Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-28 00:00:00

14.05.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що спільне життя з відповідачкою не склалось через втрату взаємних почуттів, постійні сварки та непорозуміння. Позивач вказує, що з вересня 2011 року подружжя припинило спільне життя, проживає окремо та не веде спільного господарства. За таких умов позивач вважає спільне життя і збереження шлюбу неможливим і просить позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні визнала вимоги позовної заяви та просить суд позов задовольнити. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.11.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області серії 1-КЕ №051238. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку Софію, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області серії І-КЕ №151587. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2011 року. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно з'ясовано взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Як встановлено у судовому засіданні і про це стверджують сторони, вони не проживають разом та спільним побутом не повязані. Згідно з ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. На підставі викладеного,

Outcome: approved