Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради про визнання прав та обов’язків забудовника в порядку спадкування, в обґрунтування якого вказала, що 19.04.1999 року помер її чоловік [PERSON], який постійно мешкав на день смерті у м. Димитров, провулок Переяславський, буд. № 5. Після смерті спадкодавця у відповідності до статті 525 ЦК Української РСР відкрилася спадщина на житловий будинок № 5 (колишній № 3), розташований у місті Димитров (Ново–Економічне) Донецької області по провулку Переяславський з належними до нього господарськими надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки площею 0,0566 га. Земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія І-ДН № 055434 від 16.03.1998 року, який було видано [PERSON] на підставі рішення [PERSON] міської ради від 18.02.1998 р. № 66 про те, що йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 0.0566 гектарів за адресою: м. Димитров, провулок Переяславський, буд. 5 для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Згідно з умовами договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку за правом приватної власності , з кількістю кімнат від однієї до п’яти від 10.12.1956 року, укладеного виконавчим комітетом Ново–Економічної міської Ради депутатів трудящих , на підставі рішення виконкому Ново–Економічної міської Ради депутатів трудящих від 25.04.1956 року № 8 про відвід земельної ділянки за для будівництва житлового будинку, посвідченого нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори від 25.12.1956 року, зареєстровано в реєстрі за № 9799, спадкодавцем за життя було збудовано: одноповерховий жилий будинок загальною внутрішньою площею - 65,3 м2, в тому числі житловою площею - 36,5 м2, а також належні до нього надвірні господарські будівлі та споруди позначені у технічному паспорті літерою: А1- житловий будинок, а1- сіни, а1- погріб, а 11 –тамбур, Б-1 - літня кухня, В-1 –сарай, Д1 - сарай , Г1 –вбиральня, Ж- сарай , № 1, 2 –огорожа, №3- ворота, ІІ- замощення, І –водопровід за адресою місто Димитров, Донецької області, провулок Переяславський , будинок № 5. У дозвільних документах на будівництво та технічній документації на будинок власником зазначено [PERSON]. Як спадкоємець першої черги за законом, в установлений законом шестимісячний строк вона прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Вона остійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в будинку № 5 по провулку Переяславський у місті Димитров, що підтверджується відомостями про реєстрацію, записами домової книги. Протягом строку, становленого для прийняття спадщини, будь-яких відмов щодо спадщини після смерті [PERSON] вона не заявляла. За таких обставин на спадкування за законом першої черги після смерті її чоловіка має право лише вона. Доньки спадкодавця : [PERSON] ([PERSON] до шлюбу) [PERSON], [INFO], та [PERSON] ([PERSON] до шлюбу) [PERSON], [INFO], від права на спадкування майна після смерті батька відмовилися, у зв’язку із тим, що не вчинили будь-якої дії, що свідчила б про прийняття ними спадщини в межах строку встановленого законом. Але свідоцтва про право на спадщину за законом, яка складається з житлового будинку та належних до нього господарських будівель та споруд, вона не може отримати у встановленому законом порядку з причин відсутності правовстановлювальних документів на будинок № 5 по провулку Переяславському в місті Димитров Донецької області, зазначених у Переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна згідно з приписами додатку №2 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, а саме свідоцтва про право власності на зазначений об’єкт нерухомості. Згідно частини 1 статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Положеннями підпункту «а», пункту 8.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. N 7/5 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за N 157/6445) передбачено, що оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування: - фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію. За життя спадкодавцем не було реалізоване право забудовника на отримання свідоцтва про право власності на будинок № 5 по провулку Переяславський у місті Димитров через відсутність у нього акту комісії про прийняття зазначеного об'єкту і введення його в експлуатацію. Зазначена обставина позбавляє її можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за законом у встановленому діючим законодавством порядку. Оскільки спалкодавець здійснив будівництво будинку № 5 по провулку Переяславський у місті Димитров Донецької області на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку за правом приватної власності , з кількістю кімнат від однієї до п’яти від 10.12.1956 року, укладеного виконавчим комітетом Ново–Економічної міської Ради депутатів трудящих , на підставі рішення виконкому Ново–Економічної міської Ради депутатів трудящих від 25.04.1956 року № 8 про відвід земельної ділянки за для будівництва житлового будинку, посвідченого нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори від 25.12.1956 року, зареєстровано в реєстрі за № 9799, то законним буде ствердження про те, що [PERSON] здійснив будівництво згідно з законом і у нього за життя як у забудовника виникло право на введення будинку в експлуатацію, отримання свідоцтва на право власності та державну реєстрацію створеного ним об’єкту нерухомості в БТІ м. Димитров. Згідно абзацу 1 пункту 8 та абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»передбачено якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов’язки як забудовника входять до складу спадщини; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вона не має можливості у будь який інший спосіб , окрім як за рішенням суду, захистити своє право на спадщину шляхом визнання її власником прав та обов’язків забудовника, які належали спадкодавцю за життя в порядку спадкування за законом. На підставі наведеного просить суд визнати за нею в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 19.04.1999 року всі права та обов’язки забудовника на одноповерховий жилий будинок загальною внутрішньою площею - 65,3 м2, в тому числі житловою площею - 36,5 м2 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, позначеними у технічному паспорті літерою: А1- житловий будинок, а1- сіни, а1- погріб, а 11 –тамбур, Б-1 - літня кухня, В-1 –сарай, Д1 - сарай , Г1 –вбиральня, Ж - сарай , № 1, 2 –огорожа, №3 - ворота, ІІ - замощення, І –водопровід, розташованих за адресою: місто Димитров Донецької області, провулок Переяславський, буд. № 5, які включають в себе - право введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності на зазначений об’єкт нерухомості та його державну реєстрацію. Позивач до судового засідання не з’явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача до судового засідання не з’явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій просить вирішити справу згідно діючого законодавства. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з’явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказує що позовні вимоги підтримує. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з’явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказує що позовні вимоги підтримує. Суд вважає, що в справі є достатньо відомостей про права та обов’язки сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, що не з’явилися до суду. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.04.1999 року помер чоловік [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10). Згідно свідоцтв про шлюб та про народження, [PERSON] була дружиною [PERSON], а [PERSON] (до шлюбу - [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу - [PERSON]) [PERSON] є дітьми [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до рішення виконкому Ново–Економічної міської Ради депутатів трудящих від 25.04.1956 року № 8, [PERSON] було відведено земельну ділянку та надано дозвіл на будівництво жилого будинку на земельній ділянці № 3 площею 540 кв. м по провулку Переяславському Ново–Економічної міської ради (а.с. 17). Згідно договору від 10.12.1956 року про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку за правом приватної власності, з кількістю кімнат від однієї до п’яти, укладеного виконавчим комітетом Ново–Економічної міської Ради депутатів трудящих, посвідченого нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори від 25.12.1956 року, зареєстрованого в реєстрі за № 9799, [PERSON] було відведено земельну ділянку для будівництва житлового будинку та надано право безстрокового користування земельною ділянкою по провулку Переяславському, 3 Ново–Економічної міської ради (а.с.15-16). Згідно технічного паспорта, [PERSON] за життя було збудовано: житловий будинок загальною внутрішньою площею - 65,3 м2, в тому числі житловою площею - 36,5 м2 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, позначеними у технічному паспорті літерою: А1- житловий будинок, а1- сіни, а1- погріб, а 11 –тамбур, Б-1 - літня кухня, В-1 –сарай, Д1 - сарай , Г1 –вбиральня, Ж - сарай , № 1, 2 –огорожа, №3 - ворота, ІІ - замощення, І –водопровід, розташований за адресою місто Димитров Донецької області, провулок Переяславський, буд. № 5 (а.с.12-14). Згідно довідки БТІ м. Димитров від 03.08.2012, по інвентаризаційним даним БТІ домоволодіння № 5 (колишній № 3) по провулку Переяславський м. Димитров належить [PERSON]. Право власності на домоволодіння не оформлено (а.с. 41). Згідно державного акта про право приватної власності на землю серії І-ДН № 055434 від 16.03.1998 року та довідки відділу держкомзему у м. Димитров Донецької області від 23.05.2012 р., [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0.0566 га, розташована в м. Димитров, провулок Переяславський, 5 (а.с.20, 21). Згідно довідки [PERSON] державної нотаріальної контори від 09.08.2012 р. № 784/01-16, на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлого 19.04.1999 р., згідно інформації зі Спадкового реєстру відкрита спадкова справа № 347 від 13.10.1999 р., з заявою про прийняття спадщини звернулася дружина померлого –[PERSON] (а.с. 43). Виходячи зі змісту ч.ч.1, 2 ст.331, ч.1 ст.182 ЦК України та п.8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об’єкта нерухомого майна, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та державної реєстрації права власності. Отже, до прийняття об’єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації, право власності на цей об’єкт не виникає. Судом встановлено, що спадкодавцем [PERSON] на законних підставах було збудовано житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: м. Димитров Донецької області, провулок Переяславський, 5. Але, оскільки за життя спадкодавцем [PERSON] не було введено в експлуатацію у встановленому порядку збудований житловий будинок, не було отримано правовстановлюючий документ на будинок та не було зареєстровано право власності на будинок, тому цей житловий будинок не є спадковим майном як об’єкт нерухомості. В той же час у спадкодавця [PERSON] як у забудовника виникло право на введення будинку в експлуатацію, на отримання свідоцтва про право власності на будинок і державну реєстрацію права власності на будинок, що не було ним зроблено за життя. Відповідно до ст.177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до ч.1 ст.178 ЦК України, об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи. Відповідно до ст.190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов’язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов’язки як забудовника входять до складу спадщини. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, 19.04.1999 року після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з прав та обов’язків забудовника на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: м. Димитров Донецької області провулок Переяславський, 5. Відповідно до ст.ст.1223, 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та діти [PERSON] (до шлюбу - [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу - [PERSON]) [PERSON]. Відповідно до ст.ст.1268, 1269 ЦК України [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки у встановлений строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] спадщину не приймали та на спадщину не претендують. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і за [PERSON] необхідно визнати права та обов’язки забудовника на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: м. Димитров Донецької області, провулок Переяславський, 5. На підставі ст.ст.16, 177, 178, 182, 190, 331, 392, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved