Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з названим цивільним позовом, просить вселити її у житлову квартиру [ADDRESS], мотивуючи тим, що відповідачі чинять перешкоди у користуванні її власністю, ? частиною названої житлової квартири. Відповідач [PERSON] звернулась з зустрічним позовом, просить зняти з реєстрації [PERSON] в спірній житловій квартирі та визнати недійсними договори дарування ? частини житлової квартири [ADDRESS],від 06.10.2009 року від імені [PERSON] на відповідача [PERSON] та від 29.11.2011 року від імені [PERSON]Е на ім»я позивача [PERSON], мотивуючи тим, що названі договори дарування вчинені її бувшим чоловіком [PERSON] з метою уникнення сплати аліментів на користь їх спільної неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка також є власником ? частини спірної житлової квартири, а тому укладені з порушенням прав неповнолітньої та діючого законодавства, фіктивно, без мети створення юридичних наслідків договору дарування. В судовому засіданні представник позивача за угодою адвокат [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та суду пояснив, що позивач [PERSON] на підставі договору дарування від 29.11.2011 року, який укладений був з її дочкою [PERSON], набула право власності на ? частину житлової квартири [ADDRESS]. В свою чергу [PERSON] отримала у власність названу частку спірної квартири від [PERSON], який є її чоловіком, подарував спірну частину квартири 06.10.2009 року після народження спільного сина з нею сина [PERSON], [INFO]. В спірній квартирі зареєстровані, але не проживають відповідачі [PERSON], його батько, відповідач [PERSON], який в свою чергу подарував свою ? частину спірної квартири онучці, [PERSON], якою опікується до повноліття мати, [PERSON] і які проживають в [INFO], однак в квартирі без реєстрації проживає син відповідача [PERSON], відповідач [PERSON], чим створюють перешкоди позивачці у користуванні своєю частиною власної житлової квартири, замінили вхідні замки у квартирі та не пускають належну власницю житла до своєї квартири, а тому просить позов задовольнити, усунути перешкоди в користуванні належною часткою власності квартири позивачу [PERSON], вселивши її у спірну квартиру. Заперечуючи щодо задоволення зустрічного позову посилається на те, що під час укладання договорів дарування своєї частки квартири права неповнолітньої [PERSON] порушені не були, заборони відчудження частки житлової квартири не існувало, а тому правових підстав для визнання договорів дарування частини житла не існує, зустрічний позов пред»явлений до позивача [PERSON] всупереч вимогам закону та протиправно, задоволенню не підлягає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, вважає що зустрічний позов підлягає задоволенню, суду показала, що вона є бувшою дружиною відповідача [PERSON], з яким розірвала шлюб 26.11.2001 року за рішенням Житомирського місцевого суду Житомирської області та згідно з рішенням якого від 12.10.2001 року з [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання спільної неповнолітньої дочки [PERSON]. Її свекор, відповідач [PERSON] 19.08.2008 року подарував своїй онуці належну йому ? частину спірної житлової квартири, однак залишився проживати у названій квартирі [ADDRESS] з її дозволу, сплачує за комунальні послуги. Вважає, що зустрічний позов підлягає задоволенню, так як відповідач [PERSON] не сплачував аліменти за рішенням суду від 12.10.2001 року та заборгував їй 19136 грн. аліментів на утримання дитини, а тому вважає, що договори дарування, один з яких спочатку був укладений між бувшим чоловіком та його співмешканкою [PERSON] 06.10.2009 року та інший договір дарування від 29.11.2011 року, який укладений був між позивачкою [PERSON] та її дочкою [PERSON], укладені з метою запобігти відчудженню належної частки квартири боржника в порядку примусового виконання рішення суду з приводу існуючої заборгованості з аліментів. Зазначає, що відповідач [PERSON] не сплачував їй ніяких коштів у добровільному порядку на утримання спільної дитини [PERSON], з якою батько не спілкується взагалі, не заперечує, що вдруге вийшла заміж 09.08.2002 року після розірвання шлюбу з [PERSON] та проживає в Житомирській області разом з дитиною та іншим чоловіком, частиною спірної житлової квартири не користується, однак вважає, що договори дарування слід визнати недійсними, як такі, що укладені з порушенням прав її неповнолітньої дочки, без її відома. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, підтримав заявлені зустрічні позовні вимоги та суду пояснив, що договори дарування від імені відповідача [PERSON] на [PERSON], а потім від імені [PERSON] на позивача [PERSON] укладені з метою запобігти відчудженню частини житлової квартири в ході примусового виконання рішення про стягнення аліментів на користь його довірювачки, всупереч вимогам ст.ст.203, 215 ЦК України, інтересам неповнолітньої дитини, а тому вважає, що заявлений позов [PERSON] задоволенню не підлягає, зустрічний позов слід задовольнити, зобов»язавши відповідача за зустрічнми позовом ВГІРФО білоцерківського МВ ГУ МВС України провести дії щодо зняття з реєстрації позивача [PERSON] в спірній квартирі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення первинного позову, підтримав заявлений зустрічний позов та суду показав, що він є батьком відповідача [PERSON] та свекром відповідача [PERSON], з якою і надалі підтримує хороші стосунки після розірвання шлюбу між дітьми, всіляко підтримує онуку [PERSON], якій 19.08.2008 року подарував свою ? частину житлової квартири [ADDRESS], але залишається бути зареєстрований у спірному житлі, сплачує за комунальні послуги. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, так як він не чинив перешкод у користуванні належною їй часткою квартири, заперечує щодо того, що його інший син [PERSON] проживає в квартирі, частина якої належить позивачу, яка не зверталась до нього з приводу отримання ключів від квартири. Зазначає, що його син [PERSON] не надавав ніякої матеріальної допомоги своїй дочці [PERSON], живе з іншою дружиною, [PERSON], а тому він перебуває у неприязнених відносинах із сином [PERSON], поведінку якого засуджує. Його дружина, [PERSON] також не передавала ніяких грошових коштів на утримання онуки [PERSON] від сина на користь [PERSON], пояснення про те, що син [PERSON] через матір, [PERSON] передавав в добровільному порядку грошові кошти невістці, дані дружиною для того, щоб син уникнув кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів, не відповідають дійсним обставинам справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання надав письмову заяву, первинний позов визнав, просив розглядати справу у його відсутність, його інтереси в суді представляв за довіреністю [PERSON], а тому суд вважає можливим вирішити справу у відсутність названого відповідача та його представника [PERSON], який в судове засідання не з»явився, попереджений був належним чином про час і місце розгляду справи, давав показання в попередніх судових засіданнях. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що його довіритель [PERSON] після розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON] нігде не працював, проживав з іншою жінкою, [PERSON], яка народила йому сина [PERSON], а тому він подарував своїй новій дружині свою ? частину житлової квартири [ADDRESS] після народження спільної дитини, намірів ухилятись від сплати аліментів на користь бувшої дружини на утримання дочки [PERSON] у [PERSON] не було, про існування заборгованості з виплати аліментів відомо йому не було аж до часу звернення відповідачки [PERSON] до [PERSON] міської виконавчої служби, однак відповідач не працював, доглядав за сином [PERSON], в добровільному порядку надавав кошти на утримання дочки [PERSON], з якою не спілкувався, так як бувша дружина заборонила йому це. В даний час відповідач в добровільному порядку погашає заборгованість з сплати аліментів, та зобов»язується її погасити, а тому первинний позов визнає, заперечує щодо задоволення зустрічних позовних вимог, так як під час дарування частини спірної квартири відповідач [PERSON] не переслідував мети уникнути примусової реалізації житла під час виконання рішення суду про стягнення аліментів. Відповідач [PERSON], попереджався належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з»являвся, своїх заперечень щодо позовних вимог суду не надав, а тому суд з врахуванням думок сторін та їх представників вважає можливим вирішити справу у відсутність названого відповідача. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON], треті особи за зустрічним позовом орган опіки і піклування [PERSON] міської ради, МВДВС Білоцерківського МУЮ ГУЮ в Київській області, ВГІРФО Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, КП Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації, Перша [PERSON] міська державна нотаріальна контора, [PERSON] міська державна нотаріальна контора, в судові засідання не з»являлись, попереджувались належним чином про час і місце розгляду справи, Перша [PERSON] міська державна нотаріальна контора та [PERSON] міська державна нотаріальна контора надали суду письмові клопотання щодо розгляду справи в їх відсутність, а тому суд з врахуванням думок учасників розгляду справи, представників сторін вважає можливим розглянути справу у відсутність названих осіб. Суд заслухавши сторони та їх представників, оглянувши та дослідивши матеріали справи,матеріал № 4051 про відмову в порушенні кримінальної справи 1-го МВМ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області від 19.05.2010 року, проаналізувавши докази в їх сукупності, прийшов до висновків, які обґрунтовує наступним чином. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що позивачу [PERSON] на підставі договору дарування від 29.11.2011 року від імені [PERSON] на праві власності належить ? частина житлової квартири [ADDRESS], іншим власником ? частини на підставі договору дарування частини квартири від [PERSON] від 19.08.2008 року є неповнолітня [PERSON], [INFO], інтереси якої представляє мати, відповідач у справі та позивач за зустрічним позовом [PERSON]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є рідними батьком та сином, являлись співвласниками у рівних частках спірної житлової квартири [ADDRESS] та після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 26.11.2001 року, перебувають у неприязнених стосунках між собою, так як [PERSON] почав проживати з іншою жінкою, відповідачем за зустрічним позовом [PERSON], яка 04.04.2009 року народила спільну з ним дитину, сина [PERSON]. Відповідач [PERSON] 19.08.2008 року подарував своїй онуці [PERSON] належну йому ? частину спірної житлової квартири [ADDRESS], так як підтримує дружні відносини з бувшою невісткою та онукою, однак залишився бути зареєстрованим у спірній квартирі та сплачує за комунальні послуги, тоді як відповідач [PERSON] 06.10.2009 року подарував належну йому ? частину спірного житла своїй новій дружині [PERSON] В спірній квартирі з дозволу та згоди [PERSON] проживають інший син [PERSON] [PERSON] разом з своєю співмешканкою, які створювали перешкоди в користуванні належною частиною житла позивачу [PERSON], раніше - відповідачу за зустрічним позовом [PERSON], замінили вхідні замки, не впускають їх у квартиру, а тому між позивачем [PERSON] виник спір з приводу користування власною частиною житлового приміщення, який підлягає розгляду судом в порядку цивільного судочинства. За рішенням Житомирського місцевого суду Житомирської області від 12.10.2001 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання спільної неповнолітньої дочки [PERSON], яке тривалий час, до 09.09.2009 року не виконувалось в примусовому порядку, так як [PERSON] в добровільному порядку надавав матеріальну допомогу своїй дочці [PERSON], з якою спілкувався через матір, [PERSON], так як відповідач [PERSON] разом з дочкою [PERSON] проживають в Житомирській області, де забезпечені житлом, після розірвання шлюбу з [PERSON] відповідач [PERSON] також вдруге вийшла заміж 09.08.2002 року, а тому неповнолітня [PERSON] не має потреби у забезпеченні житлом в м.Білій Церкві. [PERSON] з приводу примусового виконання рішення суду щодо стягнення аліментів з [PERSON] за рішенням Житомирського місцевого суду на підставі дубліката виконавчого листа від 28.08.2009 року звернулась до міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції та постановою ДВС було відкрите примусове виконавче провадження 09.09.2009 року, нарахована заборгованість з приводу невиплати аліментів згідно рішення суду з 03.10.2001 року, яка станом на 30.04.2010 року становила 19136 грн., так як відповідач [PERSON] відмовлявся в примусовому порядку гасити нараховану заборгованість в повному обсязі, так як надавав матеріальну допомогу дочці добровільно, не мав постійного місця роботи та перебував у відпустці по догляду за іншою дитиною, сином [PERSON], з 20.08.2009 року до 04.04.2012 року, на утримання якого та догляду отримував соціальну допомогу до досягнення сином трирічного віку від органів управління соціального захисту населення [PERSON] міської ради. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі дійсно чинять перешкоди в користуванні власною частиною житла позивачу [PERSON], на час укладання договорів дарування від 06.10.2009 року від імені [PERSON] на відповідача [PERSON] та від 29.11.2011 року від імені [PERSON]Е на ім»я позивача [PERSON] права неповнолітньої [PERSON] житлового та майнового характеру порушені не були, так як неповнолітня не була позбавлена права власності на ? частину житлової квартири [ADDRESS], за місцем знаходження нерухомого майна не проживає, тобто не потребує житлового приміщення, вимоги ст.ст. 203,215 ЦК України щодо дійсності правочину були дотримані, так як заборони відчудження частини нерухомого майна відповідача [PERSON] на час відчудження не існувало, а тому посилання відповідача [PERSON] на вимоги ст.ст. 215,203 ЦК України, ст.ст.50,55 Закону України «Про виконавче провадження», порушення прав неповнолітньої [PERSON] під час укладання договорів дарування безпідставні, посилання на необхідність застосування вимог ст.ст. 1224,1259 ЦК України, які регулюють правові відносини щодо спадкування є помилковими, так як право на спадщину батьків діти мають лише у випадку їх смерті, за життя неповнолітні діти не набувають права власності на майно батьків, які вільні розпоряджатись своєю власністю на свій розсуд згідно чинників Конституції України та положень Цивільного законодавства України, а тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги за основним позовом щодо усунення перешкод в користуванні власністю позивача [PERSON] шляхом її вселення в належну їй частину житлової квартири, зустрічні позовні вимоги щодо визнання недійсними договорів дарування частини житла, зобов»язання здійснення дій щодо зняття з реєстрації слід залишити без задоволення. Суд зазначає, що відповідачем [PERSON] не надано суду доказів існування спору між нею та відповідачами, ВГІРФО Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області з приводу реєстрації позивача [PERSON] у житловій квартирі, питання щодо реєстрації та зняття з реєстрації громадян не входять в компетенцію суду під час розгляду справи щодо визнання правочинів недійсними, заявлені до суду всупереч вимогам ст.3 ЦПК України, ст.15,16 ЦК України, а тому задоволенню не підлягають. Вищезазначене підтверджується окрім показань сторін та їх представників, договорами дарування часток житлової квартири [ADDRESS] від 06.10.2009 року від імені [PERSON] на відповідача [PERSON] та від 29.11.2011 року від імені [PERSON]Е на ім»я позивача [PERSON], договором дарування частки житлової квартири від імені [PERSON] на ім»я неповнолітньої [PERSON] від 19.08.2008 року, що підтверджують підстави набуття права власності на житлову квартиру сторонами у справі і що також підтверджується витягами про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно КП КОР «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації» від 15.12.2011 року, технічним паспортом на житлову квартиру. Згідно паспорта позивач [PERSON] зареєстрована в [INFO] по бул-ру 50р.Перемоги,159 кв53, тобто не зареєстрована у житловій квартирі [ADDRESS], право на яку є предметом спору, а тому позовні вимоги щодо зобовязання зняття з реєстрації позивача у зустрічній позовній заяві не підлягають задоволенню як заявлені безпідставно, що також погоджується з довідкою з місця проживання Додаток №2 про склад сім»ї та реєстрацію від 18.02.2012 року, відповідно до якої в спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], співвласником якої є неповнолітня [PERSON]. Відповідно до постанов про відмову в порушенні кримінальної справи від 21.04.2011 року та від 27.12.2011 року дільничих інспекторів Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, з яких вбачається, що позивач [PERSON], раніше відповідач за зустрічним позовом [PERSON] звертались до правоохоронних органів з приводу проживання у належній їм частині житлової квартири без реєстрації відповідача [PERSON] з своєю співмешканкою, які не допускали їх до приміщення власної квартири, при чому було встановлено, що відповідач [PERSON] тимчасово дозволив проживати своєму синові в квартирі, не будучи власником частини житла, а тому суд не приймає до уваги посилання відповідача [PERSON] як на підставу своїх заперечень щодо позову на те, що його син [PERSON] не проживав у житлі позивачки [PERSON] та між ними відсутній спір з приводу проживання в належній позивачу квартирі. Відповідно до паспорта відповідач [PERSON] зареєстрована за місцем проживання в [INFO]. З відповідача [PERSON] на підставі рішення Житомирського місцевого суду від 12.10.2001 року стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], що підтверджується постановою суду про стягнення аліментів, виконавчий лист з приводу стягнення аліментів з [PERSON] на виконанні ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції не перебував до часу відкриття провадження за дублікатом виконавчого листа 09.09.2009 року, що підтверджується поданням державного виконавця від 28.08.2009 року до Житомирського райсуду про те, що виконавчий лист від 12.10.2001 року про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини на виконанні у міському відділі ДВС не перебуває, постановою про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2009 року, нарахування заборгованості сталось з часу відкриття провадження за період, який зазначений в рішенні суду, з 03.10.2001 року, а тому суд вважає достовірними показання представника відповідача [PERSON] про те, що відповідачу не було відомо про існування заборгованості з сплати аліментів в розмірі 19136грн., так як він в добровільному порядку надавав кошти на утримання дочки [PERSON], передавав кошти через свою матір добровільно, що також підтверджується матеріалами перевірки № 4051 про відмову в порушенні кримінальної справи 2-го МВМ Білоцерківського МВГУ, які оглянуті в судовому засіданні. З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 19.05.2010 року, матеріалів №4051 про відмову в порушенні кримінальної справи за поданням МВБЦДВС МРУЮ , які оглянуті в судовому засіданні, вбачається, що мати відповідача [PERSON], [PERSON] віддавала грошові кошти на руки відповідачці [PERSON] від [PERSON] для утримання дитини, що підтверджує [PERSON], яка надавала пояснення під час проведення перевірки подання про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів, а тому у суду відсутні підстави сумнівів достовірності показань представника відповідача щодо добровільного порядку надання грошової підтримки відповідачем [PERSON], показання відповідача [PERSON] щодо відсутності матеріальної допомоги онуки з боку батька не відповідають дійсності та встановленим обставинам справи, а тому суд критично розцінює показання відповідача [PERSON] в частині того, що договори дарування частини квартири були укладені відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] з метою приховати квартиру для реалізації за борги з виплати аліментів, тим паче, на час укладення договору дарування від 06.09.2009 року виконавче провадження з приводу стягнення аліментів на користь відповідача [PERSON] не було відкрите, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження Білоцерківського міського відділу ДВС від 09.09.2009 року, саме після чого була нарахована заборгованість з виплати аліментів, а тому суд приймає до уваги показання представника відповідача [PERSON] в частині того, що власну частину житлової квартири було подаровано без мети приховання майна, в знак подяки за те, що відповідач [PERSON] народила сина [PERSON]. Шлюб між [PERSON] і [PERSON] був розірваний 26.11.2001 року, що підтверджується рішенням Житомирського місцевого суду Житомирської області у справі № 2-1590/2001р.. Спірна квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності відповідачам [PERSON] і [PERSON], до її відчудження шляхом дарування, що вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло № 33470 від 18.06.2002 року. Позивач [PERSON] є матір»ю відповідача за зустрічним позовом [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження, одруження, розірвання шлюбу відповідача [PERSON]. Позов [PERSON] підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 319,321 ЦК України, відповідно до яких власник володіє , користується своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним та ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зустрічний позов не підлягає до задоволення відповідно до ст.717 ЦК України, згідно якої за договором дарування одна сторона передає другій стороні безоплатно майно у власність, а договір, який встановлює обов»язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь яку дію майнового або немайнового характеру не є договором дарування. В судовому засіданні встановлено, що договори дарування часток житлової квартири [ADDRESS] від 06.10.2009 року від імені [PERSON] на відповідача [PERSON] та від 29.11.2011 року від імені [PERSON]Е на ім»я позивача [PERSON] були укладені відповідно до вимог законодавства, без всіляких обов»язків майнового чи немайнового характеру з боку обдарованих на користь дарувальників, а тому названі договори дарування не підлягають визнанню недійсними, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до ст.ст.60, 131 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, сторони зобовязані подати свої докази суду. Приймаючи до уваги наведене, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що право позивачки [PERSON], яке полягає у вільному користуванні своєю власністю, ? частиною житлової квартири [ADDRESS] порушене відповідачами, а тому позовні вимоги за первинним підлягають до задоволення, позивача [PERSON] слід вселити в належне їй на праві спільної часткової власності житло, що не порушує права власності на житло з боку неповнолітньої [PERSON] і чим будуть усунені перешкоди в користуванні належною позивачу власністю, поновлене право, яке гарантоване власнику законами України. Судові витрати в сумі 107,30 грн. слід стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача [PERSON].

Outcome: approved