Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-29 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, посилаючись на те, що він є рідним племінником [PERSON] 05.07.2000р. [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла заявнику квартиру [ADDRESS]. З 2006 року заявник постійно проживав разом з тіткою у вищевказаній квартирі, але зареєстрованим у квартирі не був, іншого місця проживання не мав. 04.11.2010р. [PERSON] померла. Після її смерті єдиним спадкоємцем за заповітом був заявник. 23.11.2011р. заявник звернувся до шостої держнотконтори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] після смерті тітки. Однак, постановою державного виконавця Шостої держнотконтори [PERSON] від 23.11.2011р., заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 04.11.2010р., у звязку з тим, що у спадкодавця відсутній факт прийняття спадщини, оскільки заявник не був зареєстрований разом з померлою у квартирі [ADDRESS] Факт постійного проживання разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини необхідний заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті тітки [PERSON], померлої 04.11.2010р. З урахуванням викладеного, просив суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, 10/47, на час відкриття спадщини 04 листопада 2010 року. У судовому засіданні заявник заяву підтримав, на її задоволенні наполягав. Представник зацікавленої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, суду надав листа, в якому просить слухати справу без його участі (а.с.57). Зацікавлено особа [PERSON] та її представник у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечували, суду пояснили, що [PERSON] є її тіткою. 04.11.2010р. [PERSON] померла. Після її смерті [PERSON] звернулася до Шостої держнотконтори з заявою про прийняття спадщини за законом а таким чином вона є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] Суд, вислухавши пояснення заявника, зацікавленої особи [PERSON] та її представника, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, що заявник [PERSON] є рідним племінником [PERSON] 05.07.2000 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2-041. За заповітом [PERSON] заповідала заявнику належну їй квартиру [ADDRESS] (а.с.7). З 2006 року заявник постійно проживав разом з тіткою у вищевказаною адресою, але зареєстрованим у квартирі не був, іншого місця проживання не мав. 04 листопада 2011 року тітка заявника [PERSON] померла. Спадкоємцем за заповітом після її смерті є заявник та на час смерті тітки постійно проживав разом з нею, що також підтверджується поясненнями свідків у судовому засіданні - [PERSON] та [PERSON] (а.с.62,63). А пояснення свідків у судовому засіданні з боку зацікавленої особи [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON], суд до уваги не бере, оскільки вони ґрунтуються зі слів [PERSON] Крім того, суд не бере до уваги пояснення в якості свідка зацікавленої особи [PERSON], оскільки вони співпадають з її особистими поясненнями у судовому засіданні. Факт того, що заявник не проживав разом з померлою у квартирі [ADDRESS] не містять. Також, в матеріалах справи мається нотаріально посвідчена заява [PERSON], в якій містяться її пояснення з приводу постійного проживання заявника разом з померлою. Проте, дана заява судом не враховується, оскільки гр. [PERSON] не була попереджена про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384,385 КК України за завідомо неправильне показання та за відмову від давання показань. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 23 листопада 2011 року заявник звернувся до шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] (а.с. 8). Постановою державного нотаріуса шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 23 листопада 2011 року заявнику у вчиненні нотаріальних дій було відмовлено, оскільки [PERSON] у квартирі разом з померлою [PERSON] зареєстрований не був, заяву у 6-ти місячний термін з дня відкриття спадщини за місцем її відкриття не подав. Тобто у заявника відсутні докази фактичного прийняття спадщини. Проте, з огляду на норми ч.3 ст. 1268 ЦК України, закон не вимагає від спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки така умова прийняття спадщини прямо визначена у законі лише для спадкоємця, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем. Тобто, закон не зобовязує спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подати заяву про прийняття спадщини, оскільки умовою прийняття ним спадщини є лише відсутність відмови від неї. Факт постійного проживання разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини необхідний заявнику для отримання свідоцтва про право спадщини за заповітом після смерті його тітки [PERSON], померлої 04.11.2010р., оскільки заявник не був зареєстрований у [INFO]. Так, пунктом 23 Постанову Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008р. визначено, що якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Таким чином, зібрані по справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved