Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-23 00:00:00

У серпні 2012 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про перерахунок щомісячних страхових виплат. Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2012 року відмовлено у задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що за час роботи на ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», позивач отримав професійні захворювання, що підтверджуються відповідним актом від 16 вересня 2010 року (ар.с. 23). Як вбачається з матеріалів справи висновком МСЕК від 09 листопада 2010 року позивачу було встановлено первинно 65% стійкої втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково. Доводи апеляційної скарги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди не можуть бути взяті до уваги, як необґрунтовані. Суд першої інстанції правильно встановив, що вперше втрата професійної працездатності була встановлена висновком МСЕК від 09 листопада 2010 року, тобто після набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», яким були виключені статті Закону стосовно обовязку відшкодування Фондом моральної шкоди. Обовязок відшкодування моральної шкоди було покладено саме на роботодавця. Посилання позивача стосовно невірного нарахування страхових виплат не відповідають дійсності. Відповідно п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням №1266 від 26.09.2001р., якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа не мала заробітку з поважних причин, або якщо страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата для розрахунку страхових виплат та оплати перших пяти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця визначаються виходячи з місячної тарифної ставки, встановленої працівникові на момент настання страхового випадку. Страховий випадок у позивача настав 16.09.2010 року, тобто більше ніж через рік після звільнення з роботи, а середню заробітну плату, з якої сплачено страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків та яка приймається для розрахунку середньої заробітної плати, було визначено згідно довідки ВСП «Шахта Самарська»ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», та яка складає 2991 грн. (ар.с.34). Страхові виплати було призначено позивачеві відповідачем саме на підставі вищевказаної довідки роботодавця. Зазначену довідку позивач не оспорював. Іншого порядку для визначення розміру страхових виплат, чинним законодавством України не передбачено. Відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з [PERSON] на користь УДКСУ у м.Тернівка Дніпропетровської області судового збору у сумі 1107,30 грн. підлягає скасуванню. Суд першої інстанції стягуючи з позивача судовий збір не взяв до уваги те, що згідно ст.5 ЗУ «Про судовий збір»від 08.07.2011р., позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно ч.4 ст.88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В іншій частині рішення суду відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому підлягає залишенню без змін.

Outcome: partial