Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-29 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк ( надалі ПАТ КБ) «Приватбанк» 2 квітня 2012 року звернулось в суд з позовом до [PERSON] , який уточнило заявою від 23 квітня 2012 року, про стягнення 23982,29 грн. заборгованості за кредитним договором. Вказує на те, що відповідно до укладеного договору № DNH4 KP89750634 від 14 липня 2006 року [PERSON]А 14 липня 2006 року отримала кредит в розмірі 2600грн. зі сплатою відсотків за користування в розмірі 25,08 % на рік на суму залишку за кредитом з кінцевим терміном повернення 16 липня 2007 року. Згідно умов укладеного договору він складається з заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам , якими визначено умови погашення заборгованості. У зв»язку з порушеннями зобов»язань з боку позичальника станом на 30 грудня 2011 року утворилась зазначена заборгованість , яка складається з заборгованості по відсоткам 9025,31 грн., пені 13318,65 грн., штрафів : фіксованої частини 500 грн. і процентної складової 1138,33 грн. [PERSON] у своїй зустрічній позовній заяві від 19 червня 2012 року просить визнати недійсним укладений нею з ПАТ КБ « Приватбанк» кредитний договір № DNH4 KP89750634 від 14 липня 2006 року на придбання в магазині мобільного телефону « NOKIA 6681» вартістю 2000 грн. Посилається на те , що її волевиявлення на вчинення цього правочину не було, а договір був укладений внаслідок шахрайства з боку [PERSON] , який ввів її в оману , і котрого засуджено вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2007 року за ст.. 190 ч. 1,358 ч. 1 КК України , і з нього стягнуто на користь ПАТ КБ « Приватбанк» заподіяну шкоду. В удовому засіданні представник позивача [PERSON]С підтримала позов ПАТ КБ « Приватбанк» і заперечувала проти позову [PERSON]Пояснила, що , дійсно, вироком суду від 20 червня 2007 року було засуджено [PERSON] за шахрайство, в тому числі, по відношенню до [PERSON] при укладенні кредитного договору. За позовом банку з засудженого в кримінальній справі стягнуто загальну суму шкоди 25166,19 грн. , в тому числі по кредитному договору з [PERSON] борг станом на 8 лютого 2007 року 3167,69 грн. Із яких 2600 грн. заборгованості за кредитом , по відсоткам 508,45 грн. , пені 59,24 грн. Але оскільки [PERSON] підписала договір , усвідомлювала значення своїх дій , могла ними керувати , є дієздатною фізичною особою, повинна відповідати по прийнятим на себе зобов»язанням перед банком. [PERSON]А позов банку не визнала , підтримала свій позов і пояснила , що [PERSON] знайомий її сина , якому заборгував 600 грн. 14 липня 2006 року [PERSON] прибув до неї додому і пропонував повернути борг, для чого треба поїхати в магазин в м. Красноармійськ . Ні про який кредит і купівлю телефону мови не велось. Їй принесли в машину два документи, які вона підписала, не читавши, бо вірила [PERSON] .Через деякий час вона отримала лист від банку з пропонуванням погасити борг за кредитом. Вона звернулась до правоохоронних органів , була порушена кримінальна справа , а [PERSON] засуджено за шахрайство. Вислухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи , суд дійшов такого висновку. З обставин справи встановлено, що 14 липня 2007 року укладений між ПАТ КБ « Приватбанк» та [PERSON] договір № DNH4 KP89750634 на отримання [PERSON]А кредиту в розмірі 2600грн на купівлю мобільного телефону вартістю 2000 грн.. зі сплатою 25,08 % на рік з кінцевим терміном повернення 16 липня 2007 року. [PERSON]А оспорює своє волевиявлення на укладення даного договору , вказуючи на те, що була введена в оману [PERSON] . Дійсно, вироком Красно армійського міськрайонного суд Донецької області від 20 червня 2007 року засуджено за ст.. ст.. 190 ч. 2,358 КК України [PERSON] за те, що він 14 липня 2006 року скоїв злочин щодо [PERSON]при укладенні неї кредитного договору . Даним вироком у відшкодування збитків стягнуто з засудженого на користь банку 25166,19 грн. матеріальної шкоди, в тому числі, по кредиту [PERSON] 3167,69 грн. Таким чином, судом в порядку кримінального провадження вже встановлені обставини щодо незаконності дій при укладені кредитного договору [PERSON], які доказуванню вже не підлягають. Відповідно до ст.. 215 ч. 1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог , які встановлені частиною першою - третьою, п»ятою і шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ч. 3 ЦК України визначено , що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Оскільки встановлена відсутність волевиявлення з боку [PERSON]А на укладення кредитного договору шляхом визнання винною іншої особи у скоєнні злочину при укладанні кредитного договору, є законні підстави для визнання недійсним цього договору та задоволення позову [PERSON] Таким чином, суд відхиляє позов ПАТ КБ « Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором як безпідставний . Згідно ст.. 236 ЦК України право чин, визнаний судом недійсним , є недійсним з моменту його вчинення. На підставі ст.. ст.. 203,215 ЦК України, ст.. ст.. 10,57,60,209 ЦПК України суд

Outcome: approved