Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про поновлення строку позовної давності , про визначення частки у спільному сумісному майні подружжя та визнання права власності на частину майна. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 12 липня 1969 року уклав шлюб з [PERSON] , яка після укладання шлюбу прийняла його прізвище і стала [PERSON] В 2002 році подружжя розлучилось , але після розлучення примирилися та знову стали проживати разом , але повторно шлюб не укладали . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За час знаходження у шлюбі 24 березня 2000 року , подружжя [PERSON] придбало домоволодіння за адресою: місто Кривий Ріг, вул. Суворова, буд. 16. Вказане майно, яке спільно придбало подружжя у шлюбі, після розлучення сторони розподіляти не стали, так як вважали це не потрібним, тому що фактично залишилися проживати як чоловік та дружина однією сім»єю та спільно користувалися належним їм майном. 10 березня 2008 року [PERSON] раптово померла . Позивач залишився проживати у вказаному будинку, вважаючи, що має на це законні права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 13\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~вересня 2011 позивач звернувся до Третьої Криворізької ДНК за консультацією щодо роз'ясненням своїх прав на це майно та для отримання свідоцтва на частку у спільному сумісному майні подружжя. Постановою від 13.09.2011 року за №1690/02-31 у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна стосовно земельної ділянки та житлового будинку з господарчими спорудами, що розташовані адресою: м. Кривий Ріг, вул. Суворова, буд. 16, нотаріусом йому було відмовлено, тому, що шлюб між позивачем та померлою було розірвано. Позивач вважає , що фактично частки його та померлої [PERSON] є рівними і складають по 1/2 частині кожного від спільного сумісного майна, а саме: земельної ділянки площею 0,0675 га та житлового будинку з господарчими спорудами, що розташовані за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Суворова, буд. 16. До вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя , встановлюються трирічний строк позовної давності , але у тих випадках , коли для окремих вимог встановлено строк позовної давності , він обчислюється , якщо інше не встановлено законом , з дня , коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права . Оскільки фактично про порушення своїх прав позивач дізнався з постанови нотаріуса від 13.09.2011 року , то вважає, що строк позовної давності обчислюється саме з 13.09.2011 року . Позивач, уточнивши заявлені позовні вимоги в остаточній редакції позову від 25.05.2012 року просить суд: поновити йому строк позовної давності для звернення до суду та визначити частку у спільному сумісному майні подружжя [PERSON] та визнати право власності за ним на 1/ 2 частину майна , придбаного у шлюбі з [PERSON] , яке складається з земельної ділянки площею 0,0675 га та житлового будинку господарчими спорудами, що розташовані за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Суворова, буд. 16, залишивши у власності [PERSON], що померла 10 березня 2008 року, 1/2 частину від земельної ділянки площею 0,0675 га та житлового будинку з господарчими спорудами, що розташовані за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Суворова, буд. 16. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, що з померлою [PERSON] вони дійсно офіційно розлучилися у 2002 році, до того жили разом однією сім»єю з 12.07.1969 року. Після розлучення зрозуміли, що це помилка , примирилися та продовжували проживати разом до самої смерті [PERSON] Від шлюбних відносин мають двох синів. Від підприємства він отримав квартиру, але у подальшому 24.03.2000 року вони з дружиною купили житловий будинок за № 16 по вул..Суворова в м.Кривому Розі , в якому жили разом до дня її смерті, не дивлячись на розірвання шлюбу. Він не вважав за необхідне після розлучення ділити будинок, т.я. вважав , що має право на його 1/2 частину. З померлою дружиною вони помирилися , навіть хотіли знов зареєструвати шлюб, але потім вирішили, що можна жити і без реєстрації. Коли вони купили вищеназваний будинок, то в ньому не було ні ванної , ні туалету. Поступово вони, разом із [PERSON] та молодшим сином, все переробили та добудували його. До нотаріальної контори зразу після смерті дружини не звертався, оскільки вважав, що оскільки будинок був придбаний сумісно в період шлюбу, то йому автоматично належить його 1/2 частина. Тільки після звернення до нотаріуса та отримання його відмови у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частину вищеназваного будинку у вересні 2011 року, йому стало зрозуміло, що його права співвласника порушені. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача [PERSON]- [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] з»явився у судове засідання 22.05.2013 року, визнав заявлений позов в повному обсязі та просив проводити подальший розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином, двічі у судові засідання не з»явився, заяв про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин, до суду не надав, у зв»язку з чим , суд на підставі сь.169 ч.4 ЦПК України розглядає справу за його відсутності. Вислухавши думку сторін , показання свідків , проаналізувавши матеріали справи , суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом було встановлено, що 12\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~липня 1969 року позивач уклав шлюб з гр. [PERSON], [INFO], який було зареєстровано Малоекатеринівською п/р Запорізького району актовий запис №16 (копія свідоцтва про шлюб додається). Після шлюбу дружині було присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] ( а..с. 4) Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом РАГС Дзержинського районного управління юстиції 05.08.2002 року запис №211, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано ( а.с.5). В період знаходження в шлюбі , 24 березня 2000 року, подружжя [PERSON] придбало домоволодіння за адресою: місто Кривий Ріг, вул. Суворова, буд. 16, що підтверджується договором купівлі-продажу, який було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького МНО [PERSON] того ж числа реєстровий номер 963, який відповідно зареєстрований Криворізьким БТІ 31.03.2000р, про що свідчить відповідний штам на договорі (копія договору додається). До того ж на підставі вказаного договору 21.11.2000 року земельну ділянку розміром 0,0675 га було передано у приватну власність [PERSON] ( а.с.6,7) 10 березня 2008 року [PERSON] померла , що підтверджується доданою до справи копією свідоцтвом про смерть ( а.с.8). Як убачається із довідки, виданої квартальним уповноваженим [PERSON] позивач проживав разом із [PERSON] за адресою : м.Кривий Ріг, вул.. Суворова , 16 в м.Кривому Розі до дня її смерті 10.03.20008 року ( а.с.9). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що позивач [PERSON] та його дружина -[PERSON] придбали будинок за адресою: м.Кривий Ріг вул.Суворова, 16 , більше 10 років потому. Весь час з моменту вселення до будинку і до дня смерті дружини вони проживали разом. З ними деякий час проживав також їх молодший син - [PERSON], спочатку сам, а потім , коли одружився із сім»єю. Щось у сина в сім»ї сталося і вони розійшлися, але [PERSON] продовжував проживати в цьому будинку, вона його періодично бачила. Після смерті дружини [PERSON] продовжував жити у вищеназваному будинку та живе по теперішній час. Про його розлучення з дружиною їй нічого не відомо , ні позивач , ні померла про це нікому не розповідали. Всі сусіди їх сприймали , як сім»ю. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що позивача та його померлу дружину [PERSON] знає давно, приблизно з 1970 року, вони дружили сім»ями, її чоловік - хрещений молодшого сина позивача. В останній час [PERSON] та [PERSON] жили на сел. « Победа» в м.Кривому Розі у приватному секторі. Зустрічались , у зв»язку з цим , не досить часто, про те що вони розірвали шлюб ще у 2002 році їй нічого не було відомо. Вона їх сприймала як сім»ю , жили вони разом в одному будинку до смерті [PERSON]. 13\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~вересня 2011 [PERSON] звернувся до Третьої Криворізької ДНК за консультацією щодо роз'ясненням своїх прав на це майно та для отримання свідоцтва на частку у спільному сумісному майні подружжя. Постановою від 13.09.2011 року за №1690/02-31 у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна стосовно земельної ділянки та житлового будинку з господарчими спорудами, що розташовані адресою: м. Кривий Ріг, вул. Суворова, буд. 16, нотаріусом було відмовлено, тому, що шлюб між [PERSON] та померлою було розірвано. У період шлюбу подружжя та до їх розлучення (1969-2002рр) був чинним Кодекс УРСР про шлюб та сім"ю від 20.06.1969р , дія якого була припинена в зв"язку із вступом у дію нового Цивільного кодексу України та Сімейного Кодексу України , тому розглядатися вказана справа повинна за нормами законів , які діяли на час перебування у шлюбних відносинах та їх розірвання. Згідно ч. 1 ст. 22 [PERSON] (в редакції 1969р) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу (ч. 1 ст. 28 вказаного Кодексу). На момент придбання цього домоволодіння - 2000р. та розлучення в 2002р. діти позивача та померлої, а саме: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], вже були дорослі, тому не має правових підстав для відступлення від принципу рівності часток з урахуванням їх інтересів. Згідно ст. 77 Кодексу про шлюб і сім"ю в редакції 1969 року, за життя батьків діти не мають права на їх майно, так само, як і батьки не мають права на майно дітей. Тому фактично частки [PERSON] та [PERSON] є рівними і складають по 1/2 частині від спільного сумісного майна, а саме: земельної ділянки площею ,0675 га та житлового будинку з господарчими спорудами, що розташовані за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Суворова, буд. 16, кожному. Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності (ст. 29 [PERSON]), але у відповідності до ст. 11 у тих випадках, коли для окремих вимог встановлено строк позовної давності, він обчислюється, якщо інше не встановлено законом, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Фактично про порушення своїх прав позивач дізнався з постанови нотаріуса від 13.09.2011 року, у якій йому було роз"яснено чому і на підставі чого нотаріус не може видати йому відповідне свідоцтво, тому у цьому випадку строк позовної давності обчислюється саме з 13.09.2011 року. Відповідачі на підставі ст.60 ЦПК України не надали суду належних доказів, у спростування позиції позивача щодо початку відліку строку позовної давності. За таких обставин, суд вважає що позивачем не пропущений строк звернення до суду за захистом порушених прав і суд вважає , що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і тому підлягають задоволенню в повному обсязі . На підставі викладеного та

Outcome: approved