overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2005року, від шлюбних стосунків мають неповнолітнього сина -[PERSON], [INFO]року народження, який проживає з Відповідачем і знаходяться на її утриманні. Позивач зазначає, що з 31 серпня 2010року шлюбні відносини між ним та відповідачем фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Внаслідок несумісності характерів, різності поглядів на ведення господарства та виховання дитини, між нами втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Вважаючи примирення та подальше збереження сім'ї неможливим, просить розірвати шлюб, укладений між ним та Відповідачем, зареєстрований Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №456. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні підтримує повністю, просить шлюб розірвати, а позов задовольнити. Відповідач також в судове засіданні не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке у неї є з моменту державної реєстрації шлюбу, а саме: «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, вважає можливим ухвалити судове рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованими шлюбі з 06 серпня 2005року (а.с.6). Від сумісного подружнього життя мають неповнолітнього сина -[PERSON], [INFO]року народження (а.с.7), який проживають з Відповідачем і знаходяться на її утриманні. Також судом встановлено, що сім'я сторін по даній справі фактично розпалась з серпня 2010року, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Разом з цим, відповідною ухвалою від 05 березня 2011 року провадження по даній справі було зупинено, а сторонам надано строк для примирення терміном в один місяць. Однак, в термін який був наданий для примирення ніяких дій для збереження сім'ї не відбулося. Сторони категорично наполягають на розірванні шлюбу, що говорить про їх стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Приймаючи до уваги згоду Відповідача на розірвання шлюбу і відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягають задоволенню. Витрати по реєстрації розірвання шлюбу суд вважає за необхідне покласти на Позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам та пені за прострочку сплати аліментів, вказуючи, що рішенням суду було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Але відповідачем не сплачуються аліменти, внаслідок чого створилась заборгованість по аліментам в розмірі 17997,99 грн. та пеня за прострочку виплат заборгованості в сумі 8490,35 грн. Позивачка у судове засідання не з'явилась. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.01.2000 року було вирішено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмыры 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця. Відповідачем не в повному обсязі сплачувались аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості від 18.01.2011 р., наданого головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області станом на 01.01.2011 року сума заборгованості по аліментам [PERSON] становить 17997,99 грн. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 4 ст.194 СК України, заборгованість за аліментами стягується, незалежно від досягнення дитиною повноліття. Згідно до ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд вважає можливим знизити розмір пені до 1000 гривень. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи матеріальне становище відповідача, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам підлягають частковому задоволенню та необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по аліментам на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] станом на 17.04.2012 р. в розмірі 17997,99 грн., стягнути частково пеню за прострочку виплат заборгованості по аліментам в розмірі 1000 грн., а всього 18997,99 грн..

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-09 00:00:00

01.12.2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення позики (боргу) з [PERSON], у сумі 20 000 гривень, а також судового збору в розмірі 200 гривень. Свої позовні вимоги позивач аргументував тим, що 15.12.2010 року відповідачка отримала від нього в борг гроші в сумі 20 000 гривень та зобов'язалась їх повернути до 15.01.2011 року, проте остання гроші не повернула та в добровільному порядку відмовила в їх наданні. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка по справі в судових засіданнях позовні вимоги позивача визнала частково, оскільки наголошувала на тому, що дійсно отримала в борг кошти від позивача, але лише на суму 10 000 гривень. В останнє з судових засідань позивачка не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали позову в їх сукупності дійшов наступного висновку. Так судом встановлено, що 15.12.2010 року відповідачка [PERSON] отримала від позивача [PERSON] в борг гроші на суму 20 000 гривень, що підтверджується розпискою відповідачки від 15.12.2010 року. Згідно з домовленістю сторін відповідачка зобов'язалась повернути отримані кошти в повному обсязі та до 15.01.2011 року. Однак в супереч домовленостям відповідачка на вимогу позивача повернути суму позики (боргу) -відмовила, мотивуючи це матеріальною неспроможністю повернення боргу. Відповідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Доводи позивачки про те, що вона отримала від позивача в борг лише 10 000 гривень, судом не можуть бути прийняті до уваги так як позивачка крім усних пояснень ніяких доказів цьому суду не надала тай сам факт того, що відповідачка власноручно написала розписку де вказала що сума позики складає 20 000 гривень, сама по собі спростовує її доводи в судовому засіданні. За наведених вище обставин суд знаходить за можливе задовольнити позов позивача, оскільки його позовні вимоги є обґрунтованими та такими що знайшли своє відображення в судовому засіданні. Крім того відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача сума судового збору в розмірі 200 гривень. Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зазначивши в обґрунтування позову, що шлюб для неї та для відповідача - перший, був зареєстрований 20 жовтня 2007 року у ВРАГС Ленінського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 742. Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після припинення шлюбних відносин, мешкає разом з нею, матеріальну допомогу на його утримання відповідач надає в добровільному порядку. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені у серпні 2011 року з причини частих сварок, які виникали на ґрунті взаємного непорозуміння, суттєвої різниці у поглядах на ведення спільного господарства, можливість примирення заперечувала, просила шлюб з відповідачем розірвати. До судового засідання позивачка не з’явилась, надіслала на адресу суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги, зазначила, що майнового спору між нею та відповідачем немає, просила шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання також не з’явився, надіслав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність,проти позову не заперечував. Вивчивши матеріали справи, виходячи з встановлених обставин по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: між сторонами припинені шлюбні відносини тривалий час тому, вони не підтримують ніяких стосунків, спільне господарство не ведеться, за строк - 2 місяці, який був наданий сторонам для примирення, відносини між ними не налагоджені, можливість примирення як позивачка так й відповідач заперечують. За таких обставин суд вважає, що збереження сім’ї неможливе. Окрім цього, суд також враховує ті обставини, що спору про місце мешкання дитини, з питання її матеріального забезпечення та про розділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним, оскільки вважає, що примирення між ними неможливе. Відповідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється унаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини , мотивуючи тим, що 25 серпня 2010 року помер його батько [PERSON] і після його смерті відкрилась спадщина по закону. Він як син спадкодавця має право на спадкування , зокрема має намір успадкувати земельну частку (пай). Однак, у встановлений законодавством строк до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини він не подав, оскільки не знав про порядок та строки спадкування. Вважає цю причину пропуску строку прийняття спадщини поважною і просить визначити йому додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просить надати додатковий одномісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Представник Мовниківської сільської ради в судове засідання не з’явився, від сільського голови Мовниківської сільської ради надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю і не заперечує проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з’явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25 серпня 2010 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії 1-ЕГ № 098147, а.с. 4) і після його смерті відкрилась спадщина за законом. Позивач [PERSON] як син спадкодавця має право на спадкування за законом у першу чергу, що підтверджено ч.1 ст. 1261 ЦК України. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач як спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, згідно ст.1269 ЦК України повинен був подати заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. Однак, у встановлений законодавством строк, тобто протягом шести місяців після смерті батька, позивач такої заяви до держнотконтори не подав, так як не був обізнаний з чинним законодавством та не знав про порядок та строки спадкування. Згідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON], який також являється сином спадкодавця , відмовився від прийняття спадщини та не заперечує проти прийняття спадщини позивачем [PERSON], і його відмова завірена нотаріально ( а.с. 8). За таких обставин суд вважає вказану причину пропуску строку поважною та визначає [PERSON] додатковий одномісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що житловий будинок, який знаходиться в с. Риковичі по вул. Шкільній,6 Іваничівського району був збудований його батьками. Батько помер , коли позивач був ще малим. 27 жовтня 2009 року померла мати позивача [PERSON]. Спадщину після її смерті позивач прийняв фактично, будучи єдиним спадкоємцем. В даний час [PERSON] не може отримати від Іваничівської держнотконтори свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу про власність на житловий будинок спадкодавця. На підставі вищенаведеного просить визнати за ним право власності на житловий будинок № 6 по вул. Шкільній с. Риковичі Іваничівського району. В судовому засіданні позивач позов підтримав з вище зазначених підстав, та додатково пояснив, що через відсутність проектної документації та реєстрації зазначеного будинку в органах БТІ дану забудову вони вважають самовільною. Однак батьки будинок побудували в 60-х роках, ще при житті батька. Представник Риковичівської сільської ради [PERSON] в судове засідання не прибув. Від нього надійшла заява про повне визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що станом на 15.04.1991 року житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в с.Риковичі по вул. Шкільній, 6 Іваничівського району належав до суспільної групи - колгоспний двір де проживала одна [PERSON]. Із зазначеної по господарської книги вбачається також, що він належно експлуатувався і житлова площа будинку відповідає технічному паспорту. 27 жовтня 2009 року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть [PERSON] 1-ЕГ 076882 а.с. 5). Спадщину після смерті матері, а саме земельний пай, прийняв позивач по справі.( а.с. 6) Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] Н І. немає. Таким чином, позов слід задовольнити і визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться в с. Риковичі по вул. Шкільній, 6.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі зареєстрованому 21.01.2009 року відділом РАЦС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 10. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили шлюбні відносини у звязку з несумісністю характерів, відсутності взаємопорозуміння та кохання. Крім того, фактично не проживають як сімя з вересня 2010 року. Позивачка в судове засідання не з?явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.01.2009 року відділом РАЦС Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.4). Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, на примирення не згодні. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їх дитині. Неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] позивачка просить залишити на своє виховання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-09 00:00:00

28.02.2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вона вказала, що з відповідачем в шлюбі з 22.05.2003 року. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалось по причині непорозуміння, зловживання відповідачем спиртними напоями з звязку з чим він влаштовував сварки та бійки. Шлюбні відносини припинено з 2009 року. Позивач вказала, що примирення неможливе. Спору про поділ майна не має. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій наполягала на задоволенні позову, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] звернувся із заявою, в якій вказав, що позов визнає, просив розглянути справу у його відсутність у попередньому судовому засіданні. Визнання позову [PERSON] не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймається судом, що є підставою згідно ч.4 ст.130, ст.174 ЦПК України постановити рішення у попередньому судовому засіданні. Ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Чорна) [PERSON] перебувають в шлюбі, який було зареєстровано 22.05.2003 року Борівською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №3. (а.с.4) Від шлюбу сторони дітей не мають. Встановлено, що шлюбні відносини припинено з 2009 року. Причини припинення шлюбу, на які вказала позивач та проти яких не заперечував відповідач, визнаються такими, що є підставою для розірвання шлюбу. Спору про поділ майна сторони не мають. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам кожного з них. Тому, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 107,30 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-09 00:00:00

01.03.2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вона вказала, що з відповідачем в шлюбі з 30.10.2009 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось по причині зловживання відповідачем спиртними напоями, небажання матеріально забезпечувати сімю, негативного відношення до неї та дочки від першого шлюбу. Шлюбні відносини припинено два місяці тому. Позивач вказала, що примирення неможливе. Спору про поділ майна не має, син після розірвання шлюбу залишається проживати з матірю. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій наполягала на задоволенні позову, просила розглянути справу у її відсутність, залишити прізвище після розірвання «Майборода». Відповідач [PERSON] звернувся із заявою, в якій вказав, що позов визнає, просив розглянути справу у його відсутність у попередньому судовому засіданні. Визнання позову [PERSON] не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймається судом, що є підставою згідно ч.4 ст.130, ст.174 ЦПК України постановити рішення у попередньому судовому засіданні. Ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Гарагата) [PERSON] перебувають в шлюбі, який було зареєстровано 30.10.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського РУЮ Харківської області, актовий запис №174. (а.с.4) Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с.5) Встановлено, що шлюбні відносини припинено з січня 2012 року. Причини припинення шлюбу, на які вказала позивач та проти яких не заперечував відповідач, визнаються такими, що є підставою для розірвання шлюбу. Спору про поділ майна сторони не мають. Згоди про місце проживання сина досягнуто, він залишається проживати з матірю [PERSON] Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх малолітньої дитини. Тому, позов [PERSON] підлягає задоволенню. 2. Судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 107,30 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-09 00:00:00

\~ Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що одружені з [PERSON] з 26.02.2006 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], їх сімя фактично розпалася через відсутність взаєморозуміння. Разом не проживають більше року, спільне господарство не ведуть. Вважаючи примирення та подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з?явився, однак подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Сторони зареєстрували шлюб 26.02.2006 року. На даний час останні припинили подружні стосунки і протягом року як подружжя не проживають. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу. Із заяви відповідача слідує, що він позов визнає. Ст.110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, тому такий шлюб слід розірвати. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, суд стягує з відповідача понесені позивачкою документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved