Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-03 00:00:00

Комунальне підприємство «Водоканал»звернулось до суду із зазначеним позовом, який було уточнено в ході розгляду справи, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які проживають за адресою: [INFO], заборгованість за послуги по оплаті за воду і послуги каналізації в сумі 11692,04 гривень, а також судові витрати, повязані зі сплатою ним при предявленні позову судового збору у розмірі 214,60 гривень, посилаючись на те, що у період з 01.03.2007 року по 01.02.2012 року включно позивач надав відповідачам за адресою їх проживання послуги з постачання води і каналізації на загальну суму 11692,04 гривень. На момент подачі позову відповідачі не здійснили оплату за надані послуги, тому позивач просить стягнути з останніх солідарно суму боргу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], у судовому засіданні позов визнали частково та суду пояснили, що вони дійсно мають заборгованість по оплаті за воду і послуги каналізації, яка утворилася внаслідок відсутності коштів. Однак, ними частково добровільно була погашена зазначена позивачем заборгованість, про що свідчать відповідні квитанції. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], проживають за адресою: [INFO] (а.с.5), та є споживачами води і послуг каналізації (особовий рахунок №115308648), що надаються комунальним підприємством «Водоканал»(а.с.4, 6). Згідно розрахунку суми заборгованості, зробленого позивачем, відповідачі мають заборгованість за споживання води і отриманих послуг каналізації за період з 01.03.2007 року по 01.02.2012 року включно в сумі 11692,04 гривні, яку добровільно ними не сплачено (а.с.4). На підставі копій квитанцій, наданих суду відповідачами, встановлено, що останні частково погасили зазначену заборгованість (а.с.29-61). На вимогу суду бухгалтерією комунальним підприємством «Водоканал»була надана інформація про те, що відповідачами в період з лютого 2012 року по липень 2012 року було сплачено за послуги по оплаті за воду і послуги каналізації на загальну суму 683,04 гривень. Зазначена сума була зарахована як часткове погашення заборгованості, яку мають відповідачі за період до 01.02.2009 року. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем на запит суду, відповідачі мають заборгованість за споживання води і отриманих послуг каналізації за період з 01.02.2009 року по 01.02.2012 року включно в сумі 4619,25 гривень. Заборгованість станом на 01.02.2009 року, з урахуванням вищезазначеної суми, складає 6389,75 гривень. Відповідно до п.2.2 статуту комунального підприємства «Водоканал», затвердженого 03.09.1993 року розпорядженням виконкому Запорізької міської Ради народних депутатів, предметом діяльності підприємства є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям міста й області питної води відповідно до існуючого Державного стандарту та з переданими на експлуатацію Підприємству параметрами мереж і санітарно-технічних робіт (а.с.8). На підставі пункту 3.1 рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №546 від жовтня 1999 року начальник управління житлового господарства передав функції по збору платежів від населення, що мешкає в житлових будинках комунальної власності, державному комунальному підприємству «Водоканал». Згідно п.1 вищезазначеного рішення збір абонентної платні з населенням за водокористування і водовідведення проводиться окремо від інших комунальних послуг (а.с.7). Відповідно до ст.ст.67, 68 Житлового кодексу України, наймачі (власники) квартир зобовязані своєчасно, не пізніше 10 числа наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і каналізації. Статтею 64 Житлового кодексу України передбачено, що члени сімї наймача, що проживають разом з ним, несуть солідарну відповідальність за зобовязаннями з договору найму житлового приміщення. Згідно з п.5 ч.3 ст.20, ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»власник та наймач (орендатор) будинку, квартири споживач послуг зобовязаний, у тому числі, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Відповідно до ч.2 ст.62 Житлового кодексу України до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства. Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). На підставі ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідачів, які виразились в порушенні строків та порядку оплати послуг з водопостачання і каналізації, позивач зазнав збитків, які підлягають відшкодуванню. Однак, за змістом ст.ст.256, 257, 261 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як закріплено у ст.264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, а також у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників або якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачі у судовому засіданні просили суд про застосування позовної давності, однак як вбачається з матеріалів справи відповідачі частково сплачували суму заборгованості, що свідчить про визнання ними свого боргу. У звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає за можливе задовольнити позов частково, а саме на суму 11009 гривень. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як позов задовольняється частково, судові витрати повинні бути стягнуті солідарно з відповідачів пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (11009 гривень / 11692,04 гривень х 214,60 гривень = 202,06 гривень).

Outcome: partial