Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-01 00:00:00

В жовтні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Виконкому Миколаївської міської ради, про визнання за ним право власності на 2/3 частки жилого будинку [ADDRESS] за набувальною давністю посилаючись на те, що він є власником 1/3 частки цього жилого будинку і понад 10 років, починаючи з 02 вересня 1997 року, фактично та добросовісно володіє 2/3 частками цього будинку, який належить на праві власності його бабці [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначав, що він з 02.09.1997 року фактично проживає у жилому будинку [ADDRESS] . Відповідно до правовстановлюючих документів цей будинок належить: 1/3 частка йому, на підставі договору- дарування від 14.02.2005р.,посвідченому приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Козленок С.І.,реєстровий № 588 та 2/3 частки бабці [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та свідоцтва про право на спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , які посвідчені Жовтневою нотаріальною конторою 10.07.1968 року, реєстровий № 1061 та № 1063. Далі зазначав, що у спірному будинку проживав його батько [PERSON] , за яким він у зв`язку з хворобою здійснював догляд до його смерті, який помер [INFO] Жінка померлого [PERSON] отримала після смерті чоловіка 1/3 частку спірного будинку і 14.02.2005р. подарувала йому цю частку спірного будинку. Свого права на спадкування жодна особа серед спадкоємців до цього часу не заявляла, інші спадкоємці які мали право на спадкування після [PERSON] , померли. Весь час, починаючи з 1997 року він підтримує будинок в належному стані, робить косметичний ремонт, сплачує кошти за комунальні послуги. Посилаючись на викладене і те, що він добросовісно заволодів чужими 2/3 частками спірного будинку і продовжує відкрито та безперервно володіти цим майном протягом десяти років, просив визнати за ним право власності на це майно за набувальною давністю. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та пояснили, що [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується спірним будинком, проживає в ньому, робить поточний ремонт, підтримує належний стан, обробляє земельну ділянку, сплачує комунальні послуги. Представник відповідача позов не визнав та просив у задоволенні його відмовити стверджуючи, що позивач після укладання договору дарування від 14.02.2005р., згідно якого його мати [PERSON] подарувала йому 1/3 частку спірного будинку, знав, що інша 2/3 частка спірного будинку належать бабці [PERSON] . Крім того позивач у тексті позову зазначає, що він з 1997 року проживав за адресою спірного будинку і мав відомості про власників житлового будинку [ADDRESS] . Вважає, що в даному випадку відсутня ознака добросовісності володіння нерухомим майном, оскільки позивач знав, що володіє чужим майном, можливо припускав наявність кола спадкоємців на спадщину, що відкрилася після смерті бабці [PERSON] , яка померла [INFO] та батька [PERSON] , який помер [INFO] . За таких обставин, вважає, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту своїх порушених прав та інтересів, треба було звертатися після смерті батька з позовом про встановлення факту прийняття^ спадщини після смерті батька. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову просила відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що вона є рідною сестрою позивача і брат ніколи не проживав та не користувався будинком [ADDRESS] оскільки проживає по [ADDRESS] . Вона з жовтня 2000р. проживає у сусідньому будинку [ADDRESS] і користується земельною ділянкою по [ADDRESS] . Будинок зруйнований і в ньому неможливо жити. Крім того, вона не згодна з позивачем, що він тільки один має право власності на цк? земельну ділянку.Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони проживають по [ADDRESS] і підтвердили, що в спірному будинку ніхто не проживає через те, що він в занедбаному стані. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши докази по справі, які надані сторонами, судом встановлені наступні факти та відповідні до них обставини. Зокрема ч.І ст. 344 ЦК України визначено, що якщо особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність ) , якщо інше не встановлено цим Кодексом; право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною власністю з моменту державної реєстрації. Ствердження позивача, що він добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується спірним будинком з 1997р. спростовується матеріалами справи, а саме довідкою № 3927 ММБТІ від 10.11.2011р., якою підтверджується, що [PERSON] зареєстрував право власності на 1/3 частку спірного будинку з 14.02.2005р., а до цього цією часткою володіла його мати [PERSON] , яка отримала це право на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідчену 21.05.2004р. державним нотаріусом П' ятої Миколаївської державної нотаріальної контори, реєстровий № 3-374 після смерті свого чоловіка [PERSON] , а до цього будинок належав [PERSON] , яка отримала після смерті свого чоловіка [PERSON] . Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту [PERSON] , який виданий Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 07 квітня 1998р. він зареєстрований та проживає з сім`єю за адресою: [ADDRESS] , тобто ніколи не був зареєстрованим за спірною адресою, (а. с. 18-19 ) Оцінюючи квитанції про сплату за комунальні послуги, які надав позивач суд зазначає, що всі квитанції, які сплатив [PERSON] датовані 2010-2011 роками, а не з 1997р. ( а. с. 30-33 ) Згідно довідки Державного нотаріального архіву Миколаївської області № 2419/01-21 від 24.09.2012р. (а.с.47) Спадкова справа після смерті батька позивача [PERSON] , померлого [INFO] була заведена 02.06.1999р. за № 174/1999 і відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.05.2004р. за реєстром 3-374 спадкове майно складається з 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною прилеглих до неї господарських та побутових будівель та споруджень, що знаходиться в [ADDRESS] , яка належала матері спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] спадкоємцем майна якої був її син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не встиг оформити своїх спадкових прав - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області 10.07.1968 року за реєстровим №№ 1061,1063 та зареєстрованих в ММБТІ 10.09.1968р. за реєстровим № 634 в реєстровій книзі №3. Згідно матеріалів спадкової справи 1/3 частка житлового будинку [ADDRESS] успадкована [PERSON] після смерті матері [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 21.04.2004р. за реєстровим № 3-374. Заява про прийняття спадщини надана [PERSON] до Пятої Миколаївської державної нотаріальної контори 10.12.1991р. за № 480.(а. с. 47 ) Тобто після смерті батька позивач [PERSON] взагалі не звертався до нотаріальної контори, а туди звернулася тільки його мати, це свідчить про те, що він не проживав з батьком у спірному будинку і пропустив строк звернення до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Також не дає суду підстав для задоволення позову, і та обставина, що третя особа по справі [PERSON] заперечує про те, що позивач відкрито та добросовісно користується спірним будинком, а між ними існує спір з приводу цього. Суд вважає, що позивач вибрав не той спосіб захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод або інтересів. На підставі викладеного,суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed