Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-15 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому вказав, що 6 травня 2008 року померла його мати, [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 4,72 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шевченківської сільської ради. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, однак оформити вищевказане майно інакше, ніж у судовому порядку позивач не має можливості в звязку з пропуском встановленого законом строку для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, на підставі чого просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті матері. На призначену дату розгляду справи позивачем було надано заяву, відповідно до якої він підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи Шевченківської сільської ради, повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав. Відповідно до положень ст. 169 ЦПК України неявка належним чином повідомленого представника третьої особи не перешкоджає розгляду справи. На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва про народження серії V-УР № 0762367, виданого Шевченківським сільським ЗАГС Кілійського району Одеської області, актовий запис № 86, матірю [PERSON], [INFO], записано [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 156523255558, виданого повторно Відділом ДРАЦС по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 514, [PERSON] померла 06.05.2008 р. Згідно державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4700, [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,72 гектарів, розташована на території Шевченківської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області від 17 грудня 2003 року № 717. Як вказано в заповіті, посвідченому 21 жовтня 2004 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори та зареєстрованому в реєстрі за № 2/4963, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON]. Згідно повідомлення Кілійської районної державної нотаріальної контори Одеської області за № 637/01-16 від 08.05.2012 року, після смерті [PERSON], померлої 06.05.2008 року, спадкова справа не заводилась, в передбачений законом термін (6 місяців з дня відкриття спадщини) до Кілійської районної державної нотаріальної контори ніхто не звертався. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В ході дослідження обставин справи судом зясовано, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, інші спадкоємці за заповітом відсутні, однак позивач не має можливості оформити її в нотаріальному порядку в звязку зі збігом встановленого законом строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що підтверджується наданою нотаріальною конторою інформацією, на підставі чого суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а право позивача на спадщину підлягає захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, в звязку з чим задовольняє позов.

Outcome: approved