Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-20 00:00:00

У жовтні 2011 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності на спадщину. В обґрунтування своїх позовних вимог та вході судового засідання, позивачка посилалася на те, що батькам позивачки належало на праві спільної сумісної власності домоволодіння № 74 по вул. Житомирській у м. Дніпропетровську. 21 травня 1995 року помер батько позивачки. 25 грудня 2001 року померла мати позивачки. Після смерті батьків позивачка та її брат [PERSON] добровільно розділили домоволодіння. Позивачка все життя підтримувала домоволодіння в належному стані, вкладала гроші в нього, а її брат ніде не працював, тяжко хворів та по своєму фізичному стану не міг довго працювати. 08 березня 2011 року помер брат позивачки [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на Ѕ частину домоволодіння № 74 по вул. Житомирській в м. Дніпропетровську та на Ѕ частини земельної ділянки площею 0,765 га., розташованої на території АНД району м. Дніпропетровська по вул. Житомирській, 74. Позивачка вважає, що оскільки відповідачка не доглядала за своїм батьком [PERSON], допомоги по його догляду не надавала, тому не може претендувати на частину спадщини, яка залишилась після його смерті. З урахування викладеного, просила суд усунути відповідачку від права на спадкування за законом на Ѕ частину домоволодіння № 74 по вул. Житомирській в м. Дніпропетровську та на Ѕ частини земельної ділянки площею 0,765 га., розташованої на території АНД району м. Дніпропетровська по вул. Житомирській, 74, після смерті [PERSON], померлого 08.03.2011 року; визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину домоволодіння № 74 по вул. Житомирській в м. Дніпропетровську та на Ѕ частини земельної ділянки площею 0,765 га., розташованої на території АНД району м. Дніпропетровська по вул. Житомирській, 74, після смерті [PERSON], померлого 08.03.2011 року. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити. Відповідачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, суду надали заперечення (а.с.60-61), просили суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, після смерті батьків позивачки, їй та її брату [PERSON], на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 16.07.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, в рівних частинах належить домоволодіння № 74 по вул. Житомирській в м. Дніпропетровську та земельна ділянка, площею 0,1531 га., розташованої на території АНД району м. Дніпропетровська (а.с.48,50,51,53) та зареєстровано в органах БТІ (а.с.49,52). Відповідачка [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії ІІІ КИ № 364399, виданого Амур Нижньодніпровським відділом ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис № 25. 08 березня 2011 року помер [PERSON], про що Амур Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис № 520 (а.с.10). Після його смерті відкрилась спадщину на належну йому частину спірного домоволодіння та земельної ділянки. Спадкоємцем після його смерті є відповідачка. У своєму позові позивачка посилається на те, що відповідачка ухилялася від надання допомоги померлому, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані та вона має бути позбавлена права на спадщину, яка відкрилась після смерті батька відповідачки. В судовому засіданні було допитано свідків з боку позивачки, які наголошували на тому, що відповідачка не піклувалася про свого батька, коли той тяжко хворів (а.с.117-121). Однак, суд критично відноситься до пояснень свідків, оскільки померлий [PERSON] вів аморальний образ життя, ухилявся від сплати аліментів на утримання відповідачки, через що двічі був притягнутий до кримінальної відповідальності. Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Проте, в матеріалах справи мається історія хвороби померлого [PERSON], згідно якої останній був працездатною особою, тобто в безпорадному стані не перебував (а.с.43), що підтверджується також копією трудової книжки, відповідно до записів в якій за життя спадкодавець працював без обмежень умов праці та звільнявся з місць роботи за погодження сторін та за порушення трудової дисципліни прогули (а.с.44-47). Відповідачка [PERSON] має неповнолітню дитину (а.с.114), незаміжня (а.с.115), офіційно не працює, тобто виходячи з матеріального стану не мала можливості здійснювати догляд або належну допомогу батькові. Згідно довідки Серії ББ № 015690 [PERSON] притягувався до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів (а.с.107). Вимоги позивачки щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину домоволодіння № 74 по вул. Житомирській в м. Дніпропетровську та на Ѕ частини земельної ділянки площею 0,765 га., розташованої на території АНД району м. Дніпропетровська по вул. Житомирській, 74, після смерті [PERSON], померлого 08.03.2011 року задоволенню не підлягають, оскільки позивачка не є спадкоємицею у розмінні ст. 1268 ЦК України. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За викладених обставин, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed