову вказівку завідуючому ДНЗ № 6 про донарахування їй за фактично виконану роботу, однак, у донарахуванні цих коштів їй було відмовлено з тих мотивів, що управління освіти такого припису не отримувало. Для того, щоб фактично не проводити доплату, завідувач дитсадком почала упереджено ставитись до неї, пропонувати підписати новий графік роботи, згідно з яким вона повинна була виконувати неоплачувану іншу роботу; посадову інструкцію, у якій було зазначено, що вона також повинна проводити додаткову роботу; документи, що готувались у інспекцію праці про те, що вона дає згоду працювати з однією групою дітей безкоштовно. Вона відмовилась від підписання цих документів. 22.10.12 р. їй було оголошено догану за неналежне виконання «Інструкції про ділову документацію в дошкільному закладі». Згідно з посадовою інструкцією інструктора з фізкультури (п. 2.15) вона повинна лише спільно з медпрацівниками контролювати стан фізичного здоров»я дітей. Щодо заповнення книги медобстеження дітей, то, на її думку, такі обов»язки покладено на медсестру і лікарів. Разом з тим, вона вела такий зошит за тими даними, які надавала їй медсестра садочка. Цей наказ вона вважала незаконним і винесеним з упередженим ставленням до неї, мала намір оскаржити у встановленому законом порядку, про що усно повідомила завідувача садком. У зв»язку з цим за наказом від 08.11.12 р. її було звільнено з роботи за систематичне невиконання посадових обов»язків без поважних причин. Із змісту вказаного наказу не є зрозумілим, за яке - чергове невиконання своїх посадових обов»язків, у чому вони полягають. Була створена комісія з контролю за її роботою, що працювала з 24 по 31 жовтня 2012 р., у склад якої входив методист управління освіти, юрист, інструктор з фізкультури дитсадка № 11, методист ДНЗ № 6 та завідувач садочком. З наслідками перевірки її ознайомлено не було. Їй не відомо, чи був наказ управління освіти про створення такої комісії. При звільненні її з роботи профком згоди не давав. Просить позов задовольнити та поновити її на попередньому місці роботи інструктора з фізичної культури та стягнути зарплату за час вимушеного прогулу на дату ухвалення рішення (а. с. 1 3). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За ухвалою Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 20.12.12 р. до участі у розгляді справи залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача управління освіти виконкому Ковельської міськради (далі управління освіти, третя особа) (а. с. 193). В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами, суду додатково пояснила, що її відмова від ознайомлення з її посадовою Інструкцією у 2012 р., графіком роботи зумовлена її незгодою із змінами умов праці. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала, суду пояснила, що позивач систематично не виконувала свої обов»язки: не склала графіка своєї роботи, не підписала затвердженої завідувачем закладу посадової інструкції, а тому вона як завідувач закладу була змушена була звільнити позивача. Вважає, що звільнення мало місце з дотриманням вимог законодавства. Просить у задоволенні позову відмовити. Також представником відповідача у попередньому судовому засіданні було подано письмове заперечення при позову, мотивоване тим, що позивач на посаді вихователя з фізкультури з 02.09.02 р. працювала посередньо. На міських спортивних змаганнях щорічно займала останні місця у зв»язку з низьким рівнем методпідготовки дітей, про що відображено у наказах третьої особи «Про підсумки проведення міських змагань». Відповідно до Інструкції про ділову документацію в дошкільному закладі від 30.01.98 р. № 32, вона як завідувач, вихователь методист здійснюють аналіз освітньо - виховного процесу шляхом відвідування, спостереження занять медпрацівників. Результати, аналіз, висновки, пропозиції щодо проведеного заняття фіксуються у Книзі контролю за освітньо - виховним процесом. Під час відвідування занять відповідача протягом 2006 2012 р. р. було багато зауважень, що відображено у книгах контролю та в матеріалах щорічного звітування керівника. У атестаційний період 2010 2011 р. р. відповідач покращила роботу по проведенню занять з дітьми, намагалась використовувати сучасні підходи до організації фізкультурно - оздоровчої роботи, стала прислухатись до пропозицій адміністрації, поновила і виготовила нестандартне спортивне обладнання, що відображено у книгах контролю. Атестаційною комісією відповідачеві було присвоєно кваліфікаційну категорію «спеціаліст 1 категорії»авансом та запропоновано відзначити грамотою управління освіти виконкому Ковельської міськради. З вересня 2011 р. за наказом МОН України № 1 055 від 04.11.10 р. «Про затвердження Типових штатних нормативів ДНЗ», посаду вихователя з фізичного виховання перейменовано на інструктора з фізкультури з тижневим навантаженням 30 год. на 1ставку. До цього за рішенням Ковельського виконкому навантаження вихователя з фізвиховання складало 0,75 ставки, тому заняття з фізкультури на свіжому повітрі проводили вихователі груп. Після обговорення вихователем методистом з позивачем, з метою запобігання перегріванню та переохолодженню організму дітей після фізнавантажень на початку, у середині, у кінці прогулянки, що було пов»язане з графіком занять позивача, було досягнуто домовленості та відображено у наказі по ЦРД № 6 від 01.09.11 р., протоколі засідання ради колективу № 1 від 09.09.11 р., позивач погодилась проводити 2 заняття в тиждень у 9 ти вікових групах замість 4 занять в тиждень у 8 групах. 2 заняття з фізкультури на повітрі проводили вихователі груп. Протягом 2011 2012 р. р. позивач працювала на 1 ставку з 30 ти годинним тижневим навантаженням. Відповідно до штатного розпису на 2012 2013 р., позивач працювала на 1 ставку (8 груп). Згідно з методичними рекомендаціями Міністерства освіти і науки, молоді і спору України від 16.08.10 р. № 1/9 563, інструктор з фізкультури повинен двічі на тиждень проводити заняття у фізкультурній залі або на спортмайданчику, в інші дні тижня 2 заняття фізвправами на свіжому повітрі під час денних прогулянок, 1 раз на тиждень похід за межі дошкільного закладу. Позивач з 01.09.12 р. відмовлялась від проведення 2 х щотижневих занять з фізкультури на повітрі у 8 ми вікових групах, про що свідчить відсутність плану роботи. З вересня 2012 р. позивач безпідставно відмовлялась підписувати накази по закладу. З наказом від 03.09.12 р. № 66 «Про внесення змін до посадових інструкцій працівників ДНЗ»було затверджено посадову інструкцію позивача у зв»язку з прийняттям оновленого Базового компонента дошкільної освіти від 04.05.12 р. та змінами у законодавстві. Позивач категорично відмовилась підписувати вказану інструкцію. Згідно із Інструкцією з ведення ділової документації, до 05 вересня працівник дошкільного закладу повинен подати на затвердження завідувачу графік роботи. За станом на 20.10.12 р. позивач такого графіка не подала, мотивуючи це відсутністю можливості використання інноваційних технологій, про що зазначила у пояснювальній записці. Позивач також порушила вимоги щодо зберігання та передачі ділової документації до архіву. 16.10.12 р. актом зафіксовано відсутність сценарію плану і сценарію розваги. 22.10.12 р. позивача за наказом № 80 від 22.10.12 р. було притягнуто до дисциплінарного стягнення за неналежне виконання посадових інструкцій, порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку, Інструкцій з ведення ділової документації. Позивач вказаний наказ підписати відмовилась, про що складено відповідний акт 23.10.12 р.. Неодноразові прохання та вимоги про покращення роботи, не дали бажаних результатів. Протягом двох місяців та після накладення дисциплінарного стягнення позивач не виправляла недоліків. 22.10.12 р. вона звернулась із заявою до третьої особи з проханням провести перевірку роботи позивача, ведення останньою ділової документації. За наказом управління освіти від 23.10.12 р. № 268 була створена комісія для проведення перевірки роботи позивача. 24.10.12 р. членом вищезазначеної комісії у її та позивача присутності було зачитано наказ № 268 від 23.10.12 р. та ознайомлено з наказом про початок роботи комісії присутніх. Перевірка роботи тривала з 24.10.12 р. по 30.10.12 р., під час якої було виявлено чимало недоліків. Поради та рекомендації у виправленні недоліків у ході перевірки до уваги не брались. Згідно з Інструкцією про ділову документацію в дошкільному закладі від 30.01.98 р. № 32, позивач веде таку документацію, як: Книга медобстеження дітей; Книга обліку роботи з дітьми, які мають ослаблене здоров»я; Книга обліку виконання дітьми основних фізичних рухів; Збір сценаріїв та матеріалів спортивних занять, свят, розваг, змагань інших заходів; План освітньо виховної роботи; Щоденник педагога з підвищення професійного рівня. Перевіркою було встановлено, що ділова документація інструктора з фізкультури на 2012 2013 навчальний рік за станом на 24.10.12 р. відсутня або ведеться неналежно. За рішенням педради (протокол № 1 від 31.08.12 р.), позивачеві як інструктору з фізкультури та сурдопедагогові було затверджено поширене панування освітньо виховного процесу. Але позивачем пред»явлено схематичне планування роботи без вказівки мети занять та колекційної мети при роботі з дітьми спец груп з вадами зору та слуху. Також було виявлено невідповідність планування та фактичного проведення заняття. Позивач має дотримуватись інструктивно методичних рекомендацій МОН України «Організація фізкультурно оздоровчої роботи в ДНЗ»(№ 1/9 438 від 27.08.04 р.), метод рекомендацій МОН України «Фізичний розвиток дітей в умовах ДНЗ»від 16.08.10 р. № 1/9 - 563, яких, однак, не дотримувалась. Позивач послабила вимоги до рівня профпідготовки та встановленої кваліфкатегорії. За змістом п. 4.5 Типового положення про атестацію педпрацівників, затвердженого наказом МОН України від 06.10.10 р. № 930, спеціаліст першої категорії використовує методи компетентнісно орієнтованого підходу до організації навчального процесу, володіє технологіями творчої педагогічної діяльності з урахуванням особливостей навчального матеріалу і здібностей учнів, впроваджує передовий педдосвід, формує навички самостійно здобувати знання і застосовувати їх на практиці, уміє лаконічно, образно і виразно подати матеріал, вміє аргументувати свою позицію і володіє ораторським мистецтвом. Загрозою для здоров»я дітей стало те, що відсутність Книги медобстеження дітей, Книги обліку роботи з дітьми, які мають ослаблене здоров»я у позивача призводило до того, що до всіх дітей групи застосовувалось однакове фізнавантаження. Так, 29.10.12 р. відповідно до запису у книзі диспансерного обліку медсестри старшої, на заняттях були присутні діти з особливим потребами (дитина з діагнозом «Викривлення носової перетинки»та дитина з грижею). Відсутність диференційованого підходу до таких дітей могла призвести до трагічних наслідків. У ряді занять не прослідковувалось страхування дітей позивачем при виконанні таких складних рухів як стрибки, лазіння по драбині, канату, що є порушенням вимог ст. 28 Закону України «Про дошкільну освіту». Згідно з п. 2.21 Інструкції (наказ по ДНЗ № 6 № 59 від 01.09.11 р.), позивач має контролювати техстан спортінвентаря та обладнання у спортзалі та на майданчиках. Згідно з наказом по ДНЗ від 21.08.12 р. № 46 «Про проведення випробування спортивного та ігрового обладнання», було створено відповідну комісію за участю позивача. Після ознайомлення з цим наказом позивач відмовилась проводити обстеження у спортзалі та на майданчику, відмовилась від допомоги методиста міського метод центру 29.10.12 р. у проведенні обстеження спортобладнання у залі, про що було складено акт. У зв»язку з закриттям залу перед обстеженням нею було видано наказ № 82 від 29.10. 12 р. про відсторонення позивача від роботи до виправлення недоліків. Обстеження залу було проведено без позивача у зв»язку з її категоричною відмовою. З 30.10.12 р. позивач не виконувала роботи. Не бажала підписувати Інструкцію, виправляти недоліки у веденні документації, складанні графіка роботи. 05.11.12 р. позивача було запрошено на нараду при начальникові управління освіти щодо результатів проведеної перевірки роботи. На нараді було вирішено надати позивачеві час обдумати та повідомити про прийняте рішення щодо виправлення недоліків. 06.11.12 р. позивач повідомила їй, що нічого виправляти і підписувати не буде. Оскільки позивач не була членом профспілки, вона звернулась із заявою до ради трудового колективу з проханням надати дозвіл на звільнення позивача. 07.11.12 р. відбулось розширене засідання ради трудового колективу у присутності позивача. Рада надала згоду на звільнення позивача. 08.11.12 р. було видано наказ про звільнення позивача, з яким останню було ознайомленою про що було складено відповідний акт. Просить у позові відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, суду пояснила, що позивач систематично не виконувала свої посадові обов»язки, а тому була звільнена з роботи. Просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи, показання свідків, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до повного задоволення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Та обставина, що позивач 02.09.02 р. була прийнята на роботу на посаду вихователя з фізичного виховання, що на підставі наказу МОН України від 04.11.10 р. № 1 055 та наказу по Центру розвитку дитини № 26 від 30.05.11 р. була переіменована на посаду інструктора з фізичного виховання, на 0,75 ставки у дитясла - садок № 6, що за рішенням міськради № 63/61 від 26.11.09 р. були переіменовані у дошкільний навчальний заклад № 6 - Центр розвитку дитини, на підставі наказу міськво № 194 від 02.09.02 р., стверджується копією трудової книжки серії БТ - 11 № 3099553 на ім»я позивача, що розпочатої 30.08.96 р. (а. с. 10, 11) та представником відповідача не оспорюється. Як слідує з копії наказу завідувача центру розвитку дитини № 6 управління освіти виконкому Ковельської міськради (далі ЦРД № 6) № 54 К від 08.11.12 р. «Про звільнення», з 08.11.12 р. позивача звільнено з посади інструктора з фізичної культури у зв»язку з систематичним невиконанням посадових обов»язків без поважних причин та Правил внутрішнього трудового розпорядку за п. 3 ст. 40 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану відпустку - 11 днів. Дата ознайомлення позивача з вищезазначеним наказом не зазначена. Відповідний запис за № 10 було зроблено 08.11.12 р. і у вищезазначеній трудовій книжці позивача (а. с. 4, 11). Однак, як слідує з копії акту від 08.11.12 р. (а. с. 48), складеного відповідачем, у присутності директора та працівників ЦРД № 6 позивач ознайомилась з наказом та відмовилась про це розписатись. Цього не заперечила в судовому засіданні і позивач та частково це стверджується і записом позивача на наказі про незгоду з наказом (а. с. 48). Посадові обов»язки позивача за станом на 02.09.12 р. визначені посадовою інструкцією інструктора з фізкультури № 25, затвердженою завідувачем ЦРД № 6 03.09.11 р. наказом № 59 від 01.09.11 р., а з 03.09.12 р. - посадовою інструкцією інструктора з фізкультури № 25, затвердженою завідувачем ЦРД № 6 03.09.12 р. наказом № 66 від 03.09.12 р. (а. с. 21 23, 124 129), з якими позивач була ознайомлена, відповідно, 03.09.11 р. та 15.10.12 р., що стверджується копією акта від 15.10.12 р., складеного відповідачем за участю директора та трьох працівників ЦРД № 6 (а. с. 120), не заперечується позивачем. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у визначених випадках, серед яких - систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. За змістом ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як передбачено ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. При звільненні працівника з підстав, передбачених п. 3 ст. 40 КЗпП України, відповідач повинен навести конкретні факти допущеного працівником невиконання обовязків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. В наказі про припинення трудового договору відповідачем не викладено, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення позивача. Відповідно до роз»яснень, даних у п. п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів»від 6 листопада 1992 року № 9, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 - 1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Як слідує з копії наказу ЦРД № 6 № 80 від 22.10.12 р. «Про дисциплінарне стягнення з інструктора з фізичної культури [PERSON]Л.»(а. с. 6, 77), за неналежне виконання «Інструкції про ділову документацію в дошкільному закладі», затвердженої наказом МО України від 30.01.98 р., систематичне невиконання обов»язків, покладених посадовою інструкцією, відповідно до ст. 147 КЗпП України, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани, з яким позивача було ознайомлено 23.10.12 р.. Позивач поставити підпис про ознайомлення з вказаним наказом відмовилась, про що 23.10.12 р. було складено відповідний акт (а. с. 6, 77). В судовому засіданні позивач пояснила, що наказ ЦРД № 6 № 80 від 22.10.12 р. «Про дисциплінарне стягнення з інструктора з фізичної культури [PERSON]Л.»їй, дійсно, оголошувався, однак, розписатись у цьому вона, дійсно, бажання не виявила зі своїх власних міркувань. При звільненні позивача за п. 3 ст. 40 КЗПП України, відповідачеві слід було враховувати, що на позивача покладаються обов'язки, які становлять зміст його трудової функції, а також обов'язок додержуватись внутрішнього трудового розпорядку, що встановлено законодавством та локальними нормативними актами. Тільки правомірно накладені стягнення можуть бути підставою для звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Як пояснила у судовому засіданні представник відповідача, догану було оголошено позивачеві, у т. ч., з тих підстав, що на 2012 2013 навчальні роки за станом на 24.10.12 р. у неї не було наявної документації, що вимагалась Інструкцією про ділову документацію в дошкільному закладі, затвердженою наказом МО України від 30.01.98 р.. Однак, наказ МО України від 30.01.98 р. про затвердження Інструкції про ділову документацію в дошкільному закладі, на яку мається посилання у наказі відповідача № 80 від 22.10.12 р., втратив чинність згідно з наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 10 вересня 2012 року N 994, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24 вересня 2012 р. за N 1642/21954. А тому суд вважає, що його застосування за станом на 22.10.12 р. до позивача було недопустимим та стягнення в частині, що стосується формулювання як неналежне виконання «Інструкції про ділову документацію в дошкільному закладі», затвердженої наказом МО України від 30.01.98 р., не відповідає вимогам законодавства. Стягнення було накладено на позивача вищезазначеним наказом і за систематичне невиконання обов»язків, покладених посадовою інструкцією. Однак, у наказі про стягнення не зазначено, за систематичне невиконання яких саме обов»язків, що покладені на позивача посадовою інструкцією, на неї було накладено стягнення. Представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що позивач допустила систематичне невиконання вимог посадової інструкції, затвердженої 03.09.12 р. в частині виконання п. 2.1 розділу 2 «Завдання та обов»язки» про щоденне заняття з дітьми на прогулянці. Однак, як встановлено в судовому засіданні, саме з цього приводу попередньо адміністрацією закладу було усно погоджено з позивачем не проводити заняття з дітьми під час прогулянок на вулиці, натомість працювати з більшої кількістю груп дітей, що вбачається і з показань свідка [PERSON] методиста ДНЗ. З огляду на багаторічну працю позивача у ДНЗ, що неодноразово позитивно оцінювалась відповідачем та третьою особою, іншими учасниками дошкільного навчального процесу, наявність у неї відповідної освіти, виникнення між нею та відповідачем спору з приводу навантаження та оплати праці, документального фіксування її посадових обов»язків тощо, суд вважає, що відповідач при застосуванні такого крайнього заходу як звільнення, обмежився лише загальним посиланням на систематичне невиконання позивачем без поважних причин посадових обовязків та не врахував положення ч. 3 ст. 149 КЗпП України, згідно з яким при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Таким чином, з вересня по листопад 2012 р. відповідачем не було вирішено спірних питань навантаження позивача, оплати її праці тощо, до якості якої попередньо жодних зауважень висловлено не було, та звільнено її з роботи без врахування ступеню тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких вчинено проступок, і попередньої роботи позивача як працівника. Вказане стверджується і показаннями свідків [PERSON], [PERSON], які показали, що позивач працювала на посаді інструктора з фізвиховання ДНЗ тривалий час і до травня 2012 р. зауважень її робота не викликала та була позитивно оцінена керівництвом закладу. Після атестації позивач перестала виконувати свою роботу, свої посадові обов»язки, прислухатись до порад колег, методиста, була звільнена з роботи. Позивач останнім часом, дійсно, мала спір з керівництвом закладу з приводу навантаження, що негативно відобразилось на процесі складання та затвердження графіка роботи позивача, потягло зміни у Інструкції, що врегульовує діяльність позивача. Комісія, що, як зазначає у своєму письмовому запереченні проти позову відповідач, виявила ряд недоліків у роботі позивача, працювала в період з 24.10.12 р. по 31.10.12 р., тобто, безпосередньо після накладення на позивача першого стягнення, а тому суд критично оцінює посилання відповідача на ту обставину, що позивач після накладення першого стягнення не виправила ситуацію, не змінила свого ставлення до роботи, не виконувала свої посадові обов»язки, що, на думку відповідача, ствердили результати перевірки. Критично суд оцінює і посилання відповідача на ту обставину, що кваліфікацію спеціаліста 1 категорії позивачеві було визначено авансом, оскільки, як слідує з копії атестаційного листа (а. с. 24 26) від 25.03.11 р., позивач отримала зазначену кваліфкатегорію за роботу у міжатестаційний період роботи у цьому ж навчальному закладі (2006 2011 р. р.). Та обставина, що позивач має освіту та підвищувала свою кваліфікацію, представником відповідача не оспорюється та стверджується: - копією диплома молодшого спеціаліста серії ВС № 14667470 від 27.06.01 р., згідно з яким позивач у 2001 р. закінчила Володимир Волинське педагогічне училище імені [PERSON] (Волинська область) за спеціальністю «Дошкільне виховання»і здобула кваліфікацію вихователя дітей дошкільного віку, організатора фізичного виховання в дошкільному закладі. - копією диплома бакалавра серії ВС № 21403412 від 03.09.03 р., згідно з яким позивач у 2003 р. закінчила Волинський державний університет імені [PERSON], отримала базову вищу освіту за напрямом підготовки «Педагогічна освіта» та здобула кваліфікацію бакалавра педагогічної освіти. - копією диплома спеціаліста серії ВС № 23616706 від 02.03.04 р., згідно з яким позивач у 2004 р. закінчила Волинський державний університет імені [PERSON], отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Дошкільне виховання»та здобула кваліфікацію вихователь дітей дошкільного віку організатор дошкільного виховання. - копією свідоцтва про підвищення кваліфікації № 421 від 12.02.10 р., згідно з яким позивач з 01.02.10 р. по 13.02.10 р. підвищувала свою кваліфікацію у Волинському інституті післядипломної педосвіти. Та обставина, що позивач неодноразово заохочувалась у період з 2004 по 2010 р. р., представником відповідача також не заперечується та стверджується копіями: грамоти за сумлінну працю у справах навчання та виховання підростаючого покоління та з нагоди професійного свята Дня працівників освіти управління освіти виконкому Ковельської міськради у 2010 р.; Подяки дітей і батьків спецгрупи «В»; трудової книжки серії БТ - 11 № 3099553 на ім»я позивача, розпочатої 30.08.96 р., із записами про подяки 30.09.04 р. - за нові підходи до організації освітньо виховного процесу, активну життєву позицію та з нагоди відзначення Дня працівників освіти; 28.12.07 р. - за сумлінне виконання посадових обов»язків, активну участь у оформленні групи та з нагоди Нового року. Дійсно, позивач незадовго до звільнення зверталась з приводу оплати фактично виконуваної нею роботи до Держінспекції з питань праці у Волинській обл., на що тримала відповідь за № П 142/01 11 02 від 26.09.12 р. про підставність звернення (а. с. 15). Відповідачем не було взято до уваги того, що згідно з листом № П- 142/01 11 -02 від 26.09.12 р. Територіальної держінспекції з питань праці у Волинській області, проведеною інспекцією перевіркою встановлено, що саме згідно з розкладом занять з фізкультури, що був погоджений методистом ЦРД № 6 і затверджений завідувачем ЦРД № 6 і суперечив тарифікаційним спискам працівників дитячих дошкільних установ за станом на 01.09.11 р., затвердженим начальником управління освіти виконкому Ковельської міськради, позивач певний проміжок часу не отримувала повної оплати фактично виконаної роботи (а. с. 15,16). Як пояснила в судовому засіданні позивач, це стало і причиною того, що вона не змогла погодити з адміністрацією ДНЗ графіка своєї роботи у вересні 2012 р.. Аналогічне пояснення містилось і у пояснювальній записці позивача від 11.10.12 р. (а. с. 80). Відповідачем документально фіксувалось наступне: 15.10.12 р. актом факт відсутності у позивача графіка роботи на 2012 - 2013 н. р. (а. с. 87); 16.10.12 р. актом факт відсутності у позивача плану, сценарію розваги (а. с. 76); 18.10.12 р. актом факт відсутності у позивача занять (а. с. 88); 22.10.12 р. актом факт відмови позивача дати пояснення з приводу небажання працювати за графіком роботи інструктора з фізкультури (а. с. 86). Всі вищезазначені факти передували накладенню на позивача стягнення 22.10.12 р.. В період з 30.10.12 р. по 01.11.12 р. (а. с. 54, 59) щодо недоліків у роботі позивача надійшло дві доповідні записки на адресу третьої особи, а також в період з 10.10.12 р. по 11.10.12 р. надійшло щодо позивача 12 доповідних записок відповідача та третьої особи (а. с. 98 111). На думку суду, ряд обставин, зазначених у доповідних, що надійшли до 22.10.12 р., мало бути б розглянуто відповідачем до вирішення питання про накладення на позивача стягнення. Після накладення адмінстягнення надійшли доповідні записки, у яких також порушувалось питання про незгоду позивача з запропонованими їй з 03.09.12 р. умовами праці. Після накладення стягнення, а саме: 29.10.12 р. відповідачем було зафіксовано актом факт недопущення позивача до роботи (а. с. 63), що не є порушенням Правил внутрішнього трудового розпорядку чи посадових обов»язків; 29.10.12 р. актом факт відсутності акта випробування спортобладнання у спортзалі та заборони проведення занять з фізкультури у спортзалі, на спортмайданчику з 30.10.12 р. (а. с. 6); 29.10.12 р. актом факт відсутності у позивача «Книги медобстеження дітей»(а. с. 91); 29.10.12 р. актом факт відсутності акту обстеження спортзалу та спортмайданчика (а. с. 92). Однак, з приводу виявлених після накладення стягнення фактів, пояснення у позивача відповідачем не відбирались. А також відповідачем фіксувались: 15.10.12 р., 18.10.12 р., 22.10.12 р. актами факти відмови позивача підписати акти (а. с. 87, 59, 86, 120, 123); 15.10.12 р. та 18.10.12 р. актами факти відмови позивача розписатись у ознайомленні з посадовою інструкцією (а. с. 121, 123); 16.10.12 р. актом факт відмови позивача підписати акт (а. с. 76); 22.10.12 р. актами факти відмови позивача розписатись у ознайомленні з графіком роботи інструктора з фізкультури (а. с. 85); 23.10.12 р. актом факт відмови позивача розписатись у ознайомленні з наказом про накладення стягнення (а. с. 77); 24.10.12 р. актами факти відмови позивача розписатись у ознайомленні з актом про ознайомлення з наказом управління освіти (а. с. 74); 29.10.12 р. актом факт відмови позивача розписатись у ознайомленні з наказом про відсторонення її від роботи (а. с. 62); 29.10.12 р. актом факт відмови позивача від допомоги (а. с. 90); 29.10.12 р. актом факт відмови позивача розписатись у ознайомленні з актом (а. с. 90); 29.10.12 р. актом факт відмови позивача розписатись у ознайомленні з актом про недопущення її до роботи (а. с. 63); 29.10.12 р. актом факт відмови позивача розписатись у ознайомленні з актом про відсутність у неї «Книги медобстеження дітей»(а. с. 91); 29.10.12 р. актом факт відмови позивача розписатись у акті про відсутність акту обстеження спортзалу та спортмайданчика (а. с. 92); 29.10.12 р. актом факт відмови позивача розписатись у ознайомленні з актом про заборону проведення занять з фізкультури у спортзалі, на спортмайданчику з 30.10.12 р. (а. с. 65); 30.10.12 р. актом факт відмови позивача розписатись у ознайомленні з посадовою інструкцією, скласти акт випробувань спортобладнання (а. с. 66); 30.10.12 р. актом факт відмови позивача розписатись у ознайомленні з актом (а. с. 122); 30.10.12 р. актом факт відмови позивача розписатись у ознайомленні з посадовою Інструкцією, скласти акт (а. с. 122). Суд вважає, що наведені зафіксовані відповідачем факти відмови позивача підписуватись про ознайомлення з тими чи іншими документами, самі по собі не є порушеннями покладених на позивача посадових обов»язків чи Правил внутрішнього трудового розпорядку. За змістом ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Доказів того, що у позивача відбиралось пояснення з приводу тих обставин, що стали підставою для накладення стягнення у виді догани, а також - звільнення -відповідачем суду надано не було. Згідно з ч. 1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. п. 2 5 ст. 40 КЗпП України, дійсно, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Зі змісту ст. 43 - 1 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається, серед іншого, у випадку, звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації. Як слідує з довідок № 505 від 08.01.13 р., 01 16/22 від 09.01.13 р., виданих, відповідно, Ковельським міськкомом профспілки працівників освіти і науки, управлінням освіти виконкому Ковельської міськради, позивач не є членом профспілки, а тому її посилання на те, що профспілковий комітет не надавав згоди на її звільнення (а. с. 2), суд до уваги не приймає. Не знайшло свого ствердження в судовому засіданні і посилання позивача на ту обставину, що їй не було відомо про наказ третьої особи про створення комісії по перевірці її роботи, так як відповідачем надано суду копію акту від 24.10.12 р. (а. с. 74), згідно з яким позивач була ознайомлена з наказом третьої особи про проведення перевірки її роботи, однак, розписатись у цьому відмовилась. Враховуючи наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з роботи не можна визнати правильним, тому вона підлягає поновленню на роботі. На користь позивача з відповідача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09 листопада 2012 року по 10 січня 2012 року включно. Згідно з копією довідки № 931 від 04.12.12 р., виданої виконкомом Ковельської міськради, зарплата позивача за вересень - жовтень 2012 р. склала 2 409 грн. 99 коп.. З відповідача на доход держави слід стягнути судовий збір, оскільки позивач при звернення з даним розглядуваним позовом до суду була за законом звільнення від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved