Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

До Рівненського міського суду звернулась позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], 14 серпня 2011 року в твердій грошовій сумі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, стягнення коштів на її утримання в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьохрічного віку, стягнення додаткових витрат на лікування сина в сумі 4447,67 грн. та витрат на правову допомогу адвоката. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що 07 листопада 2010 року зареєструвала шлюб із відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. У звязку з тим, що відповідач матеріальної допомоги на її та дитини утримання добровільно не надає, а дитина постійно хворіє, просить суд стягувати аліменти в твердій грошовій сумі на її та дитини утримання у вказаній позовом сумі, з врахуванням змінених вимог. Крім того, просить стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування сина та витрати на правову допомогу адвоката. 15 жовтня 2012 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], по тих підставах, що через різні характери та погляди на сімейне життя, часті конфлікти шлюб фактично розпався, позивач втратив почуття поваги та любові до дружини і не збирається їх поновлювати, спільне проживання та збереження сімї є неможливим. Згідно наданих суду 29 листопада 2012 року заперечень, відповідач позовні вимоги позивача визнає частково. Зазначає, що при встановлені розміру аліментів та коштів на утримання колишньої дружини слід враховувати те, що він має невисокі доходи та надає матеріальну допомогу своїй матері, яка є пенсіонеркою за віком. Вважає, що має сплачувати на дитину аліменти в розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму, які слід встановити у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісяця, а на утримання самої позивачки, має можливість сплачувати кошти у розмірі не більше як 50 грн. щомісяця. В задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат просить відмовити за безпідставністю. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] повністю підтримала свої позовні вимоги та просить їх задовольнити. Враховуючи те, що чоловік втратив людську чоловічу гідність, не хоче жити з нею і дитиною та зберегти сімю, турбуватися про сімю та втратив почуття поваги і любові до них, просить шлюб розірвати. Відповідач-позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги та пояснення [PERSON] визнали частково, підтримали подані до суду заперечення. Додатково пояснили, що відповідач не відмовляється від допомоги на утримання сина і дружини, але в меншому ніж зазначає позивач розмірі, а саме аліменти на утримання дитини в розмірі 400 грн. та на утримання дружини в розмірі 50 грн. щомісяця. В задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат просять відмовити за безпідставністю. Позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримують, просять їх задовольнити. Оцінюючи пояснення сторін, досліджені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а зустрічні позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі із 07 листопада 2010 року, зареєстрованому у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції за актовим записом № 1711, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що фактично після розпаду сімї проживає із позивачкою, на утримання якого відповідач не надає матеріальної допомоги в добровільному порядку. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Сторони втратили один до одного почуття любові, довіри і поваги, спільне господарство не ведеться, вони проживають окремо, отже, шлюб існує формально. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач є непрацездатною, зайнята доглядом дитини до досягнення нею трирічного віку, потребує матеріального утримання відповідача, яке відповідач зобовязаний надавати, у відповідності до ст.75 СК України, але фактично його не надає. Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачений порядок присудження коштів на утримання дитини, згідно якого аліменти присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно положень ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи матеріальне становище батька дитини [PERSON], який має заробітну плату і частину доходів одержує в натурі, має додаткові доходи від підсобного господарства, інших утриманців, окрім сина немає, [PERSON], яка є непрацездатною у звязку із зайнятістю доглядом за дитиною, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, визначивши їх сплату у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання позивача в розмірі 50 грн., щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьохрічного віку. У звязку з таким стягненням законні права та інтереси дитини будуть враховані, а права та інтереси відповідача і позивача не порушуються. При цьому, отримання позивачем державної соціальної допомоги по народженню та по догляду за дитиною до трьох років враховані судом, проте не можуть бути підставою для звільнення відповідача від обовязку утримання дитини і позивача. Як було встановлено, позивач сама несе витрати на лікування дитини у звязку з її хворобою, які є значними, що підтверджується наданими суду достовірними доказами. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), і ці витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи ті обставини, що [PERSON] життям дитини не цікавиться і не проявляє своєї батьківської турботи до неї, а всі додаткові витрати несла та продовжує нести [PERSON], позовна вимога щодо стягнення додаткових витрат є обґрунтованою та підлягає до часткового задоволення на суму 1000 грн. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати пов'язані з правовою допомогою адвоката або іншого фахівця в галузі права несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом. Таким чином, позовні вимоги в частині відшкодування витрат за надану правову допомогу адвоката підлягають до задоволення на суму 500 грн. Судові витрати в порядку ст.88 ЦПК України покладаються на відповідача. У відповідності до положень ст.367 ЦПК України, стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. На підставі викладеного, ст. ст. 75, 80, 112, 180, 181, 182, 184, 185, 191 СК України,

Outcome: partial