Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-04 00:00:00

У лютому 2013 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому посилаючись на норми статей 198, 199 Сімейного кодексу України, просила стягувати на її користь з [PERSON] аліменти на повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчатися, у твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і на весь період навчання до 30 червня 2014 року. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що до жовтня 1997 року перебувала з відповідачем у шлюбі, в якому у них у 1995 році народився син [PERSON], котрий на теперішній час є повнолітнім і продовжує навчання у Машинобудівельному коледжі Сумського державного університету на денному відділенні бюджетної форми навчання з терміном навчання з 01 вересня 2010 р. по 30 червня 2014 року, проживає в гуртожитку та потребує матеріальної допомоги від батьків, оскільки не має ніякого доходу, стипендію не отримує. Витрати на місяць складають близько 1000 грн., з яких 96 грн. за проїзд з дому до місця навчання та в зворотному напрямку; близько 16 грн. на проїзд по м. Суми, 200 грн. на харчування; 960 грн. за 6 місяців проживання у гуртожитку, а також витрачаються кошти на придбання предметів одягу та інші щоденні витрати. Самостійно утримувати сина, оплачувати його навчання її заробітку в сумі 1150 грн., з урахуванням одного утриманця, вона не спроможна. В судовому засіданні позивач доводи позовних вимог підтримала і наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, і суду пояснив, що має іншу сімю, утримує неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], та непрацездатну особу [PERSON], проте не відмовляється виконувати свій батьківський обовязок, спроможний сплачувати аліменти у розмірі близько 250 гривень на місяць. Третя особа [PERSON] на судове засідання не прибув, у розумінні статей 74, 77 ЦПК України належним чином повідомлений, згідно поданої заяви просив справу розглянути за його відсутності, при цьому підтримав позовну заяву. Третя особа [PERSON] підтримала позицію відповідача, вказавши, що [PERSON] дійсно сплачує аліменти на їх доньку [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі по 13 жовтня 1997 р., від якого мають сина [PERSON], [INFO], який лишився проживати разом з матір'ю [PERSON] Син сторін по справі навчається у Машинобудівельному коледжі Сумського державного університету на денному відділенні бюджетної форми навчання з терміном навчання з 01 вересня 2010 р. по 30 червня 2014 року / копії ас. 4, 8; ас. 10, 34/. Позивач також має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] /ас. 38/, працює помічником вихователя Краснопільської селищної ради та в період з липня 2012 р. по грудень 2012 р. отримала кошти у розмірі 3440,37 грн. /ас. 12/, за сумісництвом робітницею у відділі освіти Краснопільської РДА та в період з липня 2012 р. по грудень 2012 р. отримала кошти у розмірі 3293,35 грн. /ас. 11/, а також отримує пенсію по втраті годувальника та в період з серпня 2012 р. по січень 2013 р. з управління Пенсійного фонду України в Краснопільському районі Сумської області отримала кошти у розмірі 5778,00 грн. /ас. 39/. Витрати за проживання в гуртожитку повнолітнього [PERSON] за 6 місяців становлять 960 грн. /ас. 9/. У свою чергу, відповідач проживає разом зі співмешканкою [PERSON], яка досягла пенсійного віку, та неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO] /ас. 21, копія ас. 24/, працює на посаді завідувача господарством Краснопільського професійно технічного училища та в період з жовтня 2012 р. по січень 2013 р. отримав кошти у розмірі 5406, 65 грн., з яких аліментні платежі не відраховувались /ас. 22/. За інформацією відділу державної виконавчої служби Краснопільського районного управління юстиції № 555 від 25.02.13 р. з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісяця, аліментні платежі здійснюються добровільно і заборгованість по їх несплаті відсутня /ас. 34/. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного судочинства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приймаючи до уваги зазначене вище, суд дійшов висновку, що правовідносини між сторонами виникли із сімейних правовідносин, врегульовані нормами статей Сімейного Кодексу України. Частиною 1 ст. 199 СК України, передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Наведеною нормою закону визначені умови, з якими повязано виникнення права повнолітньої дитини на утримання з боку батьків у випадку продовження навчання до досягнення 23 років, тому при вирішенні таких справ має ретельно перевірятися наявність визначених обставин, зокрема, потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі у період продовження навчання, а також можливість батьків надавати таку допомогу. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON], є студентом третього курсу Машинобудівельного коледжу Сумського державного університету денного відділення бюджетної форми навчання з терміном навчання з 01 вересня 2010 р. по 30 червня 2014 року, позивач несе витрати на його проїзд та проживання, харчування, предмети першої необхідності тощо, проте належними доказами підтверджені лише витрати за проживання в гуртожитку. Суд вважає, що в даному випадку позивач має право на звернення із зазначеними вимогами, але нею не доведені підстави про спроможність відповідача сплачувати аліменти у тому розмірі, якому вона просить, а саме 500 гривень щомісячно. У відповідності до ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення для справи. Враховуючи усі зібрані у справі докази, доводи відповідача на підтвердження своєї позиції по справі, який вже сплачує аліменти, максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, який не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи, виходячи із загальних засад цивільного судочинства справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що за таких обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, відповідач по справі може нести витрати у вигляді аліментів на утримання свого повнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі по 250 грн. щомісячно. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір». При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, суд стягує з відповідача 114 грн. 70 коп. в дохід держави. Враховуючи наведене,

Outcome: partial