Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-05 00:00:00

У серпні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначала, що 05.07.2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі РАЦС Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя, про що зроблено актовий запис № 183. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. З 01 грудня 2009 року у неї з відповідачем почалися непорозуміння та відбувалася втрата почуття взаємної любові та поваги. В даний час вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком та збирається у подальшому зареєструвати з ним шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що подальше збереження сім'ї є недоцільним та неможливим, суперечить її інтересам, [PERSON] просила суд просила суд розірвати шлюб укладений з [PERSON] В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач також в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає та просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З матеріалів справи вбачається, що 05.07.2002 року між сторонами по справі було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя, про що зроблено актовий запис № 183. [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу через те, що спільне життя між подружжям стало суперечити її інтересам, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання. Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved