Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-07 00:00:00

У квітні 2012 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року померла [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть [INFO] року зроблений запис № 326 та [INFO] року видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є матір'ю Позивача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення садівництва розміром 0,06 га, яка знаходиться на території Гостомельської селищної ради Ірпінської міської ради Київської області. На час відкриття спадщини Позивач не встиг прийняти спадщину, а саме зазначену земельну ділянку, оскільки на той момент не було правовстановлюючих документів на землю, а саме державного акта. Позивач зазначає, що протягом шести років після смерті [PERSON] він фактично займався оформленням документів на вищевказану земельну ділянку та 07 серпня 1995 року на ім'я [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], а саме на земельну ділянку для ведення садівництва розміром 0,06 га, яка знаходиться на території Гостомельської селищної ради Ірпінської міської ради київської області. В подальшому [PERSON] звертався до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено, оскільки пройшов шестимісячний термін на отримання спадщини після її відкриття. Позивач зазначає, що він є спадкоємцем першої черги за законом, фактично прийняв спадщину, вступивши в управління і володіння спадковим майном, так як він постійно проживав з матір'ю, що підтверджується довідками КП «БГВУ ЖКГ» Києво-Святошинського району № 656 від 16.03.2012 року та № 723 від 23.03.2012 року та вчиняв всі юридичні та фактичні дії щодо оформлення права власності на вказану земельну ділянку та впродовж всього цього часу доглядав за нею. Брат Позивача [PERSON] не подавав заяву на прийняття спадщини або позову про продовження строку на прийняття спадщини та не заперечує проти того, щоб вказана ділянка була отримана у власність Позивача. [PERSON] просив суд встановити факт прийняття ним після смерті [PERSON] спадщини за законом - земельну ділянку для ведення садівництва розміром 0,06 га, яка знаходиться на території Гостомельської міської ради Київської області та визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку. В судовому засіданні Позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на частину спадщині він не претендує. Представник Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не з'явився, заступник міського голови направив заяву з проханням слухати зазначену цивільну справу у відсутності їх представника, спір вирішити у відповідності з вимогами закону. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа може заявити про розгляд справи у його відсутності, тому суд розглядає справу без представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, проаналізувавши докази по справі, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] року померла [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть [INFO] року зроблений запис № 326 та [INFO] року видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є матір'ю Позивача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення садівництва розміром 0,06 га, яка знаходиться на території Гостомельської селищної ради Ірпінської міської ради Київської області. Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Суд, вважає за доцільне застосувати норми ЦК України в редакції 1963 року, так як правовідносини виникли до вступу в дію ЦК України 2004 року, згідно п.4 Перехідних положень якого: Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини Позивач не встиг прийняти спадщину, а саме зазначену земельну ділянку, оскільки на той момент не було правовстановлюючих документів на землю, а саме державного акта. Позивач протягом шести років після смерті [PERSON] фактично займався оформленням документів на вищевказану земельну ділянку та 07 серпня 1995 року на ім'я [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], а саме на земельну ділянку для ведення садівництва розміром 0,06 га, яка знаходиться на території Гостомельської селищної ради Ірпінської міської ради київської області. В подальшому [PERSON] звертався до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено, оскільки пройшов шестимісячний термін на отримання спадщини після її відкриття. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, фактично прийняв спадщину, вступивши в управління і володіння спадковим майном, так як він постійно проживав з матір'ю, що підтверджується довідками КП «БГВУ ЖКГ» Києво-Святошинського району № 656 від 16.03.2012 року та № 723 від 23.03.2012 року та вчиняв всі юридичні та фактичні дії щодо оформлення права власності на вказану земельну ділянку та впродовж всього цього часу доглядав за нею. Відповідно до ч.1 ст. 252 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно з ч.1 ст. 529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Частиною 1 ст. 548 ЦК України 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно ст. 549 ЦК України 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Брат Позивача [PERSON] не подавав заяву на прийняття спадщини або позову про продовження строку на прийняття спадщини та не заперечував проти того, щоб вказана ділянка була отримана у власність Позивача. Відповідно до ст. 554 ЦК України 1963 року в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 зазначеного Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Таким чином, Позивач як син померлого спадкодавця є спадкоємцем за законом першої черги, проживав постійно в одному будинку зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, фактично прийняв спадщину, тому його позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ч.1 ст. 252, ч.1 ст. 529, ч. 1 ст. 548, ст. 549 Цивільного кодексу України 1963 року, ст. 15,16 Цивільного кодексу України від 01.01.2004 року, ч.1 ст. 131 Земельного кодексу України та

Outcome: approved