Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

ПуАТ Українська страхова компанія ГАРАНТ-АВТО 26 липня 2012 року звернулося до Святошинського районного суду м. Києва із позовом. про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 7482,40 грн., яка складається із страхового відшкодування 7082,40 грн. та витрати за проведення авто товарознавчої експертизи 400,00 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 214,60 грн., мотивуючи позов тим, що 11 вересня 2008 року між [PERSON] та ВАТ Українська страхова компанія Дженералі-Гарант укладено договір добровільного страхування, оформлений полісом № 19G-0222827, яким застраховано автомобіль Шевроле, реєстраційний номерний знак [NUMBER]. 13 жовтня 2008 року з вини відповідача скоєно дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль Шевроле. Для оцінки завданої шкоди позивачем проведено авто товарознавчу експертизу. ВАТ УСК Дженералі Гарант страхувальнику виплатила страхове відшкодування в сумі 7082,40 грн., проте відповідач на даний час коштів на розрахунковий рахунок позивача не сплатив, що стало підставою для звернення до відповідача із позовом для відшкодування завданої матеріальної шкоди. 28 травня 2011 року ВАТ Українська страхова компанія Дженералі-Гарант змінило назву на ПуАТ Українська страхова компанія ГАРАНТ-АВТО. В судові засідання сторони не зявились про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надіслав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності і проти винесення по справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач причин неявки суду не повідомив. Суд, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України.\~ \~ Суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи за наявними доказами у справі. Досліджуючи матеріали справи, суд бере до уваги наступне. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2007 року справа № 3-32919/08 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, внаслідок порушення п. 10.1 правил дорожнього руху і визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 13 жовтня 2008 року, в результаті якої пошкоджено автомобіль Шевроле, державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 4), яким керував [PERSON] Постанова Святошинського районного суду м. Києва не оскаржувались і набрала законної сили. 11 вересня 2008 року між [PERSON]-страхувальник та ВАТ Українська страхова компанія Дженералі-Гарант, укладено договір добровільного страхування, оформлений полісом № 19G-0222827, яким застраховано автомобіль Шевроле, реєстраційний номерний знак [NUMBER], вигодо набувач за даним договором є ЗАТ Альфа-Банк (а.с. 7). Листом від 25 червня 2008 року № 18622-36-69370 ЗАТ Альфа-Банк надано ВАТ УСК Дженералі Гарант погодження на здійснення страхових виплат без письмової згоди банку при настанні страхових випадків за умови, якщо сума виплати становить до 10000,00грн. кошти перераховуються на розрахунковий рахунок юридичної особи, яка здійснює відновлювальний ремонт обєкту страхування (а.с. 16). Згідно витягу з нової редакції статуту ПуАТ Українська страхова компанія ГАРАНТ-АВТО несе права та обовязки ВАТ Українська страхова компанія Дженералі-Гарант до повного їх виконання (а.с. 32). Відповідно до ст. 4 Закону України Про страхування страхування транспортного засобу належить до майнового страхування. Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено, що 14 жовтня 2008 року [PERSON] звернувся до ВАТ Українська страхова компанія Дженералі-Гарант для відшкодування шкоди заподіяної під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 13 жовтня 2008 року (а.с. 15), вказана дорожньо-транспортні пригода сталась з вини [PERSON], вина останнього встановлена Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2007 року справа № 3-32919/08, також з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час вчинення ДТП не застрахована, доказів в спростування вказаної обставини відповідачем не надано. Згідно з ч. 1 ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України Про страхування до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди вказано, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК Україна шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Судом встановлено, що згідно висновку спеціаліста експертного товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 3037 складеного 24 листопада 2008 року ТОВ Експертна компанія Укравтоекспертиза - Стандарт оцінювач [PERSON] визначено розмір завданої шкоди майну - автомобіль Шевроле, реєстраційний номерний знак АК 3019АТ, який належить [PERSON] в розмірі 7138,61грн. (а.с. 8-13), платіжним дорученням від 23 липня 2009 року № 3378 позивачем оплачено зазначену експертизу в розмірі 400,00 грн. (а.с. 20), але фактична вартість ремонту застрахованого автомобіля склала 7231,08грн.згідно рахунку фактури від 26 листопада 2008 року № СЧ-00100820 (а.с. 18) та акту виконаних робіт від 26 листопада 2008 року № ЗА-0054780 (а.с. 19), про що складено страховий акт, яким визначено розмір збитку завданого обєкту страхування 7231,40 грн., до виплати 7082,40грн. (а.с. 14), 14 листопада 2008 року [PERSON] подано заяву позивачу про перерахування страхового відшкодування на розрахунковий рахунок СТО АЦ на кільцевій (а.с. 17), платіжним дорученням від 23 липня 2009 року № 3375 позивачем сплачено страхове відшкодування в сумі 7082,40грн.(а.с. 20). Докази, щодо добровільного відшкодування матеріальної шкоди [PERSON] завданої в результаті ДТП, в матеріалах справи відсутні. Відповідно до п. 9.17 § 9 Правил добровільного страхування наземного транспорту № 119, затверджених рішенням правління ВАТ УСК Дженералі Гарант, які є невідємною частиною договору добровільного страхування, оформленого полісом № 19G-0222827 (надалі - правила) страхове відшкодування може здійснюватись шляхом оплати страховиком вартості замінюваних частин, деталей на аналогічні пошкодженим (за якістю і вартістю) та відновлюваного ремонту застрахованого транспортного засобу постачальнику запчастин / ремонтному підприємству або безпосередньо страхувальнику, або вигодо набувачу (а.с. 24-28). Згідно з п.п. 9.26.2 п. 9.26 § 9 Правил, страхувальнику при настанні страхового випадку за рахунок страхового відшкодування в межах страхової суми надається експертна оцінка пошкоджень застрахованого транспортного засобу та оформлення відповідного документа в разі можливості регресного позову до особи винної в заподіянні збитку. Підсумовуючи викладене, враховуючи, що позивачем розрахунок заборгованості здійснено відповідно до договору страхування і правил добровільного страхування наземного транспорту № 119, які є невідємною частиною договору, та страхове відшкодування сплачено в повному обсязі, зважаючи, що у відповідача не застрахована цивільно-правова відповідальність, з огляду на те, що у ПуАТ Українська страхова компанія ГАРАНТ-АВТО виникло право суброгації, оскільки право вимоги від страхувальника (вигодонабувача) перейшло до страховика, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, суд вказує, що у позивача виникло право вимоги не в порядку регресу, а в порядку суброгації. Так, регрес регулюється загальними нормами цивільного права, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України встановлено особливий правовий режим. Розподіляючи судові витрати суд виходить зі змісту вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, а саме стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved