Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Титарівської сільської ради Старобільського району про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на ? частину будинку в порядку спадкування. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що вона є донькою [PERSON], яка померла [INFO] року. Спадкоємцями після її смерті є вона та її брат [PERSON]. Після смерті матері залишилось спадкове майно - будинок [ADDRESS]. Вона зверталась до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Отримала свідоцтво про право на спадщину по закону від 06.09.2008 року на ? частину. ЇЇ брат [PERSON] до нотаріальної контори не звертався. Про прийняття спадщини він звертався до суду, але йому було відмовлено за рішенням апеляційної інстанції. Також відмовлено апеляційним судом і в прийнятті спадщини [PERSON], яка виступала в інтересах неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] на прийняття спадщини після смерті їх батька [PERSON], який помер [INFO] року, та доводився сином [PERSON] і який до смерті мешкав в спірному будинку. Він не прийняв спадщину на себе та не отримав правовстановлюючих документів. ЇЇ брат [PERSON] помер [INFO] року так і не прийняв спадщину після смерті матері. За період часу після смерті матері спірне питання про спадщину було предметом неодноразового розгляду у судах 1 інстанції. За рішеннями апеляційного суду в Луганській області встановлено, що вона є єдиною спадкоємицею за законом після смерті її матері. Але до ухвалення цього рішення за рішеннями 1 інстанції відповідачі [PERSON], [PERSON] уклали договір дарування 2/3 частини спірного будинку с [PERSON] Просить суд відповідно до ст. 215 ЦК України визнати недійсним вказаний правочин та визнати право власності ? частину будинку в порядку спадкування після смерті її матері на підставі ст. 1261 ЦК України. Представник позивача [PERSON] за дорученням [PERSON] у судовому засіданні уточнений позов підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позовні вимоги. [PERSON] весь час після смерті матері мешкала в будинку, зверталась до нотаріальної контори за прийняттям спадщини. Просила суд врахувати, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали спадщину 2/3 частини будинку на підставі судових рішень, які скасовані судом апеляційної інстанції, а також подарували будинок [PERSON] під час розгляду справи в суді стосовно цього спірного будинку. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що вважав договір дарування укладено законно на підставі судових рішень. Йому відомо про укладання мирової угоди, але не знав, що її було скасовано. 2/3 частини будинку він фактично купив у [PERSON] та у [PERSON], оскільки за оформлення договору дарування були меншими затрати. Про припинення права власності 1/3 спірного будинку не звертався. В цьому будинку фактично не проживали. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позов не визнає, посилається, що в спірному будинку мешкав з народження зі своїми батьками. [PERSON], склала заповіт на його батька [PERSON], який помер, не прийнявши спадщину. Після смерті його прабаби [PERSON], діда [PERSON], батька [PERSON] його мати [PERSON] звернулась в його інтересах до суду і за рішеннями суду за ним визнано право власності на 1/3 частину будинку, яку продав [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позов не визнає, посилається, що існувала мирова угода про розділ спадкового майна по 1/3 частини будинку - йому, його брату [PERSON] та [PERSON] Йому не відомо про скасування мирової угоди, а тому 1/3 частину будинку, яка йому належала, продав [PERSON] Відповідач [PERSON], голова Титарівської сільської ради, в судовому засіданні позов вважала недоцільним, дійсно мешкав в спірному будинку онук померлої [PERSON] - [PERSON] Разом з ним мешкали і його дружина [PERSON], його діти [PERSON] и [PERSON]. Після смерті батька дітей їх мати [PERSON] в інтересах дітей, оформила на них 2/3 частин цього будинку. Потім ці 2/3 частин будинку продали [PERSON] Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Старобільського районного суду від 07.12.2009 року визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] про розділ спадкового майна розділено між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині кожному, яка скасована ухвалою цього суду від 13.05.2010 року за нововиявленими обставинами та призначена до розгляду. Ухвалою суду від 21.05.2010 року позов [PERSON] до [PERSON] про розділ спадкового майна залишено без розгляду (а.с. 68). Відповідно до договору дарування від 18.02.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Старобільського нотаріального округу Луганської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 158, за яким дарувальники [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] 2/3 частин житлового будинку[ADDRESS] (а.с. 67). Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України і якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може визнаний судом недійсним. Відповідна позиція є викладеною і у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», в якій вказано, що оспорюваним правочином є такий правочин,недійсність якого хоча прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом . З огляду на особливості правовідносин, що виникли між сторонами та на те, що сторони по оспорюваному договору дарування виступають особи, чиє право власності є теж оспорюване та після скасування рішень Старобільського районного суду Луганської області від 09.12.2002 року та від 05.07.2005 року, суд приходить до висновку, що право власності відповідачів, які продали 2/3 частини спірного будинку, не є підтвердженим належним чином документально. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України є визначеним, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави суспільства, його моральним засадам. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть(а.с.43). [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 44). Факт належності спадкового майна померлій [PERSON], підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] від 11.06.1990 року, виданого виконкомом Старобільської районної ради народних депутатів (а.с. 45). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.09.2008 року [PERSON] прийняла у власність в порядку спадкування на підставі ст. 1261 ЦК України ? частину будинку [ADDRESS] (а.с. 49). Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області від 13.10.2010 року рішення Старобільського районного суду Луганської області від 09.12.2002 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] в інтересах [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення права власності на домоволодіння у порядку спадкування та зустрічних позовних вимог [PERSON] [PERSON] до [PERSON] про встановлення права власності (а.с. 83-85). Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області від 10.11.2011 року рішення Старобільського районного суду Луганської області від 05.07.2005 року скасовано та ухвалено нове рішення, відмовлено [PERSON] у задоволенні позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування на 1/3 частину будинку [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Рішення апеляційного суду Луганської області від 13.10.2010 року та 10.11.2011 року набрали законної сили, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені цими судовими рішеннями, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З матеріалів справи вбачається, що рішення Старобільського районного суду Луганської області від 09.12.2002 року та від 05.07.2005 року, на підставі яких [PERSON] та [PERSON] виступали у якості власників майна при укладенні оспорюваного договору були оскаржені в апеляційному порядку, а у подальшому були скасовані апеляційною інстанцією із відмовою у позові. Отже, відчужувана частина жилого будинку належала дарувальникам [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частини на підставі ухвали про затвердження мирової угоди від 07.12.2009 року, яка в подальшому була скасована за нововиявленими обставинами і за результатами нового розгляду позов [PERSON] залишено без розгляду. Ці обставини підтверджуються матеріалами справи, копіями судових рішень. Однак, з 06.09.2008 року існує неоскаржене спадкоємцями і діюче свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого [PERSON] прийняла у власність в порядку спадкування на підставі ст. 1261 ЦК України ? частину будинку [ADDRESS]. Посилання відповідачів, що договір дарування був вчинений законно суд не приймає, оскільки це не відповідає дійсності і не відповідає обставинам справи, також суд враховує, що відповідач [PERSON] і інші сторони не заперечували той факт, що між сторонами фактично було укладено договір купівлі - продажу, а не договір дарування. Тобто знали сторони, що на момент вчинення вказаного договору дарування діють незаконно. Викладені вище обставини дають суду підстави вважати, що позовні вимоги стосовно визнання договору дарування спірної частини будинку недійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що до нотаріальної контори, крім позивача, інші особи для прийняття спадщини у встановленому порядку із заявами не звертались. [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] є спадкоємицею першої черги спадкування за законом на підставі ст. 1261 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, а також

Outcome: approved