Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-05 00:00:00

В жовтні 2012 р. позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON], про стягнення збитків та моральної шкоди, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 15.05.2012 р. [PERSON] в якості позики були передані грошові кошти в сумі 80 000 грн., з домовленістю повернути їх до 01.06.2012 р., однак у вказаний термін кошти [PERSON] не поверненні, у вязку з чим останній просить стягнути з [PERSON] збитки у розмірі 160 000 грн. та моральну шкоду 4 176 грн. В подальшому сторона позивача змінила підстави позову та зменшила позовні вимоги, і з урахуванням остаточних позовних вимог [PERSON] просив стягнути з відповідача 80 000 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 1 795 грн. 06 коп. та 4 588 грн. моральної шкоди. В судовому засідання позивач позов підтримав, а позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні, не погоджуючись із розміром моральної шкоди, позов визнав частково. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та це встановлено судом, що 15.05.2012 р. [PERSON] в якості позики отримав від [PERSON] 80 000 грн. 00 коп. та зобовязався повернути борг у термін до 01.06.2012 р., що підтверджується копією розписки від 15.05.2012 р. ( а.с. 7). Як пояснив позивач [PERSON] у вказаний термін [PERSON] кошти не повернув, у звязку з чим позивачем 06.06.2012 р. на адресу відповідача [PERSON] направлено письмову вимогу про повернення позики (а.с. 8), однак станом на день пред'явлення позову відповідач кошти у розмірі 80 000 грн. позивачу не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до пояснень відповідача [PERSON], на момент розгляду справи відповідно до договору позики останній кошти позивачу [PERSON] не повернув. Таким чином суд приходить до висновку, що позика відповідачем позивачу не повернута, там вважає допустимим стягнення з [PERSON] основного боргу за договором позики від 15.05.2012 р. у розмірі 80 000 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до умов договору позики від 15.05.2012 р. відповідач [PERSON] зобовязався повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі 80 000 грн. в строк до 01.06.2012 р., однак, як вбачається з пояснень позивача, які також підтверджуються поясненнями відповідача, останні на момент розгляду справи, вказані кошти в порушення умов договору не повернув. Вказану обставину також підтверджує наявність у позивача оригіналу розписки, про що було зазначено представником позивача в судовому засіданні. У звязку з чим суд вважає за потрібне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] три проценти річних у розмірі 1 795 грн. 06 коп. Також, відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Зважаючи на те, що відповідачем [PERSON] були порушенні права позивача [PERSON], шляхом неповернення грошових коштів відповідно до умов договору позики від 15.05.2012 р., останньому заподіяна моральна шкода, яка полягає у щиросердечних стражданнях та занепокоєності з приводу неповернення вказаних коштів, суд вважає допустимим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] завдану моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

Outcome: partial