Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Одеської міської ради, яким просить визнати за ним право власності на Ѕ частку домоволодіння в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що на праві приватної спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Одеським міським житловим управлінням виконавчим комітетом Одеської міської ради депутатів трудящих від 16 вересня 1953 року за № 413, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номер 32259035 КП «ОМБТІ і РОН»в кн.. 7Б-130 (7-129), номер запису 3329 (66) [PERSON], яка розташована за адресою [ADDRESS]. Спадкове майно складалось з в цілому з черепашникового житлового будинку під літ. «А», загальною площею 28,2 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м. та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці площею 1014 кв.м., яка знаходиться в фактичному користуванні. Спадкоємцем після смерті [PERSON] був її син [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Інша Ѕ частина зазначеного домоволодіння на підставі Свідоцтва про право власності на будівлю від 29 березня 1954 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради депутатів трудящих міського житлового управління належала [PERSON]. Позивач зазначив, що він є рідним онуком [PERSON] та [PERSON], з моменту народження проживав разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] в м. Одесі, за адресою [ADDRESS]. Свого рідного діда [PERSON] він ніколи не бачив, зі слів батьків йому відомо, що він ще до його народження поїхав на заробітки до Казахтану, та через декілька років [PERSON] прийшло повідомлення, що [PERSON] засуджений, ще через деякий час надійшло повідомлення про випадкову смерть [PERSON], однак цій документ був втрачений. Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини домоволодіння за адресою [ADDRESS] та [PERSON] фактично вступила до спадщини після смерті свого чоловіка, однак до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, так як була юридична необізнана та вважала себе спадкоємцем після смерті чоловіка [PERSON], вважала, що вона є власником, так як користувалась та володіла спадковим майном. [INFO] [PERSON] померла, та після її смерті відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частки зазначеного домоволодіння. Спадкове майно складалось з в цілому з черепашникового житлового будинку під літ. «А», загальною площею 28,2 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м. та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці площею 1014 кв.м., яка знаходиться в фактичному користуванні. Спадкоємцем після смерті [PERSON] був її син та батько позивача [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] (батько позивача) помер. [INFO] [PERSON] (мати позивача) померла. Позивач вказав, що після смерті своїх родичів, мати і батька, він залишився проживати в домоволодінні один, все спадкове майно перейшло в його користування та володіння та він фактично прийняв спадщину після смерті всіх своїх родичів. 22 лютого 2011 року [PERSON] отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку домоволодіння під [ADDRESS], яке складається в цілому з черепашникового житлового будинку під літ. «А», загальною площею 28,2 кв.м, житловою площею 18,8 кв.м. та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці площею 1014 кв.м., яка знаходиться у фактичному користуванні після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Позивач просить суд встановити факт прийняття спадщини за законом на Ѕ частку домоволодіння [ADDRESS] його батьком -[PERSON], який помер [INFO] після смерті діда [PERSON], у зв'язку з тим, що [PERSON] не встиг оформити у встановленому законом порядку право на спадщину за законом після смерті свого батька [PERSON], та визнати за ним право власності на Ѕ частину домоволодіння [ADDRESS] після смерті [PERSON], який помер [INFO]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання з'явився, заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши думку, доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази зібрані у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи. Судом встановлено, що 16 лютого 1971 року керівником Міського Загсу м. Одеси було зареєстровано факт смерті [PERSON], яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть від 16.02.1971 року, серія [NUMBER]). Відповідно до свідоцтва про народження від 05.10.1953 року (серія [NUMBER]) [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про одруження від 05.10.1954 року (серія [NUMBER]) [PERSON] та [PERSON] одружились, після реєстрації шлюбу фамілія [PERSON] -«[PERSON]». Згідно свідоцтва про народження від 11.07.1965 року (серія [NUMBER]) [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням -є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що зазначено в статті 1217 Цивільного кодексу України. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] належала Ѕ частина домоволодіння [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на будівлю від 29 березня 1954 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради депутатів трудящих міського житлового управління. Статтею 1258 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування за законом наступає в тому випадку, коли фізична особа не залишила заповіт. Згідно до положень Розділу 86 Цивільного кодексу України, підставами для одержання права на спадкування за законом є кровні зв'язки, сімейні відносини, шлюб, усиновлення, перебування на утриманні спадкодавця не менш ніж п'ять років до його смерті. При спадкуванні за законом майно переходить до зазначених в законі спадкоємців відповідно з встановленою черговістю, тобто до чітко вказаного кола осіб, які спадкують одночасно. Тобто, принципами спадкування за законом являється черговість спадкування та рівність часток спадкоємців в межах кожної черги. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON], 1894 року народження була дружиною [PERSON] (рік народження не встановлений); [PERSON] (1924 року народження) був рідним сином [PERSON], а позивач [PERSON] є рідним онуком [PERSON]. Судом встановлено, [PERSON] належала до спадкоємців першої черги за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], якщо зберігся документ про смерть [PERSON] (ЦК України в ред. 1963 року), однак із заявою про прийняття спадщини за законом вона не зверталась з означених підстав. [PERSON] був рідним сином [PERSON] та зареєстрований у домоволодінні [ADDRESS] з 1953 року, та з того часу проживав та користувався спірним майном. З зазначених обставин він також не зміг звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON] та після смерті своєї бабусі, батька та матері фактично прийняв спадщину, яка б належала йому у тому випадку, якщо його батько [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька - [PERSON], тобто він належить до першої черги спадкоємців на спадкування за законом. Відповідачем не було надано будь-яких доказів в спростування доводів позивача. Статтею 1220 Цивільного кодексу України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як вбачається з матеріалів справи дату народження та дату смерті [PERSON] неможливо встановити через відсутність документів про народження [PERSON] та про його смерть, але з матеріалів справи вбачається що дружина [PERSON] -[PERSON] 1894 року народження, тобто слід вважати, що дата народження [PERSON] є 19 вік, та в на наступний час [PERSON] було б близько 120 років, що виключає життєвий цикл чоловіка, тому слід вважати що [PERSON] помер. Проте, частиною 3 статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що відповідно до домової книги [PERSON] з 1953 року та [PERSON] з 1965 року проживали за адресою [ADDRESS]. Статтею 55 Конституції України гарантований судовий захист прав і свобод людини та громадянина. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Таким чином, позивач після смерті батька не звернувся у встановлений шестимісячний строк до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та вважала себе таким, що прийняв спадщину та за означених вище обставин. Судом встановлено і матеріалами справи доведено, що спадщина не була прийнята ніким із спадкоємців першої черги за законом, тому можливо вирішити дане спірне питання у судовому порядку за позовною заявою [PERSON], оскільки останній є таким спадкоємцем. Визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, віднесено до компетенції суду. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечувати захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійсненого проголошення Основним Законом України принципу верховенства права. Рішення суду є законним тоді, коли суд, виконав всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 Цивільного процесуального кодексу України, також правильно тлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, яке ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність або допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинами, які мають значення для вирішення справи. Суд вважає, що позивач довів факт прийняття спадщини у вигляді Ѕ частки домоволодіння [ADDRESS] його батьком -[PERSON], який помер [INFO] після смерті діда [PERSON], у зв'язку з тим, що [PERSON] не встиг оформити у встановленому законом порядку право на спадщину за законом після смерті свого батька [PERSON], та визнати за ним право власності на Ѕ частину домоволодіння [ADDRESS] після смерті [PERSON], який помер [INFO]. На підставі наведеного,

Outcome: approved