Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання квартири спільної сумісною власністю. У позовній заяві вказує, що 13.10.2006 року між нею та [PERSON], було зареєстровано шлюб. 16.11.2011 року її чоловік [PERSON] помер. За життя чоловік заповіту щодо розпорядження своїм майном на випадок свої смерті не склав. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] є спадкоємці першої черги за законом, а саме: вона, як дружина, та двоє синів від першого шлюбу [PERSON] і [PERSON]. В серпні 1995 року вона познайомилася з [PERSON] і вони почали проживати з ним однією сімєю на зйомній квартирі по вул.. Тбіліській в м. Запоріжжі, але офіційно шлюб не зареєстрували. На момент їхнього знайомства [PERSON] був розлучений. Весь цей час вони разом працювали, вели спільне господарство на їхні спільні кошти і кошти отримані від її брата [PERSON] в сумі 3000 доларів США, у січні 1996 року була придбана квартира №33, розташована в м. Запоріжі, пр. Леніна,214, в якій вони разом проживали до смерті чоловіка і в якій вона зареєстрована з 11.06.2002 року та мешкає по теперішній час. За спільною згодою та у звязку з її відсутністю у м. Запоріжжі на дату оформлення угоди, квартира була придбана на імя [PERSON]. На підставі викладеного, позивачка просить: встановити факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] з серпня 1995 року по 13 жовтня 2006 року; визнати квартиру №33, розташовану в м. Запоріжжі, пр. Леніна, 214 спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири №33 розташовану в м. Запоріжжі, пр. Леніна, 214.; стягнути з відповідачів на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, наполягаючи на обставинах та підставах викладених у позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позов не визнали. Вважають позовні вимоги необґрунтованими, не доведеними, а факти викладені у позовній заяві такими, що не відповідають дійсності. Просять в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.10.2006 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON], було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС №028221, виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 13.10.2006 року. 16.11.2011 року чоловік позивачки [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС №214774, виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Згідно наявних в матеріалах справи доказів, спадкоємцями першої черги за законом після померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] та сини від першого шлюбу [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 11-ЖС №320327 виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 09.11.1993 року, було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з договору від 20.01.1996 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. Право власності [PERSON] на зазначену квартиру зареєстровано в ОП ЗМБТІ. Згідно ст.10 ч.2 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших особі, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ч.1, 3, 4 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, факт того, що з серпня 1995 року [PERSON] та [PERSON] по день реєстрації шлюбу, проживати однією сімєю в орендованій квартирі по вул.. Тбіліській в м. Запоріжжі. На їхні спільні кошти і кошти отримані від брата [PERSON] - [PERSON] в сумі 3000 доларів США, у січні 1996 року вони придбали квартиру №33, розташовану в м. Запоріжжі, пр. Леніна,214. Договір купівлі продажу квартири укладався [PERSON] зі згоди [PERSON], у звязку з відсутністю останньої в той час у м. Запоріжжі. З наданих суду доказів, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з серпня 1995 року по дату реєстрації шлюбу 13.10.2006 року. У зазначений час вони разом вели сумісне господарство, мали спільні кошти, побут. Дані обставини суд вважає достовірно встановленими та доведені відповідними доказами. Крім того, відповідачами жодного доказу на підтвердження свої заперечень, не надано. При таких обставинах вважає, що позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] з серпня 1995 року по дату реєстрації шлюбу 13.10.2006 року, підлягають задоволенню. На час придбання спірної квартири, діяв Закон України Про власність. Згідно ст.16 Закону України Про власність, майно нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до положень ст.17 вищезазначеного Закону, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно придбане внаслідок спільної праці громадян, що обєдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. Згідно ст.370 ч.2 ЦК України (в редакції 2004 року), у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності, вважається що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Положення наведених вище норм Закону не суперечать положенням, визначених главою 11 ЦК України в редакції 1963 року та статті 22 Кодексу по шлюб та сімю в редакції 1969 року. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги в частині визнання спірної квартири спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та визнання за останньої права власності на 1/2 частку квартири, обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідачів в солідарному порядку необхідно стягнути на користь позивача судові витрати судовий збір в розмірі 1\~389 грн. 60 коп..

Outcome: approved