Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-29 00:00:00

Комунальний заклад охорони здоровя Обласний протитуберкульозний диспансер № 3, 27 травня 2013 року звернувся до суду з заявою про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, заінтересована особа [PERSON], в якій вказали, що хворий [PERSON] хворіє на туберкульоз легень з 2007 року. У 2010 році у хворого відмічено рецидив туберкульозного процесу. На ЦЛКК від 09.12.2010 року йому встановлено діагноз туберкульоз верхньої долі лівої легені (інфільтративний). Під час стаціонарного лікування в протитуберкульозному диспансері №7 у [PERSON] встановлено бактеріовиділення. В звязку з чим його було направлено до стаціонарного відділення до ОПТД №3. Рішенням Обласної ЛКК №1183 від 30.06.2011 року хворому встановлено діагноз мультирезистентний туберкульоз верхньої долі лівої легені (інфільтративний). З 22.08.2011 року по 14.10.2011 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в ОПТД №1. 20 вересня 2011 року рішенням МСЕК хворому встановлено 2 групу інвалідності. З 15.10.2011 року по 21.10.2011 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в ОПТД №3, але був виписаний із диспансеру за відмову від лікування ще до закінчення курсу протитуберкульозної терапії. З 25.10.2011 року по 08.08.2012 року хворий повторно був госпіталізований до ОПТД №3 для продовження лікування, але під час перебування в стаціонарному відділенні Обласного протитуберкульозного диспансеру №3, постійно порушував режим медичного закладу, зловживав спиртними напоями, вимоги медиків не виконував. З 11.08.2012 року по 15.01.2013 року хворий знаходився на лікуванні в туберкульозному санаторії «Ріпки». 23 січня 2013 року [PERSON] госпіталізований до ОПТД №3 для продовження лікування, але хворий знову порушує режим медичного закладу, зловживає спиртними напоями, вимоги медиків не виконує. 05.02.2013 року та 25.02.2013 року хворий консультований лікарем наркологом. Під час обстеження було встановлено, що хворий систематично зловживає спиртними напоями, від спеціального лікування відмовляється. Отже у хворого встановлено також і діагноз хронічний алкоголізм. В добровільному порядку бажання до лікування [PERSON] не проявляє і не бажає зрозуміти небезпеки туберкульозу. Хоча йому доведено до відома, що він є розповсюджувачем небезпечної хвороби і наслідки його ухилення від лікування можуть бути вкрай небезпечними. Вимоги протиепідемічного режиму [PERSON] не дотримується. Оскільки [PERSON] створює загрозу розповсюдження небезпечної хвороби, а у Комунальному закладі охорони здоровя «Обласна психіатрична лікарня №1 є відділенням для лікування хворих на туберкульоз та алкоголізм, то буде найдоцільнішим направити на примусове лікування саме в цей медичний заклад і саме на шість місяців. Бо в коротший термін лікування буде неефективним та недостатнім. Представник заявника [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала письмову заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, на задоволенні заяви наполягала в повному обсязі. [PERSON], надав заяву з прохання провести розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо його госпіталізації. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 за № 33 від 22 травня 2013 року, [PERSON], має основний діагноз мультирезистентний туберкульоз верхньої долі лівої легені (інфільтративний). Супроводжуючий діагноз хронічний алкоголізм. В звязку з чим він потребує примусового лікування в Обласній психіатричній лікарні № 1 терміном на шість місяців /а.с. 4/. Згідно до епікризу з амбулаторної карти хворого вбачається, що [PERSON] знаходячись на стаціонарному лікуванні вживає спиртні напої, порушує лікарняний режим, тому потребує примусового лікування в Обласній психіатричній лікарні №1 /а.с.5-6/. Крім того, наявність захворювання на небезпечну форму туберкульозу у [PERSON]В підтверджується витягом з його історії хвороби та доповідними довідками /а.с. 7- 9/. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Згідно з ч. 2 ст. 12 ЗУ Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз, хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обовязковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобовязані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обовязкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та обовязковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу із супутнім захворюванням на алкоголізм, а також враховуючи той факт, що він ухиляється від обовязкової госпіталізації до протитуберкульозного закладу, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви Обласного протитуберкульозного закладу № 3 і постановлення рішення про обов'язкову госпіталізацію [PERSON] до Обласної психіатричної лікарні № 1 для примусового лікування строком на шість місяців.

Outcome: approved