Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідач [PERSON] працював гірником підземним на ділянці №1 структурного підрозділу «Шахтоуправління «Самсонівське-Західне» ПАТ "Краснодонвугілля". 22.05.2012 року відповідач був звільнений на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. За період роботи з 12.09.2011 року по 22.05.2012 року відповідачем були використані 40 календарних днів відпустки, за які була сплачена заробітна плата за час відпустки. Позивач вказує, що відповідач, у зв'язку зі звільненням з 22.05.2012 року, не мав право на заробітну плату за 11 днів відпустки, оскільки не відпрацював повний рік. Відповідно до цього позивач вважає що [PERSON] безпідставно отримав 912,28 грн., тому просить стягнути з відповідача заборгованість за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу без їх участі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач був повідомлений про необхідність з'явитися до суду своєчасно і належним чином, шляхом направлення рекомендованої кореспонденції за місцем реєстрації, але у судове засідання не з'явився; причин неявки суду не повідомляв; заяв про розгляд справи без його участі відповідач до суду не надавав. Оскільки належним чином повідомлений відповідач не з'являється у судове засідання і позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних причин. Судом встановлено що відповідач, [PERSON] працював гірником підземним на ділянці №1 в структурному підрозділі « Шахтоуправління «Самсонівське-Західне» публічного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" з 12.09.2011 року , що підтверджується наказом про прийняття на роботу (а.с.9). Згідно наказу №7936 від 02.04.2012 року [PERSON] була надана щорічна відпустка за період роботи з 12.09.2011 року по 11.09.2012 року, всього 33 днів. (а.с.7) У зв'язку з чим йому була виплачена заробітна плата за час відпустки. Відповідно до наказу про припинення трудового договору №1335-Ув/12 від 27.07.2012 року [PERSON] був звільнений відповідно до ст.40 КЗпП України з 22.05.2012 року. (а.с.8) Згідно зі ст.22 ЗУ "Про відпустки", у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Згідно з ст.127 КЗпП України, відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом власника або уповноваженого ним органу при звільнені працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за не відроблені дні відпустки. Врахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3,5 і 6 ст.36 і пунктах 1,2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію;. Відповідач звільнений за п.4 ст.40 КЗпП України, який не відноситься до переліку підстав, при яких не може бути проведено стягнення сум за невідпрацьовані дні використаною. Згідно з наданих документів позивач виплатив заробітну плату відповідачу за час відпустки, але у зв'язку з звільненням відповідач безпідставно отримав заробітну плату за 11 днів, які були йому надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого часу. Згідно з доданими до матеріалів справи документами, відповідач [PERSON] отримав 912,28 грн., за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Сума безпідставно отриманих відповідачем коштів підтверджується довідкою виданою начальником бюро по розрахункам з працівниками Н.О.Гончаревської (а.с.5). Оцінивши надані позивачем письмові докази відповідно до вимог ст.. 212 ЦПК України, суд вважає встановленим, що відповідач безпідставно отримав заробітну плату за 11 днів відпустки, які йому були нараховані за невідпрацьований робочий час; розмір заробітної плати за 11 днів відпустки склав 912,28 грн.; в теперішній час відповідач не працює на підприємстві, звільнений за ч. 4 ст. 40 КЗпП України; стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти в позасудовому порядку у позивача можливості немає. На підставі наведеного, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 912,28 грн. отриманих відповідачем за дні відпустки, що були йому надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. На підставі ст..ст. 127,130,132,233 КЗпП України,

Outcome: approved