Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-14 00:00:00

13 листопада 2012 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ВМП про стягнення недоплаченої заробітної плати, компенсаційних виплат та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. У зміненій позовній заяві просить стягнути з ТзОВ ВМП 1970,61 грн. належних йому сум при звільненні, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.02.2012 року по 12.04.2013 року в сумі 39201,89 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю з наведених підстав. Просили задоволити позов у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с.60-63 т.1). Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. 16 березня 2011 року [PERSON] наказом № 132 був прийнятий на роботу з 16 березня 2011 року за контрактом у відділ логістики ТзОВ СМП експедитором з правом керування автомобілем на строк до 15 квітня 2011 року з послідуючим продовженням строкового трудового договору (а.с.8, 66-67 т.1). 16 березня 2011 року з [PERSON] з метою забезпечення збереження матеріальних цінностей, що належать ТзОВ СМП, укладено договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.68, т. 1). Посадовий оклад експедитора з правом керування автомобілем, згідно штатного розпису становив на 01.12.2012 року 1271 грн., на 01.04.2011 року і до 01.01.2012 1398 грн., (а.с.154-158,т.4). Вищезазначені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні копією трудової книжки [PERSON] (а.с. 7) та контрактом про прийом на роботу (а.с. 66-67). Положенням про оплату праці, затвердженим головою товариства та введеного в дію наказом від 01.10.2010 року - (а.с.133-151,т.4), визначені складові фонду оплати праці, що складається з наступних елементів: посадовий оклад, надбавка до посадового окладу, щомісячна премія та доплати за складність рейсу і розїзний характер роботи. Робочий час водіїв експедиторів відділу логістики обліковується табелями за кожен місяць з восьмигодинним робочим днем і заповнюється на підставі первинних документів - подорожніх листів вантажного автомобіля. (а.с.46-49, 80, 104-119, 133-250 т.1, 1-45 т. 2). Наказом № 39 [PERSON] звільнений з роботи з 03 лютого 2012 року за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. (а.с.9,т.1). Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства при звільненні з роботи, провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк, виплатити не оспорювану ним суму. [PERSON] звертався з заявою до прокурора м. Нововолинська з приводу порушення щодо нього зі сторони ТзОВ ВМП трудового законодавства (а.с. 12 т. 1) та до директора ТзОВ ВМП з проханням виплатити йому належні при звільненні суми (а.с. 13). 26 липня 2012року за дорученням прокурора м. Нововолинська територіальною державною інспекцією з питань праці у Волинській області було проведено перевірку додержання законодавства про працю ТзОВ ВМП. На підставі вищезазначеної перевірки, 26 липня 2012 року територіальною державною інспекцією з питань праці у Волинській області було складено акт № 03-04-17/0284 (а.с. 16-20) відповідно до якого було виявлено порушення адміністрацією ТзОВ ВМП ст. 115, ч. 2 ст. 97, ч. 2 ст. 136, ст. 94, ст. 116 КЗпП України та ч. 2 ст. 30 Закону України Про оплату праці Даним актом, крім решти, встановлено, що ТзОВ ВМП не проведено виплат належних сум при звільненні [PERSON] в розмірі 1970,61 грн. 26 липня 2012 року територіальною державною інспекцією з питань праці у Волинській області було надано директору ТзОВ ВМП припис № 03-04-17/ (а.с. 21-22 т. 1) де зазначено до 25 серпня 2012 року виконати вимоги ст. 115, ч. 2 ст. 97, ч. 2 ст. 136, ст. 94, ст. 116 КЗпП України та ч. 2 ст. 30 Закону України Про оплату праці у тому числі виплатити [PERSON] належні суми при звільненні. З повідомлення територіальної державної інспекції з питань праці у Волинській області від 30 жовтня 2012 року [PERSON] (а.с. 92 т. 1) вбачається, що ТзОВ ВМП не виконало припису, наданого територіальною державною інспекцією з питань праці у Волинській області № 03-04-17/ . 29 жовтня 2012 року [PERSON] повторно звернувся до в.о. директора ТзОВ ВМП з заявою про виплату належних йому сум при звільненні в розмірі 1970,61 грн. (а.с. 54). У відповідь на вищезазначене звернення [PERSON], йому відповідачем було направлено формальну відповідь з посиланням на видатковий касовий ордер від 25 січня 2012 року про те, що він отримав всі належні йому суми при звільненні (а.с. 88 т. 1). З розрахункового листка по заробітній платі [PERSON] за лютий 2012 року (а.с. 38 т. 1) вбачається, що [PERSON] нараховано 1970,61 грн., до сплати 249,64 грн. тоді, як з розрахункового листка по заробітній платі [PERSON] за лютий 2012 року (а.с. 85 т. 1) вбачається, що [PERSON] нараховано 1970,61 грн., до сплати 1622,87 грн. Таку розбіжність в одному і тому самому документі не змогли пояснити ні представник позивача [PERSON] ні допитана в якості свідка бухгалтер [PERSON] Згідно видаткового касового ордеру від 25 січня 2012 року (а.с.39, т.1), позивач отримав 1602,61 грн., хоча позивач ствердив, що не отримав вищезазначені кошти і послався на вищезазначений документ. Таке твердження представника відповідача та свідка [PERSON] спростовується дослідженим в судовому засіданні висновком судово-почеркознавчої експертизи № 340 від 27 березня 2013 року (а.с. 116-117), де зазначено, що підпис від імені [PERSON] на видатковому касовому ордері ТзОВ ВМП від 25 січня 2012 року виконаний не [PERSON], а іншою особою, тобто позивач 25 січня 2012 року не отримав 1602,61 грн. Пояснення представника відповідача [PERSON], свідка [PERSON] про те, що [PERSON] був винен підприємству кошти на відшкодування шкоди (а.с. 41-44, 68-69, 73, 81 т. 1) і тому з ним не проведено розрахунок у відповідності до ст. 116 КЗпП України судом до уваги не приймається, так, як така позиція відповідача суперечить положенням КЗпП України. Про що свідчить наказ від 14 лютого 2012 року (а.с. 81 т. 1) виданий після звільнення [PERSON] 03 лютого 2012 року. Щодо заперечень представника відповідача в частині відсутності вини підприємства у несвоєчасній виплаті [PERSON] розрахунку при звільненні, то суд до уваги їх не бере, оскільки вони спростовані матеріалами перевірки дотримання законодавства про працю, проведеної за дорученням прокурора міста Нововолинська, в процесі розгляду звернення [PERSON] стосовно порушень його трудових прав. (а.с.12-16, 32-35 т. 1). Як гласить ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У статті 60 цього Кодексу вказано, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач так і не надав суду доказів навіть про те, яку саме суму нараховано ТзОВ ВМП [PERSON] на день звільнення. Таким чином в суді встановлено, що в день звільнення [PERSON] 03 лютого 2012 року ТзОВ ВМП не виплатило йому у відповідності до ст. 116 КЗпП України 1970,61 грн. належних сум при звільненні, визначених актом перевірки № 03-04-17/0284 територіальної державної інспекції з питань праці у Волинській області за дотриманням законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування ТзОВ "ВМП" від 26 липня 2012 року (а.с. 16-20 т. 1) та приписом № 03-04-17/ територіальної державної інспекції з питань праці у Волинській області за дотриманням законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування ТзОВ "ВМП" від 26 липня 2012 року (а.с. 21-22 т. 1), тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 1970,61 грн. належних позивачу сум при звільненні. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що працює бухгалтером по розрахунках з працівниками в ТзОВ ВМП. Заробітна плата нараховувалась згідно штатного розпису, табелів обліку робочого часу відпрацьованого працівником. На день звільнення [PERSON] йому ніяких сум до виплат не було. Він мав непогашену позичку, заборгованість по відшкодуванню матеріальної шкоди. На період звільнення повністю погасив заборгованість. Актом перевірки територіальної інспекції праці було встановлено заборгованість підприємства по виплаті [PERSON] 1970,61 грн. сум належних при звільненні. Згідно видаткового касового ордеру від 25 січня 2012 року, кошти [PERSON] було нараховано. Зазначила, що оскільки в вищезазначеному видатковому касовому ордері є підпис [PERSON], то кошти він отримав. Як зазначено у ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки розрахунку. З довідки №391 від 22 серпня 2012 року (а.с. 26) вбачається, що [PERSON] за грудень 2011 року нараховано 3906,15 грн., а за січень 2012 року 1075,91 грн. Середньоденна заробітна плата становить 131,11 грн. Встановивши підстави покладення на ТзОВ СМП відповідальності за затримку розрахунку при звільненні позивача, суд стягує з відповідача на користь [PERSON] 39201,89 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку ( 259 робочих дні х 131,11 грн.). Виходячи з наведеного, суд задовольняє позов і вважає доведеними вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 лютого 2012 року до 12 квітня 2013 року з розрахунку (259 робочих днів х 131,11 грн.) в сумі 39201,89 грн. Також необхідно стягнути на користь позивача понесені ним і належно документально підтверджені витрати на правову допомогу, згідно розрахунку та квитанції до прибуткового касового ордера від 19.11.2012 року (а.с.50, 56 т.1) на суму 1000,38 грн.

Outcome: approved