Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-13 00:00:00

У жовтні 2012 року позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 30 % частини всіх видів заробітку щомісячно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 22.02.2008 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а їй важко утримувати одній дитину, а тому просить стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 30 % частини всіх видів заробітку щомісячно починаючи з дати подачі позовної заяви і до досягнення дитини повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'вився, про день місце і час розгляду справ був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.02.2008 року (а.с.3). Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], його батьком записано відповідача по справі [PERSON]. Статтею 141 СК України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає з матірю [PERSON], перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON], утримання дитини не займається, матеріальної допомоги не надає. На даний час утримується в Київському СІЗО. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Таким чином, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 30 % частини всіх видів заробітку щомісячно підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved