Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-23 00:00:00

В обґрунтування позову позивач вказала, що вона з 15 грудня 2003 року уклала шлюб з відповідачем і прожила з ним до серпня 2005 року, після чого вони розлучилися. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Рубіжанського міського суду від 03.09.2010 року по іншій справі зі спору між нею та відповідачем змінено прізвище доньки на її шлюбне прізвище [PERSON] і судом встановлені такі обставини: В 2005 році вона з відповідачем припинили спільне проживання, після чого розірвали шлюб. У листопаді 2007 року вона уклала шлюб з гр. [PERSON] і змінила своє прізвище Кравецьна прізвище чоловіка Клочко. Донька проживає разом з нею та її чоловіком. Після припинення спільного проживання, відповідач з 2006 року спілкувався зі своєю донькою всього один раз. На підставі рішення Рубіжанського міського суду від 05.06.2007 року відповідач зобовязаний був сплачувати аліменти на її користь , але відповідач належним чином не виконував свої зобовязання з утримання дитини, ухилявся від сплати аліментів, ніякої матеріальної допомоги дитині не надавав і був притягнутий до кримінальної відповідальності. За встановленими обставинами, суд дійшов до висновку, що відповідач неналежним чином виконував батьківські обовязки щодо своєї дитини - доньки [PERSON]. На цей час відносини між нею та відповідачем щодо участі у вихованні і утриманні доньки не змінились. Аліменти відповідач сплачує несвоєчасно та не в повному розмірі. Піклуючись про здоровя, розвиток своєї дитини та маючи певні можливості, вона бажає в період канікул вивезти її на відпочинок за кордон, в чому її підтримує її чоловік [PERSON] Протягом останніх півроку вона намагалась одержати від відповідача згоду на виїзд дитини в період канікул за межі України із зазначеною метою, але відповідач відмовляє в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон, навіть не мотивуючи своєї відмови. Вона вважає дану відмову безпідставною, оскільки відповідач участі у вихованні дитини не приймає. Вихованням та матеріальним забезпеченням доньки з жовтня 2006 року займається її чоловік [PERSON] і виїзд дитини для відпочинку за кордон відповідає меті піклування про здоровя дитини . В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та підтвердила викладені в позові обставини справи. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заперечення, позовні вимоги не визнає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає сторони з початку їх спільного проживання. Після того, як сторони розірвали шлюб , відповідач виїхав із міста Рубіжне, з дитиною зовсім не спілкується, і вихованням доньки не займався, матеріально її не забезпечує. В 2007 році позивачка уклала шлюб з [PERSON] , який замінив їй дитині батька. Позивачка протягом останніх півроку намагалась одержати від відповідача дозвіл на виїзд доньки в період канікул за межі України з метою оздоровити доньку, але відповідач відмовив їй в цій просьбі, навіть не мотивуючи свою відмову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши представлені письмові докази у справі в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідно до вимог ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.3 ст.313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до вимог п.7 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 закону України Про порядок виїзду з України і в,їзду в Україну громадян [PERSON] проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. №57, в редакції Правил затверджених постановою Кабінету міністрів України від 26 серпня 2010 року № 724, виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків за нотаріально посвідченою угодою здійснюється : - за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі , якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; - без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків , зокрема, на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Судом встановлено ,що сторони знаходилися в шлюбі з грудня 2003 року, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с. 5 ) . В 2005 році сторони припинили спільне проживання, після чого розірвали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу ( а.с. 4 ). В листопаді 2007 року позивачка уклала шлюб з гр. [PERSON] і змінила своє прізвище Кравецьна прізвище чоловіка Клочко, що підтверджується копією паспорта ( а.с. 7 ) . В даний час, подружжя [PERSON] та [PERSON] проживають однією сімєю, разом із малолітньою [PERSON], [INFO]. Після припинення спільного проживання з позивачкою ,з 2006 року відповідач не спілкується зі своєю донькою , матеріально її не забезпечує. На підставі рішення Рубіжанського міського суду 05.06.2007 року відповідач зобовязаний був сплачувати аліменти на користь позивачки у розмірі ? частини заробітку на утримання своєї доньки , але ухилявся від сплати аліментів , ніякої матеріальної допомоги дитині не надавав і станом на 09.02.2009 року мав заборгованість по аліментам у розмірі 6941 грн. ,за що був притягнутий до кримінальної відповідальності і вироком Рубіжанського міського суду від 22.04.2009 року його було засуджено до одного року обмеження волі із застосуванням ст.75,76 Кримінального кодексу України, що підтверджується копією вироку ( а.с. ). Піклуючись про здоровя та розвиток своєї дитини, маючи фінансові можливості позивачка бажає в період літніх канікул вивезти доньку на відпочинок за кордон (Російська федерація ). За таких обставин, суд вважає можливим надати дозвіл на виїзд з України неповнолітній - [PERSON] без згоди її батька - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved