Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

23.12.2011року позивачка звернулася до суду з позовом до субєкта підприємницької діяльності фізичної особи [PERSON] про стягнення 450 доларів США, що в еквіваленті становить 3609 гривень. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. В судовому засіданні відповідачка не визнала позовні вимоги з викладених у запереченнях обставин (а.с.16-17). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, на підставі фактів встановлених в судовому засіданні. Судом встановлено, що 24.11.2008року [PERSON] здала напівшубу в ательє по пошиву одягу в торговому центрі «Новий ринок», що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Торгова, 26. Власником цього ательє є субєкт підприємницької діяльності фізична особа [PERSON] В підтвердження цієї обставини було видано відповідну квитанцію, за якою позивачка замовила замінити підкладку у напівшубку, у рукава даного напівшубку вшити шкіряний шмат, спинку полочку зі шкіри, ремень, пошив хлястиків, загальна вартість переліченого замовлення становила 250 гривень (а.с.4). Хоча в квитанції не зазначено назви виробу, який було надано у роботу, в судовому засіданні сторони визнали, що позивачкою надавався саме напівшубок. Для виконання обумовлених шкіряних вставок [PERSON] надала до ательє шкіряний плащ в якості розхідного матеріалу. Напівшубок позивачка отримала, жодних зауважень з приводу виконання замовлених послуг, зазначених у квитанції, не мала. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд критично ставиться до стверджень позивачки стосовно факту пошкодження шкіряного плаща працівником ательє, та посилань на визнання відповідачкою цього факту, оскільки в судовому засіданні [PERSON] спростувала ці посилання позивачки, а також з наданої квитанції не вбачається, що [PERSON] було здійснено будь-які замовлення, вказівки чи прохання стосовно наданого розхідного матеріалу, зокрема й укорочення до колін шкіряного плаща. Суд також критично ставиться до пояснень свідків, допитаних в судовому засіданні оскільки їх ствердження протирічать один одному, а також наданим доказам по справі та поясненням позивача та відповідача. Однак, спільне пояснення щодо невідповідності наявним у справі доказам та розбіжність дат та часу обставин справи, було те, що з моменту виникнення конфліктної ситуації сплинуло багато часу. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів»продавець (виробник, виконавець) зобовязаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»виконавець субєкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Відповідно до п. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її також з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків. Зазначені вимоги можуть бути предявлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та нормативними документами, умовами договору, а в разі відсутності таких строків протягом десяти років. В ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України зазначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). П. 9 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»передбачено, що виконавець зобовязаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у звязку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.96р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про захист прав споживачів»виходячи з правил статей 153, 154 ЦК, видача й одержання квитанції чи іншого документа на підтвердження укладення договору про побутове обслуговування свідчить про згоду сторін з усіма його умовами. Отже, ці умови є обовязковими для сторін і суд повинен виходити з них при вирішенні спору, коли не буде встановлено, що вони не відповідають фактичним даним або суперечать чинному законодавству. П. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.96 «Про практику розгляду цивільних справ встановлено, що за позовами про захист прав споживачів»при визначенні розміру збитків, заподіяних неповерненням майна, суди мають виходити з його роздрібної ціни у торговельних організаціях даної місцевості або з оцінки, зробленої самим споживачем чи погодженої сторонами при укладенні договору. Відповідно до ч.1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В звязку з вищевикладеним, суд вважає, що позивачкою не було доведено обставин, на які вона посилалася, а викладені в позовній заяві обставини не відповідають фактичним даним. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed