Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-18 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом, який неодноразово уточнювався в процесі судового розгляду, про поділ майна та встановлення порядку користування майном. Свої вимоги мотивував тим, що з 1995 року по 2011 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO]. У 2003 році ними було придбано житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами (далі по тексту будинок) та земельну ділянку площею 0,0856 га, на якій розташовані згадані об'єкти нерухомості, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Путивльська, 15. Право власності на будинок та земельну ділянку було зареєстровано на ім'я відповідача. Протягом 2003-2004 років, на підставі розпорядження Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації було здійснено капітальний ремонт та реконструкцію будинку. Оскільки Відповідач не визнавала мого права власності на будинок, я змушений був звернутись за визнанням свого права спільної сумісної власності на будинок та земельну ділянку до суду. Рішеннями Деснянського районного суду м. Києва від 29 червня 2010 року та від 13 січня 2011 року визнано за ним, [PERSON] право спільної сумісної власності на будинок та земельну ділянку відповідно. На даний час стосунки з відповідачем напружені, постійно виникають конфлікти з приводу порядку користування будинком та земельною ділянкою. Дійти згоди щодо порядку користування зазначеним майном не взмозі, у зв'язку з чим вимушений в черговий раз звернутись до суду. В остаточно уточнених позовних вимогах (а.с.129), з урахуванням запропонованого експертом варіантом, позивач просить визнати за ним право власності 1\\2 частину буд. № 15 по вул. Путивльській у м. Києві. Встановити порядок користування будинком, виділивши в окремі ізольовані квартири йому, позивачу - коридор площею 1,8 кв.м, житлову - 28,1 кв.м, коридор - 5,0 кв.м, житлову - 19,3 кв.м, санвузол - 10,2 кв.м, житлову - 14,5 кв.м, житлову - 13,6 кв.м, що знаходяться на другому (мансардному) поверсі, та сходову клітку площею 2,2 кв.м, що знаходиться на першому поверсі будинку, загальною площею 94,7 кв.м., а відповідачу - тамбур площею 3,3 кв.м, коридор - 12,7 кв.м, гардеробну - 14 кв.м, санвузол - 8,6 кв.м, котельню - 5,3 кв.м, житлову - 32,4 кв.м, кухню - 19,8 кв.м, веранду - 12,0 кв.м, що знаходяться на першому поверсі будинку, загальною площею 107,1 кв.м. Гараж площею 64,8 кв.м. залишити у власності позивача. Інженерні комунікації будинку залишити у спільному користуванні сторін. Виділити в натурі та визнати право власності його, позивача на земельну ділянку площею 460,4 кв.м з урахуванням ділянки під гаражем, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Путивльська, 15, згідно з висновком № 1-1-08/12 будівельно-технічного експертного дослідження від 19.01.2012 р. та право власності відповідача на земельну ділянку, площею 395,60 кв.м, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Путивльська, 15, згідно з висновком № 1-1-08/12 будівельно-технічного експертного дослідження від 19.01.2012 р. Зобовязати його, позивача, за власний рахунок здійснити переобладнання будинку в окремі ізольовані квартири. Зобовязати його, позивача, після обміру землеміром ділянок, виділити ділянки парканом. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги уточненого позову. В судове засідання, призначене на 19 червня, надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, уточнені вимоги позову підтримали. (а.с.131) Відповідач та її представник в судовому засіданні уточнений позов визнала. В судове засідання, призначене на 19 червня, надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, уточнені вимоги позову визнали у повному обсязі. (а.с.130) Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України передбачено спосіб та порядок поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір вирішується судом. Таким чином, діючим законодавством України частки співвласників у спільній сумісній власності презумуються рівними, тому той із співвласників хто вважає, що спірне майно є його особистою приватною власністю або його частка у майні має бути більшою ніж у іншого співвласника має звернутись із позовом та довести суду ті обставини, на які він посилається на підтвердження своїх вимог. При інших умовах частки у спільній сумісній власності є рівними. Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна, яким подружжя володіє на засадах спільної сумісної власності, частки дружини та чоловіка за загальним правилом є рівними. Виключення можуть мати місце в тому разі, якщо подружжя передбачили інші варіанти поділу майна за окремою домовленістю або в шлюбному договорі. В судовому засіданні встановлено, що з 1995 року по 2011 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO]. У 2003 році сторонами придбано житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0856 га, на якій розташовані згадані об'єкти нерухомості, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Путивльська, 15. Право власності на вище згаданий будинок та земельну ділянку було зареєстровано на ім'я відповідача. Протягом 2003-2004 років, на підставі розпорядження Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації № 279 від 25.03.2003 р. було здійснено капітальний ремонт та реконструкцію будинку. Оскільки відповідач не визнавала права власності за позивачем на будинок, останній звертався за визнанням свого права спільної сумісної власності на будинок та земельну ділянку до суду. Рішеннями Деснянського районного суду м. Києва від 29 червня 2010 року та від 13 січня 2011 року визнано за ним, [PERSON], право спільної сумісної власності на будинок та земельну ділянку відповідно. (а.с. 26-28) Відповідно до висновку судової незалежної експертизи за № 1-1-08/12 будівельно-технічного експертного дослідження від 19.01.2012 р., вартість будинку становить 567 683 грн., при цьому експертом запропоновано технічно можливий варіант поділу житлового будинку, розроблений з відступом від ідеальних часток сторін і, відповідно, технічно можливий варіант порядку користування земельною ділянкою, варіанту поділу житлового будинку, розроблений у відповідності з ідеальними частками сторін. (а.с.29-52) З огляду на викладене, запропонований сторонами поділ майна не порушує прав кожної сторони. Отже, вимоги позову щодо поділу майна, набутого в шлюбі, та встановлення порядку користування майном є законними, обґрунтованими, окрім того, визнані відповідачем в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved