Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-25 00:00:00

В суд звернувся прокурор Володимирецького району в інтересах Хиноцької сільської ради до [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в сумі 27838,03 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [PERSON] був притягнутий до кримінальної відповідальності за ст.ст. 197-1, 364 КК України за самовільне зайняття земельних ділянок Хиноцької сільської ради Володимирецького району. Шкода, заподіяна самовільним зайняттям земельних ділянок становить 27838,03 грн., тому просив стягнути вказану суму з відповідача. В судовому засіданні представник прокуратури підтримала позовні вимоги, пояснила, що відповідач [PERSON] був притягнутий до кримінальної відповідальності, за ст.ст.197-1, 364 КК України за самовільне зайняття земельних ділянок Хиноцької сільської ради. Просить стягнути з відповідача 27838,03 грн., збитків внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. Шкода, заподіяна самовільним зайняттям земельних ділянок, становить 27838,03 грн., і ця шкода підлягає стягненню з відповідача. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позову, пояснив, що будь-якої шкоди земельним ділянкам діями [PERSON] не заподіяно, оскільки забур'янені землі, були приведені у продуктивний стан, засіяні сільськогосподарськими культурами. Відповідач [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності за ст.ст.197-1, 364 КК України на підставі акту амністії. Просив відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] у судове засідання з'явився, суду пояснив, що самовільно зайняті земельні ділянки відносяться до земель сільськогосподарського призначення, земель запасу Хиноцької сільської ради, розташовані за межами населеного пункту. Також підтвердив той факт, що відповідач [PERSON] не перед тим як засівати, ні після того коли засіяв земельні ділянки, не звертався до Хиноцької сільської ради Володимирецького району із заявою про виділення йому у користування земельних ділянок. Жодних документів відповідач на засів земельних ділянок не виготовляв. Свідок [PERSON] землевпорядник Хиноцької сільської ради Володимирецького району у судове засідання з'явилася, суду пояснила, що самовільно зайняті земельні ділянки [PERSON], були забур'янені, і тривалий час ніким не використовувались, але відповідач привів їх продуктивний стан. Також вказала, що [PERSON] не звертався до Хиноцької сільської ради Володимирецького району із заявою про виділення йому у користування земельних ділянок. Свідок [PERSON] - державний інспектор з контролю за використанням та охороною земель у Рівненській області у судове засідання з'явився, суду пояснив, що [PERSON] порушив вимоги земельного законодавства при використанні земель сільськогосподарського призначення, а саме приступив до використання земельних ділянок загальною площею 36,3 га до одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації. Ділянки належать до земель сільськогосподарського призначення (рілля) і відносяться до земель запасу Хиноцької сільської ради. Згідно чч.1-3 ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, приходить до висновків, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.2 ст. 116 Земельного Кодексу України набуття права власності на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ч.1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договором купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. 31 жовтня 2008 року слідчим СВ Володимирецького РВ УМВС України у Рівненській області порушено проти голови СВК "Хиночі" [PERSON] кримінальну справу за фактом самовільного зайняття земельної ділянки за ч.1 ст. 197-1 КК України. 20 листопада 2008 року прокурором району порушено кримінальну справу відносно [PERSON] за фактом зловживання службовим становищем за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України (а.с.6). Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 січня 2009 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 197-1, ч.1 ст. 364 КК України на підставі акту амністії ( а.с. 4). Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Вказане право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власнику землі в судовому порядку. Згідно ч.1 п. б ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність за порушення земельного законодавства, а саме за самовільне зайняття земельної ділянки. Пунктом 12 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 за № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз'яснено, що у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей 211, 212 ЗК, статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК особами, що її заподіяли. Відповідно до п.7 Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, проводиться інспекціями Мінприроди або Держсільгоспінспекцією та її територіальними органами, а розмір шкоди, заподіяної юридичним та фізичним особам,- територіальними органами Держсільгоспінспекції на підставі матеріалів обстежень земельних ділянок, проведених відповідно до Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 листопада 2000 року № 1619. На підставі п.4 Методики та актів Рівненської держземінспекції від 28 жовтня 2008 року зроблено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у сумі 27838 грн. 03 коп. (а.с. 13-19). Згідно ст. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За наведених обставин суд прийшов до переконання про підставність та обґрунтованість позову.

Outcome: approved