Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-28 00:00:00

11 липня 2012 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що сім'я розпалася, оскільки вони не знайшли порозуміння в побуті, тому постійно виникали сварки, крім того спроби примирення позитивних наслідків не дали. Зазначила, що з 07.03.2012 року вони не проживають разом та не підтримують шлюбних стосунків. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим, оскільки сторони втратили почуття поваги та кохання. На примирення не погоджується. Також [PERSON] вказала, що від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, а тому просить стягувати аліменти на утримання сина. В судовому засіданні позивач просила шлюб розірвати та стягнути аліменти у твердій грошовій формі у розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше встановленого законом мінімуму, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач має нерегулярний дохід, офіційно не працює, тому просила стягувати аліменти у твердій грошовій сумі. Відповідач в судовому засіданні 28.08.2012 року проти розірвання шлюбу заперечував, просив надати строк на примирення з метою зберегти родину. В судовому засіданні 30.10.2012 проти розірвання шлюбу не заперечував, вказав, що протягом наданого судом строку для примирення з дружиною сімейні стосунки налагодити не вдалося. Зауважив, що працює неофіційно, є матеріально забезпеченою людиною, може сплачувати аліменти на утримання в сумі навіть понад 1000 гривень, якщо це потрібно для дитини. В судових дебатах не заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, як щодо вимог про розірвання шлюбу, так і щодо стягнення аліментів. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, враховуючи позовні вимоги, заявлені позивачем, визнання позову відповідачем, що відповідає вимогам ст. 174 України, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 2001 року. /а.с. 13/ Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] /а.с. 7/, який знаходиться на вихованні матері - позивача по справі, яка здійснює догляд за ним, що підтверджується змістом довідки про склад сім'ї № 905 від 05.07.2012р. /а.с. 8/ Сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства - сім'я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. Крім того наданий судом строк на примирення позитивних наслідків не дав. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається, шо відповідач є батьком неповнолітньої дитини, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між батьками. Домовленість щодо виконання даного обов'язку між сторонами відсутня. Відповідно до ч. З ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач працює неофіційно, має мінливий, нерегулярний дохід, суд, у відповідності до вимог ст. 184 Сімейного кодексу України, присуджує аліменти у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатною та матеріально забезпеченою особою, фізично здоровим, за станом здоров'я може надавати допомогу на утримання сина, інших утриманців немає, з урахуванням заявлених позовних вимог, визначає розмір аліментів в сумі 800 гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивача в сумі 107,30 грн. та на користь держави в сумі 214,60 грн.

Outcome: approved