Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-29 00:00:00

29.03.2012 року позивачі, звернулися до суду із зазначеними позовами, в яких, зокрема зазначили, що кожен із них, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю є власником земельної ділянки ( паю). 25.05.2007 року, між кожним із них окремо та товариством з обмеженою відповідальністю “Яромир Агро” (далі ТОВ “Яромир Агро”), в особі представника [PERSON] Фуада, були укладені договори оренди зазначених земельних ділянок, (далі Договори). У позовній заяві позивачі вказали, що ТОВ “Яромир Агро” бажаючи отримати земельну ділянку в оренду надав власноруч розроблений проект договору. Після усного узгодження між кожним із них, як орендодавцем та ТОВ “Яромир Агро” як орендарем істотних умов Договору, вони поставили свої підписи у вказаному договорі. Однак відомості щодо істотних умов договору були проставлені самим орендарем, без урахування їхніх усних домовленостей. Так, строк дії Договору оренди земельної ділянки орендар зазначив на власний розсуд, всупереч їх волі, вказавши, що договір укладено строком на п’ять років, хоча усно була домовленість на три роки. Крім того, п.11 Договору оренди землі суперечить як діючому законодавству так і самому Договору, зокрема п.13 пп.2. договору орендар зазначає, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції, при цьому ігнорує норму ст. 15 Закону України „Про оренду землі”, яка вказує що орендна плата, враховуючи не виплачену, підлягає індексації на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України. Всупереч п.11 Договору, п.13 містить посилку не та, що розмір орендної плати переглядається один раз, зокрема зміни розміру земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі інфляції. Крім цього зазначають, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Законом України „Про оренду землі” від 06.10.1998 року. Вказаний закон, зокрема, ст.15 закріплює вимоги щодо умов договору оренди землі. Зазначають, що істотними умовами договору оренди землі є: - об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки, строк дії договору); - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. - умови використання та цільове призначення земельної ділянки; умови збереження стану об'єкта оренди; - умови і строки передачі земельної ділянки; - існуючі обмеження ( обтяження) щодо використання земельної ділянки; - визначення сторони яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; - відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст.ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Отже, в Договорах про оренду земельної ділянки від 25.05.2007 року не тільки не погоджені в двохсторонньому порядку всі істотні умови договору, а й питання про одну із таких умов, як „Умови збереження стану об'єкта оренди” взагалі не згадується. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображень обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості; акт приймання –передавання об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених ЗУ „Про оренду землі”. Однак кожен із них, як власник земельної ділянки та як орендодавець не передавав об'єкт оренди - земельну ділянку орендареві, про що свідчить відсутність акта приймання –передачі. Просять визнати договори оренди землі від 25.05.2007 року недійсними. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з тих же підстав. Відповідач до суду не з»явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. (поштове повідомлення міститься у матеріалах справи). Представник третьої особи до суду не з»явився. Зі згоди представників позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши предстаників позивачів, дослідивши докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачів. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] маючи, на підставі Державного акта про право приватної власності на землю серія Р2 № 602982 від 25.07.2003 року у власності земельну ділянку площею 3,76 га розташовану на території Староіржавецької сільської ради, Оржицького району, Полтавської області, 25.05.2007 року уклав договір оренди вказаної земельної ділянки з ТОВ «Яромир Агро»; [PERSON] маючи, на підставі Державного Акта про право приватної власності на землю серія Р2 № 602981 від 30.09.2003 року у власності земельну ділянку площею 7,51 га розташовану на території Староіржавецької сільської ради, Оржицького району, Полтавської області, 25.05.2007 року уклав договір оренди вказаної земельної ділянки з ТОВ «Яромир Агро»; [PERSON] маючи, на підставі Державного Акта про право приватної власності на землю серія Р3 № 689096 від 30.09.2003 року у власності земельну ділянку площею 3,76 га розташовану на території Староіржавецької сільської ради, Оржицького району, Полтавської області, 25.05.2007 року уклала договір оренди вказаної земельної ділянки з ТОВ «Яромир Агро»; [PERSON] маючи, на підставі Державного Акта про право приватної власності на землю серія Р2 № 602983 від 25.07.2003 року у власності земельну ділянку площею 3,76 га розташовану на території Староіржавецької сільської ради, Оржицького району, Полтавської області, 25.05.2007 року уклав договір оренди вказаної земельної ділянки з ТОВ «Яромир Агро». Аналізуючи зміст договорів судом встановлено, що у даних договорах, а саме, у п. 17 не вказано умови збереження стану об’єкта оренди, що відповідно до абз. 6 ч.1 ст. 15 Закону України від 6 жовтня 1998 року №161-ХІV, «Про оренду землі», є істотною умовою договору оренди землі. Згідно із ч.2 ст. 210 ЦК України та ч.1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі»договір оренди підлягає державній реєстрації, після чого він відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі»набуває чинності. Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 4 ст. 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» визначені істотні умови договору оренди, відсутність хоча б однієї з цих істотних умов є відповідно до ч.2 2 цієї ж статті підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору оренди недійсним. Відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі»від 25 грудня 1998 р. N 2073 передбачено, що у договорі оренди відповідно до статті 14 Закону України "Про оренду землі" ( 161-14 ) мають бути зазначені такі істотні умови: 1) об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); 2) термін договору оренди; 3) орендна плата (розмір, індексація, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду); 4) цільове призначення, умови використання і збереження якості землі; 5) умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; 6) існуючі обмеження та обтяження щодо використання земельної ділянки; 7) сторона (орендодавець чи орендар), яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; 8) відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов, передбачених пунктом 8, порушення вимог статей 4, 5, 6, 7, 9, 13, 15 Закону України "Про оренду землі" є підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до законів України. Зазначення позивачами інших підстав для визнання договорів недійсними, позивачами не доведено та не підтверджено відповідними доказами, тому суд не бере їх до уваги. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовів через не зазначення однієї з істотних умов договору, щодо збереження стану об»єкта оренди. Такі договора слід визнати недійсними. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стосовно стягнення витрат на юридичну допомогу судом встановлено, що вказані витрати у сумі 250 грн. понесли позивачі та сплатили їх на користь приватного підприємця [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] приймав участь як адвокат та надав ордер та відповідні угоди на представництво інтересів у цивільній справі від 27.04.2012 року. Також матеріали справи містять договора про надання правової допомоги від 20 жовтня 2011 року та квитанції про сплату даних витрат позивачами. Інших документів по даним витратам до суду надано не було. З огляду на те, що позивачі документально не довели, які саме послуги надавав приватний підприємець ( відсутні акти виконаних робіт), чи має взагалі право даний приватний підприємець надавати юридичні послуги, чи має він відповідну освіту та фах, то у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: partial