Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-17 00:00:00

У березні 2013 року Васильківській міжрайонний прокурор Київської області звернувся до суду в інтересах держави Пологівської сільської ради Васильківського району Київської області, заінтересована особа Управління Держземагенства у Васильківському районі, із заявою про визнання спадщини відумерлою, після смерті [PERSON], якій помер 6 жовтня 2000 року. Вказуючи на те, що Васильківською міжрайонною прокуратурою Київської області проведено перевірку додержання вимог земельного законодавства щодо не витребуваних земельних паїв, власники яких померли, а спадкоємці відсутні. Внаслідок якої було установлено, що після смерті [PERSON], 6 жовтня 2000 року залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,7 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пологівської сільської ради, яку у встановлений законом термін ніхто не прийняв, і спадкоємці відсутні. У звязку з цим, просив суд визнати відумерлою спадщиною земельну ділянку площею 2,7 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Пологівської сільської ради, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 273239 1481 належала [PERSON] та передати вказану земельну ділянку, як відумерлу спадщину у власність територіальній громаді села в особі Пологівської сільської ради. У судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав у повному обсязі, просив суд заяву задовольнити, посилаючись на викладені у заяві обставини. Заінтересована особа - Управління Держземагенства у Васильківському районі в судове засідання не зявилися, представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом установлено, що 6 жовтня 2000 року помер [PERSON], який був зареєстрований і проживав в [INFO] по день смерті, що підтверджується довідкою від 29 січня 2013 року № 37 виданої виконавчим комітетом Пологівської сільської ради Васильківського району Київської області та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 5-6). З копії Державного акта на право приватної власності на землю Серії Р1 № 273239 1481, вбачається, що власником земельної ділянки площею 2,7 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Пологівської сільської ради є [PERSON] (а.с.4). Із листа Пологівської сільської ради Васильківського району Київської області вбачається, що земельний пай власник, якого [PERSON], який помер 6 жовтня 2000 року, на даний час не переоформлений та не витребуваний так як родичів у померлого не було. Про наявність родичів за межами сільської ради не відомо, в с. Пологи родичі не проживають (а.с.7). Звертаючись з заявою про визнання спадщини відумерлою, заявник посилався на норму статті 1277 ЦК України 2003 року. Заяви про визнання спадщини відумерлою розглядаються в порядку глави 9 розділу 2 ЦПК України. Положення ст. 1277 ЦК України про те, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, застосовується до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року (п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). А саме з 1 січня 2003 року до набрання чинності ЦК України 1 січня 2004 року. У випадках відкриття спадщини до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати чинне на час її відкриття законодавство, норми ЦК Української РСР. Згідно з п. 1 розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 2 вересня 1993 року "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON], тобто 6 жовтня 2000 року, до набрання чинності ЦК України 1 січня 2004 року тому застосовується чинне на той час законодавство. Оцінюючи в сукупності зібрані та дослідженні по справі докази, суд вважає, що заява Васильківського міжрайонного прокурора Київської області не підлягає задоволенню, оскільки Цивільним кодексом Української РСР 1963 року не передбачено визнання спадщини відумерлою. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed