Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], мотивуючи свої вимоги наступним. З 04 грудня 1999 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який мешкає разом з відповідачем. Шлюбні відносини припинені в лютому 2013 року, через виникнення постійних сварок та у звязку з втратою порозуміння. Ухвалою Куйбишевського районного суду від 22 березня 2013 року подружжю було надано строк для примирення до 22 травня 2013 року, але за наданий строк сторони не пришли згоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, доповнень та уточнень до них не оголошував. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, бажала зберегти шлюб, однак за наданий строк для примирення, вони з позивачем не пришли до згоди. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що з 04 грудня 1999 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис № 393, що підтверджується наданим до суду свідоцтвом про одруження серія 1-НО № 176834 (а.с. 6). Дошлюбне прізвище позивача Тур. У судовому засіданні встановлено, що від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується наданим до суду копією свідоцтва про народження (а.с. 10-11), який мешкає з відповідачкою [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що ухвалою Куйбишевського районного суду від 22 березня 2013 року подружжю було надано строк для примирення до 22 травня 2013 року, але за наданий строк сторони не пришли згоди. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, примирення вважають неможливим у звязку з тим, що за строк наданий судом для примирення вони не пришли до згоди. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11, проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі чоловіка, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін у позивача залишається у позивача «Данильченко», у відповідача «Волошина». Крім того, витрати з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу не підлягають стягненню зі сторін, оскільки на теперішній час, відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, і свідоцтво про розірвання шлюбу не видається. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення підлягають відшкодуванню понесені судові витрати, які документально підтверджені, а саме - у сумі 114,70 грн (а.с. 1). На підставі ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3, 24, 105, 109, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved