Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28.10.2008 року між Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», правонаступником якого стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав, а [PERSON] отримав кредит в розмірі 10176,00 грн. зі сплатою 36,00% річних за весь термін фактичного користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 28.04.2010 року. 13.08.2010 року ПАТ «Сведбанк» уклало з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» договір факторингу згідно з яким ПАТ «Сведбанк» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» свої права вимоги по кредитному договору. Посилаючись на те, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 27.03.2013 року утворилася заборгованість в розмірі 20561 грв. 96 коп., позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним зобов'язанням. Представник позивача надав суду заяву, у якій просив провести судовий розгляд без його участі в порядку заочного провадження та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач двічі у судові засідання не з'явився, хоча про час та місце проведення судових засідань був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив і з заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався, що дозволило суду, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Так, з матеріалів справи вбачається, що 28.10.2008 року між Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», правонаступником якого стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав, а [PERSON] отримав кредит в розмірі 10176,00 грн. зі сплатою 36,00% річних за весь термін фактичного користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 28.04.2010 року. 13.08.2010 року ПАТ «Сведбанк» уклало з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» договори: факторингу згідно з якими ПАТ «Сведбанк» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» свої права вимоги по кредитному договору. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до п. 1.1, 2.1.1 вищезазначеного кредитного договору, позичальник - відповідач [PERSON] зобов'язався забезпечити своєчасне повернення кредиту і сплату нарахованих відсотків. Разом з тим, відповідачем [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконуються, в результаті чого, згідно з розрахунком, заборгованість за кредитним договором станом на 27.03.2013 року складає 20561 грв. 96 коп., яка складається: 4311 грн. 67 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 00 грн. 00 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. 00 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 00 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії за управління кредитом; 16250 грн. 29 коп. - пеня за порушення графіку погашення кредиту. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054, ч. 1 ст. 1050 ЦК України, наслідки порушення боржником зобов'язань щодо повернення суми позички є право заявника вимагати повернення суми боргу з урахуванням процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, про стягнення неустойки (штрафу, пені), та відповідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись при цьому рівними правами, на засадах змагальності, згідно ст. 10 ЦПК України. Враховуючи, що відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог та з заявою про застосування позовної давності він не звертався, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved