Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-19 00:00:00

11 травня 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 23.04.2007 року (далі Договір-1), що було укладено з відповідачем [PERSON] і відповідно до якого йому видано кредит у сумі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до умов укладеного Договору-1, позивач надає відповідачу кредит у розмірі 10000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобовязувався повернути всю суму кредиту та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором, але відповідач зобовязання за Договором-1 належним чином не виконує, тому станом на 30.03.2012 року має заборгованість у розмірі 23786 гривень 52 копійки, яка складається з: - заборгованості за кредитом 6973 гривні 88 копійок; - заборгованості по процентам за користування кредитом 14254 гривні 84 копійки; - заборгованість по комісії за користування кредитом 948 гривень 92 копійки; - штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: а) штрафу (фіксована частина) 500 гривень, б) штрафу ( процентна складова) 1108 гривень 88 копійок. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір в розмірі 237 гривень 87 копійок. Представник позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, про поважність причини неявки в судове засідання суду не повідомлено. В судовому засіданні 20 липня 2012 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, у відповідності із ч. 1 ст. 224 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно розрахунку заборгованості за Договором-1, укладеного між позивачем та відповідачем станом на 30.03.2012 року [PERSON] має заборгованість за цим договором у розмірі 23786,52 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 6973,88 грн.; заборгованості по процентам 14254,84 грн.; простроченої комісії 948,92 грн., заборгованості по судовим штрафам 1608,88 грн. (а.с.4-5). Із кредитного договору б/н від 23.04.2007 року, вбачається, що він укладений між ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] та останній згоден з умовами кредиту. ( а.с.6-10). З паспорта громадянина України МА 557360 виданого Зарічним РВ СМУ УМВС України в Сумській області 20 жовтня 1998 року вбачається, що [PERSON] народився 16 квітня 1976 року у м. Шостка Сумської області. (а.с.11). З довідки АА №241170 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 21.07.2009 року вбачається, що є юридична особа публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження якої м. Дніпропетровськ, Жовтневий район, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, дата первинної реєстрації 19.03.1992 року. (а.с.12). Відповідно до Банківської ліцензії від 05 жовтня 2011 року № 22 публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПРИВАТБАНК», який зареєстрований Національним банком України 19 березня 1992 року за №92 надано право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». (а.с.14). Із статуту публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» вбачається, що публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" створено відповідно до Установчого договору від 06 липня 2000 р. та на підставі рішення Установчих зборів акціонерів від 06 липня 2000 р. шляхом зміни організаційно-правової форми комерційного банку "Приватбанк", створеного у 1992 році у формі товариства з обмеженою відповідальністю, свідоцтво про реєстрацію від 19 березня 1992 року, реєстраційний № 92 в Державному реєстрі банків, у Закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк". Закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків комерційного банку "Приватбанк", створеного у формі товариства з обмеженою відповідальністю. За рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У звязку із зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк". (а.с.15). Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України угода (договір) є підставою виникнення цивільних прав і обовязків, зобовязання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до вказівок закону, умов договору та припиняються виконанням, проведеним належним чином, а одностороння відмова від їх виконання не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Стаття 610 ЦК України вказує, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Частина 1 статті 623 ЦК України зазначає, що боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Стаття 625 ЦК України вказує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк зобовязується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Оскільки у передбачені строки відповідач як позичальник зобовязання за вказаним кредитним договором б/н від 23 квітня 2007 року належним чином не виконав, тому у відповідача за цим договором станом на 30.03.2012 року рахується заборгованість на загальну суму 23786,52 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 6973,88 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 14254,84 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 948,92 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф ( процентна складова) - 1108,88 грн. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України угода (договір) є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до вказівок закону, умов договору та припиняються виконанням, проведеним належним чином, а одностороння відмова від їх виконання не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Стаття 610 ЦК України вказує, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Частина 1 статті 623 ЦК України зазначає, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Стаття 625 ЦК України вказує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк зобовязується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд у разі визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором кредиту є обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved