Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-10 00:00:00

У грудні 2011 року позивач звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що у липні 2011 року відповідач взяв у неї в борг гроші в сумі 18 100 гривень, які зобов'язався повернути до 20 вересня 2011 року, про що надав письмову розписку, але до цього часу борг не повернув. Крім того, позивач зазначає, що не повернення відповідачем в обумовлений строк грошей перешкоджало здійсненню її життєвих та робочих планів, чим їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює у 8000 грн. У зв'язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача на її користь борг у сумі 18 100 грн., моральну шкоду в сумі 8000 грн., за надання правової допомоги 8000 грн. та судові витрати в сумі 261 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов. Представник відповідач у судовому засіданні позов не визнав, заперечував факт отримання відповідачем грошей від позивача. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що відповідач взяв у позивача в борг гроші в сумі 18 100 гривень, які зобов'язався повернути до 20 вересня 2011 року, що підтверджується письмовими розписками. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.І ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на наведене та враховуючи, що факт отримання відповідачем грошей підтверджується письмовими розписками, а відповідачем не надано доказів, які б спростовували факт отримання ним коштів, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення боргу підлягає задоволенню. Що стосується вимог про стягнення 8000 грн. за надання правової допомоги та 8000 грн. моральної шкоди, то суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки у судовому засіданні вони не знайшли свого підтвердження належними доказами. На підставі викладеного та

Outcome: partial