Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-22 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за договором посилаючись на те, що 30.12.2006 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №002-20090-301206, згідно пункту 1.1, якого позивач зобовязується надати відповідачеві кредит у сумі 1604,90 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених Договором, із остаточним терміном повернення Кредиту та сплати процентів і комісій по ньому не пізніше ніж 29.06.2008 року. Позивач свої зобовязання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 1604,90 грн., про що свідчить меморіальний ордер №10638241 від 30.12.2006 року та рахунок-фактура №545/1054 від 30.12.2006 року. Відповідач станом на 11.10.2011 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, положеннями договору передбачено, що ТОВ «Комерційний банк «Дельта»у випадку порушення позичальником строків сплати передбачених договором платежів більше ніж на 1 місяць має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи, при несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобовязання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. У звязку з викладеним представник позивача звернулася до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в сумі 2356,59 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1436,60 грн., заборгованості за відсотками - 104,16 грн., заборгованості за комісіями - 815,83 грн. та судові витрати в розмірі 188,20 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, однак з позовної заяви вбачається, що остання прохає розглядати справу без присутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти стягнення з неї заборгованості за кредитним договором. Пояснила, що 30.12.2006 року між нею та ПАТ «Дельта Банк»було укладено кредитний договір №002-20090-301206, згідно умов якого вона отримала від Пат «Дельта Банк»суму 1604,90 грн. на придбання певного майна, на умовах визначених договором, із остаточним терміном повернення кредиту та сплату процентів і комісійних по ньому не пізніше ніж 29.06.2008 року. 04.06.2008 році вона повністю погасила кредит, що підтверджується квитанціями. Після сплати останньої квитанції, вона зайшла у магазин «АЛЛО», де знаходився представник відділення ПАТ «Дельта Банк», останній перевірив розрахунки за зазначеним договором, після чого повідомив їй, що вона повністю погасила кредит. В позовній заяві ПАТ «Дельта Банк»посилається на те, що їй неодноразово повідомлялося про факт виникнення заборгованості та її розмір, однак, представником позивача не надано жодного доказу того, що в період з 04.06.2008 року по теперішній час останній повідомляв відповідача про наявність за кредитом, та що ним заявлялась вимога про погашення боргу. З часу укладання договору і до теперішнього часу своє місце проживання вона не змінювала, тому у позивача не було ніяких перешкод вручити відповідачу поштове повідомлення. Крім цього, за даними позивача з 04.06.2008 року у неї виникли прострочення платежів та заборгованість за кредитом, почався перебіг строку позовної давності, в звязку з чим просить застосувати позовну давність та відмовити позивачу в задоволенні позову. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримала доводи свого довірителя, просила застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову, оскільки відповідно до положень ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. В ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України зазначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відома у позові. Відповідно до ст.257 ЦК України позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 30.12.2006 року, між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №002-20090-301206. За вказаним договором згідно п.1.1 відповідач отримав кредит в сумі 1604,90 грн., який складається з грошів на придбання позичальником майна (послуг) у сумі 1459 грн. та плати за надання кредиту у сумі 145,90 грн. Згідно п.1.2 кредит надавався відповідачу строком на 18 місяців, з кінцевим терміном повернення 29.06.2008 року. Згідно п.2.3. за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 10% річних. Згідно п.2.5. за ведення кредитної справи позичальник сплачує кредитору плату в розмірі 2,99% (а.с.7-8). Згідно до ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе певні зобовязання. Відносно викладеного, необхідно зазначити, що згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст.530 ЦК України зазначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до розрахунку наданого позивачем заборгованість за договором №002-20090-301206 від 30.12.2006 року у відповідача станом на 11.10.2011 року становить 2356,59 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 1436,60 грн., з заборгованості за відсотками 104,16 грн., заборгованості по комісії 815,83 грн. Строк дії договору: з 30.12.2006 року по 29.06.2008 року (а.с.5-6). Частиною 1 статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Відповідно до ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважними причинами пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно із ст.ст.11,59,60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, й лише у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими доказами. Як було встановлено в судовому засіданні і це підтверджується матеріалами справи до відповідача не надсилалася досудова вимога про повернення банку кредитних коштів, Позивачем не надано будь-яких поважних документів пропуску позовної давності та не заявлено клопотання про поновлення цього строку. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, а відповідач, як на підставу своїх заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов, не підлягає задоволенню, оскільки позивач звернувся до суду з позовною заявою 20.12.2011 року, строк позовної давності встановлений ч.1 ст.257 ЦК України до вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором сплинув і від відповідача надійшла відповідна заява про застосування до нього строку позовної давності. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed