Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-06 00:00:00

23.05.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ним двадцятитрирічного віку, у разі навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його батьки [PERSON] і [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Спільне життя не склалося і вони перестали проживати однією сімєю. Відповідач за рішенням суду сплачував аліменти на його утримання до досягнення ним повноліття, тобто до 27.01.2013 року. На даний час він є повнолітнім, тому відповідач аліменти не сплачує, але продовжує сплачувати заборгованість по аліментах. Після закінчення школи він вступив до Вінницького транспортного коледжу, продовжує навчатися. Він навчається на денній формі навчання у Вінницькому транспортному коледжі, стипендії не отримує, знаходиться на утриманні матері, якій одній важко його утримувати, а відповідач добровільно надавати допомогу на його утримання не бажає. Тому він змушений звернутися з позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача на його користь аліменти в твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення з позовом до суду і до досягнення ним двадцятитрирічного віку у разі його навчання. Суду пояснив, що він навчається на третьому курсі Вінницького транспортного коледжу на денній формі навчання за рахунок держбюджету, але стипендії не отримує. Термін його навчання з 1.09.2010 року по 29.06.2014 року. Він потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як не може працювати через навчання на денній формі навчання. Після того, як припинено стягнення аліментів з відповідача по досягненню повноліття, то батько ніякої матеріальної допомоги йому не надає, тому, його утримує тільки матір. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] визнав частково. Суду пояснив, що сплачував аліменти на утримання сина за рішенням суду до його повноліття, заборгованості по аліментах не має, так як виплатив всю заборгованість. Згоден сплачувати аліменти на утримання сина, який навчається, та вважає за необхідне визначити їх в твердій грошовій, але в меншому розмірі. Зокрема, він може сплачувати на утримання сина щомісячно 250-300 грн., так як на даний час не працює, хоча працездатний та не пенсіонер, тривалий час перебував на обліку в районному центрі зайнятості в пошуках роботи, але не може працевлаштуватися через свій вік. Інших осіб він на утриманні не має, наймається на тимчасові заробітки, проживає в будинку матері, котра отримує пенсію і за рахунок пенсії утримує і його. Просить суд врахувати ці обставини при винесенні рішення. Вирішуючи спір, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьком та матірю позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3). Відповідач сплачував аліменти на утримання сина за рішенням Шаргородського районного суду від 7.09.2005 року до досягнення ним повноліття (а.с.9-10). Позивач [PERSON] на даний час є повнолітнім (а.с.2-3). Після досягнення позивачем повноліття стягнення аліментів на його утримання з батька [PERSON] припинено. Повнолітній син відповідача [PERSON], [INFO], навчається на ІІІ курсі денного відділення Вінницького транспортного коледжу за рахунок держбюджету з терміном навчання з 01.09.2010 року по 29.06.2014 року, що підтверджується довідкою закладу освіти від 1.02.2013 року за №39 (а.с.5), а також визнається позивачем та не заперечується відповідачем. Позивач в період навчання з 1.08.2012 року по 31.01.2013 року стипендії не отримував, що підтверджується довідкою закладу освіти за №19 від 1.02.2013 року (а.с.6), підтверджується позивачем та не заперечується відповідачем. Повнолітній син відповідача, який продовжує навчання, відповідно до вимог ч.3 ст.199 СК України, має право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання. На даний час, починаючи з 27.01.2013 року, тобто після досягнення позивачем повноліття, відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що стверджував в судовому засіданні позивач, у звязку із чим позивач знаходиться на повному утриманні матері [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Шаргородської міської ради (а.с.8), оскільки не працює у звязку з тим, що навчається на денній формі навчання. Таким чином, судом встановлено, що позивач потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як не працює, а продовжує навчання на денній формі навчання. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] працездатний, фізично здоровий, інших осіб на утриманні не має. Доказів того, що відповідачу заборонено працювати, останнім суду не представлено, відтак, суд вважає, що [PERSON], як батько повнолітнього [PERSON], не позбавлений можливості матеріально забезпечувати на рівні з матірю повнолітнього, який продовжує навчання, тобто може надавати допомогу на утримання сина, оскільки, як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів та пояснень відповідача, весь обсяг обовязків, повязаних з утриманням повнолітнього сина, який навчається, покладено на [PERSON], матір [PERSON], з якою проживає останній (а.с.7). Таким чином, судом встановлено, що відповідач з січня 2013 року ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання. Оскільки судом встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, але не приймає участі в матеріальному утриманні повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання і у звязку із цим потребує матеріальної допомоги, та, враховуючи, що відповідач не працює і стабільного заробітку не має, то суд вважає, що з нього слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, та, приймаючи до уваги те, що відповідач на даний час не працює, стабільного заробітку не має, то суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст. 182, 184, 191, 199, 200 СК України. Так, ст.ст.199,200 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Статтями 182, 191 СК України, передбачено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, або частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст.184 СК України). Оскільки право повнолітнього сина відповідача [PERSON], який продовжує навчання, на матеріальне утримання з боку батька порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає частковому задоволенню на суму 300 грн. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст.184 СК України). Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 229,40 грн., відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial