Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання заяви і до закінчення навчання сина. Також позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь витрати повязані з наданням правової допомоги. Позовні вимоги мотивовано тим, що син навчається у Національному транспортному університеті розташованому у м. Києві на денній формі навчання у звязку із чим потребує значної матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, при цьому, позивачка на даний час ніде не працює та немає заробітку. Позивачка в судове засідання не зявилась, до суду надійшла її заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Проти проведення заочного розгляду та ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресою, вказаною у позовній заяві, яка підтверджується даними Пирятинського РС УДМС України в Полтавській області, про причини неявки відповідач суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. В матеріалах справи міститься поштовий конверт з повідомленням поштового відділення про те, що відповідач за адресою: м. Пирятин, вул. Шевченка, 1 не проживає. За змістом ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.10.2011 року у справі №2-1292/2011 розірвано шлюб між позивачко та відповідачем (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №273056 (а.с. 5). Згідно довідки №06/02 від 22.01.2013 року виданої Національним транспортним університетом, [PERSON] є студентом 1-го курсу автомеханічного факультету денної форми навчання. Термін навчання 01.09.2012 року 01.07.2016 року. За змістом наданої позивачкою копії трудової книжки, 30.01.2012 року вона була звільнена з посади оператора виробничої дільниці ТОВ «Церсаніт Інвест» і з наведеного часу не працює. Тобто на даний час позивачка офіційно ніде не працює, у звязку з чим перебуває у скрутному матеріальному становищі. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як розяснено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено наявність у даній справі усіх вказаних вище обставин, що вказує на обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення аліментів на повнолітнього сина. Згідно положень ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Позивачка просила стягнути аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача. На думку суду, такий розмір аліментів є відповідним, враховуючи, що син знаходиться на утриманні позивачки, яка доходу не має та навчається у вищому навчальному закладі, що знаходиться в іншому населеному пункті (м. Києві). При цьому, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів до закінчення навчання та у розмірі не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не підлягають до задоволення, оскільки не ґрунтуються на законі. Так, відповідно до ст. 199 СК України у даному випадку аліменти стягуються до 23-х років за умови продовження навчання до вказаного віку, а відсотковий розмір прожиткового мінімуму не може встановлюватись, враховуючи, що повнолітня особа не є дитиною в розумінні чинного законодавства України. Згідно положень ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial