Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить провести поділ спільного майна придбаного за час шлюбу із [PERSON], а саме : стягнути з [PERSON] на користь позивача компенсацію у розмірі 17 250 грн. за здійснення за рахунок спільних коштів невід`ємних поліпшень квартири [ADDRESS], крім цього, виділити [PERSON] спальню «Вишня» вартістю 2 750 грн. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що слід виділити їй спальню з урахуванням того, що на її утриманні перебуває неповнолітня дитина подружжя, крім цього, позивач вказала, що за час шлюбу подружжям здійснені певні роботи по поліпшенню житла, в якому залишився проживати відповідач (зроблено опалення та замінені віконні блоки), а тому просить відшкодувати вартість проведених робіт. Відповідач у суді позовні вимоги визнав частково не заперечує проти відшкодування половини вартості вказаної у позові спальні «Вишня», в іншій частині позовних вимог заперечує, пославшись на те, що майно та ремонтні роботи оплачувались за кошти зароблені ним особисто. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Із копії паспорта позивача та копії свідоцтва про розірвання шлюбу встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] з 14 серпня 2007 року по 12 серпня 2010 року. В ході судового розгляду сторонами не заперечується факт придбання під час шлюбу спальні «Вишня» вартістю 2750 грн., дивану «Маріо» вартістю 2180 грн. та проведення ремонтних робіт, а саме : монтування опалення та заміну віконних блоків у квартирі [ADDRESS]. Вказані обставини доводяться, також, наданими доказами, а саме : накладною № 101 від 20 листопада 2007 року (прізвище покупця зазначено Мичак, однак, сторонами визнається факт придбання вказаних меблів сторонами в шлюбі), накладною № 35 від 20 грудня 2008 року, які свідчать про придбання вказаних у позові меблів подружжям. Відповідно до наведених вище доказів зазначені меблі були дійсно придбані під час шлюбу, а тому, відповідно до ст.60 СК України належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Згідно із змістом ст.69 СК України [PERSON] та [PERSON] мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Судом не приймається до уваги заперечення відповідача щодо розподілу майна із посиланням на відсутність у позивача доходів під час шлюбу (в звязку із цим судом не приймаються до уваги надані [PERSON] докази на отримання доходів, повязаних із опікунством над малолітньою дитиною, які витрачались подружжям на спільні потреби), так як відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Із пояснень позивача встановлено, що неповнолітня дитина подружжя [PERSON], [INFO] з моменту розірвання шлюбу проживає із матір`ю - [PERSON] Відповідачем вказані обставини не заперечуються. Із ч.3 ст.70 СК України вбачається, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти. В ході судового слідства достовірно встановлено, що подружжям за час шлюбу придбано меблі : спальня «Вишня» та диван «Маріо», які є спільною сумісною власністю подружжя і у разі поділу частки сторін у цьому майні мають бути рівними. Суд вважає за доцільне задоволити вимогу позивача щодо виділення їй у власність спальню «Вишня», вартість якої є дещо більша від вартості дивана «Маріо» - в звязку із проживанням з нею неповнолітньої дитини. Таким чином, позовна вимога [PERSON] в цій частині є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Про проведення подружжям невід`ємних поліпшень квартири [ADDRESS] свідчать надані сторонами платіжні документи : чек № 971 від 7 липня 2008 року про оплату [PERSON] 1700 грн. за металопластикові вікна, копія товарного чеку від 5 вересня 2008 року про оплату вартості опалення, чек № 1413 від 27 грудня 2010 року та чек № 1260 від 9 листопада 2010 року про оплату позивачем відповідно 2723 грн. та 3020 грн. за металопластикові вікна, із яких встановлено, що протягом шлюбу сторонами витрачено 9700 грн. на здійснення заміни віконних блоків та на монтаж системи опалення (оплата відповідачем коштів за чеками № 1413 та № 1260 проведено після розірвання шлюбу). Згідно із ч.1 ст.62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого із подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, в обґрунтування вимоги щодо відшкодування позивачу частини понесених подружжям витрат на поліпшення квартири [ADDRESS] сторонами надані платіжні документи, які доводять понесення певних матеріальних витрат на проведення вказаних ремонтних робіт. Однак, необхідною умовою в цьому випадку є істотне збільшення у своїй вартості майна, що належить одному із подружжя. В суді відповідачем зазначено, що квартира [ADDRESS] не є його власністю, а належить його батькам. Доказів на спростування цих обставин суду надано не було. Таким чином, вимога [PERSON] щодо компенсації їй 17 250 грн. за здійснення поліпшення квартири [ADDRESS] не підлягає до задоволення, так як вказане житло не є спільною сумісною власністю подружжя. На підставі наведеного, ст.ст.60, 62, 70 СК України,

Outcome: partial