Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-16 00:00:00

[PERSON] звернулась в Костопільський районний суд з позовом до [PERSON] центральної районної лікарні Рівненської області, третіх осіб на стороні відповідача [PERSON] районного фінансового управління [PERSON] районної державної адміністрації та [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом внаслідок злочину в сумі 2220 грн. щомісяця, починаючи з 1 серпня 2010 року довічно. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 9 липня 2007 року порушено кримінальну справу відносно колишнього лікаря акушера-гінеколога [PERSON] ЦРЛ [PERSON], щодо неналежного виконання нею 16.01.2004 р. своїх професійних обовязків, внаслідок недбалого і несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого, тобто за ознаками злочину, відповідальність за який передбачено ч. 1 ст. 140 КК України. Постановою Костопільського районного суду від 24 вересня 2007 року [PERSON] від кримінальної відповідальності звільнено; кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] за ч. 1 ст. 140 КК України провадженням закрито. Проте вину лікаря-гінеколога у вчиненні проти неї злочину за ч. 1 ст. 140 КК України судом доведено. Позивач вважає, що оскільки шкоду її здоровю було спричинено [PERSON] під час виконання нею трудових обовязків лікаря-гінеколога [PERSON] центральної районної лікарні, то саме остання установа як юридична особа повинна відшкодувати завдану її здоровю шкоду. У жовтні 2009 року рішенням обласної МСЕК їй встановлено 3 групу інвалідності загального захворювання. В судовому засідання позивач та її представник [PERSON] позов підтримали, покликаючись на обставини викладені у позовній заяві. Зазначили, що ушкодження органів статевої сфери у вигляді надпіхвового видалення матки та її додатків, що було здійснено під час оперативного втручання 16.01.2004 року викликали стійку втрату працездатності, яка виражається у втраті загальної працездатності у розмірі 50% довічно, групи інвалідності в даний час не має, але стан здоровя погіршився від дій [PERSON] Просять стягнути з відповідача на її користь відшкодування шкоди, завданої каліцтвом внаслідок злочину в сумі 2220 грн. щомісяця, починаючи з 1 серпня 2010 року довічно. Вона часто лікується, стоїть на медичному обліку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Вважає безпідставним посилання позивача на те, що внаслідок оперативного втручання 16.01.2004 року вона стала інвалідом і втратила 50% працездатності. Позивачці група давалась в 2009 році всього на один рік у звязку із загальним захворюванням. Покликання позивача на те, що після вказаної операції вона неодноразово лікувалась та стоїть на обліку вважає безпідставними у звязку з тим, що захворювання з приводу яких вона проходила лікування не повязані з перенесеною операцією, адже задовго до цього вона хворіла на хронічне захворювання сечового міхура, нирок, що підтверджується амбулаторною карткою. Крім того, зазначив, що висновки комісійної судово-медичної експертизи №356/11 констатують, що отримання в 2009 році на один рік ІІІ групи інвалідності у звязку із загальним захворюванням і втрата працездатності не обумовлені операцією в 2004 році і послідуючі лікування після 2004 року теж не повязані з операцією. Представник прокуратури [PERSON] заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що матеріали справи та висновки експертизи № 356/11 р. чітко вказують на відсутність причинного звязку між проведеною операцією в 2004 році та подальшим лікуванням позивача. Представник третьої особи на стороні відповідача [PERSON] районного фінансового управління [PERSON] районної державної адміністрації позов не визнала. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, суд вважає заявлені вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Постановою Костопільського районного суду від 24.09.2007 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності та кримінальну справу відносно неї за ч. 1 ст. 140 КК України закрито на підставі Закону України «Про амністію». Вона звинувачувалась в тому, що, працюючи на посаді лікаря акушера-гінеколога в [PERSON] ЦРЛ, 16 січня 2004 року провела [PERSON] в кабінеті жіночої консультації [PERSON] ЦРЛ операцію штучного переривання вагітності, що в подальшому призвело до виникнення перфорації матки та її ампутації. Згідно п.п. 7,8 Висновку судово-медичної експертизи №356 /11 від 23.11.2011 року перфорація матки під час вакуум-аспірації є одним із типових ускладнень цієї операції. Далі в п.9-12 перфорація матки на тлі запалення її стінки (метро ендометриту) є показанням до видалення матки. Отже, медична допомога в умовах стаціонару, в тому числі і хірургічне втручання, надавалась громадянці [PERSON] своєчасно та в повному обсязі. Ознаки порушення діючих інструкцій в лікуванні перфорації стінки матки відсутні. В п. 13 констатується, що згідно даних спеціальної медичної літератури спайкова хвороба є одним з ускладнень, що виникає внаслідок лапаротомії з надпіхвовою ампутацією матки з приводу перфорації стінки її на тлі запалення (метроендометриту). Як свідчать записи в медичній карті амбулаторного хворого №199, яка розпочата в 1992 році, жінка задовго до хірургічного втручання в 2004 році хворіла на хронічні захворювання сечового міхура, нирок та шлункового тракту. Отже причинний звязок між «… захворюваннями сечового міхура та шлункового тракту» [PERSON] і хірургічним втручанням з приводу перфорації стінки матки, відсутній» (а.с. 181). Що ж до доводів позивача про те, що у звязку з операцією 16.01.2004 року у неї виникло ускладнення стану здоровя на що йде витрата коштів та посилання позивача на те, що їй Комісією експертів КЗ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» №105 від 23.07.2010 року визначена ступінь втрат загальної працездатності 50% довічно і тому Костопільська ЦРЛ має їй відшкодовувати щомісячно, суд вважає безпідставними. Так, згідно Висновку експерта №356/11: п.1. Наслідком проведеного оперативного втручання [PERSON] 16.01.2004 року слід вважати діагноз: «Нейрогенний сечовий міхур. Нетримання сечі», але необхідно зазначити, що під час стаціонарного лікування в урологічному відділенні Рівненської обласної лікарні в 2007, 2008,2009 роках їй було запропоновано оперативне лікування, яке в свою чергу могло б призвести до покращення стану, від якого вона відмовилась. п.2 За даними довідки МСЕК №071857 гр-ка [PERSON] з 20.08.2009 року отримала третю групу інвалідності за загальним захворюванням, тому стверджувати, що втрата працездатності була обумовлена тільки надпіхвовим видаленням матки у 2004 році не можливо. п.3. Слід вважати, що проведене оперативне лікування [PERSON] в Національному інституті хірургії і трансплантології ім. А.А. Шалимова не являється наслідком перенесеної нею оперативного втручання у 2004 році з приводу надпіхвового видалення матки. Наслідком проведеного оперативного втручання в 2004 році стала спайкова хвороба» та «Нейрогенний мочевой пузир. Недержание мочи». Твердження позивачки про причинний звязок між проведеною операцією 16.01.2004 року та подальшим погіршенням стану здоровя, крім вище зазначених доказів, також спростовується іншими матеріалами справи. Так, згідно записів в медичній карті амбулаторного хворого №199, яка розпочата в 1992 році позивач задовго до хірургічного втручання в 2004 році хворіла на захворювання сечового міхура, нирок та шлункового тракту. З наявних у справі медичних документів вбачається, що [PERSON] на протязі 2007-2009 років, хоча і зверталась за медичною допомогою до різних медичних закладів з приводу хвороби сечового міхура та шлункового тракту, але відмовлялась від запропонованих оперативних лікувань. Згідно довідки МСЕК №071857 [PERSON] в 2009 р. отримала на 1 рік групу інвалідності за загальним захворюванням. Крім того, сама позивачка після закриття за амністією кримінальної справи 24.09.2007 року стосовно [PERSON] в 2009 році зверталась з цивільним позовом до [PERSON] ЦРЛ, [PERSON] районного фінансового управління [PERSON] районної державної адміністрації, третьої особи на стороні відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх професійних обовязків під час штучного переривання вагітності, який 08.12.2009 року був частково задоволений, тобто [PERSON] ЦРЛ вже понесена відповідальність. На підставі вищенаведеного, суд не вбачає причинного звязку між проведеною операцією штучного переривання вагітності у позивачки 16.01.2004 року за який лікар акушер-гінеколог [PERSON] ЦРЛ [PERSON] була притягнута до кримінальної відповідальності та подальшим погіршенням її стану здоровя. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed