Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-29 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач свої вимоги мотивує тим, що квартира [ADDRESS] належить їй на відповідача на праві спільної часткової власності. При цьому вона є власником Ѕ частини квартири. Вона позбавлена можливості вселитися у спірну квартиру та користуватися своєю власністю, оскільки відповідачі не допускають її до спірної квартири. Тому просить зобовязати відповідачів не чинити перешкод у користуванні квартирою, визначити порядок користування спірної квартири виділивши їй у користування кімнату площею 13,3 кв.м., а відповідача виділити у користування іншу кімнату. Вселити її до спірної квартири та стягнути з відповідачів на її користь різницю між вартістю житлових кімнат виділених кожному з співвласників, а також понесені по справі судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачі позов заперечили. Пояснили, що [PERSON] відмовилася від спадщини на користь [PERSON], якій, в свою чергу, не оформив свої спадкові права. Згодні на визначення порядку користування на умовах визначених позивачем, але вважають, що оскільки вони ніколи не чинили ні яких перешкод позивачу, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачів та їх представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом було встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON], якій помер 15.01.2005 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на належну останньому квартиру. Спадкоємцями померлого є позивач на підставі заповіту та відповідачі (діти померлого), на підставі закону. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми (а.с. 9-11)за позивачем було визнано право власності на 11/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Відповідач [PERSON] відмовилася від спадщині на користь свого брата [PERSON] У звязку з чим права на іншу Ѕ частину спірної квартири має відповідач [PERSON], якій в даний час фактично володіє спірної квартирою, хоча в ній постійно не поживає. Відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживає та не зареєстрована. Дані факти підтверджуються копіями заяв з спадкової справи та поясненнями відповідачів у судовому засіданні. У звязку з наявністю тривалого судового спору щодо вказаної квартири між сторонами у справі виникли вкрай неприязнені стосунки, про що зазначили самі сторони у судовому засіданні. Наявність яких унеможливлює самостійне вселення позивача до спірної квартири, оскільки сторони не є родичами та членами однієї сімї. Також позивач не має можливості оформити свої правовстановлюючі документи через неможливість забезпечити доступ техніка БТІ до спірної квартири. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року (з послідуючими змінами) № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. З аналізу ч.1 ст.369, ч.2 ст.372 ЦК України вбачається, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Також судом встановлено, що спірна квартира складається з двох житлових кімнат: одна житловою площею 13,3 кв.м. та інша площею 16,5 кв.м. (а.с. 8). Тому запропонований позивачем варіант визначення порядку користування квартирою не зашкодить охоронюваним законом правам та інтересам осіб, що мають право на користування житловими приміщеннями у спірній квартирі і фактично відповідає часткам позивача та відповідача [PERSON] у праві власності на спірну квартиру. Враховуючи те, що між вимоги про поділ в натурі спільного майна не заявлявся, відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідачів компенсації за зайво виділене майно, оскільки визначаючи порядок користування квартирою не вирішувалося питання про припинення спільної власності та не змінювалися розмір часток сторін у праві власності. Правовідносини, що склалися між сторонами у в даній справі, є цивільними та врегульовані ст. ст. 321, 358, 379, 383. 63, 64, 104 ЖК України. Таким чином, суд вважає за необхідне зобовязати [PERSON] не чинити позивачу перешкод у користуванні квартирою № 24 по вул. Кірова, 122 в м. Суми, визначити порядок користування нею виділивши у користування позивачу кімнату житловою площею 13,3 кв.м., а [PERSON] виділити у користування кімнату житловою площею 16,5 кв.м. кухню, ванну кімнату, туалет, коридор та інші підсобні приміщення залишити у загальному користуванні; вселити позивача до квартири [ADDRESS]. У задоволенні позову в іншій частині суд вважає за необхідне відмовити за необґрунтованістю вимог.

Outcome: partial