Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-09 00:00:00

В січні 2012 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить виселити [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що на підставі рішення Комсомольського міського суду було звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS]. Для виконання вищевказаного рішення суду необхідно, щоб всі мешканці, що проживають в даній квартирі були виселені, оскільки при її продажі можуть бути порушені як права позивача - продавця так і права покупця. Відповідачі добровільно відмовляються виселятися, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява в якій позов підтримують в повному обсязі, просять розглядати справу в заочному провадженні , без їх участі. Відповідачі у судове засідання не з"явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази, надані сторонами на доведення обставин, на які вони посилаються , обґрунтовуючи свої позовні вимоги та заперечення, суд находить позов обґрунтованим і таким , що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 27.03.2007 р. між ЗАТ КБПриватБанкта [PERSON] був укладений кредитний договір № PLRHGA00000002, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 110\~000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14, 04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.03.2017 р. (а.с.6-8). В забезпечення даного зобовязання був укладений договір іпотеки № PLRHGA00000002, згідно якого відповідач [PERSON] надав в іпотеку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно квартиру [ADDRESS] (а.с.11-12). Згідно рішення Комсомольського міського суду від 17.10.2011 р. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № PLRHGA00000002 від 27.03.2007 р. звернено стягнення на предмет іпотеки квартиру , загальною площею 44,5 кв м, що розташована за адресою : [ADDRESS] з початковою ціною реалізації 125\~000 грн , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ Приват Банкз укладанням від імені [PERSON] договору купівлі продажу будь яким способом з іншою особою покупцем , з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності , а також надання ПриватБанку всіх повноважень необхідних для здійснення продажу . 26.10.2011 року позивачем була направлена вимога про виселення із будинку на ім'я відповідачів [PERSON], [PERSON] (а.с. 14-15). Відповідачі добровільно відмовляються виселятися. Згідно ч. 1, 2 ст. 40 Закону України Про іпотекузвернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення чи житловий будинок є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. При розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Частинами 2 і 3 ст.40 Закону України Про іпотекувстановлений певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду Згідно ч. 1, 3 у ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. 39-40 Закону України Про іпотекувиселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносинпри розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що для виселення мешканців у судовому порядку на підставі рішення суду із житлового будинку чи іншого житлового приміщення, що є предметом іпотеки і на яке звернуто стягнення, обов'язковою передумовою є надіслання іпотекодержателем всім мешканцям письмової вимоги про необхідність добровільного звільнення житлового будинку чи іншого житлового приміщення і лише у разі відмови мешканців добровільно звільнити у вказаний місячний або інший погоджений між сторонами строк житловий будинок чи інше житлове приміщення. Таким чином, [PERSON], [PERSON] підлягають виселенню з житлового приміщення квартири [ADDRESS]. Згідно ст. ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 107,3 грн в дольовому порядку. На підставі викладеного та

Outcome: approved