Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-12 00:00:00

08 січня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, стверджуючи, що 17 квітня 2010 року між нею з одного боку та [PERSON] з другого боку було укладено договір довічного утримання, який був засвідчений державним нотаріусом Іллічівської міської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1201. Згідно вказаного договору вона передала у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру №17, що знаходиться в м.Іллічівську, по вул.Данченко, буд.№4, а [PERSON] зобовязувалася надати відчужувачу майна довічне матеріальне утримання. Відповідачка не виконує взяті на себе зобовязання належним чином, замість неї за договором обовязки частково виконувалися з боку матері відповідачки. Позивачка, вважаючи своє право порушеним, через неналежне виконання відповідачкою умов договору довічного утримання, просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений 17 квітня 2010 року між нею та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Іллічівської міської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за №1201. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов в повному обсязі з підстав зазначених в позові. Відповідачка була належним чином сповіщена про день і час слухання справи, однак в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.22), мотивуючи тим, що у звязку з тим, що вона проживає в Овідіопольському районі, в неї не було можливості навідуватися до позивачки частіше одного разу на місяць. Вислухавши пояснення представника позивачки по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 17 квітня 2010 року між [PERSON] з одного боку та [PERSON] з другого боку було укладено договір довічного утримання, який був засвідчений державним нотаріусом Іллічівської міської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №120 (а.с.7-9). Згідно п.3, 7 вказаного договору [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру №17, що знаходиться в м.Іллічівську, по вул.Данченко, буд.№4, а [PERSON] зобовязувалася надати відчужувану майна довічне матеріальне утримання (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с.26) [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та після одруження її прізвище змінилося на "Дерезюк". Згідно зі ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно із ч.1-2 ст.749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Згідно зі ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини, на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Відповідно до ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. У разі розірвання договору у зв'язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов'язки за договором. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п.1 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання якщо не встановлено договором або законом, або розірвання договору. Таким чином, у звязку з неналежним виконанням відповідачкою умов Договору довічного утримання від 17 квітня 2010 року, позов підлягає задоволенню повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved