Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на її користь у відшкодування суми заподіяних збитків 16721 грн. 22 коп., моральної шкоди 2000 грн., судовий збір в сумі 210 грн. та понесені витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн., а всього на загальну суму 20931 грн. 22 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 17.08.2011 року на перехресті вул. Комунарна вул. Перекопська в м. Дніпродзержинську сталася дорожньо-транспортна пригода з вини [PERSON], який порушив п. 16.11 ПДР України. Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.09.2011 року відповідач був визнаний винним в порушенні ПДР України та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілю [PERSON], р/н [NUMBER], 2007 року випуску, який належить їй на праві приватної власності, були заподіяні механічні пошкодження на суму 16721 грн. 22 коп. (в тому числі: вартість робіт 2962 грн. 80 коп., вартість деталей 10971 грн. 55 коп., НДС 2786 грн. 87 коп.). Крім майнової шкоди позивачу також заподіяна моральна шкода, яка полягає в у душевних стражданнях, які вона зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна, перенесеному нею нервовому стресу під час зіткнення її автомобіля з автомобілем відповідача, зміною її постійного життєвого укладу, необхідністю додавання додаткових зусиль для подолання фінансових труднощів, пов'язаних з ремонтом її автомобіля. Заподіяну моральну шкоду вона оцінила в 2000 грн. Вказує, що вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою відшкодувати їй заподіяну шкоду, але добровільно виконати зобов'язання відповідач відмовляється, у звязку з чим вона вимушена була звернутись до суду і нести судові витрати на оплату правової допомоги у сумі 2000 грн. та судового збору у сумі 210 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі та пояснив, що згідно ЦК України майнова шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Щодо моральної шкоди, позивач понесла моральні страждання у звязку з тим, що були порушені її умови життя, оскільки вона є приватним підприємцем і автомобіль є невідємною частиною її роботи. Крім того, моральних страждань зазнала її неповнолітня дитина, яка під час дорожньо-транспортної пригоди знаходилась з нею в салоні автомобіля. Вважає, що розмір матеріальної і моральної шкоди підтверджується належними доказами, та визнаний відповідачем в судовому засіданні. Сума матеріальної та моральної шкоди підлягає стягненню саме з відповідача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, та суду пояснив, що він дійсно винний в ДТП, в якій пошкоджено автомобіль позивача. Він визнає вказаний в позовній заяві розмір завданої матеріальної шкоди, але він не згоден, щоб матеріальну та моральну шкоду стягували з нього. Він уклав договір страхування з ПАТ «Страхова компанія «Остра», згідно якого застрахована його цивільно-правова відповідальність. Після ДТП ним були виконані всі необхідні дії та надані всі документи, необхідні для здійснення страховою компанією виплати матеріальної шкоди позивачу. Тому виплачувати вказану в позовній заяві шкоду повинна страхова компанія. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, та суду пояснив, що між ними та відповідачем був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до даного договору, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) складає 50000 грн. Відповідачем, для здійснення виплати шкоди потерпілому, були надані до ПАТ «Страхова компанія «Остра»всі необхідні документи, та виконані всі необхідні дії. В свою чергу позивач також надав страховій компанії всі необхідні документи, але у них виникли питання щодо наданого позивачем звіту про оцінку вартості понесеної матеріальної шкоди автомобілю позивача. Позивачеві ними було запропоновано уточнити суму матеріальної шкоди, але позивач замість уточнення суми звернулась до суду з позовом до [PERSON] Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторін по справі, суд вважає позов частково обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: 17 серпня 2011 року о 13 годині 20 хвилин на перехресті вул. Комунарна вул. Перекопська в м. Дніпродзержинську, відповідач керуючи на законних підставах автомобілем [PERSON] р/н [NUMBER], виїжджаючи з другорядної дороги на головну, в порушення п. 16.11 ПДР України, не надав перевагу в русі автомобілю [PERSON] р/н [NUMBER], під керуванням позивача, який належить позивачеві. Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.09.2011 року відповідача визнано винним у вказаній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Вказані обставини визнані в судовому засіданні сторонами та підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.09.2011 року, свідоцтвом про державну реєстрацію автомобіля [PERSON], р/н [NUMBER] серія АВС № 056612. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована ПАТ «Страхова компанія «Остра». Згідно даного договору ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) складає 50000 грн. Вказані обставини підтверджується полісом обовязкового цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА № 0197736 від 21.06.2011 року. Внаслідок ДТП автомобіль позивача [PERSON], 2005 року випуску, р/н [NUMBER], отримав механічні пошкодження капоту, лівого переднього крила, переднього бамперу, решітки радіатора, що підтверджується довідкою ВДАІ м. Дніпродзержинська. Згідно наданих позивачем рахунку № КС00001776 від 16.09.2011 року ТОВ «Гранд Авто», нарядами замовленнями № КН00001498, № СН00041730 від 01.11.2011 року ТОВ «Гранд Авто»вартість завданої матеріальної шкоди позивачу складає 16721 грн. 22 коп. Згідно наданого позивачем звіту Правобережної товарної біржі від 20.09.2011 року про вартість завданої матеріальної шкоди позивачу складає 13934 грн. 35 коп. Суд критично відноситься до звіту про оцінку вартості понесеної матеріальної шкоди автомобілю відповідача, оскільки оцінювач [PERSON], який виконав вказаний звіт, не зареєстрований в реєстрі атестованих судових експертів Міністерства Юстиції України, та не попереджався судом про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань, та за завідомо неправдиві показання. Рахунок № КС00001776 від 16.09.2011 року виданий ТОВ «Гранд Авто», наряди замовлення № КН00001498, № СН00041730 від 01.11.2011 року виданий ТОВ «Гранд Авто»також не підтверджують, що саме вказана в них сума потрідна для відшкодування завданої позивачеві шкоди. У відповідності до п.п. 9.1, 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену п. 3, 4 ч. 2 статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. За правилами п. 32.7. ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не відшкодовує втрату товарної вартості пошкодженого майна. Отже, володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу і втрату вартості автомобіля у разі її наявності. Виходячи з вище наведеного, в даній ситуації, після настання страхового випадку ПАТ «Страхова компанія «Остра»повинна відшкодувати потерпілій шкоду заподіяну майну останньої, в межах ліміту відповідальності (50000 грн.), моральну шкоду, але не більше 5% від суми ліміту відповідальності (50000 грн. х 5% = 2500 грн.), а відповідач - вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу і втрату вартості автомобіля у разі її наявності. Оскільки, навіть непідтверджена належними доказами, сума матеріальної шкоди, вказана в позовній заяві 16721 грн. 22 коп., не перевищує ліміт відповідальності - 50000 грн., вказаний в [PERSON] № АА/0197736 від 21.06.201 р.; а моральна шкода, вказана в позові 2000 грн. не перевищує 5% від суми ліміту відповідальності 2500 грн., суд приходить до висновку про те, що вказані в позові суми збитків повинна відшкодовувати ПАТ «Страхова компанія «Остра». Виходячи з цього суд вважає, що належним відповідачем в цій частині позовних вимог є ПАТ «Страхова компанія «Остра». А з відповідача по даній справі необхідно стягнути тільки суму франшизи 1000 грн. Судом представникові позивача в судовому засіданні розяснювалось право на залучення у якості співвідповідача ПАТ «Страхова компанія «ОСТРА», але представник позивача не звернувся з таким клопотанням до суду. Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. На підставі п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. У відповідності з п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених останньою судових витрат на правову допомогу в розмірі 2000 гривень, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в цій частині, у звязку з відсутністю в матеріалах справи належних доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, та не доведеністю цих обставин під час розгляду справи. Щодо стягнення сплаченого позивачем судового збору, ця сума, у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial