Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в якому вказує, що 08.04.2012 року на перехресті вулиці Хортицьке шосе - вулиці Судця в м. Запоріжжя трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Мерседес Бенц», спринтер державний номер АР 1916 під керуванням гр. [PERSON]А, який належить на праві власності [PERSON] та автомобіля «Шевролет Авео», державний номер [NUMBER], яким керував його власник [PERSON]. Після прибуття до вказаного місця пригоди для зясування її обставин та подальшого вирішення питання про відшкодування збитків, стало відомо, що відповідач свою вину в скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди визнав та не заперечував проти покладення на нього обовязку відшкодувати завдані ним збитки через пошкодження транспортного засобу. З цих підстав співробітників ДАЇ не викликали, а, натомість, скласти розписку, згідно якої він зобовязується оплатити ремонт Мікроавтобуса. Пізніше, для визначення вартості завданої відповідачем матеріальної шкоди внаслідок пошкодження Мікроавтобуса, позивач звернувся до спеціаліста-оцінювача, який здійснив відповідну оцінку. Згідно звіту № 1566 від 23.05.2012 року про оцінку вартості завданої Відповідачем матеріальної шкоди внаслідок пошкодження Мікроавтобуса, її розмір складає 10 534,64 гривень. Звернувшись до відповідача з вимогою виконати зобовязання вказане у розписці від 08.04.2012 року та оплатити йому вартість пошкодження Мікроавтобуса в розмірі 10 534, 64 грн., останній відмовився це робити та взагалі почав уникати спілкування та зустрічей. З цього приводу, позивач звернувся до органів внутрішніх справ, та лише у вересні отримав постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від 28.07.2012 року. Крім того, позивач вказує, що своїми діями відповідач порушив його цивільні права, в звязку з чим, він тривалий час позбавлений можливості користуватись належним йому майном, оскільки воно перебуває у пошкодженому стані та вимушений гаяти час та кошти на звернення до суду, що в свою чергу відображується негативним чином на його діловій репутації, завдає моральних страждань. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] грошову суму в розмірі 10 534,64 грн моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судові витрати. У судовому засіданні позивач, посилаючись на норми Цивільного кодексу України, наполягав на своїх вимогах та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог надав суду висновок експерта спеціаліста по визначенню вартості матеріальної шкоди, а також обґрунтовано доводив суду усі обставини по справі, за якими просять стягнути з винної особи моральну шкоду. Відповідач у судові засідання призначені на 05.11.2012 року та 27.11.2012 року не зявлявся, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення йому рекомендованою кореспонденцією судових повісток про виклик до суду, але з поштових повідомлень вбачається, що судові повістки разом з копіями позовної заяви повернулися до суду за закінченням терміну зберігання. З цих підстав, відповідачу надсилалися телефонограми за його телефонним номером, вказаному у позовній заяві. У телефонному режимі відповідач, не заперечуючи того факту, що у вказаний в позовній заяві день та час скоїлось ДТП, а також факту неотримання у поштовому відділені судової повістки, взяти участь у судовому засіданні відмовився без будь яких пояснень. Дані обставини суд розцінює як прояву неповаги до суду та навмисне затягування судового процесу. Згідно із положенням статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст. 169, 224 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалює рішення без участі відповідача. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та представника позивачів, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав: 3гідно із ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема: визнання права; відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно ст. 10 та ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. У судовому засіданні встановлено, що 08.04.2012 року на перехресті вулиці Хортицьке шосе - вулиці Судця в м. Запоріжжя трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Мерседес Бенц», спринтер державний номер АР 1916 під керуванням гр. [PERSON]А, який належить на праві власності [PERSON] та автомобіля «Шевролет Авео», державний номер [NUMBER], яким керував його власник [PERSON] відповідач по справі. Дані обставини, а саме, факт ДТП був підтверджений у судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON], які також доводили суду, що [PERSON], який особисто керував автомобілем «Шевролет Авео», державний номер [NUMBER] свою вину в скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди визнав та не заперечував проти покладення на нього обовязку відшкодувати завдані ним збитків через пошкодження транспортного засобу, який належить Позивачу. Також він просив не викликати співробітників ДАЇ а, натомість, склав розписку, згідно якої він зобовязується оплатити ремонт Мікроавтобуса. Позивач з цим погодився, та отримав від відповідача зазначену розписку. В порушення умов вищезазначеної розписки та вимог чинного законодавства, Відповідач взяті на себе зобовязання не виконує, завдані ним збитки не відшкодовує, чим порушує майнові права Позивача, який змушений звернутись за захистом свого права до суду, відповідно до ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Крім того, позивачем у судовому засіданні було доведено, що діями відповідача йому була спричинена моральна шкода, яка виявилася у душевному стресі. Позивач тривалий час позбавлений можливості користуватись належним йому майном, оскільки воно перебуває у пошкодженому стані та вимушений гаяти час та кошти на звернення до суду, що в свою чергу відображується негативним чином на його діловій репутації, завдає моральних страждань. Розмір спричиненої моральної шкоди внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань складає 5000 гривень. Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року визначено, що фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу України, позивач має право на відшкодування такої шкоди. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, ґрунтуються на законі, тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позивачем були понесені витрати на оплату судового збору, то відповідно до ст.. 88 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача в сумі 224 гривні.

Outcome: approved