Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № DN81AR03110025 від 26.09.2007 в сумі 77198,95 грн. звернути стягнення на предмет застави автомобіль ВАЗ 21070, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], шляхом продажу предмета застави ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені власника договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобілю з обліку в органах ДАІ України; передати у заклад ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у [PERSON] належне йому на праві власності заставне майно, стягнути з [PERSON] судові витрати в сумі 773,99 грн., солідарно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії «Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова та [PERSON] суму 200,00 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечував проти заявлених позовних вимог, посилаючись на відсутність заборгованості по кредитному договору перед банком, оскільки останній безпідставно підвищив відсоткову ставку по кредиту до 21% всупереч умов кредитного договору. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, підтримуючи доводи свого довірителя. Від представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії «Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, визнання позовних вимог в повному обсязі та винесення рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 26.09.2007 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитно-заставний договір № DN81AR03110025, відповідно до умов якого останньому надано кредитні кошти в розмірі 67738,00 грн. строком до 26.09.2014 зі сплатою відсотків в розмірі 9% річних. Кредитні кошти видані на придбання автомобілю, оплату страхових платежів, оплату за реєстрацію предмета застави у державному реєстрі, оплату винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі кредиту. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» 26.09.2007 укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого [PERSON] передав у заставу належний йому на праві власності автомобіль ВАЗ 21070, 2006 року випуску, № кузова/шасі ХТА21070062452883, реєстраційний номер [NUMBER]. 22.03.2011 між ПАТ КБ «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії «Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова укладено договір поруки. Предметом цього договору є надання поруки ТОВ «УФА «Верус» перед ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання боржником [PERSON] всіх своїх зобовязань за кредитним договором № DN81AR03110025 від 26.09.2007, розмір відповідальності обмеженою сумою, зазначеною в Додатку № 1 до Договору поруки від 22.03.2011 та становить 200,00 грн. Взяті на себе зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав своєчасно та повністю, надавши [PERSON] грошові кошти за договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В порушення умов договору [PERSON] зобовязання належним чином не виконав. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Станом на 23.05.2012 [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 38168,01 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 27624,40 грн., заборгованість по комісії в сумі 4263,20 грн., нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором в сумі 7343,34 грн., а всього 77398,95 грн. Відповідно до умов п. 15.7.1 Договору застави рухомого майна від 26.09.2007, банк має право у разі порушення зобовязань по кредитному договору звернути стягнення на предмет застави незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобовязань за кредитним договором. Відповідно до ст.. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду (ст.. 590 ЦК України). Суд не приймає до уваги позицію відповідача [PERSON] щодо неправомірності підвищення процентної ставки по кредиту, оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12.12.2008 за № 6661-VI, набрав чинності з 10.01.2009. Виходячи із закріпленого Конституцією України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, всі рішення банку в будь-якій формі щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10.01.2009. Як повідомив відповідач [PERSON] і не заперечується сторонами у справі, йому було відомо про підвищення процентної ставки за кредитом, однак він не прийняв це до уваги, вносив платежі за попередньої процентною ставкою, при цьому не висловлював жодного непогодження із умовами договору. Як повідомив суду представник позивача, процентна ставка по кредиту [PERSON] була збільшена до 21% 08.01.2009. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved