Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що на протязі 22 років і 6 місяців працював прохідником на підприємствах відповідача з повним робочим днем під землею. Отримав ряд професійних захворювань: вібраційна хвороба першої стадії, нейросенсорна приглухуватість зі значним зниженням слуху. В січні 1993 року за висновком МСЕК було встановлено первинно 25 відсотків втрати професійної працездатності. 23.09.2011 року за висновком МСЕК також визначено 40 відсотків втрати професійної працездатності і підтверджено 1 групу інвалідності. Позивач вказав, що переносить фізичний біль, моральні страждання та переживання, наявність яких у наступному: він вимушений нести додаткові витрати з сімейного бюджету на медикаменти, посилене харчування, придбання ліків, проходити постійні медичні обстеження. При зміні погодних умов відчуває сильні болі в області грудної клітини, в ліктьових та колінних суглобах, йому важко рухатися. Просив стягнути з відповідач на відшкодування моральної шкоди 85840 грн. В судовому засіданні позивач до перерви та його представник позов підтримали. Представник відповідача проти позову заперечила, вказавши, що позивач на її думку пропустив строк позовної давності, інвалідність йому встановлена за поранення під час ВОВ. У письмових запереченнях представник відповідача зазначила, що позивач працював у шкідливих умовах в тресті «Дзержинськруда», який на сьогоднішній день ліквідований і відповідач не є його правонаступником, проте в ході судового засідання представник відповідача визнала, що даний трест входив до структури підприємства, правонаступником якого є нині відповідач по справі Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат». Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за таких підстав. Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, проти чого не заперечила й представник відповідача позивач працював з 12.10.1953 по 10.02.1976 року підземним машиністом, підземним прохідником на РУ ім. К.Лібкнехта трест «Дзержинськруда». Відповідно до висновку ЛЕК УкрНДІПРОММЕД від 16.08.2011 року протокол №1654 позивачу було постановлено діагноз: вібраційна хвороба першої стадії 1965 рік, резидуальні прояви у вигляді вегето-сенсорної полінейропатії; нейросенсорна приглухуватість 2 ст. (зі значним зниженням слуху). Проф. з 1992 року. (а.с. ). Вперше 25 відсотків втрати працездатності позивачу [PERSON] було встановлено з 24.11.92 року відповідно до огляду профпатологічної ВТЕК від 20.01.1993 року (а.с. ). Повторним оглядом від 12.07.2010 року позивачу [PERSON] було визначено 1 гурпу інвалідності у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Вітчизни безстроково (а.с. ). Повторним оглядом 23.09.2011 року встановлено всього сорок відсотків втрати працездатності включаючи 25 % по туговухості, 15% по вібраційній хворобі безстроково (а.с. ). На час виникнення спірних правовідносин можливість відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, за рахунок роботодавця на підставі рішення суду передбачалися п. 11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 (далі - Правила). До вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, застосовується тримісячний строк звернення до суду (ст. 233 КЗпП України). Однак до інших вимог про відшкодування моральної шкоди, зокрема вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності відповідно до ст. 83 ЦК УРСР не застосовуються (п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). З набранням чинності ЦК України 2004 року позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України). Тому суд вважає, що в даній справі позивачем строк звернення до суду не порушений. Отже в судовому засіданні встановлено, що позивачу при виконанні трудових обов`язків, з вини підприємства-відповідача спричинена шкода здоров`ю згідно наслідкам професійних захворювань, він втратив 40% працездатності, хоча інвалідність позивача не пов`язана із професійними захворюваннями. Винним в отриманні позивачем професійного захворювання є підприємство- відповідач. Від професійних захворюваннь позивач переніс та переносить фізичний біль, втрата трудоспособності встановлена безстроково. При вказаних обставинах суд вважає, що професійним захворюванням порушено звичайний для нього спосіб життя, він вимушений витрачати додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, нашли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. При обговоренні суми за причинену моральну шкоду, яку позивач оцінив у 85840грн., суд виходить із принципів розумності, виваженості і справедливості, враховуючи тяжкість наслідків у стані здоров`я позивача, відсотків втрати професійної працездатності - 40%, вину підприємства у професійному захворюванні і заперечення цієї вини з боку підприємства, вважає необхідним назначити позивачу компенсацію в розмірі 10000 гривень, що буде відповідати компенсації за спричинену моральну шкоду. На підставі викладеного,

Outcome: approved