Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ХКП «Міськелектротранс» , Харківської міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку та відшкодування моральної і матеріальної шкоди у розмірі 6565,33 грн.. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила,що з 26.12.1995 року працювала в ХКП «Міськелектротранс» на посаді касира. 30.01.2012 року була звільнена з посади згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штатів). При звільненні підприємство не здійснило з нею остаточний розрахунок і не виплатило належні їй суми. Вважає, що, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних їй при звільненні з підприємства сум у строки, зазначені ст. 116 КЗпП України,з відповідача необхідно стягнути середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що передбачено ст. 117 КЗпП України.. Крім того просить стягнути з відповідача і моральну шкоду, спричинену їй неправомірними діями відповідача у розмірі 6565,33 грн. Також зазначила, що матеріальна шкода, крім факту привласнення відповідачем належних їй грошових сум, полягає також у злісному ухиленні підприємства від сплати єдиного соціального внеску до Пенсійного фонду України, що суттєво зменшує розмір належної їй пенсії і страхових виплат з Фонду зайнятості. Розмір шкоди становить 6565,33 грн. В подальшому позивачка неодноразово уточнювала позовні вимоги і остаточно просила: стягнути з ХКП «Харківміськелектротранс» в якості компенсації затримки розрахунку при звільненні суму 32 040,34 грн., яка складається з наступних нарахувань: 12 040,34 грн.- відшкодування матеріальної шкоди; 20 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка підтримала остаточні позовні вимоги, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ХКП «Міськелектротранс» у судове засідання не зґявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно,причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Представник відповідача Харківської міської ради у судове засідання не зґявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 26.12.1995 року по 30.01.2012 року працювала у ХКП «Міськелектротранс» на посаді касира. 30.01.2012 року була звільнена з роботи згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штатів). Згідно довідки наданої Харківським комунальним підприємством «Міськелектротранс» № 177 від 30.01.2012 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період грудень 2011 року- січень 2012 року складає 6565,33 грн. Згідно судового наказу судді Комінтернівського районного суду м.Харкова від 03.07.2012 року з ХКП «Міськелектротранс» стягнуто на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 6565,33 грн. Постановою державного виконавця Комінтернівського ВДВС Харківського міського управління юстиції від 27.08.2012 року відкрито виконавче провадження по виконанню судового наказу від 03.07.2012 року. Як вбачається з заяви на видачу готівки № 2687 від 17.09.2012 року, [PERSON] отримала заборгованість по зарплаті 6577,64 грн. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати в день звільнення належних працівникові сум, підприємство повинно виплатити його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку при наявності вини власника або уповноваженого органу. Судом встановлено, що КП «Міськелектротранс», засновником якого є Харківська міська рада, на даний час є збитковим підприємством. За результатами роботи підприємства за 2011 рік збитки становлять 114,2 млн. грн.. На день звільнення позивачки з роботи на рахунках ХКП «Міськелектротраис» грошових коштів для виплати заробітної плати звільненим працівників не було. Виходячи із наявності тяжкого фінансового становища підприємства, рішенням Харківсь кої міської ради від 20 серпня 2012 року здійснено надання КП «Міськелектротраис» фінансової допомоги у сумі 4 563 900 грн. за рахунок інших пріоритетних галузей. За рахунок цих коштів була погашена заборгованість КП «Міськелектротраис» колишнім працівникам по заробітній платі, що не оспорюється позивачкою. Прокуратурою м.Харкова проводилась перевірка по факту невиплати заробітної плати у зв'язку з перевіркою підприємства Територіальною державною інспекцією праці в Харківській області і в порушенні кримінальної справи відмовлено, що також свідчить про відсутність вини підприємства у невиплаті заробітної плати. Матеріалами справи підтверджено, що ХКП «Міськелектротраис» з 15.08.2011 року та по теперішній час фактично не працює, доходів від господарської діяльності не отримує, надання послуг з перевезення пасажирів здійснюють новостворені комунальні підприємства на підставі рішення Харківської ради від 06.04.2011 року і доходні кошти від перевезень пасажирів переходять до них. За таких обставин,суд приходить до висновку про відсутність вини ХКП «Міськелектротранс» у невиплаті належної суми заробітної плати [PERSON] при її звільнені у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, оскільки відсутність коштів на рахунках підприємс тва є негативним наслідком обставин, незалежних від волі відповідальних осіб відповідача. Отже, підстав для стягнення коштів за час затримки розрахунку не вбачається. Що стосується рішення суду в частині задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, то підстав для задоволення позову в цій частині також не вбачається. Відповідно до вимог ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від ним о додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовґязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Позивачкою в судовому засіданні не надано жодного доказу щодо спричинення їй моральної шкоди: погіршення стану здоровґя саме у звґязку з цими обставинами втрата нормальних стосунків у сімґї та інше, на що посилається позивачка в позовній заяві.

Outcome: dismissed