Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-09 00:00:00

позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що є фізичними особами-підприємцями та здійснюють свою господарську діяльність на підставі свідоцтв про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, перебувають на обліку в Миронівській міжрайонній державній податковій інспекції на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, є платниками єдиного податку другої групи, підприємницьку діяльність здійснюють в магазині з роздрібного продажу взуття під назвою Золота підкова, приміщення якого знаходиться за адресою: м. Миронівка, вул. Леніна, б. 13, кв. 13. 21 березня 2012 року відповідач [PERSON] звернувся до Миронівського РВ ГУ МВС України у Київській області із письмовою заявою, у якій вказав на те, що в магазині Золота підковапродаються неякісні речі, його дружина купила взуття, через місяць підошва від якого відпала, він купив собі взуття, на ціннику було написано шкіра, через місяць шкіра облізла. В заяві просив провести перевірку та прийняти міри до підприємців, які здійснюють продаж взуття в даному магазині. По цьому факту 21 березня 2012 року відповідачем були дані письмові пояснення, в яких останній підтвердив і більш детально виклав вказані обставини. Викладені відповідачем у його заяві та поясненнях факти позивачі вважають недостовірною інформацією, яка завдала шкоди їх діловій репутації. Вони здійснюють свою підприємницьку діяльність добросовісно, взуття у магазині завжди реалізується якісне. Ніколи в магазині не продавалось нешкіряне взуття із зазначенням на ціннику про те, що воно шкіряне. [PERSON] не звертався із будь-якими претензіями щодо якості проданого йому, як він зазначає, взуття ні у вказаний ним період зима 2012 року, ні в інший. Викладені відповідачем факти є завідомо неправдивими. Звернення відповідача до правоохоронного органу із заявою, яка містила завідомо неправдиві факти, не може бути підставою для звільнення його від відповідальності за поширення таких фактів. На підставі звернення відповідача Миронівський РВ ГУ МВС України у Київській області зобовязав Інспекцію з питань захисту прав споживачів у Київській області долучити спеціаліста до проведення перевірки ФОП, що здійснюють свою діяльність в магазині Золота підковаміста Миронівка. Інспекцією було направлено звернення до Держспоживінспекції України щодо надання згоди на проведення позапланової перевірки підприємницької діяльності в магазині Золота підкова. Провідним спеціалістом Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів [PERSON] було проведено дві позапланові перевірки дотримання ними законодавства про захист прав споживачів. За наслідками позапланових перевірок було складено два акти, проте фактів, які були викладені в заяві [PERSON], виявлено не було. Вважають, що внаслідок розповсюдження відповідачем завідомо неправдивої інформації Інспекцією проводилась безпідставна перевірка, що завдало шкоди їх діловій репутації, спричинило моральну шкоду. Цілий день у магазині пробув провідний спеціаліст і покупці, які заходили до магазину, звертали на це увагу. Неправдиві відомості щодо їх магазину стали відомі широкому колу громадян, які є постійними покупцями. Вони були втягнені у бюрократичну тяганину, вимушені були їздити до міста Києва по питаннях перевірки та оскарження дій і рішень Інспекції. Завдана шкода та приниження ділової репутації стались внаслідок прямої вини відповідача, який виклав щодо них і їх магазину завідомо неправдиві відомості. Завдану моральну шкоду позивачі оцінили в розмірі по 6000 грн. кожному. Просили в судовому порядку визнати недостовірною інформацію, викладену відповідачем у його заяві від 21 березня 2012 року до Миронівського РВ ГУ МВС України у Київській області, зареєстрованій за вхідним № 567 та його письмових поясненнях від вказаної дати до такої заяви щодо того, що в магазині Золота підкова продаються неякісні речіта те, що його дружина купила взуття, а через місяць підошва від якого відпала, те, що [PERSON] купив собі взуття в магазині Золота підковаі на ціннику було написано шкіра, а через місяць шкіра облізла, стягнути з відповідача [PERSON] на користь кожного з них в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої приниженням її ділової репутації, внаслідок поширенням щодо них як фізичних осіб - підприємців недостовірної інформації у заяві [PERSON] до Миронівського РВ ГУ МВС України у Київській області від 21.03.2012 вх. № 567 та його письмових поясненнях до такої заяви 6000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги та показав, що здійснює підприємницьку діяльність добросовісно, факти, які викладені у заяві та поясненнях відповідача є недостовірними, оскільки не мали місця. Відповідач взуття в магазині не придбавав, він ніколи не звертався з претензіями щодо якості товару. Вважає, що заяву написав на замовлення. Позивач [PERSON] також підтримала заявлені вимоги, в їх обґрунтування послалась на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Додатково пояснила, що після того, як прочитала заяву, написану відповідачем, рознервувалася, вимушена була звернутись до лікарні. Підтримав заявлені позивачами вимоги їх представник [PERSON] Обґрунтовуючи позов, послався на ті обставини, що відповідач у заяві та поясненнях вказав відомості про події, яких не існувало взагалі, а тому фактично мав місце наклеп. Для звернення до правоохоронного органу у нього не було жодних підстав. Звернення викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, а тому відповідач має нести відповідальність, передбачену законодавством. Поширенням недостовірної інформації про магазин завдано шкоди діловій репутації позивачів. Інформація була поширена працівникам міліції та інспекції, яка проводила перевірку, громадянам, які придбавали товари у магазині. Почала поширюватися інформація, що в магазині торгують неякісними товарами, це вплинуло на доходи позивачів, завдало шкоди їх як фізичних осіб-підприємців діловій репутації. Відповідач позов не визнав. Суду надав суперечливі пояснення щодо дати придбання взуття. Вказав, що на початку зими, а потім пояснив, що у лютому 2012 року. Пояснив, що придбав у магазині Золота підковазимове взуття: чоловічі чобітки за кошти близько 200 гривень та жіночі чобітки за кошти близько 250 гривень, вважав, що взуття шкіряне, оскільки така інформація була на ціннику. Чек про придбання товару не брав. Придбане взуття вони з дружиною носили менше одного місяця, після чого шкіра на його чобітках потріскались, у взуття дружини відклеїлась підошва. Дружина вдома зчинила сварку. Після сварки у нього виник намір звернутися в міліцію. У березні 2012 року за тиждень до дня звернення в міліцію звертався у магазин з претензіями щодо придбаного товару, проте не знає до кого, та отримав відповідь, що скінчився термін, протягом якого товар підлягав обміну. Повернувшись додому, того дня чи наступного, взуття спалив. 21 березня 2012 року пішов до міліції, де розповів про факти, які мали місце, підписав написану працівником міліції заяву, працівник міліції відібрав у нього пояснення. Доказів придбання взуття не має, оскільки не знав, що потрібно їх мати. Представник відповідача [PERSON] заявлені позивачами вимоги вважає безпідставними, оскільки відповідач не розповсюджував про них неправдивих фактів, звернення особи до правоохоронного органу не можливо розцінювати як поширення недостовірної інформації. Відповідач звернувся з метою захистити себе та права інших покупців. Правоохоронний орган не компетентний вирішувати такі питання, проте відповідач через юридичну необізнаність не знав куди потрібно звертатись за захистом. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно частини 4 статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до частини 1 статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Статтею 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Частина 3 статті 277 ЦК України встановлює презумпцію недостовірності поширеної про особу інформації. Для визнання такої інформації достовірною особа, яка її поширила зобов'язана довести із урахуванням вимог належності і допустимості доказів згідно ЦПК України факт правдивості поширених нею відомостей. Відповідно до статті 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що позивачі є фізичними особами - підприємцями та здійснюють свою господарську діяльність на підставі свідоцтв про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця : серії В00 № 868639, виданого Миронівською райдержадміністрацією 15 березня 2000 року, та серії В00 № 868741, виданого Миронівською райдержадміністрацією 22 березня 2004 року. Вони перебувають на обліку в Миронівській міжрайонній державній податковій інспекції на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності на підставі свідоцтв платника єдиного податку: серії Б № 381363 та серії Б № 381367, виданих Миронівською міжрайонною ДПІ 28 травня 2012 року, віднесені до платників єдиного податку другої групи, здійснюють роздрібну торгівлю непродовольчими товарами у спеціалізованих магазинах та поза ними. Підприємницьку діяльність з роздрібного продажу взуття позивачі здійснюють, зокрема, в магазині під назвою Золота підкова, приміщення якого знаходиться за адресою: місто Миронівка, вул. Леніна, б. 13, кв. 13. Позивач [PERSON] являється власником вказаного нежитлового приміщення, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим виконавчим комітетом Миронівської міської ради Київської області 27 квітня 2009 року на підставі прийнятого виконавчим комітетом рішення від 23 березня 2009 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22586004, виданим Комунальним підприємством Київської обласної ради Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації27 квітня 2009 року. 21 березня 2012 року відповідач [PERSON] звернувся до Миронівського РВ ГУ МВС України у Київській області із письмовою заявою, яку було зареєстровано за вх. № 567, у якій вказав: в магазині Золота підковапродаються неякісні речі. Моя дружина купила взуття, через місяць підошва відклеїлась. Я купив собі взуття, на ціннику було написано шкіра, через місяць шкіра облізла. По цьому ж факту 21 березня 2012 року відповідачем були дані письмові пояснення до Миронівського райвідділу, в яких останній більш детально виклав вказані обставини. Зазначені обставини підтверджуються заявою відповідача, адресованою начальнику Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області, яка містить прізвище, ініціали та підпис відповідача, письмовими поясненнями від 21 березня 2012 року. Факт підписання заяви та пояснень не оспорюється відповідачем. Дані обставини свідчать про те, що інформація, зазначена позивачем, була поширена у письмовій формі, тобто доведена до відома третіх осіб, зокрема начальника Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області. Зміст поширеної інформації було сприйнято особою, до якої її було доведено, про що свідчить резолюція про проведення по викладених фактах перевірки, лист начальника райвідділу від 21 березня 2012 року за № 1633 з додатками, на імя начальника інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області про залучення спеціаліста для проведення перевірки діяльності позивачів. Із поширеної відповідачами інформації можна точно встановити, що вона стосувалася певних осіб, а саме позивачів, оскільки в магазині Золота підковагосподарську діяльність здійснюють лише вони. На підставі вказаного звернення відповідача листом начальника Миронівського РВ ГУ МВС України у Київській області від 21 березня 2012 року № 1633 Інспекцію з питань захисту прав споживачів у Київській області було зобов'язано долучити спеціаліста до проведення перевірки ФОП, що здійснюють свою діяльність в магазині Золота підковаміста Миронівка, зокрема ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] Інспекцією було направлено звернення до Держспоживінспекції України щодо надання згоди на проведення позапланової перевірки підприємницької діяльності в магазині Золота підкова. 25 квітня 2012 року Держспоживінспекцією України було надано таку згоду № 2456-3-7/7. На підставі вказаної згоди, направлень на проведення перевірки від 7 травня 2012 року і звернення відповідача 11 травня 2012 року в магазині Золота підковапровідним спеціалістом Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів [PERSON] було проведено дві позапланові перевірки дотримання ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] законодавства про захист прав споживачів при здійсненні підприємницької діяльності з роздрібного продажу взуття в даному магазині. За наслідками позапланових перевірок провідним спеціалістом було складено два акти: - щодо ФОП [PERSON] акт від 14 травня 2012 року № 000351; - щодо ФОП [PERSON] акт від 14 травня 2012 року № 000352. За результатами перевірки Інспекцією факти, які були викладені в заяві відповідача [PERSON], виявлені не були. Вищевказані обставини підтверджуються доданими до матеріалів справи листом від 21 березня 2012 року, згодою на проведення позапланових перевірок від 25 квітня 2012 року, направленнями на проведення перевірки № 463 та № 464 від 7 травня 2012 року, актами перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів № 000351 та № 000352 від 11 травня 2012 року. Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Позивачі довели факт поширення відповідачем інформації щодо продажу в магазині, де вони здійснюють підприємницьку діяльність, неякісного товару. Що стосується правдивості інформації, яку зазначили позивачі, як таку, що є неправдивою, то в судовому засіданні встановлено, що вона не відповідає дійсності, оскільки особа, яка її поширила, не довела протилежного. Відповідачем не доведено факту, що інформація про придбання ним в магазині Золота підкованеякісного товару є достовірною, на підтвердження вказаного факту ним не надано суду жодного доказу. Доказом придбання відповідачем неякісного взуття в магазині Золота підковане можуть бути показання свідка [PERSON] Даний свідок показав в судовому засіданні, що працював з відповідачем в лісництві і наприкінці лютого місяця чи на початку березня місяця 2012 року останній повідомив йому, що придбав у вказаному магазині взуття собі та дружині і воно виявилось неякісним, оскільки порвалось та потріскалось, бачив на ньому якісь потріскані черевики. Такі показання підтверджують той факт, що відповідач носив потріскане взуття, проте не підтверджують факт придбання такого взуття у позивачів. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 27 лютого 2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В судовому засіданні відповідачем не наведено доказів того, що факт придбання ним товару в магазині Золота підковавзагалі мав місце. Посилання представника відповідача на ті обставини, що звернення до правоохоронного органу не може розцінюватися як поширення недостовірної інформації являються необґрунтованими, виходячи з наступного. Пунктом 16 Постанови Пленуму ВСУ від 27 лютого 2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи передбачено, що у випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003. Наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством України. В судовому засіданні не знайшли підтвердження факти, які були викладені відповідачем у зверненні до правоохоронного органу, а тому суд вважає, що для звернення до правоохоронного органу не було жодних підстав. Таке його звернення не було викликано наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, а тому настає відповідальність, передбачена законодавством України. Поширена відповідачем у заяві до правоохоронного органу недостовірна інформація про магазин, в якому здійснюють підприємницьку діяльність позивачі, ганьбить ділову репутацію позивачів як фізичних осіб - підприємців. В наданих відповідачем поясненнях від 21 березня 2012 року, які були отримані старшим оперуповноваженим Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області [PERSON], викладена дещо інша інформація, ніж та, на якими обґрунтовані заявлені вимоги, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню. Інформація про те, що в магазині Золота підковапродаються неякісні речі, моя дружина купила взуття, через місяць підошва від якого відклеїлась. Я купив собі взуття в магазині Золота підковаі на ціннику було написано шкіра, а через місяць шкіра облізлау даному поясненні не вказана. За частиною 1 статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, честь, гідність і ділова репутація. Згідно п. 4 постанови Пленуму ВСУ від 27 лютого 2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особипід діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. В судовому засіданні встановлено, що позивачі тривалий час займаються підприємницькою діяльністю, мають широке коло споживачів, не мали зауважень з приводу якості проданого товару. Інформація, викладена відповідачем у зверненні до правоохоронного органу, містила негативну оцінку такої діяльності позивачів, вона стала відома не лише вказаному органу, а й працівникам Інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області, та громадянам, які є споживачами товару, який реалізується позивачами. Внаслідок розповсюдження відповідачем недостовірної інформації проводилась позапланова перевірка діяльності позивачів. У магазині протягом цілого дня був провідний спеціаліст Інспекції і покупці, які заходили до магазину, звертали увагу на факт перевірки, цікавились підставою її проведення. Вказані обставини підтвердив свідок [PERSON] Вказаний свідок показав, що громадяни міста Миронівка та села Карапиші, звідки позивачі родом, почувши інформацію про факт продажу в магазині Золота підкованеякісного товару, почали говорити про це, припускаючи, що інформація правдива. Фактично поширена відповідачем інформація спрямована на зниження престижу та підриву довіри до діяльності позивачів. Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Згідно статті 280 ЦК України відшкодування моральної шкоди, яка завдана внаслідок порушення особистих немайнових прав відшкодовуються на загальних підставах. Відповідно до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. На підставі частини 1 та 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкодивід 31 березня 1995 року № 4 із змінами і доповненнями під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у звязку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, а також вчинення дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. Протиправна поведінка відповідача полягала в приниженні ділової репутації позивачів при поширенні про нього інформації, яка являється недостовірною, тобто не відповідає дійсності. Саме ці їх дії завдали позивачам моральної шкоди, яка виразилась у порушенні їх душевної рівноваги та звичного способу життя, психологічному дискомфорті, відчутті приниження їх ділової репутації. Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З урахуванням вищевказаних вимог з відповідача на користь кожного з позивачів підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 500 гривень. При розгляді зазначеної справи встановлено, що факт поширення відповідачем інформації мав місце, поширена інформація стосується позивачів як фізичних осіб підприємців, не відповідає дійсності, тобто є недостовірною і порушує особисті немайнові права позивачів. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову. Питання речових доказів суд вирішує,

Outcome: approved