overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-16 00:00:00

У серпні 2012 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 08 вересня 2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на життя, різні характери, що привело до втрати почуття поваги та любові. З 20 квітня 2012 року між ними остаточно були припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявилась, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Гончарова». Відповідач у судове засідання не зявився, з приводу позовних вимог допитаний у порядку окремого провадження в яких зазначив, що визнає позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти слухання справи у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого Відділом запису актів громадянського стану Адміністрації Щигровського району Курської області, Російська Федерація, актовий запис № 144. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з 20 квітня 2012 року. Спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-16 00:00:00

У лютому 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 11 серпня 2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки сторони мають різні характери, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття поваги та любові. З лютого 2012 року між ними остаточно були припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши заяву з проханням слухати справу у її відсутності, на задоволенні позову наполягала. У судове засідання, відповідач не зявився, надавши заяву з проханням слухати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 782. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з лютого 2012 року. Спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-16 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.10.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Лисичанського міського управління юстиції, актовий запис № 710. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження вказано відповідача. Сторони проживають окремо, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала, про що надала суду письмову заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія паспорта /а.с.2/, копія свідоцтва про одруження /а.с.3/, копія свідоцтва про народження /а.с.4/, довідка ЛКП Паспортна служба. Дослідивши докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 29.10.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Лисчанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 710 /а.с.3/. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON] ганну Сергіївну, [INFO], в свідоцтві про народження якої батьком вказано відповідача /а.с.4/. Дитина мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні /а.с.5/, тому згідно зі ст. 180 СК України відповідач зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. Суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 229,40 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та ст.ст.180, 181 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-16 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-16 00:00:00

ПАТ «Універсал Банк» (далі-Банк) звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 190 489-80 грн.,з яких: -96 681-62 грн.- заборгованість по кредиту, -90 719-60 грн.- проценти за користування кредитом за період з 01.04.2008р. по 25.12.2012р.; - 3 088-58 грн.- плата за обслуговування картки, зняття готівки та перевищення кредитного ліміту за період з 01.04.2008р. по 25.12.2012р.. Свою вимогу мотивує тим, що згідно з Договором по видачу та використання кредитних карток VISA CLASSIC/ELECTRON/GOLD ВАТ»Універсал Банк» №VG1540 від 26.12.2007р.(далі-Договір), укладеного між [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є Банк, відповідачці відкрито картковий рахунок [NUMBER], надано в користування картку платіжної системи VISA GOLD та ПІН-код до неї, встановлено кредитний ліміт в сумі 10 000-00 грн.. Умови Договору відповідачка належним чином не виконує, а тому Банк вимушений звернутися до суду за захистом своїх інтересів. В судове засідання сторони не з»явилися. Представник позивача-Шнягін О.Г. надав заяву про слухання справи у його відсутність та просить постановити заочне рішення.(а.с.46) Відповідачка також не з»явилася в попередні судові засідання, причин неявки не повідомила. Ознайомившись із заявою суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-16 00:00:00

25.03.2013 р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30.07.2011 р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Камянка-Бузького РУЮ Львівської області, актовий запис № 67. Від подружнього життя мають сина [PERSON] 28.12.2011 р. За останній рік спільне життя з відповідачем не складається, постійно між ними виникають сварки, кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, відповідач постійно проживає в своїх батьків, подальше сумісне життя і збереження сімї вважає неможливим і недоцільним, просить суд розірвати шлюб та після розірвання шлюбу присвоїти її призвище- [PERSON] . В судовому засіданні позивач підтримала позов, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві, проти примирення заперечила. Просить суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, проти примирення заперечив, просить розірвати шлюб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 112 Сімейного кодексу України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 30.07.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Камянка-Бузького РУЮ Львівської області, актовий запис № 67. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони не підтримують подружні відносини, розлад в сімї носить стійкий характер, тому беручи до уваги вищенаведене та наявність в сторін неповнолітньої дитини, суд вважає, що збереження шлюбу є недоцільне, оскільки шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-16 00:00:00

В лютому 2013 року позивачка звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей, сина - [PERSON] , ЗО [INFO] народження та сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісячно до повноліття дітей починаючи з дня пред`явлення позову до суду. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 22 листопада 2008 року був зареєстрований шлюб з відповідачем, від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей, сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що діти знаходиться на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не бере участі у вихованні дітей, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заперечень проти задоволення позову до суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.І ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до положення ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітні дитині проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні, батько дітей коштів на її утримання не надає. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-16 00:00:00

В лютому 2013 року позивачка звернулась до суду із позовною заявою, уточнивши його просила суд надати дозвіл на тимчасові виїзди дитини [PERSON] , [INFO] , за межі України без згоди та супроводу батька [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що 11 липня 2006 року позивачка з відповідачем розірвали шлюб, від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Донька проживає разом із позивачем по справі та перебуває на її утриманні, батько дитини після розірвання шлюбу проживає у Львівській області, перестав навідувати дитину та не підтримує жодних відносин. Позивачка вказувала на те, що маючи достатнє матеріальне забезпечення, з метою найкращого виховання дитини та її оздоровлення, підвищення морального та духовного розвитку, бажає здійснювати тимчасові виїзди з донькою до Російської Федерації, де проживають її родичі та друзі, однак відповідач не надає дозволу на виїзд доньки за кордон. На підставі вищезазначеного позивачка просила суд надати їй дозвіл на тимчасові та неодноразові виїзди за межі України [PERSON] , [INFO] у супроводі позивачки без згоди батька. Позивачка в судовому засіданні з урахуванням уточнень підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позовну заяву. Відповідач в судове засідання не з`явився, не представив доказів проти задоволення позову. Відповідач - Сектор громадянства і реєстрації фізичних осіб Корабельного РВ ММУ в судове засідання не з`явився, свого представника не направив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, письмові заперечення проти позову не надав. Третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району виконавчого комітету Миколаївської міської ради у судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду надав заяву, в котрій просив суд слухати справу без участі їх представника. Тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Вислухавши думку позивача, дослідивши письмові докази по справ, суд доходить до наступного. Судом встановлено, від спільного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . З метою покращення виховання дитини та її оздоровлення, підвищення морального та духовного розвитку, позивачка бажає разом зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] здійснювати тимчасові виїзди до Російської Федерації, де проживають її родичі та друзі, однак відповідач не надає дозволу на виїзд доньки за кордон. Відповідно до ч. ч. 2, ч ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані поважати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини. Відповідно до п. 2 ч. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що оформлення проїзного документа дитини проводяться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-16 00:00:00

27.02.2013 року позивачка \~звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем одружилися 19 січня 1999 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки між ними припинені через відсутність взаєморозуміння. Відновлення сімейних відношень вважає неможливим, \~на примирення позивач не згодна. Просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з проханням справу розглядати \~за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав заяву до суду , що позов визнав в повному обсязі та просив \~справу слухати у його відсутність. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.01.1999 року у відділі \~РАГС м.Краматорська, Донецької області, актовий запис №22, \~що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.107 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали, \~справи суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні та позов підлягає задоволенню, тому що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-16 00:00:00

У лютому 2013 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 01 вересня 2005 року, Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, актовий запис N2 365. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - Владу, [INFO] . Позивач стверджує, що спір щодо місця проживання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Дитина залишається проживати разом із позивачем. У судовому засіданні позивач підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив слухати справу у його відсутність Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 01 вересня 2005 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований, Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, актовий запис № 365. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спір щодо місця проживання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Дитина залишається проживати разом із позивачем. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні позивачка - [PERSON] , висловила своє бажання відновити своє дошлюбне прізвище - « [PERSON] ».

Outcome: approved