Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, де вказав, що 02. 08. 2011 року між ним, як покупцем, та відповідачкою, як продавцем, був укладений попередній договір купівлі продажу житлового будинку № 28 по вул. Тургенєва в м. Бердянську. Строк дії договору було обумовлено до 20. 09. 2011 року. В забезпечення виконання договору він віддав [PERSON] 1000 доларів США в якості завдатку. Після закінчення обумовленого терміну, тобто після 20. 09. 2011 року виявилось, що в будинку проживає син [PERSON], який відмовився виселятись, тому вони домовились про продовження терміну договору до 20. 10. 2011 року, при цьому в договорі зазначили, що відповідачка зобовязується виселити сина з будинку. Оскільки після 20. 10. 2011 року син [PERSON] продовжував жити в будинку, він відмовився від купівлі будинку. На тій підставі, що [PERSON] порушила умови угоди і не виселила свого сина, просить стягнути з неї суму завдатку 7 997 грн., і 7 997 грн. неустойки, а всього 15 994 грн. В судовому засіданні позивач з представником за довіреністю [PERSON] підтримав свої вимоги і пояснив, що він продав належні йому квартири і вирішив придбати житловий будинок. Оскільки в нього 2 неповнолітніх дітей, то він вимушений був чекати рішення опікунської ради, яка повинна була надати згоду на продаж квартир. Угода 20. 09. 2011 року у нотаріуса [PERSON] не відбулась з вини [PERSON], оскільки документи на будинок були не в порядку, 20. 10. 2011 року у нотаріуса [PERSON] також не посвідчили угоду, так як у відповідачки не було домової книги, і як в подальшому вияснилось, її син на той час продовжував жити в будинку. Вважає, що угода не відбулась з вини [PERSON] Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що вона зі свого боку вчинила всі дії, щоб продати будинок, але [PERSON] Є разом з ріелторами ріелторської компанії «Новий світ» спочатку примусили її декілька разів підписувати попередні договори, при цьому в її екземплярі договору відсутня позначка про зобовязання її виселити сина до 20. 10. 2011 року. Вона не хотіла брати ніяких грошей до угоди, але [PERSON] сказав, що необхідні гроші для оформлення всіх документів, і сам надав їх працівникам ріелторської контори. [PERSON] сам винен в тому, що у вересні місяці не відбулась купівля продаж будинку, оскільки в нього не був готовий висновок опікунської ради, яка надавала згоду на продаж квартир. 20. 10. 2011 року вони всі разом прийшли до нотаріуса для посвідчення правочину, але виявилось, що в неї відсутня домова книга, але її утримували робітники ріелторської контори, які діяли у змові з [PERSON], про що вона неодноразово скаржилась до міліції. В даний час вона також вважає, що її хотіли ошукати, адже вона зробила все, що змогла для здійснення правочину, в судовому порядку виселила сина з будинку, гроші, що давав [PERSON], собі не брала, вони дістались ріелторам для оформлення всіх необхідних документів, так їй було сказано, і угода зірвалась не з її причини, а тому, що [PERSON] відмовився купувати будинок. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову [PERSON], виходячи з наступного. Як вбачається з наданого позивачем оригіналу попереднього договору, 02 серпня 2011 року між [PERSON], як продавцем та [PERSON], як покупцем, укладено попередній договір, за яким [PERSON] має намір здійснити відчуження домоволодіння № 28 по вул. Тургенєва в м. Бердянську, а [PERSON] Є бажає купити вказане домоволодіння за ринковою ціною 45 000 доларів США, що складає 358 650 грн. За умовами п. 2. 1 договору [PERSON] отримала від [PERSON] суму завдатку 1000 доларів США, що дорівнює 7 997 грн. З п. 5 договору, що визначав відповідальність сторін, вбачається, що сума завдатку залишається у продавця або покупця в разі, якщо договір не буде укладений 20 вересня 2011 року, з чого можливо зробити висновок про те, що строк укладання договору купівлі продажу визначений сторонами саме цією датою. За Додатковими умовами, які оформлені без вказання дати, [PERSON] зобов»язалась виселити свого сина з жилого будинку по вул. Тургенєва, 28 до моменту укладення договору купівлі продажу, і зазначено, що договір продовжено до 20. 10. 2011 року. Заперечуючи проти цього доповнення, відповідачка надала свою копію попереднього договору, де, зазначаючи про те, що договір продовжено до 20 жовтня 2011 року, вказане доповнення про виселення її сина відсутнє, при цьому пояснила, що насправді було складено декілька екземплярів таких договорів, і її змусили все підписати. За правилами ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Стаття 657 ЦК України передбачає, що договір купівлі продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексі, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Попередній договір, укладений між сторонами по справі, не був посвідчений нотаріально, тому не може бути прийнятий судом як доказ порушення права [PERSON] при укладенні договору купівлі продажу жилого будинку, тим більше, що його зміст оспорюється відповідачкою [PERSON] Згідно до ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Правові наслідки порушення зобовязання, забезпеченого завдатком, передбачено в ч. 1,2 ст.. 571 ЦК України, а саме : якщо порушення зобовязання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобовязання сталося з вини кредитора, він зобовязаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Посилаючись на порушення [PERSON] умов попереднього договору, а саме не виселення до 20. 10. 2011 року сина з жилого будинку, [PERSON] просить стягнути з неї суму завдатку 7 997 грн. і неустойку в розмірі 7 997 грн., а всього 15 994 грн. Проте позивач не зважив на те, що статтею 571 ЦК України сплата неустойки при порушенні зобовязання не передбачена взагалі, випадки стягнення неустойки (пені, штрафу) визначає параграф 2 глави 49 ЦК України, і це є самостійним видом забезпечення порушення зобовязання. В даному випадку [PERSON] міг просити лише зобовязати відповідачку повернути суму у розмірі завдатку, або передбачені ч. 3 цієї статті збитки, проте таких позовних вимог він не висував. [PERSON] Є стверджує, що [PERSON] в порушення умов попереднього договору не виселила з будинку сина, і з цього приводу не відбувся правочин купівлі продажу жилого будинку. Проте з наданого відповідачкою копії рішення Бердянського міськрайонного суду від 21. 2010 року вбачається, що для виселення [PERSON] вона зверталась із відповідним позовом до суду, який був задоволений, тому не можна зробити висновок про те, що вона не здійснила ніяких дій по його виселенню. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що посвідчення угоди 20. 09. 2011 року не відбулось у звязку з тим, що у [PERSON] Є було відсутнє погодження опікунської ради виконкому Бердянської міської ради на продаж квартири, а 20. 10. 2011 року не посвідчили договір у нотаріуса у звязку з відсутністю у [PERSON] на руках домової книги, а не з причини не виселення з будинку її сина. Акт від 21. 10. 2011 року судом не приймається до уваги, бо складений після спливу оговореного строку на укладення угоди. Також судом встановлено, і не заперечувалось сторонами, що гроші, які були надані [PERSON] в якості завдатку, звернені відповідачкою на оформлення документів для купівлі продажу будинку і передані ріелторам, які займались оформленням угоди, а це свідчить про її намір до укладення цього договору. За вказаних обставин суд приходить до висновку про відсутність вини [PERSON] в тому, що договір купівлі продажу жилого будинку не був вчинений в строк до 20. 10. 2011 року, а отже підстав для стягнення з неї грошових сум, передбачених ч. 2 ст. 571 УК України немає.

Outcome: dismissed