Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-04 00:00:00

21.06.2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації (третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] сільська рада Шаргородського району Вінницької області) про визнання права на спадщину, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 09 червня 2008 року померла його мати [PERSON], [INFO], яка на день смерті проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після смерті матері відкрилась спадщина на майно, яке складається, в тому числі із майнового паю; земельної ділянки (частки - паю) № 339 загальною площею 1,6535 га вартістю 14743,56 грн. та із земельної ділянки площею 1,00 га вартістю 8916,57 грн., які знаходиться за межами населеного пункту на території [PERSON] сільської ради Шаргородського району і належали спадкодавцю на підставі держаних актів, відповідно, від 30 червня 2003 року № 150749 та від 30 грудня 2001 року № 000050. Спадкоємцем зазначеного майна по закону є він. Спадщину він прийняв і вже оформив свої спадкові права на земельну ділянку (частку - пай) № 339 загальною площею 1,6535 га вартістю 14743,56 грн., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори 04 серпня 2011 року і зареєстровано в реєстрі за № 1847 по спадковій справі № 385/11. Окрім того, в ході підготовки матеріалів до оформлення спадщини на земельну ділянку площею 1,00 га встановлено, що державний акт на вказану земельну ділянку не пройшов державної реєстрації, що стало підставою для відмови відділом Держкомзему у [PERSON] районі видати йому державний акт, про що зазначено у листі відділу від 09.11.2011 р. № 01-02-10. Таким чином, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку, йому відмовлено в оформленні спадщини на неї, про що державним нотаріусом винесено постанову від 20.04.2012 року № 212/02-31 та рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права на спадщину та права власності в порядку спадкування за законом на зазначене спадкове майно. Позивач просить визнати за ним - [PERSON], [INFO], жителем [INFO], право на спадщину за законом на майно [PERSON], [INFO], яка померла 09 червня 2008 року і на день смерті проживала та була зареєстрована в [INFO] та визнати за ним в порядку спадкування за законом, право власності на спадкове майно [PERSON], яке складається із земельної ділянки загальною площею 1,00 га, вартістю 8916,57 грн., що знаходиться за межами населеного пункту на території [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області. В попередньому судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримав заявлені вимоги, посилаючись на ті самі обставини. Не заперечував про постановлення рішення по справі в попередньому судовому засіданні. Представник відповідача [PERSON] РДА Вінницької області [PERSON] в попередньому судовому засіданні позов визнала, не заперечувала відносно його задоволення та постановлення рішення по справі в попередньому судовому засіданні. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області [PERSON] не заперечувала про задоволення позову в попередньому судовому засіданні. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.6 п.11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини 4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в попередньому судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив, що 09 червня 2008 року померла мати позивача [PERSON] - [PERSON], [INFO], яка на день смерті проживала та була зареєстрована в [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 103639, виданим виконкомом [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яке складається, в тому числі із майнового паю; земельної ділянки (частки - паю) № 339 загальною площею 1,6535 га вартістю 14743,56 грн. та із земельної ділянки площею 1,00 га вартістю 8916,57 грн., які знаходиться за межами населеного пункту на території [PERSON] сільської ради Шаргородського району і належали спадкодавцю на підставі держаних актів, відповідно, від 30 червня 2003 року № 150749 та від 30 грудня 2001 року № 000050 (а.с.8-10). Спадкоємцем за законом є син померлої [PERSON] позивач по даній справі [PERSON], який прийняв спадщину шляхом подачі заяви в нотаріальну контору, підтвердив факт родинних стосунків між спадкоємцем і спадкодавицею, що підтверджується оглянутою судом спадковою справою №385/11 до майна померлої 09 червня 2008 року [PERSON]. [PERSON] частково оформив свої спадкові права, зокрема на земельну ділянку (частку - пай) № 339 загальною площею 1,6535 га вартістю 14743,56 грн., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори 04 серпня 2011 року і зареєстровано в реєстрі за № 1847 по спадковій справі № 385/11 (а.с.6). До спадкової маси входить також земельна ділянка площею 1,00 га. Відповідно до технічної документації по складанню державних актів на право власності на землю взамін державних актів на право постійного користування землею громадянами, для ведення особистих селянських господарств на території [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області, витребуваної у Відділу Держкомзему у [PERSON] районі Вінницької області і оглянутої судом, спадкодавиці [PERSON], розпорядженням [PERSON] РДА № 108 від 29.03.2004 року, передано для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку розміром 1,00 га з постійного користування у власність з видачею державних актів на право власності на земельну ділянку (а.с. 18 -21) та виготовлено державний акт на право власності серії ЯГ № 478007, який не пройшов державної реєстрації ( а.с. 22 ). Вказані обставини стали підставою для відмови відділом Держкомзему у [PERSON] районі та нотаріусом у видачі правовстановлюючого документу та свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку (а.с.7-11). Державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.04.2012 року № 212/02-31 та рекомендовано позивачеві звернутись до суду з позовом про визнання права на спадщину та права власності в порядку спадкування за законом на зазначене спадкове майно. Право власності [PERSON] на спадкове майно сторонами та будь якими іншим особами не оспорюється. Зазначені обставини, крім безумовного визнання позову відповідачем, підтверджуються також вище наведеними доказами і документами. За таких обставин визнання представником відповідача [PERSON] РДА [PERSON] позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, крім відповідача і приймається судом. Встановленому судом факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1225, 1296 ЦК України, ст.81 ЗК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту ... право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України, тобто спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України „Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), одним з документів, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. „г ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади. Таким чином, право [PERSON] на отримання у власність нерухомого майна в порядку спадкування за законом порушено, і підлягає судовому захисту, а позов задоволенню.

Outcome: approved