Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-06 00:00:00

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2011 року позов [PERSON] до [PERSON], садівничого товариства Орільпро визнання рішення садівничого товариства недійсним, усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Визнані недійсними рішення правління садівничого товариства Орільвід 12.06.2007 року та 30.06.2007 року в частині зняття огорожі між земельними ділянками № 572 та № 593 та зменшення довжини шиферу, що знаходиться на даху сараю, садоводом земельної ділянки № 593 [PERSON]. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди 700 гривен, на відшкодування моральної шкоди - 500 гривен. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], садівничого товариства Орільпро зобовязання не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою, зобовязання [PERSON] поновити межу між ділянками № 572 та № 593 садівничого товариства Орільсмт. Курилівка шляхом демонтажу заблокування існуючого проходу до споруд [PERSON], та про відновлювання межі та встановлення огорожі відповідно до даних державного акту на землю від 17.11.2006 року покласти на [PERSON] - відмовлено. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], Петриківської райдержадміністрації, садівничого товариства Орільпро визнання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку недійсним та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, третя особа: Курилівська селищна рада Петриківського району Дніпропетровської області. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду щодо задоволення позову [PERSON], посилаючись на порушення судом норм матеріального права та не врахування обставин у справі, та задовольнити її зустрічний позов. Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду частково скасувати із наступних підстав. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що [PERSON] та [PERSON] є членами садівничого товариства Оріль( згідно Статуту садівничого товариства Оріль, затвердженого загальними зборами від 28 серпня 1999 року. [PERSON] займає земельну ділянку № 593, а [PERSON] займає суміжну земельну ділянку № 572, що підтверджується довідками СТ Орільвід 17.11.2007 року. Розпорядженням голови Петриківської райдержадміністрації № 225-6-06 від 22.07.2006 року на підставі заяви [PERSON] надано [PERSON] у власність земельну ділянку, площею 0,0463 га, розташовану на території СТ ОрільКурилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області. На виконання розпорядження № 225-6-06 від 22.07.2006 року [PERSON] 17 листопада 2006 року був виданий державний акт /серії ЯГ № 571366/ на право власності на земельну ділянку, площею 0,0463 га в СТ ОрільКурилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області. На підставі рішення виконавчого комітету Курилівської селищної ради від 12.10.2007 року [PERSON] належить на праві власності садовий будинок із спорудами, які розташовані в СТ Оріль, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 29.10.2007 року. Згідно витягу з протоколу засідання СТ Орільвід 12.06.2007 року на підставі рішення суду Петриківського району Дніпропетровської області, заяви [PERSON] та огляду за місцем було прийнято рішення: знести шиферну огорожу по периметру ділянки № 572 садоводом [PERSON], зменшити довжину шиферу на сараї по усій довжині - 35 см садоводом [PERSON] діл. № 593. Термін виконання до 01.07.2007 року на підставі ст. 159 ЗК України. 30.06.2007 року на засіданні № 12 СТ Орільпри розгляді спірного питання по межі між ділянкою № 593 [PERSON] та № 572 [PERSON] було прийнято рішення: зняти огорожу (відсутність огорожі з обох сторін садоводів), злив води з даху повинно бути зроблено без жодної краплі падіння на город № 572. Знайти погодження між сторонами. Оскільки голова СТ Оріль[PERSON] позов [PERSON] про визнання недійсними рішень від 12.06.2007 року та від 30.06.2009 року визнала, погодившись з тим, що вони були прийняті без врахування всіх обставин справи на підставі неперевірених належних чином доказів, а тому суд вважав, що є підстави для визнання зазначених рішень недійсними. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь грошових сум на відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд задовольнив частково, оскільки вина [PERSON] підтверджена накладною № 894 ПП Костенко від 12.12.2007 року та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи ДІМ Петриківського РВ УМВС від 10.07.2007 року, відповідно до якої встановлено, що 03.07.2007 року [PERSON] знайшла свою огорожу, яка була межею з її сусідкою [PERSON], розібраною [PERSON], чим їй була завдана шкода в розмірі 700 грн. А тому суд стягнув цю суму, вважаючи її підтвердженою належними доказами. Суд також вважав, що позивачці завдано і моральної шкоди діями [PERSON], тому на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнув 500 гривень. Вирішуючи зустрічний позов [PERSON] про визнання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку недійсним та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, суд не знайшов підстав для його задоволення, посилаючись на вимоги ст. 35 ЗК України. Суд вказав, що приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівничого товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства. [PERSON] того, на час отримання [PERSON] державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, [PERSON] не була суміжним користувачем земельної ділянки № 572 в СТ Орільв розумінні положень Земельного кодексу, оскільки земельна ділянка їй не виділялась, і тому посилання [PERSON], що при оформленні документації для складання державного акту не було її згоди, не прийнято судом до уваги. Оскільки безпосередньо [PERSON] не надано документи, які б давали можливість задовольнити її позовні вимоги в частині усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, суду обґрунтовано вважав, що відсутні підстави для висновку про те, що [PERSON] порушено межу між ділянками № 572 та № 593 у СТ Оріль. Також суд врахував, що [PERSON], користується земельною ділянкою, площею 0,0463 га, зазначеною в державному акті на право власності на земельну ділянку, і ці розміри відповідають фактичному користуванню. Але із висновками суду в частині задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними рішення правління садівничого товариства Оріль, стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] грошових сум на відшкодування матеріальної та моральної шкоди. У статуті товариства зазначено, що воно керується Законом України Про обєднання громадянта Законом України Про кооперацію. Відповідно до п.2 Статуту садівницького товариства Орільчлен товариства вправі оскаржити рішення правління товариства перед загальними зборами членів товариства, які відповідно до Статуту є керівним органом товариства, що не суперечить вимогам ст.15 Закону України Про кооперацію. Оскільки рішення правління товариства [PERSON] не оскаржувала перед загальними зборами, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним у судовому порядку. Висновки суду про спричинення [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 700 гривень не підтверджені достовірними доказами, і таким доказом не може бути накладна №894 (а.с.6), оскільки в ній вказана вартість товару у розмірі 65 грн. У звязку із чим відсутні також підстави для стягнення моральної шкоди, та судових витрат із [PERSON]. Також немає підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON], оскільки на час отримання [PERSON] державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, [PERSON] не оформила належним чином своє право на користування земельною ділянкою, земельна ділянка їй не виділялась, і нею не надано належних документів. Тому відсутні підстави для висновку про те, що [PERSON] порушено межу між ділянками № 572 та № 593 у СТ Оріль. За таких обставин наявні підстави для часткового скасування рішення суду першої інстанції, передбачені ст. 309 ЦПК України.

Outcome: partial