Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, зазначаючи, що 18 серпня 2006 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1314. Від спільного проживання у сторін по справі є малолітня дитина: син [PERSON], [INFO]. Позивач приймає всі міри для належного матеріального забезпечення дитини, проте витрати складають значні суми і самостійно, позивачу досить складно утримувати дитину. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, спільне життя не склалося. В останній час відносини між сторонами значно погіршились. Усі спроби налагодити сімейне життя та побут виявились марними. Відповідач про збереження сім'ї не піклується. Неодноразові спроби примирень не дали бажаних результатів, враховуючи несумісність характерів та поглядів на життя. В судовому засіданні позивач, позовні вимоги зменшила, просить суд, шлюб розірвати, дитину залишити проживати з матірю, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитини повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст..174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] з 18 серпня 2006 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1314, свідоцтво серія 1ГЮ№015926. Від подружнього життя у сторін по справі є малолітня дитина: син [PERSON], [INFO]. Позивач приймає всі міри для належного матеріального забезпечення дитини, проте витрати складають значні суми і самостійно, позивачу досить складно утримувати дитину. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, спільне життя не склалося. В останній час відносини між сторонами значно погіршились. Усі спроби налагодити сімейне життя та побут виявились марними. Відповідач про збереження сім'ї не піклується. Неодноразові спроби примирень не дали бажаних результатів, враховуючи несумісність характерів та поглядів на життя. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Крім того відповідач самоусунувся від утримання дитини, що ставить позивача у важке матеріальне становище, від виконання своїх батьківських обовязків. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд приймає до уваги, що [PERSON], інших утриманців не має, за таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти на утримання малолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот ) грн., щомісячно, від його доходу, що буде відповідати інтересам дитини, а також засадам розумності та справедливості, до досягнення дитини повноліття. У відповідності до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 102 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини/аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. На підставі ст.ст.104, 105,109,180 СК України,

Outcome: approved