Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 20 липня 2012 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. З позову вбачається, що 28 квітня 2012 року до будинку позивача [PERSON], що розташований в с. Мала Решетилівка Великобагачанського району Полтавської області прийшли в нетверезому стані відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які увійшовши до будинку розпочали виражатися нецензурною лайкою в її адресу, після чого почали наносити їй удари по голові та в різні частини тіла. Позивач [PERSON] вказує, що дії відповідачів принизили її честь та гідність. З акту судово-медичного дослідження вбачається, що їй були завдані легкі тілесні ушкодження. 28 квітня 2012 року позивач звернулася до Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області з заявою про порушення кримінальної справи відносно [PERSON], [PERSON] та [PERSON], але постановою від 3 травня та 26 червня 2012 року ДІМ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області [PERSON] було відмовлено в порушенні кримінальної справи за ст. ст. 121, 122, 296 КК України в зв'язку з відсутністю складу злочину. Просить стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 3000 грн. з кожної за завдану їй моральну шкоду та стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою суду від 26 липня 2012 року було відкрито провадження по справі, 27 липня 2012 року витребувано з Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області відмовний матеріал за заявою [PERSON] про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 6 серпня 2012 року в попередньому судовому засіданні відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] подали заперечення на позов [PERSON], в яких просили суд відмовити в задоволені позову [PERSON] в повному обсязі за безпідставністю, а відповідач [PERSON] позов [PERSON] визнала частково. Судові засідання 26 вересня та 8 жовтня 2012 року відкладалися за клопотаннями відповідачів. В судовому засіданні 30 жовтня 2012 року сторони заявили клопотання про виклик свідків. По справі за клопотанням позивача [PERSON] оголошена перерва до 20 листопада 2012 року, а 20 листопада 2012 року перерву продовжено до 20.12.2012 року, в зв'язку з її неявкою в судове засідання. В судовому засіданні 17 січня 2013 року позивач [PERSON] повторно заявила клопотання про виклик свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання. 8 лютого 2013 року по справі продовжена перерва за клопотанням відповідача [PERSON] в зв'язку з неможливістю явки представника в судове засідання. В судовому засіданні 1 березня 2013 року позивач [PERSON] заявила клопотання про призначення по даній справі судово-психологічної експертизи. Ухвалою суду від 1 березня 2013 року було задоволено клопотання [PERSON] про призначення судово-психологічної експертизи та призначено по справі судово-психологічну експертизу, проведення якої було доручено Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту ім. М.С. Бокаріуса. 8 травня 2013 року до суду надійшло повідомлення завідувача Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON] про неможливість надання висновку судово-психологічної експертизи № 233 по даній справі. Ухвалою суду від 23 травня 2013 року було відновлено провадження по справі та позивач [PERSON] подала до суду заяву про відмову від проведення оплати за експертизу. В судовому засіданні 6 червня 2013 року позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилалася на обставини викладені в позові та просили суд стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 3000 грн. з кожної за завдану їй моральну шкоду та стягнути з відповідачів судові витрати. Відповідачі [PERSON], [PERSON], позов [PERSON] не визнали, а [PERSON] позов [PERSON] визнала частково. Суд, заслухавши пояснення сторін показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, дослідивши в судовому засіданні матеріали перевірки № 347 від 03.05.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи по факту письмової заяви [PERSON], оглянувши амбулаторну медичну картку на ім'я [PERSON] та всі докази в їх сукупності і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). 28 квітня 2012 року [PERSON] звернулась з письмовою заявою до Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області про те, що 28 квітня 2012 року в с. Мала Решетилівка Великобагачанського району Полтавської області [PERSON], [PERSON] та [PERSON], спричинили їй тілесні ушкодження (а.2 відмовного матеріалу № 347 від 03.05.2012 року). За письмовою заявою [PERSON] Великобагачанським РВ УМВС України в Полтавській області було проведено перевірку в порядку ст.97 КПК України, за наслідками якої відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за ст. 173 КУпАП про вчинення насильства 28 квітня 2012 року відносно [PERSON] (протокол № 093806 від 30.04.2012 року). У своїх поясненнях [PERSON] вказала, що 28 квітня 2013 року посварилася з [PERSON], під час сварки вдарила її рукою по обличчю та "шльопанцем" в область тулуба (а.с. 9 відмовного матеріалу № 347 від 03.05.2012 року). З пояснень позивача [PERSON] в судовому засіданні, а також з письмових пояснень [PERSON], які вона надавала в ході проведення перевірки по її письмовій заяві від 28 квітня 2012 року вбачається, що 28 квітня 2012 року в домоволодіння , де вона проживає, в с. Мала Решетилівка Великобагачанського району прийшли [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які почали виражатися нецензурними словами в її адресу та нанесли удари в область голови та тулуба (а.с. 15 відмовного матеріалу № 347 від 03.05.2012 року). 3 травня 2012 року [PERSON] була оглянута судово-медичним експертом [PERSON], згідно акту судово-медичного обстеження [PERSON] у неї були виявлені тілесні ушкодження у вигляді пошкодження у вигляді синців на тілі, які утворилися від дії тупих предметів та відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 11 відмовного матеріалу № 347 від 03.05.2012 року ). Постановами ДІМ Великобагачанського РВ УМВС капітана міліції [PERSON] від 3 травня та 26 червня 2012 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за ст. 121, 122, 296 КК України відносно [PERSON] (а.с.8, 11) та (а.с.1,14 відмовного матеріалу № 347 від 03.05.2012 року ). [PERSON] проживає з 20.04.2012 року в [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON], 2009 року народження без реєстрації (а.с.12). Встановлено також, що разом з нею без реєстрації проживає також [PERSON], який до цього проживав в цивільном у шлюбі з [PERSON]. З повідомлення начальника Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області [PERSON] вбачається, що по факту отримання [PERSON] тілесних ушкоджень працівниками РВ була проведена перевірка, в ході якої в порушенні кримінальної справи за ст. 121, ст. 122, ст. 296 КК України відмовлено, а [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП (а.с.13). З пояснень відповідачів вбачається, що [PERSON] і [PERSON] мають спільну дитину. Ці обставини ніким не заперечуються. Під час судового розгляду справи, суд, на виконання вимог ст.145 ЦПК України призначив у справі судово-психологічну експертизу ухвалою суду від 1 березня 2013 року (а.с.155). Однак позивач [PERSON] подала23.05.2013 року заяву про відмову від проведення оплати за експертизу. Час звернення позивачки [PERSON] до Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області (28 квітня 2012 року) в часі співпадає з її поясненнями про нанесення відповідачем [PERSON] ударів рукою в обличчя, та в область тулуба, що об'єктивно підтверджується письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, в тому числі і даними оглянутої в судовому засіданні амбулаторної медичної картки № 12149 на ім'я [PERSON], де за 20.06.2012 року мається запис лікаря-невролога Великобагачанської ЦРЛ про те, що вона цього дня звернулась до лікаря - невролога зі скаргами на часті головні болі, різкі запаморочення, наявні кровотечі. З довідки Великобагачанської ЦРЛ від 20.07.2012 року вбачається, що [PERSON] знаходилася на амбулаторному лікуванні у лікаря -невролога з 20.06.2012 року з Діагнозом Вегето-судинна дистонія. Пресиннопальні стани (а.с.15). Суд приймає до уваги і пояснення свідка [PERSON], який є сторонньою особою сторонам, які узгоджуються з іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні і з результатами судово-медичного обстеження [PERSON] від 03.05.2012 року про характер та локалізацію отриманих нею тілесних ушкоджень. Будь-якої зацікавленості цього свідка в результатах розгляду даної справи на користь сторін не встановлено. Він суду показав, що він , будучи таксистом, при віз десь на при кінці квітня 2012 року відповідачів в будинок, де проживає [PERSON], заходила в будинок лише [PERSON], [PERSON] і [PERSON] були лише на подвірр'ї, постійно перебували в полі його зору і нікому ніяких тілесних ушкоджень не наносили . Висновки про характер та локалізацію тілесних ушкоджень у [PERSON] ,.викладені у акті судово-медичного обстеженні, іншими матеріалами справи не спростовуються, в акті зазначено, що вони відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у [PERSON] бачила свідок [PERSON] Показання свідків [PERSON],[PERSON] суд оцінює критично, оскільки [PERSON] проживає з [PERSON] в цивільному шлюбі, а [PERSON] є його матір'ю , а з відповідачами у них неприязні стосунки. Проаналізувавши надані сторонами докази на обґрунтування заявлених позовних вимог і заперечень, суд вважає, що відповідач [PERSON], 28 квітня 2012 року близько 20 години в с. Мала Решетилівка Великобагачанського району Полтавської області умисно нанесла удари рукою в обличчя [PERSON] та взуттям в область тулуба, чим завдала їй легкі тілесні ушкодження, таким чином заподіявши [PERSON] моральну шкоду. Суд приймає до уваги заперечення на позов [PERSON] від [PERSON] та [PERSON], оскільки вони з [PERSON] не сварилися та не наносили їй тілесних ушкоджень. Нанесення ними [PERSON] тілесних ушкоджень останньою не доведено. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За нормою ч.1 ст.1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, з урахуванням суті позовних вимог суд виходить з характеру та обсягу страждань, які зазнала позивачка [PERSON], характеру немайнових втрат та враховує інші обставини. Суд враховує те, що позивачка [PERSON] в період часу з 20 червня 2012 року перебувала на амбулаторному лікуванні у лікаря - невролога в Великобагачанській ЦРЛ, ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, переносила фізичний біль та душевні страждання, в той же час суд бере до уваги, що в лікарню [PERSON] звернулася майже через два місяця після отримання тілесних ушкоджень, враховує, що причиною нанесення [PERSON] гр. [PERSON] тілесних ушкоджень є їх неприязні стосунки, які виникли з тих підстав, що [PERSON], який проживав в декілька років в цивільном у шлюбі з [PERSON], з якою вони мають спільну дочку, десь з 20 квітня 2012 року проживає в цивільном у шлюбі з [PERSON] Суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди частково з відповідача [PERSON] в сумі 2000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної їй моральної шкоди, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] [PERSON] слід відмовити. Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] частково довела суду факт заподіяння їй моральної шкоди внаслідок неправомірних дій [PERSON], що мав місце 28 квітня 2012 року близько 20 години в с. Мала Решетилівка Великобагачанського району Полтавської області, та надавши належні докази, а відповідач [PERSON] не повністю довела суду ті обставин, на які вона посилалася в своїх запереченнях, тому з цих підстав позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування завданих злочином моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, а в іншій частині позовних вимог до [PERSON] та в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди до [PERSON], [PERSON] належить відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial