Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом 23.07. 2012 року. У позовній заяві зазначав, що 15.08.2007 року між КС «Аккорд»та членом кредитної спілки «Аккорд»укладено договір № 1115/Зап. Згідно до договору [PERSON] отримала у кредит грошові кошти та зобовязалася їх повернути за встановленим графіком. Однак, всупереч договірним зобовязанням, у встановлені рекомендованим графіком терміни позичальником не повернуто грошові кошти, в результаті чого сума кредиту не зменшувалася, а проценти нараховувалися на фактичний залишок суми кредиту за кожний день користування кредитом. На день складення позовної заяви, заборгованість за тілом кредиту становить 2014,41 грн., за процентами становить 4574,58 грн., за встановленою рішенням кредитного комітету пенею 814,41 грн., що у сумі складає 7403,4 коп. Останній платіж за кредитним договором проведений 05.03.2012 року. Посилаючись на вимоги ст. 610,611,623,625,.1 ст.1166 ЦК просив суд стягнути з [PERSON] на користь КС «Аккорд»залишок кредиту 2014,14грн., 4574,58 грн.залишок процентів, 814,41 грн. нараховані штрафні санкції 814,41 грн., інфляційна складова та 3% річних 3581,82 грн., а всього 10985,22 грн. Позивач у судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. У заяві зазначав, що підтримує позовні вимоги. У судове засідання зявився відповідач, надав у засіданні заяву, у якій просить суд про застосування строку позовної давності з посиланням на ті обставини, що [PERSON] останній платіж сплачено 16.01. 2008 року, просив суд відмовити у задоволенні позову у звязку з пропуском строку позовної давності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги КС «Аккорд»задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що позивач - кредитна спілка про порушення свого права мала дізнатися ще у січні 2008 року. Проте, з позовом до суду звернулася лише в липні 2012 року. Сплив строку позовної давності є очевидним. Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як встановлено судом, відповідно п. 2.1 кредитного договору спілка зобовязується надати кредит у день підписання цього Договору, а позичальник зобовязується щомісячно сплачувати Спілці нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах не менше, ніж відповідно вказано у рекомендованому графіку платежів (Додаток №1), згідно якого відповідач повинен був вносити щомісячні платежі до 25.08.2008 року. Пунктом 5.1 Договору визначено, що договір діє з моменту підписання та до повного його виконання сторонами. Судом встановлено, що 15.08.2007 року між КС «Аккорд»та членом кредитної спілки «Аккорд»укладено договір № 1115/Зап. Згідно до договору [PERSON] отримала у кредит грошові кошти та зобовязалася їх повернути за встановленим графіком. Відповідач взяті на себе зобовязання по щомісячній сплаті частини кредиту і відсотків за користування ним не виконував, до 25.08.2008 року, як передбачено додатком №1 до Договору, кредит не повернув. Встановлено, що позивач із позовом до суду звернувся у липні 2012 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, який не переривався, оскільки згідно до розрахунку суми заборгованості останній платіж внесено 16.01.2008 року, а відповідач подав суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. Вимоги про поважність причини пропуску позовної давності та про поновлення строку на звернення до суду з даним позовом не заявлялися та докази щодо поважності пропуску позивачем позовної давності не надавались. Окрім того, відповідно до ст. 257, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна (скорочена) позовна давність, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Згідно з ч. 1 ст. 261, ст. 266, ч.ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Враховуючи характер обов'язків позичальника за кредитним договором (повернути кредит та сплатити проценти) вимога про стягнення процентів, як і вимога про стягнення кредиту, є основною. Вона може бути заявлена в межах загальної позовної давності. Таким чином, КС «Аккорд»пред'явила до [PERSON] дві основні вимоги (стягнення кредиту і процентів) та додаткову вимогу (стягнення штрафу). Відповідач зобов'язався повернути кредит до 25.08.2008 року, однак не виконав свого обов'язку. Згідно з приписами ст.ст. 253, 254 ЦК України перебіг позовної давності за вимогою про повернення кредиту почався у січні 2008 року і закінчився у січні 2011 року. В силу ст. 266 ЦК України тоді ж спливла позовна давність і до додаткової вимоги (стягнення штрафу). Посилання на сплату відповідачем платежу за кредитним договором 05.03.2012 року суд до уваги не бере, оскільки доказів здійснення такого платежу суду не надано, і ці посилання суперечать розрахунку наданому самим позивачем. Крім того, відповідач заперечував здійснення такого платежу. Враховуючи обставини викладені вище, суд вважає, що в задоволенні позову повинно бути відмовлено в звязку зі спливом строку позовної давності, оскільки про її застосування заявив представник відповідача.

Outcome: dismissed