Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-12 00:00:00

Позивач, який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта, звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 003-20508-021209 від 02 грудня 2009 року в розмірі 3881 гривень 47 коп. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 02 грудня 2009 року між ТОВ «Комерційний Банк «Дельта та відповідачем було укладено кредитний договір № 003-20508-021209, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття карткового рахунку відновлюваної відкличної лінії, для розрахунків за товари, послуги, що придбаваються відповідачем у субєктів господарювання, зняття готівки та вчинення інших операцій. Відповідач зобовязався щомісячно в обумовлені строки здійснювати погашення частинами суми заборгованості та погашати суму нарахованих процентів за користування грошовими коштами. За несвоєчасне повернення кредитних коштів і сплату процентів, відповідач зобовязався сплатити пеню. Позивач повністю виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором відкривши відповідачу кредитну лінію та видавши кредитну картку. Відповідач свої зобовязання щодо погашення кредиту не виконує, в результаті чого станом на 16 березня 2011 року утворилась заборгованість у розмірі 3881 гривень 47 коп., що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судових витрат. Представник позивача у судове засідання не зявився, у позові вказав про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд перевіривши заяву представника позивача, за згодою представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 02 грудня 2009 року між ТОВ «Комерційний Банк «Дельта та відповідачем було укладено кредитний договір № 003-20508-021209, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття карткового рахунку відновлюваної відкличної лінії, для розрахунків за товари, послуги, що придбаваються відповідачем у субєктів господарювання, зняття готівки та вчинення інших операцій. Відповідач зобовязався щомісячно в обумовлені строки здійснювати погашення частинами суми заборгованості та погашати суму нарахованих процентів за користування грошовими коштами. За несвоєчасне повернення кредитних коштів і сплату процентів, відповідач зобовязався сплатити пеню. Вказані обставини підтверджені договором № 003-20508-021209 від 02 грудня 2009 року. Позивач повністю виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором відкривши відповідачу кредитну лінію та видавши кредитну картку, а відповідач кредит отримала, але свої зобовязання щодо погашення кредиту не виконує, в результаті чого станом на 16 березня 2011 року утворилась заборгованість у розмірі 5181 гривень 47 коп., з яких позивач просить стягнути 3881 гривень 47 коп. та не стягує суму пені у розмірі 1300,00 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості по кредитному договору № 003-20508-021209 від 02 грудня 2009 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконала, суд вважає що сума боргу підлягає стягненню з неї у примусовому порядку, а позов задоволення в повному обсязі. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 51,00 гривень, суму витрат на інформаційно- технічне забезпечення судового розгляду у розмірі 120,00 грн., який відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на корить позивача.

Outcome: approved