Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-19 00:00:00

В грудні 2011 р.[PERSON]звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 04.04.1980 р.він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON],який був розірваний рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18.12.2008 р. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON],[INFO] В період зареєстрованого шлюбу в 1996 р.на підставі договору купівлі-продажу сторонами була придбана квартира [ADDRESS],яка оформлена на ім*я відповідачки [PERSON] Посилаючись на те, що спірна квартира придбана в період зареєстрованого шлюбу і вважається спільним майном подружжя,в якому частки сторін є рівними, проте згоди про поділ майна ними не досягнуто, просить суд визнати за ним право власності на 1\\2 частину квартири [ADDRESS]. В процесі розгляду справи відповідачка [PERSON]зверталась до суду із зустрічним позовом про визнання договору купівлі-продажу спірної квартири дійсним,який за її заявою залишений судом без розгляду. В процесі розгляду справи [PERSON]як третя особа із самостійними вимогами звертався до суду з позовом про визнання за ним права власності на 1\\3 частину спірної квартири,який за його заявою залишений судом без розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]просив суд задовольнити позов його довірителя [PERSON]П.з посиланням на те, що спірна квартира була придбана в період зареєстрованого шлюбу з відповідачкою [PERSON], є спільним майном подружжя, де частки кожного з подружжя рівні і позивач має право на 1\\2 частку спірної квартири. Оскільки всі правовстановлюючі документи оформлені на відповідачку [PERSON],після розірвання шлюбу між сторонами виникла необхідність врегулювати майнові питання, однак про поділ спірної квартири згоди не досягнуто. З урахуванням наданих доказів вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідачка [PERSON]І.в судовому засіданні позов [PERSON]визнала частково та пояснила,що спірна квартира була дійсно придбана в період зареєстрованого шлюбу між ними,однак на її купівлю витрачались не спільні кошти подружжя, а гроші, виручені від продажу іншої квартири, де їхньому сину [PERSON]також належала на праві власності 1\\3 частина.Внаслідок продажу належної [PERSON]частки квартири іншого житла для нього не придбали,на її думку,кожен із співвласників проданої квартири,в тому числі і [PERSON],має право на 1\\3 частину в спірній квартирі.Після розірвання шлюбу між нею та [PERSON]останній висловлював намір погодитись на оформлення за [PERSON]права власності на 1\\3 частину спірної квартири,однак згодом пред*явив позов,за змістом якого змінив свою позицію щодо розділу спірної квартири.Не заперечувала проти визнання за [PERSON]права власності на 1\\3 частину спірної квартири. Третя особа [PERSON]О.в процесі розгляду справи проти позову [PERSON]заперечував з посиланням на те,що спірна квартира була придбана його батьками на кошти,отримані від продажу іншого житла,де йому ,неповнолітньому на той час,на праві власності належала 1\\3 частина,тому вимоги [PERSON]на 1\\2 частину порушують його права на житло. Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників ,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що з 04.04.1980 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб між ними розірваний рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18.12.2008 р.,що підтверджено копією рішення. 25.11.1996 р.за [PERSON]І.в ОП ЗМБТІ було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.1996 р.№ 1749,укладеного на Запорізькій товарній біржі Україна ЛТД,про що надана копія договору та технічного паспорту. Свої вимоги про визнання права власності на 1\\2 частину спірної квартири позивач обґрунтував нормами ст.60,69,70-71,74 СК України, які встановлюють, що майно, набуте подружжям в період шлюбу, належить чоловіку та дружині на праві спільної сумісної власності, де частки дружини(чоловіка)є рівними, дружина і чоловік мають право на поділ майна, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. Як передбачено ст.61 ч.1 СК України ,об*єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно,за винятком виключеного з цивільного обороту. В обгрунтування своїх доводів про те,що спірна квартира є об*єктом права спільної сумісної власності сторін,позивач зазначав, що вона була придбана ними в період зареєстрованого шлюбу,а тому відповідно до ст.60 СК України вважається спільною сумісною власністю подружжя. Як передбачено ст.328 ЦК України,право власності виникає на підставах,не заборонених законом,зокрема з правочинів і вважається таким,що виникло правомірно,якщо інше не випливає із закона або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі,підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Як вбачається\~із матеріалів\~справи,\~договір купівлі-продажу\~спірної квартири\~був укладений\~на Запорізькій\~товарній біржі\~ Україна\~ЛТДі в\~подальшому реєструвався\~в ОП\~ЗМБТІ,однак\~всупереч вимогам\~ст.209,640\~ЦК України,зазначений\~правочин не\~був нотаріально\~посвідчений,є\~лише простою\~письмовою угодою,тому\~вважається фактично\~неукладеним і таким, що не породжує для його сторін прав та обов*язків . Такі висновки суду повністю узгоджуються з положеннями Закону України Про товарну біржу,який був чинним на момент вчинення на Запорізькій товарній біржі Україна ЛТДдоговору купівлі-продажу спірної квартири. Так,ст.1 цього закону передбачала,що товарна біржа є організацією,що об*єднує юридичних і фізичних осіб,які здійснюють виробничу та комерційну діяльність і біржа має право реєструвати угоди, якщо вони укладені між юридичними або фізичними особами,що здійснюють підприємницьку діяльність,на виконання та у зв*язку з цією діяльністю,лише такі договори не підлягали нотаріальному посвідченню. Таким чином, спірна квартира не підлягає поділу як спільне сумісне майно подружжя, оскільки на підставі вказаного вище неукладеного правочину сторони не набули права власності на неї. Оскільки позивач інших передбачених законом підстав для набуття права власності на 1\\2 частину спірної квартири не зазначав, в задоволенні позову про визнання за ними такого права в межах заявлених вимог суд відмовляє. Докази, які надавали в процесі розгляду справи відповідачка [PERSON]та третя особа [PERSON],судом не оцінюються,оскільки їхні позови були залишені без розгляду,для вирішення справи за позовом [PERSON]ці докази правового значення не мають. На підставі ст.60 СК України,ст.209,640,657 ЦК України,ст.3,10,11,57,60,88,212-215,218 ЦПК України,суд-

Outcome: dismissed