Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до ПП Б.А.Н.К. юей, в якому просив стягнути з ПП „Б.А.Н.К. юей на його користь 1392 грн. 16 коп. сплачених ним за договором про надання послуг, 3000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу та 10000 грн. 00 коп. моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що договір про надання послуг має бути визнаний недійсним через те, що фактично надання коштів на придбання товарів здійснюється виключно за рахунок щомісячних платежів Учасників, що є прямим порушенням Закону України „Про захист прав споживачів і є нечесною підприємницькою практикою, що вводить споживача в оману. Умови укладеного договору позивач вважає несправедливими. Позивач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи по суті через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. 17.09.2010 року між сторонами укладений договір про надання послуг № 002034. Предметом цього договору є надання позивачеві послуг, спрямованих на придбання обладнання устаткування вартістю 10000 грн. 00 коп., через ПП Б.А.Н.К. юей, базуючись на принципі взаємодопомоги учасників ПП Б.А.Н.К. юей. Пунктом 2.1 Договору передбачено, що компанія зобовязується надати учаснику такі послуги: сформувати Спілку клієнтів; організувати своєчасну оплату товару; організувати та проводити видачу коштів, що надає право на купівлю та отримання Клієнтом товару; здійснити оплату товару для клієнта та передати його Клієнту; інші послуги. Статтею 3 Договору передбачені зобовязання клієнта, а саме: дотримуватись умов діяльності Умов; одноразово сплатити внесок на оформлення всіх необхідних документів за проведення заходів, повязаних з виконанням Умов Договору, проведенням видачі коштів, придбання товару Клієнтом та оформлення відповідної документації; регулярно сплачувати Загальний щомісячний платіж згідно умов, зазначених в Додатку № 1 до даного договору; вартість товару, розміри та суми внесків, витрат визначається в додатку № 1 до даного договору; укласти з компанією відповідні договори з метою забезпечення своїх платіжних зобовязань за цим Договором, надати на вимогу Компанії будь- які документи, необхідні для здійснення дій та правочинів, вказаних у цьому договорі та додатках до нього та інше. Як вбачається з Умов програми Б.А.Н.К. юей, які є додатком № 2 до Договору, при розірванні договору Компанія не відшкодовує Клієнту сплачений ним перший внесок, Внесок та Адміністративні витрати ні за яких умов. (п.8.2 стаття 8 Умов). Додатком № 1 до договору передбачено, що товаром є обладнання вартістю 10000 грн., щомісячний повний платіж складає 377 грн. 77 коп., чистий внесок 277 грн. 77 коп. та адміністративні витрати 60 грн. 00 коп. Відповідно до вимог позовної заяви позивач просить стягнути з ПП Б.А.Н.К. юей на свою користь 1392 грн. 16 коп., сплачених ним за договором. Згідно поданих квитанцій судом встановлено, що позивачем фактично, на виконання умов договору, сплачено 1392 грн. 16 коп. (а.с 3-11) Умовами діяльності програми "Б.А.Н.К. юей", а саме статтею 4 передбачений процес отримання позики та отримання товару. За змістом яких вбачається, що рішення про надання позики залежить лише від волі відповідача, який сам на власний розсуд приймає таке рішення. Процедура прийняття рішення про надання позики є непрозорою, а інформація щодо результатів проведених конкурсів та осіб, які отримали право на позику не може бути перевірена позивачем. Отже суд приходить до висновку, що діяльність ПП Б.А.Н.К. юей вводить споживача в оману, оскільки програма формується виключно на коштах учасників програми Б.А.Н.К. юей, без залучення коштів Компанії. Оплата товару здійснюється за кошти, внесені учасниками програми, в подальшому учасник "Б.А.Н.К. юей", який отримав товар, сплачує внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам програми "Б.А.Н.К. юей", тобто один учасник програми за свої власні кошти, без інвестування коштів відповідача надає позику іншому учаснику програми. При цьому, позивач сплачував відповідачу не за одержання товару чи послуги, а фактично за можливість одержання права на позику та купівлю товару, яке надавалось не за рахунок відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до такої ж схеми, право отримати товар позивачем залежить від розміру фонду і внесення коштів іншими учасниками програми "Б.А.Н.К. юей". Згідно із п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Згідно із п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Частиною 2 ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Таким чином суд приходить до висновку, що договір від 17.09.2010 року № 002034, що укладений між ПП Б.А.Н.К. юей та [PERSON]. є нікчемним, внаслідок того, що його недійсність передбачена законом. Оскільки за змістом ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а кожна із сторін такого правочину зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Отже підлягають стягненню з ПП Б.А.Н.К. юей на користь позивача 1392 грн. 16 коп. сплачених за договором. На користь держави з відповідача належить стягнути судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем не надано суду доказів щодо понесення ним витрат на правову допомогу. Також суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки главою 51 ЦК України, не передбачена можливість відшкодування моральної шкоди у звязку з неналежним виконанням договірних зобовязань. Можливості відшкодування моральної шкоди не передбачено також укладеним між сторонами договором. З таких підстав вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу та моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Outcome: partial