Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати належних виплат при звільненні у сумі 7578,94 грн. та моральну шкоду в сумі 5\~000 грн. У позовній заяві та в судовому засіданні позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилаючись на ст. 47, 116, 117, 2371 КЗпП України, зазначає, що з 01.10.2009 року по 02.03.2012 року вона працювала на [PERSON] підприємстві «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м. Києві ради» на посаді головного інженера, 02.03.2012 року звільнилась з даного підприємства за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. При звільненні їй не виплачено належні при звільненні кошти, а виплачені лише 27.03.2012 року. Крім того, внаслідок затримки виплати коштів на які вона розраховувала, оскільки у звязку з хворобою чоловіка позичала гроші у знайомих, обіцяла їх повернути 02.03.2012 року, але оскільки вчасно не повернула в неї погіршились стосунки з знайомими, тобто внаслідок дій відповідача позивачу було заподіяно моральну шкоду, оскільки порушення її прав призвело до моральних страждань втрати нормальних життєвих звязків і вимагає від неї додаткових зусиль по організації свого життя. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м. Києві ради» по довіреності [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати належних виплат при звільненні у сумі 7578,94 грн. визнала, щодо моральної шкоди просила суд зменшити розмір суми моральної шкоди. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З 01.10.2009 року по 02.03.2012 року [PERSON] працювала на [PERSON] підприємстві «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м. Києві ради» на посаді головного інженера. 02.03.2012 року звільнилась з даного підприємства за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. При звільненні їй не виплачено належні при звільненні кошти 11643,20 грн., а виплачені дані кошти лише 27.03.2012 року. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачем у судовому засіданні обґрунтовано позовні вимоги з посиланням на докази у спосіб та у порядку визначеному законом щодо порушення відповідачем вимог трудового законодавства при звільненні [PERSON] з роботи, зокрема щодо розрахунку при звільненні працівника. Дослідивши надані суду докази, враховуючи, що спору між сторонами про розмір належних працівникові при звільненні сум у сторін був відсутній, суд обґрунтовано приходить до висновку, що позов підлягає в цій частині задоволенню та з відповідача слід стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку тобто за період з 02.03.2012 року по 27.03.2012 року в сумі 7578,94 грн.. В судовому засіданні позивачем доведено, що діями відповідача позивачу спричинено моральну шкоду, оскільки порушення її трудових прав призвело до моральних страждань і вимагало від неї певних додаткових зусиль по організації свого життя та порушення стосунків з оточуючими. Суд визнає, що не проведення своєчасних розрахунків з позивачем погіршило її нормальні життєві зв'язки і вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. В той же час суд вважає, що затримка виплати розрахунку на 25 днів не могла критично вплинути на вказані обставини, зокрема щодо пошуку коштів на проведення операції чоловіку, адже вказані операції було проведено в листопаді-грудні 2011 року, а звільнилась позивач в березні 2012 року, а тому суд критично оцінює посилання позивача в цій частині, при обґрунтуванні розміру моральної шкоди. За таких обставин, виходячи з вимог розумності і справедливості суд оцінює спричинену моральну шкоду в розмірі 3000 грн. За таких обстави позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 214,60 грн.. На підставі викладеного, ст. ст. 47, 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215 ЦПК України, суд

Outcome: partial