overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

ПАТ [PERSON] до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з [PERSON], заборгованість за кредитним договором у сумі 5835,31грн. У судове засідання представник ПАТ [PERSON] зявися. У тексті позовної заяви, просять розглядати справу за відсутності їх представника,позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином , про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи судом встановлено що, 30.05.2008 року між ПАТ [PERSON] [PERSON], був укладений кредитний договір №004-07142-300508 у сумі 3000,00 грн., на придбання певного майна / послуг , на умовах визначених Договором, із остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів і комісійних по ньому не пізніше ніж 29.05.2010 р. [PERSON] порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Згідно ст.526 ЦК України , зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049,1054 ЦК України передбачено, що Позичальник зобовязаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

У грудні 2011 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] про стягнення грошових коштів на підставі розписки. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що 24 січня 2009 року між ним та відповідачем укладено договір позики, згідно якого [PERSON] позичив у [PERSON] 8900 доларів США, та зобовязувався повернути кошти до 01 січня 2010 року в сумі 10000 доларів США. Цей факт підтверджено розпискою. Відповідач зобовязання щодо повернення позики не виконав. Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики у сумі 10000 доларів США та судові витрати. У судовому засіданні позивач надав аналогічні пояснення та просив задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що надав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згіно даних розписки від 01 січня 2009 року, [PERSON] позичив у [PERSON] 8900 доларів США та зобовязувавася повернути борг до 01.10.2009 року, а у разі не повернення зазначеної суми коштів, зобовязувався повернути 01.01.2010 року 10000 доларів США. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З огляду на викладене, між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким позичальник не виконав свого обовязку, тобто не повернув позикодавцю грошові кошти у розмірі 10000 доларів США. Згідно із ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. За змістом до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобовязанні встановлено термін виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін. Розяснивши наслідки визнання позову, передбачені ст. 174 ЦПК України, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, зазначивши в ньому, що вони уклали шлюб 20 травня 2005 року, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, що підтверджується актовим записом за №501. Шлюб перший. Від шлюбу вони мають двох дітей сина [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Вважає, що шлюб зберегти неможливо, так як одруження виявилося невдалим, спільне життя з відповідачем не склалося з причин психологічної несумісності характерів та різних поглядів на подружнє життя, а також те що фактичні шлюбні відносини припинили січня 2011 року. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка з»явилась, підтвердивши обставини зазначені в позові, просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з*явився, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивачки дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 травня 2005 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони не підтримують шлюбні стосунки з січня 2011 року, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету . За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сімї стали неможливими, їх сімя існує формально. Суд вважає, що сімя розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивачка не зявилась, надала до суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності доводи викладені у позовній заяві підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, однак теж надав до суду заяву в якій проти задоволення позову не заперечує та просить розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи судом встановлено що, 17.04.2010 року, відділом РАЦС Приморського району Запорізької області, був зареєстрований шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] про що в Книзі реєстрації зроблено відповідний запис за №13, Свідоцтво про шлюб № 080054 серії 1-ЖС від 17.04.2010 року, та проживали однією сімєю. Від шлюбу мають сина [PERSON],[INFO]. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому прохає суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 7 грудня 1995 року Свої вимоги обгрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, між ними часто відбувалися сварки та непорозуміння щодо вирішення різних питані сімейного життя. Протягом останніх двох років вони проживають окремо не ведуть спільне господарство. Вважає, що збереження їх сім»ї на даний час неможливе. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала і повному обсязі та пояснила, що між нею та відповідачем останнім часом часто виникати сварки, з червня 2009 року вони проживають окремо та не ведуть спільне господарство тому вона не бажає в подальшому перебувати у шлюбі з відповідачем. Відповідач [PERSON] Салім позов визнав, згоден на розірвання шлюбу, так яі вони з позивачкою дійсно з червня 2009 року проживають окремо та не ведуть спільні господарство, примирення між ними неможливе. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, ще позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 7 грудня 199; року (а.с. 3). Шлюб у сторін - перший. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: синів - [PERSON], 2' березня [INFO], [PERSON] [PERSON], [INFO] га доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6-11). За рішенням Конотопського міськрайонного суду від 22 травня 2007 рок; встановлений факт реєстрації 7 грудня 1995 року у відділі ЗАГСу адміністрації м. Іванові Іванівської області Російської Федерації шлюбу між [PERSON]. < грудня [INFO], та [PERSON] Салімом, [INFO] актовий запис № 2729. Крім того, встановлений факт, що [PERSON] Салім є батьків [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [PERSON], 6 листопада 200 року народження (а.с. 4-5). Спір щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей між сторонами не виник. За поясненнями сторін, вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружні стосунки з червня 2009 року Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та [PERSON] Саліма неможливе та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а також інтересам їх неповнолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом та прохає суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання доньки Тетяни, [INFO], розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 16 серпня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них 25 січня 2004 року народилася донька Тетяна, в свідоцтві про народження якої вона записана матір"ю, а відповідач батьком. На даний час вона не проживає з відповідачем, малолітня дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Оскільки, відповідач допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає, вона змушена звернутися до суду для вирішення питання про стягнення з нього аліментів. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 10). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі. В своїй заяві відповідач зазначив, що він позов визнає, згоден сплачувати на утримання доньки аліменти в розмірі 1А частини свого щомісячного заробітку (доходу) (а.с. 9). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 серпня 2003 року (а.с. 2). 25 січня 2004 року у сторін народилася донька Тетяна. В свідоцтві про народження дитини позивачка зазначена матір"ю, а відповідач - батьком (а.с. 2). Встановлено, що на даний час малолітня дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується також і довідкою з місця проживання позивачки (а.с. 3). Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися визначається судом. Відповідач є працездатною особою, працює заступником директора приватного підприємства «Хлібзавод «Дубов»язівський», інших утриманців не має, тому, на думку суду, в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки, згоден сплачувати на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини свого щомісячного заробітку (доходу). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки на утримання доньки Тетяни, [INFO], слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини його щомісячного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася з позовом до суду 19 березня 2012 року (а.с. 1) За таких обставин, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини, починаючи з 19 березня 2012 року. Крім того, на відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід покласти витрати щодо сплати на користь держави судового збору в розмірі 214 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

Позивач у лютому 2012 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 14 203,58 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № 241 від 21.02.2011р. [PERSON] отримав кредит у сумі 8 260,00 гривен зі сплатою за користування ним відсотків, проте в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. З урахування викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 203,58 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судові засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 241 від 21.02.2011р. [PERSON] отримав кредит у сумі 8 260,00 гривен зі сплатою відсотків за користування ним. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість станом на 30.01.2012р. за ним склала 14 203,58 грн. Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно на час її навчання. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила стягувати з відповідача аліменти на час навчання доньки в частці від доходу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача, який не зявився. Згідно довідки № 07 від 16 січня 2012 року [PERSON] навчається в Сарненському педагогічному коледжі Рівненського державного гуманітарного університету, термін навчання по 30 червня 2013 року. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачений порядок присудження коштів на утримання дитини, згідно якої аліменти присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальне становище сторін, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки в частці доходу в заявленому позивачкою розмірі. На підставі викладеного, ст. 181, 199 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

10 лютого 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08.09.2004 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалось. Подружжя не веде спільне господарство та не підтримують шлюбні відносини. Зважаючи на вищенаведене позивач просив суд розірвати шлюб. Відповідач подав суду заяву, в якій зазначив, що з розірванням шлюбу згоден, строк на примирення не потрібен. Суд, вислухавши позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 08 вересня 2004 р. про що в Книзі реєстрації шлюбів Соломянського районного відділу реєстрації актів цивільного стану м. Києва зроблений відповідний актовий запис № 1339. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].(а.с. 11,12) Судом встановлено, що між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, виходячи із характеру стосунків, що склалися між подружжям, суд вважає, що збереження сімї сторін є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

15 лютого 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23.02.2008 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилося з 17 вересня 2011 року. Зважаючи на вищенаведене позивач просив суд розірвати шлюб. Позивач до суду подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує та просив розглянути справу в його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 23 лютого 2008 р., про що в Книзі реєстрації шлюбів, Центрального відділу реєстрації шлюбів м. Києва зроблений відповідний актовий запис № 253 (а.с.5). Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. За таких обставин виходячи із характеру стосунків, що склалися між подружжям, суд вважає, що збереження сімї сторін є неможливим, а тому шлюб їх підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

У листопаді 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, а збереження сімї та сумісне життя стало не можливим. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 16 травня 2008 року. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] Подружнє життя з відповідачем не склалось. Подружжя не веде спільне господарство та не підтримують шлюбні відносини з 14 березня 2010 року. Зважаючи на вищенаведене позивач просив суд розірвати шлюб. В судовому засідання позивач наполягав на розірванні шлюбу, та зазначив, що збереження сімї, подальшого подружнього життя є не можливим. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час, день та місце судового засідання не зявився, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 16 травня 2008 р. про що в Книзі реєстрації шлюбів Соломянського районного відділу реєстрації актів цивільного стану м. Києва зроблений відповідний актовий запис № 491. (а.с.4) Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] (а.с. 5) Ухвалою Соломянського районного суду м. Києва від 22 грудня 2011 року, судом було надано строк на примирення терміном три місяці. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, виходячи із характеру стосунків, що склалися між подружжям, суд вважає, що збереження сімї сторін є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

У квітні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу по договору позики в сумі 15175 грн. В судовому засіданні позивачка зменшила свої позовні вимоги і просить суд стягнути з відповідача 12\~000 грн. Мотивуючи свої вимоги позивачка вказує, що вона уклала з відповідачем в 2009 році договір позики, згідно якого останній позичив у неї 15\~000 грн. На підтвердження укладення вказаного договору відповідачем була написана розписка, яка посвідчує передачу нею зазначеної суми грошей. Користуючись позикою, відповідач свій обовязок за умовами домовленості не виконав, повернувши лише частину боргу, а решту суми 12000 грн., не повернув. Позивач у судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги. Відповідач позовні вимоги визнав повністю та пояснив, що дійсно він на протязі 2009-2010 року році отримав у позивача у борг 15 000 грн., на підтвердження чого, в грудні 2011 року дав їй розписку, частину боргу він відав, а решту в сумі 12000 грн. не повернув, так як не має коштів. З»ясувавши обставини справи, та перевіривши їх доказами, суд встановив слідуючі факти. На протязі 2009 2010 років відповідач отримав у борг від позивачки 15000 грн., на підтвердження чого 10.12.2011 року він дав позивачці розписку, в якій зобов»язався повернути борг до грудня 2011 року, але повернув йому лише частину боргу в сумі 3000 грн., а решту боргу в сумі 12000 грн. не повернув. Дослідивши наявні в справі докази, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає повному задоволенню на підставі слідуючого. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення письмового договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальником. Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд вважає доведеним той факт, що відповідач дійсно має борг перед позивачем в сумі 12000 грн., який підлягає стягненню на користь позивача. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved