Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-18 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з даним позовом, посилаючись на те, що на земельній ділянці, що була виділена в користування, їхня мати - [PERSON] в 1962 році стала власницею спірного будинку . На підставі рішення 7-ї сесії 24 скликання Петропавлівсько-Борщапвської сільської ради від 28.03.2003 померла стала власником земельної ділянки площею 0,1456га, кадастровий номер 3222485901:01:002:5004, наданої для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться в селі Петропавлівська Борщагівка, Києво- Святошинського району Київської області, по вулиці Б.Хмельницького, 60. 15.10.2010 [PERSON] померла.Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку загальною площею 0,1456га, кадастровий номер 3222485901:01:002:5004, наданої для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться в селі [PERSON], Києво-Святошинського району Київської області, по вул. Б.Хмельницького, 60, та на житловий будинок, що на ній розташований. Спадкоємцем першої черги за законом є позивачі, які прийняли спадщину шляхом подачі заяви до державної нотаріальної контори. Після спливу шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини вони звернулись до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори із заявою про видачу нам свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON]Т, але 18.04.2012 державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори видані свідоцтва про право на спадщину за законом, що зареєстровані в реєстрі №1-889 та №1-893. На підставі даних свідоцтв вони стали власниками земельної ділянки загальною площею 0,1456 га, кадастровий номер 3222485901:01:002:5004, наданої для обслуговування спірного будинку і господарських будівель по 1/2 частині кожен, як спадкоємці за законом спадкового майна після смерті [PERSON] КП "Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області" надало рішення реєстратора №35 від 04.04.2012 в якому було зазначено, що первинна реєстрація права власності на спірний будинок не проводилась. На підставі даного рішення реєстратора державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.04.2012 на підставі якої їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок. Тому просили визнати за ними , право власності по ? частину житлового будинку №60 по вулиці Б.Хмельницького в селі Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] за кожним. Позивач та представник [PERSON] [PERSON] позов підтримав. Відповідач [PERSON] сільська рада Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не з»явилась, про день слухання справи повідомлялась, згідно заяви просили слухати справу у свою відсутність. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з таких підстав. Судом встановлено, що на земельній ділянці, що була виділена в користування, мати позивачів - [PERSON] в 1962 році стала власницею спірного будинку.. На підставі рішення 7-ї сесії 24 скликання [PERSON] сільської ради від 28.03. 2003 [PERSON] стала власником земельної ділянки площею 0,1456га, кадастровий номер 3222485901:01:002:5004, наданої для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться в селі Петропавлівська Борщагівка, Києво- Святошинського району Київської області, по вулиці Б.Хмельницького, 60. Право власності на земельну ділянку посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю серії РЗ, виданого [PERSON] 20.06.2003 . 15.10.2010 [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку загальною площею 0,1456га, кадастровий номер 3222485901:01:002:5004, наданої для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться в селі Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, по вулиці Б.Хмельницького, 60, та на житловий будинок, що на ній розташований. Спадкоємцем першої черги за законом є позивачі, які прийняли спадщину шляхом подачі заяви до державної нотаріальної контори в строк, передбачений ст.1269 ЦК України. 18.04.2012 державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори видані свідоцтва про право на спадщину за законом, що зареєстровані в реєстрі №1-889 та №1-893. На підставі свідоцтв позивачі стали власниками земельної ділянки загальною площею 0,1456 га, кадастровий номер 3222485901:01:002:5004, наданої для обслуговування спірного будинку і господарських будівель, по 1/2 частині кожен, як спадкоємці за законом спадкового майна після смерті [PERSON] Згідно рішенню КП "Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області" №35 від 04.04. 2012 первинна реєстрація права власності на спірний будинок не проводилась. На підставі рішення реєстратора державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.04.2012 , на підставі якої позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок. Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємця). Відповідно до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а відповідно до вимог ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України позивачі є такими, що прийняли спадщину. За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивачів, оскільки вони відповідають вимогам ст. ст.57-59 ЦПК України. За таких обставин вимоги позивачів суд знаходить обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved