Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-09 00:00:00

В березні 2013 року позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з зазначеним позовом, в якому пояснив, що вона працювала на посаді старшого агента з організації обслуговування авіаперевезень групи реєстрації та зустрічі-посадки пасажирів відділу пасажирського обслуговування базової станції комплексу наземного обслуговування в приватному акціонерному товаристві "Авіакомпанія"Аеросвіт" по 07.02.2013 року. Згідно наказу № 364-ос від 06.02.2013 р. була звільнена з посади старшого агента з організації обслуговування авіаперевезень Групи реєстрації та зустрічі-посадки пасажирів відділу пасажирського обслуговування базової станції комплексу наземного обслуговування у звязку із скороченням штату працівників. Відповідач був зобовязаний в день звільнення видати їй належним чином заповнену трудову книжку та виплатити розрахункові кошти в розмірі 33 255 грн. 97 коп., що складаються із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати. Позивач в судове засідання не з'явилась, разом з тим, 27.03.2013 р. через канцелярію суду подала заяву якою на позові наполягає, а справу просить слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки невідомі, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Між позивачем та відповідачем склалися трудові правовідносини щодо оплати праці, які передбачені ст.ст. 47, 115, 117 Кодексу законів про працю України. Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Встановлено, що позивач [PERSON] по 07.02.2013 року працювала в приватному акціонерному товаристві "Авіакомпанія"Аеросвіт" на посаді старшого агента з організації обслуговування авіаперевезень Групи реєстрації та зустрічі-посадки пасажирів відділу пасажирського обслуговування базової станції комплексу наземного обслуговування. 07.02.2013 року вона була звільнена у звязку із скороченням штату працівників відповідно до наказу № 364-ос від 06.02.2013 року. З цього приводу позивачем доведено наявності трудових відносин постійного характеру в порядку, визначеному ст. 60 ЦПК України, в період до 07.02.2013 року, що підтверджується записом в трудовій книжці (а.с. 8-13). 07.02.2013 року позивач вже не працював, а тому розрахунок з ним повинен бути проведеним 07.02.2013 року, чого зроблено не було. Судом встановлено, що при звільненні позивачу не виплачено заробітної плати за період з грудня місяця 2012 року по лютий 2013 року, а також не проведено розрахунок при звільненні, чим відповідачем порушені вимоги статті 47 Кодексу законів про працю України. З цього приводу суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 33 255 грн. 97 коп., до складу якої входить заробітна плата за грудень 2012 року, січень 2013 та лютий 2013 року, компенсація за невикористану відпустку у кількості 36 календарних днів за відпрацьований період з 26.03.2011 р. по 07.02.2013 р. та вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати, що з вирахуванням сум обовязкових платежів та податку становить вказану вище суму. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 332 грн. 56 коп., які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від їх оплати. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про присудження працівникові заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 47, 115, 116 КЗпП України, ст. 24 Закону України "Про оплату праці",

Outcome: approved