Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-15 00:00:00

У листопаді 2009 року під час розгляду цивільної справи за позовною заявою ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», у якій просить визнати договір кредиту №СМ-SME011/221/2008 від 21.04.2008 року недійсним. Відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву, у якій просить визнати договір поруки від 21.04.2008 року №SR-SМЕ 011/221/2008. В ході судового розгляду до початку розгляду справи по суті позивачі за зустрічним позовом та їх представники неодноразово уточнювали та збільшували позовні вимоги. Після уточнення та збільшення позовних вимог [PERSON] у своїх зустрічних позовних заявах просить визнати договір кредиту №СМ-SME011/221/2008 від 21.04.2008 року недійсним, визнати договір іпотеки №РМ-SME 011/221/2008 від 21.04.2008 року недійсним, стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн., визнати договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.04.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» недійсним, стягнути понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 50\~000 грн. та судові витрати в сумі 120 грн. Після уточнення та збільшення позовних вимог [PERSON] у своїх зустрічних позовних заявах просить визнати договір поруки №SR-SME011/221/2008 від 21.04.2008 року недійсним, стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн. стягнути понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 50\~000 грн. та судові витрати в сумі 120 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач [PERSON] та його представник зазначають, кредитний договір підлягає визнанню недійсним, оскільки грошове зобовязання визначене у іноземній валюті доларах США і лише інші платежі підлягають сплаті у валюті України що але розраховуються саме у валюті Кредиту виходячи з валютного курсу НБУ на день сплати. Обґрунтовуючи заподіяння моральної шкоди та її розмір позивач вважає, що така шкода повинна бути стягнута з відповідача, оскільки чинним законодавством передбачено відшкодування завданої шкоди (а.с. 65, 132-133, т.1) Обґрунтовуючи недійсність договору іпотеки позивач вважає, що він підлягає скасуванню, оскільки його укладено в забезпечення основного зобовязання, яке також є недійсним. Обґрунтовуючи недійсність договору купівлі-продажу кредитного портфелю між «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» позивач вважає, що даний договір вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим договором, а тому він є фіктивним. Про його фіктивність свідчить відсутність передачі кредитного портфелю від продавця до покупця та сплати за покупцем коштів за нібито придбаний кредитний портфель. Крім того, вважає, що під час укладання договору купівлі - продажу кредитного портфелю ПАТ «ОТП Банк» порушив вимоги ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та розкрив банківську таємницю, оскільки не отримував дозволу від [PERSON] на розкриття банківської таємниці щодо нього (а.с.230, 239, т.1). Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач [PERSON] та його представник зазначають, що договір поруки від 21.04.2008 року слід визнати недійсним оскільки його укладено на підставі договору кредиту, який також є недійсним (а.с.69, т. 1). Обґрунтовуючи заподіяння моральної шкоди та її розмір позивач вважає, що така шкода повинна бути стягнута з відповідача, оскільки чинним законодавством передбачено відшкодування завданої шкоди (а.с.127, т. 1). В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. При цьому пояснив, що йому заподіяна моральна шкода, оскільки представники ТОВ «ОТП Факторинг Україна» під час телефонної розмови з ним та його батьком з приводу погашення заборгованості не дуже коректно себе поводили. Пояснив, що за надання правової допомоги сплатив 50\~000 грн., оскільки була така домовленість з його представником. Представник позивачів за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримав, пояснив, що банки мають право надавати кредити лише у національній валюті, крім того на час укладання кредитного договору банк не мав дозволів на здійснення операцій в іноземній валюті. Вважає, що оскільки кредитний договір є недійсним, то і договори поруки та іпотеки також є недійсними, оскільки вони укладені в забезпечення основного договору кредиту. З приводу визнання недійсним договору купівлі продажу кредитного портфелю посилається на обставини викладені в позовній заяві. Представник позивача за зустрічним позовом Хміль позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснень не надав. Представники відповідача ПАТ «ОТРП Банк» та співвідповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» [PERSON], [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечували посилаючись на ті обставини, що при укладенні кредитного договору були дотримані вимоги закону, зокрема, що цивільним законодавством дозволяється укладати договори в іноземній валюті, крім того, укладаючи кредитний договір банк мав відповідну генеральну ліцензію. При укладенні договору купівлі продажу кредитного портфелю були дотримані усі умови договору. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 21.04.2008 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП «Банк» було укладено кредитний договір №СМ-SME011/221/2008 про надання кредиту в сумі 1\~006\~835 доларів США. Кредит було забезпечено договором іпотеки №РМ-SME 011/221/2008 від 21.04.2008 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП «Банк». Крім того кредит було забезпечено договором поруки №SR-SМЕ 011/221/2008 від 21.04.2008 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк » та [PERSON]. 29.04.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги до позивачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1076 ЦК України у разі розголошення банком відомостей, що становлять банківську таємницю, клієнт має право вимагати від банку відшкодування завданих збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про банки і банківську діяльність» юридична особа, яка має намір здійснювати банківську діяльність, зобов'язана протягом року з дня державної реєстрації подати Національному банку України в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України, документи для отримання банківської ліцензії Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг. В судовому засіданні позивачами за зустрічним позовом та їх представниками не надано суду доказів недійсності правочинів. Суд критично оцінює доводи недійсності договору купівлі-продажу з підстав визначення грошового зобовязання у іноземній валюті доларах США. При цьому суд виходить з того що відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Хоча вказана стаття визначає правовий статус гривні, однак не встановлює сферу її обігу, тоді як статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Проаналізувавши норми законодавства суд приходить до висновку, що банк як фінансова установа, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті за умови , якщо у встановленому законом порядку відповідно до ст.ст. 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» отримав банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій. Позивачем та його представниками не надано суду будь-яких доказів,у спосіб та у порядку передбаченому законом, на підтвердження обставини укладання ПАТ «ОТП Банк» кредитного договору без банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями. В той же час з письмових заперечень відповідача (а.с.125 т.1) та пояснень представників відповідача за зустрічним позовом ПАТ «ОТП Банк» в судовому засіданні вбачається, що на час укладання кредитного договору банк мав усі необхідні ліцензії. Як вбачається з копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ «ОТП Банк» зареєстрований як юридична особа 02.03.1998 року (а.с.35 т.1). З наданих стороною позивачів та витребуваних за їх клопотаннями доказів судом не встановлено фактів, які б свідчили про порушення Банком законодавства, яке регулює здійснення операцій з валютними цінностями. Будь-яких письмових доказів, з яких би було видно, що такі факти встановлені Національним банком України, що ПАТ «ОТП Банк» було притягнуто до відповідальності за здійснення незаконних операцій з валютними цінностями суду не надано. Виходячи з презумпції правомірності правочинів, на думку суду, підстав для визнання кредитного договору недійсним з вищевказаних підстав немає. Враховуючи, що законних підстав для визнання недійсним кредитного договору не встановлено, суд також не знаходить підстав для визнання недійсними договору поруки №SR-SМЕ 011/221/2008 від 21.04.2008 та договору іпотеки №РМ-SME 011/221/2008 від 21.04.2008 року, які укладені в забезпечення виконання зобовязання за договором кредиту. Суд також не вбачає законних підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.04.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з підстав його фіктивності та розкриття банківської таємниці щодо позивача [PERSON] На думку суду позивач та його представник не мають права ставити питання про визнання даного договору недійсним через фіктивність. Як видно з даного договору його сторонами є ПАТ «ОТП Банк» (Продавець) та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Покупець) (а.с.205 т.1). Питання, які стосуються виконання чи невиконання сторонами умов договору і, в тому числі, щодо проведення сплати винагороди в якості компенсації вартості кредитного портфелю стосуються прав та обовязків лише сторін договору і лише сторони договору можуть ставити питання про визнання такого договору недійсним. В той же час гарантії дотримання прав божників у разі переходу права вимоги до них закріплені в положеннях ст. 516, 517, 1082 ЦК України, відповідно до яких боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, а також надання боржнику права вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце і якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Факт розкриття банківської таємниці без згоди боржників, на який як на підставу визнання договору купівлі-продажу кредитного портфелю посилається позивач [PERSON] та його представник не є підставою для визнання даного договору недійсним, а відповідно до ч. 2 ст. 1076 ЦК України є предметом самостійних позовних вимог про захист порушених прав. Проаналізувавши положення договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.04.2010, суд приходить до висновку, що перехід до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги до Боржників позивачів за зустрічним позовом жодним чином не порушив чи іншим чином не виплинув на обсяг їх прав та на обовязки виконувати свої зобовязання за кредитним договором, договорами поруки та іпотеки. Суд також не знаходить законних підстав для задоволення зустрічних позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., оскільки позивач у судовому засіданні не довів, що відповідачі вчинили щодо нього неправомірні дії і йому була заподіяна моральна шкода. Єдине посилання позивача [PERSON], що його права були порушені «не дуже коректною розмовою по телефону працівників ОТП «Факторинг Україна» щодо погашення ним заборгованості по кредиту» не є підставою зробити висновок що йому цим заподіяно душевні страждання, протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї. Проаналізувавши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають не підлягають задоволенню, а тому задоволенні зустрічної позовної заяви слід відмовити повністю. Судові витрати залишити за позивачами за зустрічним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed