Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-25 00:00:00

В лютому 2009 року до Овідіопольського районного суду Одеської області позивач [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом в якому зазначила, що вона є власником земельної ділянку площею 0,0437 га, що розташовані за адресою [ADDRESS], але користуватися в повному обсязі цією земельною ділянкою вона не може, так як подружжя [PERSON] побудували між своїм та її домогосподарствами паркан і при цьому захопили частину належної їй земельної ділянки площею 0,0028 га., в подальшому позивачка в порядку ст. 31 ЦПК України вточнила свої позовні вимоги просить суд зобов'язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною шляхом перенесення паркану, відшкодувати збитки в розмірі 750,00 грн та судові витрати. В грудні 2010 року до Овідіопольського районного суду Одеської області позивач [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, який в подальшому позивачі [PERSON] та [PERSON] в порядку ст. 31 ЦПК України вточнили в своїх позовних вимогах ,та вони зазначили, що вони 04 липня 2008 року придбали у [PERSON] шляхом купівлі-продажу житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який складається в цілому з одного житлового будинку : під літ. "А,а-а(1),а(2)", загальною площею - 225,4 кв.м., житловою площею 82,5 кв.м., та літ. "Б" - візд в гараж , № 1-3,1 споруди відповідно до плану визначеному у технічному паспорті та земельну ділянку площею 0,056 га., які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Суміжними землекористувачем є [PERSON], земельні ділянки між ними розділяє паркан, який існував під час укладання договору купівлі-продажу. Під час виготовлення технічної документації за земельні ділянки, які були предметом відчуження, землевпорядними організаціями неналежним чином виконані роботи по встановленню конфігурацій земельних ділянок, їх розмірів та того, що координати ділянок не відповідають фактичному їх розташуванню. В зв'язку з цим позивачі просять визнати договори купівлі-продажу земельних ділянок укладені між ними та [PERSON], між [PERSON] та [PERSON] недійсними; державні акти про право власності на земельні ділянки видані [PERSON] та [PERSON] недійсними, а землевпорядні організації, що готували технічну документацію для отримання державних актів, зобов'язати виготовити технічну документацію з конфігурацією ділянок за існуючими межами та фактичного розташування цих ділянок. В ході судового засіданні представник сторони по справі [PERSON] на позовних вимогах наполягає , в задоволені позовних вимог [PERSON] просить відмовити . Представник сторони по справі [PERSON], [PERSON] наполягає на своїх позовних вимогах, в задоволені позовних вимог [PERSON] просить відмовити. Сторона по справі [PERSON] до суду не з'явилась, але представник сторони направила письмову заяву в якої зазначила відношення до позовних вимог сторін, просить справу розглянути в її відсутність. Відповідач ТОВ "Регіональній земельно-кадастровий аналітичний центр" - позовні вимоги не визнав, в подальшому до суду не з'явився. Відповідач ТОВ "Вектор" до судового засіданні не з'явився. Відповідач МПП "Гілея" позовні вимоги фактично не визнав, в подальшому до суду не з'явився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] задоволенню не підлягають, позовні вимоги [PERSON], [PERSON] підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 203 ч.1 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п"ятою та шостою 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.132 ч.2 п. в ЗК України предмет угоди (земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі, цільового призначення, складу угідь, правового режиму тощо.) Відповідно до ст. 210 ЗК України угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі - продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду. Так судом встановлено, що [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який складається в цілому з двох житлових будинків: під літ. "А,а-а3", житловою площею 82,5 кв.м., загальною площею 225,4 кв.м., та літ. "В,в" житловою площею 82.5 кв.м., загальною площею 202, 7 кв.м. з надвірними спорудами: літ. "Б" - в'їзд в гараж, № 1-6,1 споруди відповідно до плану визначеному у технічному паспорті, та земельної ділянки площею, 0100 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою:[ADDRESS]. Житловий будинок належав [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.12.2005 року, земельна ділянка належала на підставі договору дарування від 25.12.2003 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку від 02.06.2005 року. 14 грудня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,04374 га розташованої по [ADDRESS], посвідчений Приватним нотаріусом Овідіопольського нотаріального округу Одеської області Мірошніченко Н.М. та зареєстрованого у реєстрі за №3961.(далії по тексту спірна земельна ділянка) На підставі даного договору [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 03.06.2006 року та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та постійного користування землею за [NUMBER]. Окремо між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу 43/100 частині домоволодіння, яке розташоване за вищевказаною адресою, [PERSON] перейшло у власність приміщення: літ. "В,в" житловою площею 82.5 кв.м. , загальною площею 202, 7 кв.м., № 4 паркан , №5-хвіртка, №6-ворота. 04 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки 0,056 га розташованої по [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського нотаріального округу Одеської області Рекою А.А. та зареєстрованого у реєстрі за №1447(далії по тексту спірна земельна ділянка) та житловий будинок під літ "А,а,а(1)а(2), житловою площею 82,5 кв.м.,загальною площею 225,4 кв.м. з надвірними спорудами : літ. "Б" - в'їзд в гараж, № 1-3,1. На підставі даного договору [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та постійного користування землею за [NUMBER]. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачі [PERSON] та [PERSON] просять визнати не дійсними вищевказані договори купівлі продажу спірних земельних ділянок. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 132 ч.2 ЗК України угоди повинні містіть предмет угоди ( земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі… тощо). Під час судового розгляду справи було встановлено, що фактичне місце розташування земельних ділянок не співпадає з даними земельного кадастру, межа земельних ділянок, що вказана у Державних актах на право власності на земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] проходить по будинку власником якого є [PERSON], дані обставини підтверджуються технічним звітом Кооперативу "ГЕО-СЕРВІС" Концерн "Камелот", висновком судової будівельно-технічної експертизи №10-11 від 19.09.2011р. (та письмових пояснень судового експерту), з якої видно, що фактичне місце розташування ділянок не співпадає з даними кадастру, межа цих ділянок проходить по будинку [PERSON], розділ ділянок був виконаний землевпорядними організаціями не компетентно без виїзду на місце їх розташування, а тому були порушені вимоги містобудівні норми, а саме п.3.25 ДБН 360-92** "Планування та забудова міських та сільських поселень". В ході судового розгляду справи представник МПП "Гілея" пояснив, що дійсно працівники їх підприємства виготовляли технічну документацію для отримання фізичною особою [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку, однак при виготовлені технічної документації, що до встановлення меж земельної ділянки в натурі за адресою: [ADDRESS]., була розроблена з технічною помилкою , без виїзду на місце розташування земельних ділянок . За наявності паркану, який існував з 2003р., пояснень свідка [PERSON] та представника відповідачки [PERSON] - [PERSON] суд вважає, що [PERSON] фактично купила у [PERSON] 0,0406 га (замість 0,04374 га), а [PERSON] 0,0628га (замість 0,056 га) і саме на купівлю таких ділянок з такими площами та конфігураціями , які існують у теперішній час були направлені волевиявлення сторін при укладанні договорів купівлі-продажу земельних ділянок. Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що при виготовлені технічної документації що до встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідно до ст. 55 Закону України "Про землеустрій" фактично не були встановлені межи земельних ділянок, договори купівлі-продажу спірних земельних ділянок між сторонами не відповідають вимогам діючого цивільного законодавства, що місце розташування земельних ділянок та їх площі не відповідають дійсності ,що є істотними умовами договору відчуження земельної ділянки, а тому вищевказані договори, відповідно до ст. 217 ЦК України, в частині розмиру земельних ділянок є не дійсними. Позивачі [PERSON], [PERSON] просять визнати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] розташованої по [ADDRESS] з кадастровими координатами [NUMBER] площею 0,04374 га виданого на ім'я [PERSON] від 03.06.2006 року та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та постійного користування землею за [NUMBER] не дійсним та визнати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] розташованої по [ADDRESS] площею 0,0563 виданого 15 січня 2009р. на ім'я [PERSON] та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та постійного користування землею за [NUMBER] недійсним. Купівля-продажу спірних земельних ділянок та видача Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, відповідно до ст. 202 ЦК України є однією із формою правочину. Судом встановлено, що під час виготовлення технічної документаціє що до встановлення меж на спірних земельних ділянок в натурі (на місцевості) була розроблена з порушенням вимог ст. 55 ЗК України "Про землеустрій", а тому суд приходить до висновку, до вищевказана державні акти є недійсними в частині розміру та конфігурації земельних ділянок та підлягають скасуванню. Позивачі [PERSON] та [PERSON] просять визнати право власності на спірну земельну ділянку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо право оспорюється або не визнається іншою особою. Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , відповідачі по справі фактично оспорюють та не визнають дане право. Площа земельної ділянки розміром 0,0628 га її конфігурація без порушення прав та інтересів [PERSON] та [PERSON] позивачем [PERSON] встановлена, що знайшло своє підтвердження в технічної документації. При таких обставинах суд приходить до висновку, що позовні вимоги з боку [PERSON] про визнання право власності на спірну земельну ділянку в межах які зазначені у кадастровому плані земельної ділянки і каталогу координат кутів зовнішніх меж землекористування є обґрунтованими. Позивач [PERSON] просить визнати право власності на спірну земельну ділянку, посилаючись на норми сімейного законодавства, однак предметом позову не були правовідносини, які виникають від сімейних право стосунків, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Позивачі [PERSON] та [PERSON] просять зобов'язати відповідачів ТОВ "Регіональній земельно-кадастровий аналітичний центр", ТОВ "Вектор", МПП "Гілея" виконувати роботи, щодо визначення дійсного місце розташування спірних земельних ділянок, посилаючись на те, що з боку відповідачів не були виконані умови що встановлення меж, однак з даними позовними вимогами суд погодитися не може, так як між позивачами [PERSON] та [PERSON] та відповідачам не виникли правовідносини щодо надання послуг в частині виконання робіт що до встановлення меж, а тому дані позовні вимоги є безпідставними. Позивач [PERSON] звернулась з позовними вимогами про зобов'язання відповідачів [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,04374 га. шляхом перенесенні паркану відповідно до 2-го варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи №10-11 від 19.09.2011р.; відшкодувати збитки в розмірі 750,00 грн та судові витрати, обґрунтовуючи свої доводи позивач посилається на те, що вона належним чином придбала спірну земельну ділянку, отримала Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, під час користування земельною ділянкою вона встановила, що площа земельної ділянки, якає її власності не відповідає, площею, яка зазначена у правоустановчих документів. Позивач просить усунути перешкоди у користуванні земельної ділянки шляхом зобов'язання відповідачів [PERSON] [PERSON] перенесення паркану. З технічного паспорту, складеного КП "Овідіопольське РБТІ" було визначено, що у 03 жовтня 2003р. між будівлями, які були розташовані на земельної ділянці, що належала [PERSON] площею 0,100 га будинку, між будинками існував паркан. З письмових пояснень представник [PERSON] її мати [PERSON] видно, що земельна ділянка була поділена на дві частини парканом і на неї будувалося два житлових будинку, земельні ділянки продавалися в тих межах і тієї конфігурації, що були визначені існуючою огорожею. Свідок [PERSON], колишній начальник КП "Овідіопольське РБТІ", пояснив що у технічному паспорті, який виготовлявся у 2003 році були вказані всі споруди та будівлі, в тому числі і паркан у тієї конфігурації у якої він існував у той і теперішній час. За таких обставин суд доходить до висновку, що спірний паркан (огорожа) існував на земельній ділянки до 14 грудня 2005 року, коли [PERSON] придбала спірну земельну ділянку у [PERSON] Позивач [PERSON] відповідно до ст. 58,59 ЦПК України, не надала належних та допустимих доказів вину відповідачів [PERSON] та [PERSON] у встановленні паркану, або його перенесення. Крім того під час судового розгляду було встановлено, що при виготовлені технічної документації що до встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), фактично не були встановлені межи земельних ділянок. Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] про зобов'язання відповідачів про усунення перешкод шляхом перенесення паркану є необґрунтованими. При подані позову позивач [PERSON] сплатила судовій збір, під час судового розгляду позивач сплати судові витрати пов'язані з проведенням дослідження, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають. Позивачі [PERSON] [PERSON] при подані позову сплатили судовий збір, під час розгляду справи питання про поділ судових витрат не ставили, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають .

Outcome: partial