overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-16 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою, у якій зазначив, що в Марїнській загальноосвітній школі-інтернат для дітей сиріт і дітей позбавлених батьківського піклування імені [PERSON] на повному державному забезпеченні знаходиться малолітній [PERSON], [INFO], влаштований до школи-інтернату на повне державне забезпечення згідно рішення виконкому № 86 від 14.04.2010 року Будьонівської районної ради у м. Донецьку. Батько неповнолітнього записаний згідно статті 135 СК України. Мати неповнолітнього [PERSON] залишила дитину у міській дитячій № 5 м. Донецька. Малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає в Марїнській школі-інтернаті. Для продовження навчання в школі-інтернаті та в подальшому навчанні в іншому навчальному закладі хлопцю необхідно встановити соціальний статус, так як мати не позбавлена батьківських прав, хлопець не відібраний судом. Просить суд визнати [PERSON] безвісно відсутньою. У судове засідання заявник не зявився, звернувся до суду із заявою, у якій підтримав вимоги. Представник заінтересованої особи до суду не зявився, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом 1 року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. На підставі викладеного, відповідно до ст.43 ЦК України, ст.ст.213-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про усунення перешкод та зняття з реєстраційного обліку, у якій зазначила, що вона є власником однокімнатної квартири, розташованої у м. Красногорівка по м-ні Сонячний, 2\\68. У цьому будинку крім неї з 26 червня 2006 року був зареєстрований відповідач. Після розірвання шлюбу між відповідачем та донькою позивачки, [PERSON] уїхав до Луганської області за місцем проживання своєї матері. У добровільному порядку зняти з реєстраційного обліку відповідач не бажає, чим порушує права позивачки як власника квартири. Позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Позивачка до суду не зявилася, до суду надала заяву, у якій він свої позовні вимоги підтримує, просить суд справу розглянути у її відсутність. Відповідач судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе справу розглянути зачно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. На підставі викладеного, відповідно до ст. 71,72 ЖК України, ст.ст.130, 174, 213-215, 224,226 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання права власності, у якій зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26.04.1991 року Галіцинівською сільською радою за її бабкою [PERSON] зареєстровано право власності на домоволодіння № 22 по вулиці Пушкіна у с. Лісівка. За життя бабка [PERSON] склала 16.12.2008року заповіт, відповідно до якого все своє майно заповідала позивачці. 08.02.2010 року бабка позивачки [PERSON] померла. Як до смерті так і після смерті позивачка мешкала у спірному будинку за місцем відкриття спадщини. Але до нотаріальної контори вона не зверталася, оскільки, вважала, що спадщину прийняла шляхом мешкання у будинку. Позивачка просить суд встановити факт прийняття володіння спадковим майном, визнати за нею право власності. У судове засідання позивачка не зявилася, звернулася до суду із заявою, у якій підтримала позовні вимоги, просять суд розглянути справу без її участі. Відповідач позов визнав повністю, суду надана його заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла 08 лютого 2010 року, відповідно до наданої копії заповіту бабуся дійсно все своє майно заповіла своїй онучці позивачці по справі. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки інших спадкоємців немає, відповідач позов визнав, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 392 ЦК України, ст.ст.130, 174, 213-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на будівлю гаражу, якій зазначив, що на підставі рішення виконавчого комітету Марїнської міської ради від 23.10.1996 року № 68\\7 позивачу була надана земельна ділянка розміром 6х4 метри для будівництва індивідуального гаражу по вулиці Заводська у м. Марїнка. Протягом 1997 року він побудував гараж. Загальна площа гаражу із підвалом складає 50,5 кв.м. У встановленому законом порядку право власності на створений обєкт будівництва позивач не оформив. У серпні 2011 року позивач звернувся до Марїнської міської ради із заявою про надання права власності на узаконення будівлі гаражу. Але йому на підставі прийнятого рішення було відмовлено в узаконенні даного обєкту. Просить суд визнати за ним право власності на гараж. У судове засідання позивач не зявився, звернувся до суду із заявою, у якій підтримав позовні вимоги, просить суд розглянути справу без його участі. Представник відповідача та третьої особи не зявилися, суду надіслали відгуки на позовну заяву, у яких зазначено, що з позовними вимогами згодні , просять справу розглянути у відсутність їхнього представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: позивачем особисто був побудований гараж. Відповідно до довідки, виданої РКП Марїнське БТІвідомостей про реєстрацію права власності на гараж, що розташований за адресою: м. Марїнка вулиця Заводська, 23-б\\31 не має. Відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ із своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). На підставі викладеного, відповідно до ст.331 ЦК України, ст. 327, 50 ЦК України, ст.ст.130, 174, 213-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-16 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з обґрунтування доводів сторін, на що може бути потрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований 03.06.1988 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 575. Від цього шлюбу вони мають повнолітню дочку -[PERSON], 1988 р.н. Позивач зазначає, що оскільки життя з відповідачем не склалося, так як вони протягом останніх 10 років проживали окремо, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Також стверджує, що на даний момент ведення між ними спільного господарства та спільне проживання припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Тому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 03.06.1988 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 575. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив слухати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, тому суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-16 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов`язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-16 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов`язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 03 березня 2011 року зареєструвала з відповідачем шлюб. Від спільного проживання дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалося через несумісність характерів та різних поглядів на життя. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинилися. Просить шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала за обставин викладених в позовній заяві. Просила шлюб з відповідачем розірвати, категорично заперечила проти надання судом строку на примирення, вважаючи його неможливим, так як подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Після розірвання шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач позов не визнав, суду пояснив, що з позивачкою разом не проживає більше шести місяців, однак на даний час він повністю змінив свій спосіб життя та бажає зберегти шлюб. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2011 року (а/з №6). Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Мурованокуриловецького районного управління юстиції Вінницької області (а.с. 6). Сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства більше шести місяців. Позивачка втратила почуття та повагу до відповідача. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе, оскільки суперечило б інтересам позивачки. Позивачка не бажає продовжувати подружні стосунки. Встановленим фактам відповідають правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити його розірванням. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 6), позивачка при реєстрації шлюбу своє прізвище «[PERSON]»змінила на прізвище чоловіка «[PERSON]». В судовому засіданні та в позовній заяві (а.с. 2-3) позивачка заявила, що бажає після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, тому, після розірвання шлюбу прізвище позивачки слід залишити "[PERSON]". Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-17 00:00:00

В лютому 2012 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просив визнати за ним права влас6ності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], оскільки ця квартира була ними придбана під час шлюбу, отже є спільною сумісною власністю подружжя. У судовому засіданні позивач не зявився, направив свого представника, який вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] вказані вимоги позову визнав в повному обсязі, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник третьої особи ПАТ «УкрСиббанк2 в минулому судовому засіданні вимоги позову не визнала, просила у позові відмовити, оскільки спірна квартира знаходиться в іпотеці у банку, а заборгованість за кредитом не погашена. Вислухав пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, сторони у період з 17 жовтня 1981 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Згідно договору купівлі-продажу від 13.09.2007 року у період шлюбу [PERSON]Л, придбала квартиру [ADDRESS]. Спірна квартира була зареєстрована тільки за відповідачем 13.09.2007 року в МБТІ. В той же день відповідачка уклала за згодою позивача Договір іпотеки з ПАТ «УкрСиббанк», згідно якого передала в іпотеку банку спірну квартиру в якості забезпечення за кредитним договором. По теперішній час як відповідач, так і позивач за цією адресою зареєстровані та фактично проживають. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 19.01.2011 року з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк»стягнуто достроково кредитна заборгованість за кредитним договором , в забезпечення якого була передана в іпотеку спірна квартира, в розмірі 500 757,27 грн. Жодних достовірних та допустимих доказів щодо наявності обставин, передбачених ст. 57 та ч. 2 ст. 70 СК України, сторони суду не надали. Суд не може прийняти до уваги заперечення представника третьої особи, оскільки відповідно до положень ЗУ «Про іпотеку»та ст. 586 ЦК України перебування нерухомого майна в іпотеці не перешкоджає поділу спільного майна подружжя, оскільки таке не є відчуженням майна. На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст. 60, 63, 68, 70 СК України, ст.ст. 316, 328, 355, 368, 372 ЦК України , суд дійшов висновку, що спірна квартира є майном, нажитим сторонами як подружжям під час шлюбу й кожний з них має рівні права володіння, користування й розпорядження цим майном. У зв'язку із зазначеним, позов підлягає задоволенню й за позивачем слід визнати право власності по 1/2 частину спірної квартири. В силу ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: м. Миколаїв, смт Тернівка, вул. Кіровоградська, 33 . При цьому, позивач посилалась на вимоги ст.ст. 60, 69,70,71, 110 Сімейного кодексу України. Позивач та її представник просили про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідач до судового засідання не з’явився, просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову визнав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Обставини справи, встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі до 08.07.2011 року . В період спільного проживання сторонами було побудовано житловий будинок, з господарськими та побутовими будівлями і спорудами. Розпорядженням №428-р від 20.07.2011 року Адміністрації Центрального району виконавчого комітету Миколаївської міської ради визнано готовим до експлуатації житловий будинок №33 по вул.. Кіровоградській, в м. Миколаєві. 04.10.2011 року право власності на вказаний будинок зареєстровано за [PERSON]. Оскільки спірний житловий будинок було зведено під час шлюбу, він є об’єктом спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки мана дружини та чоловіка є рівними. На підставі викладеного, у відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України, за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку №33 по вул. Кіровоградській в м. Миколаєві.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-17 00:00:00

Відповідач [PERSON] позов визнав і буде платити аліменти за рішенням суду , справу розглянути за його відсутності , заява а.с. 11 . Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача вказуючи , що з відповідачем вона знаходиться в шлюбі з 17.10.2008 року і з відповідачем спільно не проживає з травня 2012 року . Від шлюбу мають дітей сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею . Утримання відповідач на дитину не надає . Просить суд стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини з його всіх видів заробітку /доходу/ на її користь . Позивач свої позовні вимоги підтримує , справу просить суд розглянути в її відсутність , заява а.с. 10 . Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено , що сторони в зареєстрованому шлюбі з 17.10.2008 року і і згідно копії свідоцтва про народження мають дітей сина [PERSON] , [INFO] , і відповідач є його батьком . Дитина проживає з мамою позивачем по справі і знаходиться на її утриманні . Відповідач же добровільно матеріальної допомоги на утримання не надає , чим порушує права дитини. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов’язані утримувати дітей до їх повноліття , що також передбачено ст. 180 СК України . Суд враховує обставини при визначенні розміру аліментів які передбачені ст. 182 СК України , так дитина не хворіє , проживає з мамою , яка за сином доглядає і не працює , стан здоров’я та загальний матеріальний стан відповідача задовільний , він працює , аліменти нікому не платить і на утриманні нікого не має , і суд вважає обґрунтованими вимоги позивача , а відповідач в змозі платити аліменти на утримання свого сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів , що суд визначає відповідно ст. 183 СК України , та п.17 абзац 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 . Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред’явлення позову . Тому позов слід задовольнити . Також стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 214 грн. 60 коп. відповідно до ст. 79, 81, 88 ЦПК України .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-17 00:00:00

Відповідач [PERSON] позов визнав і буде платити аліменти за рішенням суду , справу розглянути за його відсутності , заява а.с. 15 . Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача вказуючи , що з відповідачем вона знаходиться в шлюбі з 06.09.2008 року і з відповідачем спільно не проживає з червня 2012 року . Від шлюбу мають дітей сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею . Утримання відповідач на дитину не надає . Просить суд стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини з його всіх видів заробітку /доходу/ на її користь . Позивач свої позовні вимоги підтримує , справу просить суд розглянути в її відсутність , заява а.с. 16 . Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено , що сторони в зареєстрованому шлюбі з 06.09.2008 року і і згідно копії свідоцтва про народження мають дітей сина [PERSON] , [INFO] , і відповідач є його батьком . Дитина проживає з мамою позивачем по справі і знаходиться на її утриманні а.с. . Відповідач же добровільно матеріальної допомоги на утримання не надає , чим порушує права дитини. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов’язані утримувати дітей до їх повноліття , що також передбачено ст. 180 СК України . Суд враховує обставини при визначенні розміру аліментів які передбачені ст. 182 СК України , так дитина не хворіє , проживає з мамою , яка за сином доглядає і працює , стан здоров’я та загальний матеріальний стан відповідача задовільний , він працює , аліменти нікому не платить і на утриманні нікого не має , і суд вважає обґрунтованими вимоги позивача , а відповідач в змозі платити аліменти на утримання свого сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів , що суд визначає відповідно ст. 183 СК України , та п.17 абзац 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 . Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред’явлення позову . Тому позов слід задовольнити . Також стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 214 грн. 60 коп. відповідно до ст. 79, 81, 88 ЦПК України .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-17 00:00:00

В червні 2012 року УПФУ в м. Борисполі та Бориспільському районі звернулось до суду з вказаним позо-вом: просить стягнути зі [PERSON] грошові кошти у розмірі 23069 гривень 60 копійок, які він безпід-ставно отримав з 1 серпня 2009 року до 31 березня 2012 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов, просить суд задовольнити його. [PERSON] не визнає позов, заперечує проти його задоволення. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що з 1 серпня 2009 року до 31 березня 2012 року [PERSON] отримував пенсію по інвалідності, призначену його брату [PERSON], у розмірі 23069 гривень 60 копійок. У відповідності до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка отримала або утримує у себе грошові кошти за ра-хунок іншої особи (потерпілого) без достатньої підстави, зобов’язана повернути потерпілому ці грошові кошти. Особа зобов’язана повернути грошові кошти і тоді, коли підстава, на якій вони були отримані, згодом відпала. Встановлено, що в серпні 2009 року [PERSON] помер. Починаючи з серпня 2009 року відповідач безпідставно отримував пенсію по інвалідності. Тому у нього виникло зобов’язання повернути УПФУ в м. Бо-рисполі та Бориспільському районі грошові кошти у розмірі 23069 гривень 60 копійок. Разом з тим, [PERSON] відмовляється добровільно виконати це грошове зобов’язання. У такий спосіб він порушує право позивача. Суд вважає, що для відновлення порушеного права з відповідача на користь УПФУ в м. Борисполі та Бориспільському районі належить примусово стягнути безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 23069 гривень 60 копійок.

Outcome: approved