Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить суд, ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 30 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку зі всіх видів її доходу (заробітку). В обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідач не працює, зловживає спиртними напоями, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні дитини. Неповнолітній є її онуком і проживає з нею. Вона опікується ним, займається вихованням, духовним та фізичним розвитком. Позивач позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Вказала, що [PERSON] є її дочкою, яка не перебуваючи у шлюбі народила дитину [PERSON]. На початку 2011 року відповідач залишила місце реєстрації та пішла проживати до співмешканця, а сина покинула на позивача, і з цього часу життям та здоров'ям дитини не цікавилась, матеріально не утримувала. Рішенням Корольовського районного суду від 13.09.2012 року відповідач позбавлена права користування квартирою у звязку з не проживанням за місцем реєстрації. Дитина майже три роки проживає разом з позивачем, знаходиться на її повному утриманні. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали. Прокурор позов підтримала, просила його задовольнити. Представник третьої особи органу опіки та піклування позовні вимоги підтримав, зазначив, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, у звязку з чим орган опіки і піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Свідки [PERSON], [PERSON] повідомили, що є сусідами позивача [PERSON] Дитина тривалий час проживає з бабусею, перебуває на її утриманні. Відповідачку бачили з дитиною лише декілька разів, а протягом останнього року тільки з бабусею, яка самотужки виховує онука, забирає зі школи, водить на гуртки та гуляє з дитиною на свіжому повітрі у спільному дворі будинку. [PERSON] додала, що матір бачила в компанії різних чоловіків, які разом з відповідачем вживали спиртні напої біля будинку, в якому проживає позивач. Крім того, зустрічала відповідача в нетверезому стані. [PERSON] займається бабуся. Свідок [PERSON] є соціальним педагогом школи, в якій навчається [PERSON], повідомила, що матір в школі жодного разу не бачила, у дитини є складнощі у спілкуванні з однолітками. Хлопчик живе з бабусею, під час обстеження житлових умов в яких проживає дитина, матері хлопчика вдома не було. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, думку прокурора, неповнолітнього [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач є матірю [PERSON], [INFO] (а.с.4). Батьком дитини записаний [PERSON] за вказівкою матері на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.18-20). Відповідач разом з неповнолітнім сином зареєстровані в [INFO]. За даною адресою також зареєстровані матір відповідача-Кукушкіна Л.Г. та батько-Кукушкін І.Р. (а.с.7). З січня 2011 року [PERSON] у вказаній квартирі не проживала, у звязку з чим рішенням Корольовського районного суду від 13.09.2012 року її позбавлено права на користування житловим приміщенням з підстав не проживанням за місцем реєстрації. Рішення суду набрало законної сили та відповідачем не оскаржено. [PERSON] на протязі двох років проживала зі співмешканцем за іншою адресою, сина [PERSON] залишила з бабусею, що не заперечувалось відповідачем. Зі сторони колишніх сусідів [PERSON] характеризується негативно. На даний час не має постійного місця проживання, а тому не може забезпечити належні умови проживання своєму сину. Вказані факти підтверджуються поясненнями сторін, свідків, матеріалами справи (а.с.5,59). Дитина проживає разом з бабусею, знаходиться на її повному утриманні. Влаштуванням дитини до школи займалася також бабуся. Відповідач не піклується\~\~про\~\~фізичний\~\~і духовний розвиток сина [PERSON], його здоровям, навчанням, підготовку до самостійного життя, що\~\~негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання (а.с.28,60). Під час розгляду справи [PERSON] не змогла пояснити з ким дитина робить уроки, в яких гуртках займається, що їй цікаво, хто лікує дитину, коли вона хворіє, і за які кошти. На протязі 2009-2011 років позивач письмово зверталася до міського голови, служби у справах дітей з приводу ухилення [PERSON] від виконання свої батьківських обовязків щодо сина [PERSON], відсутністю турботи про нього, залишення дитини на тривалий час без материнської уваги. Аналогічні питання піднімалися позивачем на особистому прийомі у заступника міського голови. Працівниками служби у справах дітей міської ради з [PERSON] проводилась бесіда на предмет належного догляду за дитиною, її попереджено про адміністративну відповідальність за ст.184 Кодексу України про адміністративне правопорушення (а.с.29-33). За наслідками неодноразових звернень позивача з приводу вчинення сімейних конфліктів [PERSON], її неправомірних дій щодо позивача та малолітньої дитини, органами внутрішніх справ постановлені відповідні процесуальні рішення про відмову у порушенні кримінальної справи (а.с.8,9,10,56-58). Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини,\~ч. 7\~\~ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Суд критично відноситься до думки малолітнього [PERSON], та не може прийняти (оцінити) його відповіді як належний доказ бажання проживати з матірю, оскільки зважає на вік дитини, нестабільність емоційного та психологічного стану дитини в судовому засіданні, спричиненому напруженими відносинами між матірю та бабусею. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Поряд з цим, відповідач не надала суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості виконання нею свої батьківських обовязків з причин, які від неї не залежать. Суд не приймає до уваги посилання [PERSON] на неможливість проживання з матірю, оскільки непорозуміння з матірю та неможливість спільного проживання з нею не є перешкодою у вихованні відповідачем своєї дитини, спілкування та піклування про неї. На підставі зібраних доказів, обстеження житлових умов проживання дитини у бабусі, орган опіки і піклування 06.02.2013 року дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.54-55). Таким чином, судом встановлений факт ухилення від виконання відповідачем [PERSON] батьківських обов'язків, що є підставою відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення їх батьківських прав. Зважаючи на вищенаведене, приймаючи до уваги думку прокурора, який підтримав позов, виходячи винятково з інтересів неповнолітньої дитини, та, враховуючи наявність факту ухилення відповідача від обов'язку виховувати та утримувати свою дитину, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення. Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обовязку по утриманню дітей. Оскільки судом встановлено, що дитина проживає з бабусею, яка піклується про неї, відповідач офіційно працює, суд стягує з відповідача аліменти на утримання дитини на користь позивача в розмірі 1/4 частині всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved