Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 1979 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. 02.08.2000 року, [PERSON], перебуваючи у вказаному шлюбі, придбала житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями, спорудами, які розташовані за адресою : [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 02.08.2000р. В даному будинку мешкають та зареєстровані до теперішнього часу відповідачі за позовом. 16.01.2012р., на підставі виконавчого листа №2-2533/11, виданого 12.01.2012р. Дніпровським районним судом м.Херсона про стягнення з [PERSON] на його користь боргу у розмірі 175151 грн. 25 коп., відкрито ВДВС Дніпровського РУЮ виконавче провадження по примусовому стягненню вказаного боргу. 25.01.2012р. державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на відчуження будь якого майна боржника. В серпні 2012 року ВДВС Дніпровського РУЮ м. Херсона, звернулося до Дніпровського районного суду м.Херсона з поданням про визначення частки [PERSON] в спільному майні подружжя, а саме в спірному житловому будинку [ADDRESS], про що була повідомлена [PERSON] 23.08.2012р. було призначено розгляд вказаного подання. В цей час [PERSON] звернувся до суду із заявою про розстрочку стягнення боргу, у зв,язку з чим розгляд подання був відкладений на іншу дату. В подальшому [PERSON] було відмовлено у задоволені його заяви про розстрочку боргу. 08.10.2012р., в період розгляду подання про виділ частки в домоволодінні, для того щоб уникнути примусового стягнення на частину, яка належить [PERSON], спільний житловий будинок був відчужений /договір дарування/, відповідачами на користь їх сина [PERSON] 22.10.2012р. ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона було відмовлено у задоволенні подання про визначення частки у спільному житловому будинку у зв'язку з тим, що житловий будинок був відчужений і відповідачам не належить. На даний час в спірному житловому будинку зареєстровані та проживають лише відповідачі [PERSON] та [PERSON] Фактично будинок нікому не передавався, [PERSON] у спірному будинку не проживає та не користується ним. Спірний договір укладений його учасниками без наміру виникнення, зміни або припинення цивільних прав і обов'язків. знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. і його укладання не мало наміру фактичної передачі будь-якого майна, переліченого у цьому договорі, а отже він укладався без наміру створення правових наслідків на момент вчинення правочину. Відповідачі знали про те, що в разі задоволення подання про виділення частки, частина житлового будинку буде реалізована в примусовому порядку та метою укладення спірного договору було лише приховування майна від кредиторів. внаслідок незаконного відчуження житлового будинку порушуються його права стягувача у виконавчому провадженні по стягненню заборгованості з [PERSON]. Отже за вказаних підстав правочин є фіктивним і тому повинен бути визнаний недійсним. Просить визнати недійсним договір дарування домоволодіння [ADDRESS] від 08.10.2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Тетієвською Т.В.. Визнати недійсною державну реєстрацію ХДБТІ договору дарування від 08.10.2012р., домоволодіння [ADDRESS] від 08.10.2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Тетієвською Т.В.., згідно витягу про державну реєстрацію прав №35794527 від 10.10.2012р. Стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вказуючи на ті обставини, що в провадженні ВДВС Дніпровського РУЮ в м.Херсоні знаходиться відкрите виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 175151,25 грн. Постановою державного виконавця від 25.01,2012р. було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] Житловий будинок [ADDRESS] було придбано нею за договором від 02.08.2000р. купівлі продажу, укладеному між [PERSON] (продавець) та нею, як покупцем, за 12093 грн. 08.10.2012р. вона подарувала своєму сину вищевказаний житловий будинок за договором дарування. Дарування будинку її сину відбувалося на підставах вільного та необтяженого заборонами права власника розпоряджатися належним йому майном, з усвідомленням змісту та наслідків цього правочину та за попередньою згодою обдарованого. Доказів дарування будинку з мотивів допомогти [PERSON] ухилитися від виконання грошових зобов'язань перед [PERSON], останній суду не надав. Отримана при укладенні вказаного договору дарування письмова нотаріально засвідчена згода [PERSON], як її чоловіка є вимогою закону щодо форми такого виду правочинів, а тому така згода не може свідчити про обсяг прав [PERSON] на подарований будинок. З іншого боку, наявність такої згоди лише підтверджує відсутність майнового інтересу до цього будинку з боку [PERSON] Посилання позивача на розповсюдження на вказаний будинок режиму спільної сумісної власності [PERSON], через придбання його в період зареєстрованого шлюбу, спростовуються розпискою від 17.07.2000р., згідно якої, грошові кошти на придбання будинку були подаровані їй, а тому були її особистою власністю. Позивач стверджує, що планував отримати задоволення своїх грошових вимог за рахунок реалізації частки, належної [PERSON] у спірному будинку, у вказаному вище виконавчому провадженні. Разом із цим, порядок виконання судових рішень визначається в межах Закону України «Про виконавче провадження» державною виконавчою службою, на яку законом покладено обов'язок захисту прав сторін виконавчого провадження. Саме державний виконавець визначає порядок виконання судового рішення та вживає необхідні дії для захисту прав стягувача і боржника. Таким чином, права позивача як стягувача, якщо він вважає, що вони порушені, повинні бути захищені в порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження» та розд.УП ЦПК України; самостійне позовне провадженя вининиклих між [PERSON] та [PERSON] правових відносин - не передбачено процесуальним законодавством. Суду не надано доказів про наявність права власності у [PERSON] на будь-яку частку в указаному позивачем будинку. [PERSON] не має такого права, не бажає його мати, ніколи не звертався до суду чи до неї за отриманням такого права, не оспорює моє право вільно розпоряджатися цілою часткою будинку, а отже, у суду відсутні підстави встановлювати наявність такого права у [PERSON] Просить в позові відмовити за необгрунтованністю позовних вимог. Відповідач [PERSON] від свого імені та за дорученням від відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, посилаючись на ті обставини, що дійсно перед позивачем у нього є боргові обов'язки, проти яких він не заперечує та має намір їх погасити, хоча на даний час у нього склалося тяжке матеріальне положення. Що стосується спірного домоволодіння, то він до нього не має ніякого відношення, хоча будинок був придбаний у період шлюбу. [PERSON] будинок придбала за гроші подаровані їй її матір,ю, тому будинок не являється їх сумісною власністю. За таких обставин він не заперечував проти відчуження дружиною даного будинку на користь сина, тому підстав для визнання договору дарування недійсним у суду не має. Просить в позові відмовити за необгрунтованністю позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Тетієвська Т.В. в судове засідання не з'явилася, але надала заяву в якій просила суд слухати справу без її участі. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступного. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] існують боргові зобов'язання, згідно яких [PERSON] , відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 12.01.2012р. повинен сплатити на користь позивача борг у сумі 175151грн.25 коп. На підставі чого державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ 16.01.2012р. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. 25.01.2012р. державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ м.Херсона винесена Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до вимог ст..57 ЗУ «Про виконавче провадження» та наказу Міністерства. Копії даної постанови направлено для виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження чи перереєстрацію. Судом встановлено, що відповідач з 1979 року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу від 02.08.2000 року, в період шлюбу [PERSON] придбала домоволодіння [ADDRESS]. Ст..60 Сімейного Кодексу України та ст..368 ч.3 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. З моменту купівлі домоволодіння та до теперішнього часу відповідачі [PERSON] та [PERSON] прописані та проживають на спірній житловій площі, отже придбаний будинок [PERSON] під час шлюбу з [PERSON] є спільною сумісною власністю. Накладений арешт та заборона на відчуження, державним виконавцем розповсюджувався і на спірне домоволодіння, про що було відомо відповідачам. Оскільки державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ було подано до суду подання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, для подальшого звернення стягнення на частку відповідача [PERSON] Не зважаючи на заборону відчуження та розгляд вищевказаного подання, [PERSON], зі згоди чоловіка [PERSON], 08.10.2012 року подарувала спірний будинок сину - [PERSON], що підтверджується договором дарування та реєстрацією договору в ДБТІ м.Херсона за №35794527 10.10.2012р. Після відчуження майна відповідачі [PERSON] та [PERSON] залишились зареєстрованими в приміщенні, мешкають та володіють нерухомістю. Обдарований до житлового будинку не вселявся, проживає закордоном, фактично будинок нікому не передавався . Отже, з даного правочину вбачається, що спірний договір укладений його учасниками без наміру виникнення, зміни або припинення цивільних прав і обов'язків. знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний і його укладання не мало наміру фактичної передачі будь-якого майна, переліченого у цьому договорі, а отже він укладався без наміру створення правових наслідків на момент вчинення правочину, а з наміром уникнути реалізації в примусовому порядку частки домоволодіння та приховання майна від кредиторів, отже такий договір є фіктивним, оскільки укладений у протизаконних цілях. Відповідно до ст..234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Відповідно до ст..228 ч.1 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави і т.д., незаконне заволодіння ним. Оскільки на спірний житловий будинок був накладений арешт та оголошено заборону на його відчуження, [PERSON] та [PERSON] не мали права його відчужувати, а його реалізація порушує публічний порядок продажу майна. Внаслідок незаконного відчуження майна порушуються права позивача /кредитора/ у виконавчому провадженні по стягненню заборгованості з [PERSON] на користь [PERSON] Суд критично відноситься до показів [PERSON] та [PERSON], даних ними у якості свідків про те, що на момент купівлі спірного будинку [PERSON], вони хоча і знаходились в зареєстрованому шлюбі, однак однією сім,єю не проживали, гроші на придбання будинку [PERSON] подарувала її мати - [PERSON], про що також свідчила [PERSON], оскільки даний факт в судовому засіданні не підтвердився та просліджується зацікавленість допитаних осіб на свою користь. За таких обставин суд вважає, що договір дарування житлового будинку являється недійсним, оскільки його укладання суперечить вищезазначеним нормам закона та інтересам кредитора.

Outcome: approved