Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-16 00:00:00

\~ Згідно позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні підрозділ "Комунальне господарство" входить в структуру відокремленого підрозділу "Хмельницька АЕС" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", метою діяльності якого є створення нормальних умов життєдіяльності м.Нетішин і ВП ХАЕС шляхом постачання води і тепла, добування і постачання господарсько - питної води, забезпечення водовідведення. Відповідач [PERSON] проживаючи в кімнаті № 822, що знаходиться в будинку 10 по проспекту Незалежності в м.Нетішин з березня 2008 року по серпень 2012 року не проводив оплату за користування вказаними комунальними послугами, внаслідок чого станом 01.09.2012 року за ним рахується заборгованість в сумі 736 гривень 99 копійок. Позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання щодо надання зазначених комунальних послуг, але відповідач в свою чергу не розрахувався за надані послуги. На підставі наведеного представник позивача в судовому засіданні просить позов задоволити, стягнути з відповідача заборгованість за надані комунальні послуги в сумі 736 гривень 99 копійок та судові витрати у справі. В судовому засіданні відповідач заперечує проти позову, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до ст.130 ЖК України та п.38 "Примірного положення про гуртожитки", затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208, плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках провадиться за встановленими тарифами, витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується. Також він стверджує, що при вселенні в гуртожиток йому ніхто не повідомляв про необхідність окремо вносити плату за комунальні послуги, які надає ВП ХАЕС, тому він їх і не здійснював, вважав, що сплачуючи за користування житловим приміщенням, сплачує і за надання комунальних послуг. Крім того, жодних договорів про надання комунальних послуг з ВП ХАЕС він не укладав. Водночас відповідач просить застосувати строки позовної давності та відмовити ВП ХАЕС у позові. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно наказів ВП "Хмельницька АЕС" НАЕК "Енергоатом" № 907 від 14.07.2006 року, № 371 від 21.03.2006 року та Положення про підрозділ "Комунальне господарство" ВП ХАЕС, з 01.04.2006 року створено підрозділ ВП ХАЕС "Комунальне господарство" метою діяльності якого є надання безперебійно та якісно комунальних послуг для створення нормальних умов життєдіяльності м.Нетішин та ВП ХАЕС. Згідно рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради № 221 від 07.06.2007 року, Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі ВП "ХАЕС" визначено виконавцем житлово - комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення у житловому фонді, що знаходиться на території м.Нетішина. З наказів по ВП "Хмельницька АЕС" НАЕК "Енергоатом" та додатків до них, рішень виконавчого комітету Нетішинської міської ради та додатків до них за 2006 - 2012 роки вбачається, що протягом вказаного періоду тарифи на централізоване опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення встановлювалися та змінювались на законних підставах. Як вбачається з довідки Комунального підприємства Нетішинської міської ради "Житлово - комунальне об'єднання" № 915 від 10.04.2012 року відповідач [PERSON] дійсно проживає в м.Нетішин по просп.Незалежності, буд.10 кв.822. Згідно довідки ВП ХАЕС про заборгованість за комунальні послуги, станом на 01.09.2012 року за відповідачем [PERSON], який проживає в м.Нетішин по просп.Незалежності, буд.10 кв.822 рахується заборгованість за комунальні послуги за період з березня 2008 року по серпень 2012 року в сумі 736 гривень 99 копійок. Вказаний розрахунок заборгованості в суду сумнівів не викликає і сторонами в судовому засіданні не оспорювався. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово - комунальні послуги", споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до п.п.1, 5 п.3 ст.20 того ж Закону України споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 68 ЖК України, наймач зобовязаний вчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 20.07.2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами не укладався договір про надання комунальних послуг, хоча чинне законодавство покладає на відповідача як споживача обов'язок укласти такий договір. Також встановлено, що незважаючи на відсутність між сторонами укладеного письмового договору про надання комунальних послуг, позивач фактично надавав відповідачу комунальні послуги, а відповідач не відмовлявся від них, скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг позивачем від нього не надходило і це сторонами в судовому засіданні не заперечувалося. Вказані обставини дають суду підстави вважати, що з березня 2008 року по серпень 2012 року між сторонами в силу закону існували цивільні права та обов'язки з приводу надання комунальних послуг, а тому відповідач повинен їх оплатити. Суд не бере до уваги посилання відповідача на п.38 "Примірного положення про гуртожитки", затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208, згідно якого плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках провадиться за встановленими ставками, витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується, оскільки в судовому засіданні з Планової калькуляції вартості ліжко-місця в гуртожитку № 223/6 на місяць 2007 року (додатку до рішення від 15.03.2007 року № 90, № 156 від 19.04.2007 року) встановлено, що у вартість одного ліжко - місця в гуртожитку № 6, що знаходиться по просп.Незалежності, 10 в м.Нетішин не входить оплата опалення, холодного та гарячого водопостачання, каналізації. Вказані обставини також підтверджуются наказами Комунального підприємства Нетішинської міської ради "Житлово - комунальне об'єднання" від 11.10.2006 року та від 20.10.2006 року, з яких вбачається, що договори на постачання холодної, гарячої води і тепла з ВП ХАЕС не продовжені і з 01.09.2006 року населенню житлових будинків ЖКО не нараховує плату за вказані комунальні послуги. Суд також критично оцінює пояснення відповідача про те, що він не знав про необхідність окремо вносити плату за комунальні послуги, які надає ВП ХАЕС, оскільки він не надав суду жодних доказів в підтвердження своїх слів. Водночас, відповідач під час розгляду справи посилався на те, що позивачем пропущено строк позовної давності і просив суд застосувати його до позовних вимог. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач заявив позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з березня 2008 року по серпень 2012 року включно в розмірі 736 гривень 99 копійок, пропустивши встановлений законом строк позовної давності про стягнення боргу з відповідача за період з березня 2008 року по липень 2009 року і не просив суд його поновити. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті комунальні послуги за період з серпня 2009 року по серпень 2012 року (37 місяців), яка становить 615 гривень 68 копійок. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають частковому стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір в сумі 107 гривень 30 копійок.

Outcome: approved