overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку два місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини матері [PERSON], яка померла 31.07.2010 року. В обгрунтування позову зазначив, що пропустив встановлений законом строк на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки працює, має домашнє господарство та зайнятий його веденням. У судове засідання сторони не з»явились, при цьому позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи суд приходить наступного висновку. По справі встановлено, що 31.07.2010 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Позивач має право на спадкування майна матері за законом у першу чергу, однак не звернувся у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка до цього часу ніким не прийнята, оскільки працює, має домашнє господарство та зайнятий його веденням і саме з цієї причини не зміг вчасно звернутися до нотаріуса. Згідно положень частини 3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки заявлені вимоги ґрунтуються на законі, і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, а причина пропуску строку прийняття позивачем спадщини є поважною, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що 22.01.2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] ,[INFO]. Сторони втратили почуття взаємоповаги , проживають окремо , не підтримують шлюбні відносини , позивачка вважає, що сімя розпалась. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, і просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання зявився , проти позову не заперечував та не оспорював доводи позивача. Суд вислухавши пояснення позивача ,відповідач, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 22.01.2005 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] ,[INFO]. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, на теперешній час сімя фактично розпалась і шлюб зберегти не можливо. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на дитини: сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 (п»ятсот) гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. З відповідачам перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу в них є дитини: сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від покладеного обов»язку утримувати сина. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача, який не заперечує проти розгляду справи без участі відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно свідоцтв про народження дитини: сина [PERSON], [INFO] батьком вказано [PERSON]. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 160,180,182,184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, відкласти складання повного рішення на пять днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до суду до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано по ініціативі відповідача. Від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. До повноліття дочки відповідач сплачував аліменти на її утримання, а 20 березня 2012 року їй виповнилось 18 років і аліменти вже не нараховуються. Дівчинка є інвалідом дитинства, навчається на заочному відділенні Уманського гуманітарно-педагогічного коледжу імені [PERSON], і тому потребує і в подальшому матеріальної допомоги з боку батька. Згідно з ст.199 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і просила суд його задоволити, стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 900 гривень на весь період навчання доньки але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку починаючи з 20 березня 2012 року. Відповідач позов не визнав, проти задоволення заперечував та пояснив, що він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти в сумі 900 гривень і на його утриманні знаходиться ще дитина. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, враховуючи матеріальне становище відповідача і потреби дитини на утримання якої він повинен сплачувати аліменти, суд вважає, необхідно стягувати аліменти у твердій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно починаючи з 20 березня 2012 року і до 01 червня 2015 року за умов навчання дитини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

ПАТ «Кредит [PERSON]»звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 11.06.2009 року АТ «Індустріально-Експортний Банк»та відповідач уклали кредитний договір № 060/408576-АП відповідно до укладеного договору відповідачу надано кредит у розмірі 5593 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.06.2014 року. Але у порушення умов договору відповідач свої зобовязання по погашенню кредиту та нарахованих відсотків належним чином не виконав, у звязку з чим за станом на 17.02.2011 року має заборгованість згідно наданого розрахунку в сумі 9256 грн. 32 коп. На даний час правонаступником АТ «Індустріально-Експортний Банк»є ПАТ «Кредит [PERSON]» Позивач просив суд стягнути вказану заборгованість та судові витрати з відповідача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заявлені вимоги представник позивача підтримав у судовому засіданні в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, згідно до ст. 76 ЦПК України був належним чином повідомлений про час розгляду справи. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно зі ст. 224 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Суд вважає що, справу можна розглянути у відсутність відповідача, на підставі матеріалів справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Так в судовому засіданні встановлено, що між сторонами існували вказані правовідносини, 11.06.2009 року АТ «Індустріально-Експортний Банк»та відповідач уклали кредитний договір № 060/408576-АП відповідно до укладеного договору відповідачу надано кредит у розмірі 5593 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.06.2014 року. Але у порушення умов договору відповідач свої зобовязання по погашенню кредиту та нарахованих відсотків належним чином не виконав, у звязку з чим за станом на 17.02.2011 року має заборгованість згідно наданого розрахунку в сумі 9256 грн. 32 коп. На даний час правонаступником АТ «Індустріально-Експортний Банк»є ПАТ «Кредит [PERSON]» Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору. Оскільки відповідачем не належно виконуються умови договору, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України в разі задоволення позивних вимог, суд, стороні на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

ПАТ Всеукраїнський Акціонерний банкзвернувся до суду з позовною заявою в якій зазначив, що відповідно до укладеного договору №1097/08 від 17.06.2008р. [PERSON] отримав кредит в розмірі 14100,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмір 24% річних, з кінцевим терміном повернення до 17.06.2011р. В порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобовязання за договором належним чином не виконав, в звязку з чим станом на 02.11.2011р. має заборгованість в розмірі 31326,60грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 31326,60грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполіг, просив розглянути справу у відсутності відповідача, який не зявляється до суду без поважних причин, з винесенням заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи сповіщений, тому суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України, згідно заяви позивача, вважає доцільним проводити слухання справи за відсутності відповідача та винести заочне рішення на підставі доказів, які є у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні правовідносини. Між позивачем та [PERSON] укладений кредитний договір №1097/08 від 17.06.2008р. за яким останній отримав кредит у розмірі 14100,00грн зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 17.06.2011р. (а.с. 6-12). Зобовязання за вказаним договором [PERSON] належним чином не виконує, в звязку з чим станом на 02.11.2011р. має заборгованість загальним розміром 31326,60грн., що підтверджено розрахунком суми заборгованості. (а.с. 4-5). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог ЦК України. В силу ст. 611 ЦК України при порушенні зобовязань наступають наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків. Стаття 1054 ЦК України зазначає, що до відносин кредитного договору застосовуються положення, що регулюють відносини договору займу, а згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути наймодавцю позику в строк та в порядку, встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на параноїдну шизофренію, безперервний тип перебігу, що обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дав. 04.04.2012 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та його лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судовому засіданні не зміг висловити своєї позиції щодо примусового лікування. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви про госпіталізацію хворого. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що [PERSON] страждає на параноїдну шизофренію, безперервний тип перебігу, що обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 04.04.2012 року, поясненнями представника лікарні, відтак існують підстави визначені ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу, а тому хворий потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, посилаючись на те, що 17.09.1973 року у селі Зоряне (в минулому село Босівка) Христинівського району, Черкаської області у віці 63-х років померла її мати [PERSON]. На сьогоднішній день вона, як інвалід дитинства, що свого часу втратила годувальника, має право переоформити отримувану нею в Управлінні ПФУ м. Умані пенсію. Для цих цілей нею за рекомендацією Пенсійного фонду, були зібрані відповідні документи, але у вказаних документах були допущені помилки у написанні прізвища, імені та по-батькові матері. У свідоцтві про смерть матері вказано [PERSON], що відповідає дійсному написанню її прізвища імені та по-батькові. У звязку з розбіжностями в документах, ПФУ не може здійснити їй перерахунок пенсії, через що вона змушена звернутися до суду з даною заявою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні заявниця підтримала заяву і просила її вимоги задовольнити, встановити факт належності її матері [PERSON] наступних документів: - довідки виданої правлінням колгоспу ім.Димитрова, про відсутність архівних матеріалів, що виписана на ім?я [PERSON] від 28.11.1967 року № 396; - протоколу №396 від 30.10. 1967 року колгоспної ради соціального забезпечення колгоспу ім.Димитрова Углуоватської сільської ради Христинівського району про встановлення стажу роботи матері, виданого на ім?я [PERSON]; - довідки колгоспу ім.Димитрова від 28.11.1967 року №396 про періоди роботи матері в колгоспі, виданої на ім?я [PERSON]. Встановити юридичний факт належності їй, [PERSON], документу Свідоцтва про її народження від 24 березня 1952 року, виданого Босівською сільською радою Христинівського району, серії ЯГ №983036, де її мати записана, як [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник зацікавленої особи в судове засідання в судове засідання не зявився, попередньо подавши заяву згідно якої заявлені вимоги визнає, проти задоволення не заперечує. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що дійсно матір [PERSON] звали [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявниці, свідків, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає до задоволення, як обґрунтована і документально підтверджена, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON], є одна й та сама особа. На підставі п.5 ст. 234, п.6 ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій посилаючись на відмову відповідача добровільно надавати матеріальну (грошову) допомогу на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], просила ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання проживаючої з нею дитини до досягнення повноліття останньою. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в письмовій формі, в якій зазначив про визнання заявлених до нього вимог та про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши доводи позивача та дослідивши наявні у справі докази суд приходе такого висновку. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Відповідно з даними, зазначеними у свідоцтві про народження (копії) серії 1-ФП №085911 від 20.08.2008 року, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] являються батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виконкому Новобузької міської ради Миколаївської області за №1408 від 14.03.2012 року та згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 19.03.2012 року, складеного депутатом Новобузької міської ради [PERSON], на утриманні громадянки [PERSON], яка проживає разом з батьками по вул. Паркова, буд.№43 в м. Новий Буг, перебуває неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Доводи позивача та матеріали справи вказують на те, що з січня 2011 року батько неповнолітнього сина, відповідач у справі [PERSON], майнової чи грошової допомоги на утримання дитини не надає, позивач самостійно утримує дитину, а відповідач добровільно не виконує свого обов'язку щодо утримання дитини жодним способом. Таким чином, визнання відповідачем [PERSON] предявленого до нього позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову [PERSON] про стягнення аліментів з врахуванням положень, викладених у ст.182, ст.183 СК України. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй позовній заяві позивачка [PERSON] вказує, що 03 березня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 323. Від спільного проживання в шлюбі у них дітей не народилося.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Причиною розірвання шлюбу є те, що вони не змогли створити міцної сімї, між ними частно виникали непорозуміння, які переростали у сварки. Після чергового непорозуміння в лютому 2011 року відповідач [PERSON] залишив сімю і пішов проживати до своїх батьків у с. Петрів Тлумацького району Івано-Франківської області. З цього часу вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, ведення спільного господарства не займаються. Будь-яких спроб помиритися та зберегти сімю відповідач не робив. Примирення між ними неможливе, просить шлюб між ними розірвати, термін для примирення не надавати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надіслала суду заяву, в якій вказує, що позов підтримує, просить шлюб розірвати та справу розглядати у її відсутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи по суті, що стверджується повідомленням про вручення поштового відпроавлення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення із таких підстав. Сторони 03 березня 2006 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 323. Від спільного проживання в шлюбі у сторін дітей не народилось.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Сторони не змогли створити міцної сімї, між ними частно виникали непорозуміння, які переростали у сварки. Відповідач [PERSON] в лютому 2011 року залишив сімю, пішов проживати до своїх батьків у с. Петрів Тлумацького району Івано-Франківської області і з цього часу сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, ведення спільного господарства не займаються. На думку суду подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб слід розірвати, відновити позивачці після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ним та його батьками: [PERSON] і [PERSON], які померли відповідно 28.02.2010 і 28.11.1999. Спадкоємцями першої черги після померлих є сторони у справі, які являються рідними братами, при чому за відповідачем рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.06.2011 визнано право власності по 1/6 частині зазначеної квартири в порядку спадкування за законом після батька і після матері. Ще по 1/6 частині, що належить батькам, залишилось не оформленими. Позивач просить визнати за ним право власності на 1/6 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після померлої матері та на 1/6 частину після померлого батька, а враховуючи, що йому належить 1/3 частина в праві спільної власності визнати за ним право власності на 2/3 частини спірної квартири. До суду позивач надав заяву про слухання справи за його відсутності, на задоволенні позову наполіг. Відповідач до суду не зявився, про дату і час слухання справи сповіщений його представник за довіреністю, який причини неявки не повідомив, що дає змогу розглянути справу за їх відсутності з винесенням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні правовідносини: сторони у справі є рідними братами та дітьми [PERSON] і [PERSON], померлих відповідно 28.02.2010 і 28.11.1999. Вказаний факт є доведений, не заперечується сторонами та підтверджується відповідними свідоцтвами, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.06.2011 (а.с. 7, 10-11, 14). Спірна квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної сумісної власності за позивачем і його батьками, частки яких визнаються рівними, тобто по 1/3, так як доказів про те, що участь когось із учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою не має. Це встановлено і під час розгляду справи, за результатами якого ухвалене зазначене вище рішення Московського районного суду м. Харкова, яким за відповідачем визнано право власності на 1/6 частину спірної квартири після померлої матері і на 1/6 частину після померлого батька (а.с. 8-9, 14). Позивач з 1984 року зареєстрований і мешкає в спірній квартирі, на час смерті батьків фактично прийняв спадщину після кожного, як за ЦК України в редакції 1963 року (ст. 549), так і за діючим нині цивільним законодавством (ст. 1268 ЦК України) (а.с. 5, 13). На теперішній час спадщина у вигляді 1/3 частини спірної квартири, з яких по 1/6 частині належить померлим батькам сторін, залишається відкритою і, виходячи з викладеного, спираючись на досліджені докази, право власності на ці частини повинно бути визнано за позивачем в порядку спадкування за законом. Отже позов має бути задоволений.

Outcome: approved