Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 01 грудня 2007 року він уклав два договори позики з засновником та директором ТОВ «Красно донська стоматологічна клініка «Діамант» (далі по тексту ТОВ «КСК «Діамант») [PERSON]: перший договір був укладений на суму 20000,00 доларів США з уплатою 18% річних за користування зайомними коштами без зазначення терміну повернення коштів, другий договір був укладений на суму 28000,00 доларів США з уплатою 1,5 % річних за користування зайомними коштами з терміном повернення коштів 20.12.2007 року. Позивач вказує, що [PERSON] помер; керівництво ТОВ КСК «Діамант» змінилось і відмовляється виконувати зобов»язання з повернення займаних коштів. На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 159800,00 грн., що еквівалентно 20000,00 доларам США за курсом НБУ, стягнути 141375,06 грн. відсотків за першим договором позики; стягнути з відповідача 348555,76 грн., що еквівалентно 28000,00 доларам США за другим договором позики за курсом НБУ з урахуванням індексу інфляції; стягнути з відповідача 3358,80 грн. відсотків за другим договором позики; стягнути з відповідача32638,00 грн. 3% річних за прострочення виконання зобов»язання за другим договором позики та покласти на відповідача судові витрати - 3214 грн. судового збору та 4000 грн. витрат на юридичну допомогу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги. Суду пояснив, що він перебував в дружніх відносинах із [PERSON], який в листопаді 2007 року став засновником ТОВ КСК «Діамант» та був як засновником, так директором і бухгалтером товариства. В грудні [PERSON] звернувся до позивача з проханням позичити кошти для придбання обладнання для товариства, метою створення якого було надання стоматологічних послуг населенню. 01.12.2007 року в першій половині дня в офісі ТОВ КСК Діамант між [PERSON] та позивачем був укладений договір позики на суму 20000,00доларів США., з уплатою 18% річних за користування позиченими коштами кожні шість місяців; строк повернення коштів не оговорювався. Кошти були передані позивачем безпосередньо [PERSON] готівкою. Далі позивач пояснює, що в той же день 01.12.2007 року [PERSON] у другій половині дня знов звернувся до нього з проханням позичити кошти, оскільки йому не вистачило коштів для придбання обладнання. Позивач вказує, що він знов приїхав до офісу товариства та він з [PERSON] уклали договір позики на 28000 доларів США зі сплатою 1,5 відсотків річних за користування коштами, оговоривши, що цю позику [PERSON] поверне 20.12.2007 року. Далі позивач вказав, що [PERSON] жодного разу не виплатив відсотки за користування першою позикою та своєчасно не повернув суму другої позики, постійно відкладаючи розрахунки та вмовляючи позивача зачекати. Оскільки позивач довіряв [PERSON], він не здійснював ніяких дій щодо примусового стягнення суми позик. [PERSON] помер; ТОВ КСК «Діамант» перейшло під керування сина та дружини померлого, які відмовляються повертати суми позики, посилаючись на відсутність коштів. Позивач вказує, що він і особисто звертався до керівників ТОВ КСК «Діамант», і надсилав поштові повідомлення з вимогою повернути кошти, пропонував укладення угод щодо розстрочення повернення суми позик, але керівництво КСК «Діамант» відмовляється вести з ним будь які переговори та повертати позичені у нього кошти. Вказав, що у зв»язку з відмовою керівництва ТОВ КСК «Діамант» виконати зобов»язання, він переніс стрес, лікувався з приводу депресії, що завадило йому раніше звернутись до суду. Просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі. Зазначив, що договори позики укладені [PERSON] саме як директором ТОВ КСК «Діамант», про це вказано в розписках, договори позики скріплені печатками ТОВ КСК «Діамант», позика отримувалась на придбання стоматологічного обладнання для ТОВ КСК «Діамант»; договори позики укладались в офісі товариства. На час укладення договорів [PERSON] був засновником та директором товариства, який мав повноваження самостійно, без довіреностей, укладати будь які договори від імені товариства та мав право підпису, що вбачається із статуту товариства. Представник позивача вважає, що позика отримувалась саме ТОВ КСК «Діамант» для придбання обладнання, тому і повертати позику має товариство, яке не ліквідоване, зареєстроване належним чином, продовжує діяльність з надання медичних послуг населенню та банкрутом не визнавалось. Просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача Веремеєнко Л.А. в судовому засіданні позов не визнала. Пояснив, що ТОВ КСК «Діамант» зареєстровано в 2007 році. [PERSON] був засновником товариства, виконував функції директора та бухгалтера. Він одноособово вирішував всі фінансові питання товариства. Після його смерті директором стала дружина померлого [PERSON] - [PERSON]. Представник відповідача стверджує, що клініка гроші не отримувала; на які кошти та коли саме придбавалось обладнання представник відповідача відповісти не змогла; скільки коштує стоматологічне обладнання, яке перебуває на балансі товариства та яке саме це обладнання представник відповідача також пояснень не надала. Вказала, що бухгалтерська документація за 2007 рік знищена і не може бути надана на вимогу суду; яким чином в товаристві здійснюється бухгалтерський облік коштів, які надходять готівкою (навіть за оплату наданих стоматологічних послуг) представнику відповідача не відомо; чи є в товаристві бухгалтер представник відповідача не знає. В судовому засіданні, оглянувши надані позивачем оригінали розписок, не заперечувала, що вони написані власноручно [PERSON] Клопотань щодо перевірки наданих позивачем розписок представник відповідача не заявляла. Надавши вказані пояснення з 18.02.2013 року представник відповідача в судові засідання не з»являлась; про дати розгляду справи повідомлялась належним чином; причин неявки суду не повідомляла, заяв про розгляд справи за її відсутності не надавала. На підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішив можливим закінчити розгляд справи за відсутності представника відповідача з урахуванням наданих раніше пояснень. Вислухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази відповідно до вимог ст.. 212 ЦПК України, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст.. 15 ЦПК України, справа підсудна суду. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ КСК «Діамант» є зареєстрованою юридичною особою, ідентифікаційний код - 35382061, місцезнаходження: м. Красно дон, вул.. Червоних шахтарів, будинок 8, приміщення2 засновником та керівником юридичної особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи є [PERSON] (а.с.96). В судовому засіданні позивачем надані оригінали двох розписок (а.с.29). Перша розписка написана від імені [PERSON], директора ТОВ «КСК «Діамант», датована 01.12.2007 року. У перший розписці вказано, що [PERSON] отримав від [PERSON] 20000,00 доларів США з уплатою 18 % річних, що становить 3600 доларів США на рік; вказано, що відсотки мають сплачуватись кожні шість місяців. Розписка містить підпис позичальника з розшифровкою підпису та підпис позичальника скріплений печаткою ТОВ КСК «Діамант», ідентифікаційний код юридичної особи, вказаний на печатці - 35382061. Нижче на аркуші розміщена ще одна розписка, написана від імені [PERSON] і датована 01.12.2007 року. В другій розписці зазначено, що [PERSON] бере у борг у [PERSON] 28000 доларів США зі сплатою 1,5%, що складає 420 доларів. Строк повернення позики - 20.12.2007 року. Друга розписка також підписана [PERSON] та скріплена печаткою ТОВ КСК «Діамант». Спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного Кодексу України. У ст.. 1046 ЦК України вказано, що за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні грошові кошти, а зайомщик зобов"язується повернути наймодавцю таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей. У ч.2 ст. 1047 ЦК України зазначено, що у підтвердження договору позики може бути надана розписка зайомщика. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред»явленні вимоги, позика має бути повернута протягом тридцяти днів від дня пред»явленні вимоги про це. У ст.. 1048 ЦПК України встановлено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.. 526 ЦК України, зобов"язання повинно виконуватись належним чином відповідно умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до ст.. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 ЦК України, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.. 1048 ЦК України. Відповідно до ст.. 10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно зі ст.. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи. Судом неодноразово роз»яснювались представнику відповідача положення ст.. 10 та 60 ЦПК України щодо необхідності доказування заперечень проти заявлених вимог, роз»яснювався принцип змагальності, порядок подання клопотань та необхідність доведення своєї правової позиції, але представником відповідача не надано доказів на обгрунтування правової позиції щодо невизнання позову. Дослідивши надані позивачем оригінали двох розписок, суд вважає, що вони можуть бути прийняті як доказ у справі, оскільки є читаємі, містять всі істотні умови, які пред»являються до договору позики (вказані сторони договору, сума позики, проценти за користування коштами та порядок їх сплати, друга розписка містить дату, коли позика має бути повернута). Надані розписки не містять очевидних виправлень. Обидві розписки мають чітку печатку ТОВ КСК «Діамант» із зазначенням ідентифікаційного коду юридичної особи. В судовому засіданні представник відповідача, яка наділена всіма повноваженнями, для представлення інтересів відповідача (а.с.27, 71) не заперечувала, що ці розписки написані власноручно [PERSON]. Клопотань про проведення будь яких експертиз відносно документу представником відповідача не заявлялось. Також представником відповідача не оспорювались розписки на підставах, передбачених ст.. 1051 ЦК України. Розписки складені від імені [PERSON], як директора ТОВ КСК «Діамант» та скріплені печаткою товариства. Згідно зі статутом ТОВ КСК «Діамант», товариство є юридичною особою приватного права, має самостійний баланс, круглу печатку з найменуванням та ідентифікаційним кодом, наділяється цивільною правоздатністю та дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем в суді; за п. 1.6 статуту, товариство самостійно відповідає за своїми зобов»язаннями усім майном. За п. 3.2 Статуту, учасником товариства на момент його реєстрації є [PERSON] (паспорті данні, зазначені в Статуті, співпадають с паспортними даними [PERSON], які зазначені в розписках). За п. 4.1 Статуту статутний капітал товариства становить 46000,00 грн.; за п. 4.8 статуту, джерелом формування майна товариства є… кредити банків та інших кредиторів. За п. 5.1 статуту, органами управління товариством є учасник товариства та директор товариства; директор товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства, виконання обов»язків директора може бути покладено учасником на себе; директор діє від імені товариства (а.с.43-52). Згідно з оригіналом витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, дата реєстрації юридичної особи ТОВ КСК «Діамант» - 07.11.2007 року; директором та підписантом від імені юридичної особи на час реєстрації товариства в 2007 році був [PERSON] (а.с.109). Суд враховує, що представник відповідача відмовився надавати суду інформацію про вартість обладнання, яке перебуває на балансі товариства, про те коли та на які кошти це обладнання було придбано. Також суд приймає до уваги, що представником відповідача не спростовувались пояснення позивача про те, що кошти позичались саме на придбання обладнання для здійснення підприємницької діяльності юридичної особи; також суд приймає до уваги пояснення представника відповідача про те, що саме [PERSON] був і засновником і директором товариства та одноособово вирішував фінансові питання товариства. Із пояснень позивача та представника відповідача, наданих в судовому засіданні суд встановив, що [PERSON] помер, у зв»язку з чим ТОВ КСК «Діамант» очолила дружина [PERSON] - [PERSON] Пояснення сторін підтверджені даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Врахувавши все наведене суд дійшов до висновку про те, що при укладенні договорів позики з позивачем [PERSON] діяв як представник юридичної особи, тому позов правомірно пред»явлений до юридичної особи ТОВ КСК «Діамант», від імені якої, будучи наділений повноваженнями, директор юридичної особи уклав два договори позики з позивачем. Свій висновок суд робить на підставі аналізу наданих позивачем розписок (зазначення посади позичальника, наявність печатки юридичної особи на розписках) та пояснень позивача, який вказував на те, що позика укладалась в кабінеті директора КСК «Діамант» та оформлювалась для придбання стоматологічного обладнання для здійснення юридичною особою підприємницької діяльності. За першою розпискою, строк повернення позики в розмірі 20000 доларів США не встановлений; до матеріалів справи надана копія телеграми № 7219 , адресованої директору ТОВ КСК «Діамант», за адресою м. Красно дон, вул.. Красних шахтарів, 8, з вимогою повернути кошти за договорами позики від 01.12.2007 року (а.с.12); в телеграмі не вказана дата відправлення, але згідно з поштовим повідомленням (а.с.13), телеграма від 29.10.2012 року не вручена у зв»язку з відмовою адресата отримати телеграму. Крім того, відповідачем був отриманий поданий до нього позов від 27.12.2012 року; з часу подання позову до винесення рішення пройшло більше тридцяти днів, тому суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про вимоги позикодавця повернути суму позики, але ці вимоги відповідачем були проігноровані. Строк виконання зобов»язання за другим договором позики - 20.12.2007 року. Суд враховує, що строк дії другого договору позики сплив 20.12.2007 року. Але відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В судовому засіданні представник відповідача не заявляв про застосування строків позовної давності до другого договору позики; ніяких клопотань з цього приводу не надходило і від керівництва ТОВ КСК «Діамант», тому до спірних правовідносин строк позовної давності не застосований. Таки чином суд вважає доведеним факт укладення між сторонами договорів позики у простій письмовій формі на суму 20000доларів США та 28000 доларів США. Також суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов договорів позики, про що свідчить наявність у позивача оригіналів розписок. На підставі наведеного суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог в цій частині. Обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення боргу за договором позики в грошовій одиниці України гривні. Згідно з інформацією ПАТ «Державний ощадний банк України», офіційний курс національного банку України станом на 29.10.2012 року становить: 100 доларів США еквівалентно 799,30 грн. (а.с.31). Таким чином сума позики, яка підлягає поверненню, становить: 20000,00 доларів США х 7,993 = 159 860,00 грн ; 28000,00 доларів США х 7,993 = 223804,00грн; разом сума позики становить: 159860,00 + 223804,00 грн = 383664,00 грн. Суд, перевіривши надані позивачем розрахунки, звернув увагу на те, що при переведенні суми заборгованості з доларів США на гривню України позивач зменшив курс, виходячи з того, що 100 доларів США еквівалентно 799 гривням України. Представник позивача підтвердив, що позивач свідомо занизив офіційний курс гривні порівняно до долару. Таким чином, виходячи з принципу диспозитивності процесу, суд не має збільшувати суму позову, заявлену позивачем, тому приймає розрахунки позивача після їх перевірки, на підставі чого суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі, вказаному у позові - 159800,00 грн. за першим договором позики та 223720,00 грн. за другим договором позики. Розглянувши позов в частині стягнення відсотків за договором займу, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст.. 1048 ЦК України, наймодавець має право на отримання від зайомщика відсотків від суми займу. Розмір та порядок отримання відсотків встановлюється договором. Представником відповідача в судовому засіданні не спростовувались твердження позивача про те, що відсотки за користування позиченими коштами за першою розпискою жодного разу не сплачувались; не надано будь яких доказів для спростування пояснень позивача в цій частині. За першим договором позики, розмір відсотків складає 18% на рік від суми позову, що становить 3600 доларів США на рік. За період з 01.12.2007 року по 29.10.2012 року сума відсотків складає: 17694 долари США, що становить 141 428,14грн., із розрахунку 17694 долари США х 7,993 = 141 428,14 грн., тоді як позивачем до стягнення заявлена сума в розмірі 141375,06 грн. За другою розпискою розмір відсотків становить 420 доларів США за період з 01.12.2007 року по 20.12.2007 року виходячи із 1,5 відсотків річних із суми 28000 доларів США, що еквівалентно 3357,06 грн., із розрахунку 420 доларів США х 7,993 = 3357,06 грн., тоді як позивачем до стягнення заявлена сума в розмірі 3355,80 грн. Враховуючи принцип диспозитивності процесу, суд вважає необхідним виходити із розмірів сум, зазначених позивачем у позові, оскільки вони менші за суми, розраховані судом. У ст.. 625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, за вимогою кредитора зобов"язаний уплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачем прострочені зобов»язання по виконанню другого договору позики, укладеного на суму 28000 доларів США, період прострочення зобов»язання - з 21.12.2007 року (строк закінчення дії договору позики) до теперішнього часу. На підставі наведеного суд вважає обгрунтованими вимоги позивача в частині стягнення інфляційних нарахувань та 3 відсотків річних за користування зайлмними коштами за весь період прострочення виконання зобов»язання. Перевіривши надані позивачем розрахунки, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за другим договором позики з врахуванням індексу інфляції в розмірі 15624 доларів США, із розрахунку: 28000 доларів США (сума простроченого боргу) х 1,558 (сукупний індекс інфляції) = 43624 долари США - 28000 долари США = 15624 долари США, що еквівалентно 124 882,63 грн. із розрахунку: 15 624 долари США х 7,993; позивачем пред»явлена до стягнення сума в розмірі 124 835,76 грн; та відсотки за користування позикою в розмірі 3% річних, виходячи з розрахунку - 28000 доларів США (сума боргу) : 365 днів х 3% річних х 1775 днів (загальний період прострочення виконання зобов»язання) = 4084 долари США х 7,993 = 32643,41 грн., тоді як позивачем пред»явлено до стягнення суму в розмірі 32 638 грн. Суми, розраховані судом, перевищують суми, пред»явлені позивачем до стягнення, тому стягненню підлягають суми в межах заявлених позовних вимог. Загальна сума позову, за розрахунками суду становить: 159 860 грн. (борг за першою позикою) + 141 428,14 грн. (борг за відсотками за першою позикою) + 223804 грн. (борг за другою позикою) + 3357 грн. (борг за відсотками за другою позикою) + 32643,41 грн. ( 3% річних за користування найомними коштами за другою позикою) + 124 882,63 грн. (інфляційні нарахування за користування коштами за другим договором позики) = 685 975,18 грн. Загальна сума заборгованості, пред»явлена до стягнення позивачем, становить : 159800 грн. (борг за першою позикою) + 141375,06 грн. (борг за відсотками за першою позикою) + 223720 грн. (борг за другою позикою) + 3355,80 грн. (борг за відсотками за другою позикою) + 32638 грн. ( 3% річних за користування найомними коштами за другою позикою) + 124835,76 грн. (інфляційні нарахування за користування коштами за другим договором позики) = 685 724,62 грн. На підставі наведеного, приймаючи до уваги те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між сторонами договорів позики, підтверджений факт порушення відповідачем зобов»язань по договорам позики, перевірені розрахунки, надані позивачем, встановлено що суми, пред»явлені позивачем до стягнення менше сум, розрахованих судом, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача 159800,00 грн., що еквівалентно 20000,00 доларам США за курсом НБУ, стягнути 141375,06 грн. відсотків за першим договором позики; стягнути з відповідача 223720 грн., що еквівалентно 28000,00 доларам США за другим договором позики за курсом НБУ; стягнути з відповідача 3358,80 грн. відсотків за другим договором позики; стягнути з відповідача 32638,00 грн. 3% річних за прострочення виконання зобов»язання за другим договором позики, стягнути з відповідача інфляційні нарахування за прострочення виконання зобов»язань за другим договором позики в сумі 124835,76 грн. На підставі вимог ст..79,84, 88 ЦПК України, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь понесених позивачем судових витрат, а саме - 3214,00 грн., 4000 грн. - витрати на отримання юридичних послуг (а.с.14-15), оскільки вказані витрати знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Outcome: approved