Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON], [PERSON] компанії «Аско-Донбас північний» про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08 червня 2010 року у районі перехрестя вул. Танкістів та вул. Енергетиків у м. Сєвєродонецьку Луганської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої сталося зіткнення джерел підвищеної небезпеки, а саме: між автомобілем [NUMBER], яким керував [PERSON], та мопедом, яким керував [PERSON]. Внаслідок зіткнення мопед позивача зазнав значних ушкоджень, а позивачеві були завдані тілесні ушкодження, а саме: закрита черепно-мозкова травма; забій головного мозку; закрита травма грудної клітини; закритий перелом 1-3 ребер справа; закритий перелом 1-7 ребер зліва; закритий перелом правої ключиці; закритий перелом лівої лопатки; закритий вивих лівого передпліччя; двосторонній гемопневмоторакс. Травми супроводжувались ускладненнями у вигляді: плєвропульмональний шок другого ступеня; травматичний шок другого ступеня. За даною дорожньо-транспортною пригодою була порушена кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON], у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, яка надійшла до суду з обвинувальним висновком. Позивачем було подано цивільний позов у кримінальній справі. Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області по справі № 1-816/10 від 04 жовтня 2010 року кримінальна справа була закрита в порядку, передбаченому п. 4 ч. 1 ст. 7 КПК України, а підсудного [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності у порядку ст. 10 КПК України з переданням особи на поруки колективу підприємства, установи чи організації. Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 10 грудня 2010 року постанова Сєвєродонецького міського суду Луганської області залишена без змін. Цивільний позов у кримінальній справі залишено без розгляду. Вина [PERSON] приюдиціально встановлена постановою Сєвєродонецького міського суду від 04 жовтня 2010 року по справі 1-816/10. Внаслідок незаконних дій [PERSON] позивачеві заподіяна наступна шкода: шкода, завдана майну (мопед не підлягає відновленню). Ця шкода у розмірі 4350,00 грн. відшкодована позивачеві [PERSON] компанією «Аско-Донбас північний». Шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя (додаткові витрати, повязані з придбанням ліків, платною медичною допомогою тощо). Ця шкода у розмірі 14 000,00 грн. відшкодована позивачеві відповідачем [PERSON] Шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя у вигляді втраченого позивачем заробітку внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. Ця шкода позивачеві відповідачами не відшкодовувалася. Розмір цієї шкоди не визначався, оскільки в кримінальній справі не була призначена судово-медична експертиза. Виходячи із розміру середньомісячної заробітної плати позивача, та субєктивної оцінки ступеня втрати працездатності, розмір цієї шкоди визначений позивачем у сумі 5 000,00 грн. на момент подання позову. Остаточний розмір шкоди, завданої позивачеві внаслідок втрати працездатності буде встановлено за даними судово-медичної експертизи. Моральна шкода, яка виразилася у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у звязку з каліцтвом та іншим ушкодженням здоровя. Ця шкода позивачеві відповідачами не відшкодовувалася. Позивачеві заподіяна тяжка політравма з чисельними переломами, ранами, травмами головного мозку та внутрішніх органів, яка супроводжувалася шоковим станом другого ступеня. Позивач переніс декілька операцій, його здоровя на цей час не відновлено. Вочевидь, що позивач зазнав значного болю та душевних страждань. Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібності позивача, зміну життєвого укладу позивача внаслідок постійного проходження медичних процедур, та враховуючи вимоги розумності і справедливості, позивач оцінює розмір моральної шкоди у сумі 75 000, 00 грн. Отже, розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню [PERSON] компанією «Аско-Донбас північний» складає 2 550, 00 грн. Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню [PERSON] складає 72 450, 00 грн. З метою захисту свого порушеного права, позивач був змушений звернутися за правовою допомогою. Оплата юридичних послуг, згідно договору, складає 2 400, 00 грн. В уточненій позовній заяві представник позивача [PERSON] зазначив, що у позовній заяві від 07 лютого 2011 року позивач просив суд, у тому числі, стягнути зі [PERSON] компанії «Аско-Донбас північний» на користь позивача шкоду, завдану каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя у розмірі 5 000, 00 грн. Позивач вказав, що розмір цього відшкодування визначений ним приблизно, виходячи із розміру середньомісячної заробітної плати позивача, та субєктивної оцінки ступеня втрати працездатності. Остаточний розмір шкоди, завданої позивачеві внаслідок втрати працездатності буде встановлено за даними судово-медичної експертизи. За даними проведеної судово-медичної експертизи ступінь втрати працездатності позивача встановлено у розмірі 25 %. Виходячи з цього, розмір шкоди у вигляді втраченого позивачем заробітку внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоровя, розрахований відповідно до вимог ст. 1197 ЦК України і складає 26 851, 50 грн. за період з 03.09.2010 р. по 12.09.2012 р. Розмір втраченого доходу на місяць складає 1 105, 00 грн. (розрахунок додається). Враховуючи викладене, представник позивача просив стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду у розмірі 72450,00 грн.; стягнути зі [PERSON] компанії «Аско-Донбас північний» на користь позивача шкоду, завдану каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя за період з 03.09.2010 року по 12.09.2012 року у розмірі 26 851, 50 грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивача шкоду, завдану каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя у розмірі 1 105, 00 грн. щомісячно до досягнення позивачем пенсійного віку, який настане 10.11.2019 року, однак просив стягнути до 01.11.2019 року; стягнути зі [PERSON] компанії «Аско-Донбас північний» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2 550, 00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 2 400, 00 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав, факти, викладені в позові підтвердив, та просив суд уточнений позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав, факти, викладені в позові підтвердив, та просив суд уточнений позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що частково не згоден з уточненими позовними вимогами позивача. Так, моральну шкоду у розмірі 72 450, 00 грн. визнає тільки у розмірі 3 000 грн., у звязку з тим, що позивач не зазначив у чому саме полягала моральна шкода. Матеріальну шкоду у розмірі 1 105, 00 грн. не визнає повністю, як і судові витрати у розмірі 2 400, 00 грн. Щодо розрахунку щомісячних платежів, то з калькуляцією згоден, однак не згоден з періодом, адже експертами не встановлений момент з якого часу була втрачена працездатність та на який строк вона була втрачена відповідачем. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] компанії «Аско-Донбас північний» [PERSON] позовні вимоги визнала повністю, тобто визнала шкоду завдану каліцтвом у розмірі 26 851, 50 грн. та моральну шкоду у розмірі 2 550, 00 грн. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що згідно з постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04.10.2010 року [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 47 КК України у звязку з передачею особи на поруки, а кримінальна справа у відношенні нього закрита. Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 10.12.2010 року постанова Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04.10.2010 року була залишена без змін (а.с. 14-18). Даною постановою встановлено, що 08.06.2010 року, в світлий час доби, у відсутність атмосферних опадів, приблизно о 09 годині 20 хвилин, гр. [PERSON], знаходячись у стані алкогольного спяніння, керував автомобілем [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА № 036310, рухаючись зі швидкістю приблизно 28 км/год по вул. Танкістів, яка є другорядною дорогою по відношенню до вул. Енергетиків, з боку вул. Леніна в напрямку вул. Енергетиків м. Сєвєродонецька. У цей час гр. [PERSON], знаходячись у тверезому стані, керував мопедом «ZS 50 Soul illusion» без реєстраційного номера, рухався зі швидкістю приблизно 47 км/год по вул. Енергетиків, яка є головною дорогою по відношенню до вул. Танкістів, з боку вул. Партизанської в напрямку вул. Танкістів м. Сєвєродонецька. Проїжджаючи перехрестя нерівнозначних доріг вул. Танкістів - вул. Енергетиків м. Сєвєродонецька, гр. [PERSON], діючи в порушення вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, згідно якого «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, що наближаються до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», не переконавшись у відсутності транспортних засобів по головній дорозі (вул. Енергетиків) і у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, почав проїжджати перехрестя вул. Танкістів - вул. Енергетиків м. Сєвєродонецька по вул. Танкістів, яка є другорядною дорогою, і не поступився дорогою мопеду «ZS 50 Soul illusion» без реєстраційного номера під управлінням [PERSON], який рухався по вул. Енергетиків м. Сєвєродонецька. У свою чергу водій мопеда «ZS 50 Soul illusion» без реєстраційного номера, [PERSON], діючи відповідно до вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно якого «у випадку виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди»; побачивши автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON], який виїхав перед своїм транспортним засобом попереду, вжив усіх заходів для зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди, але уникнути зіткнення не вдалося і на відстані 2,15 метра від умовної лінії краю проїзної частини парної сторони вул. Танкістів, і на відстані 0,20 метра від умовної лінії краю проїзної частини парної сторони вул. Енергетиків м. Сєвєродонецька, мопед «ZS 50 Soul illusion» без реєстраційного номера переднім колесом контактував з правої боковою стороною автомобіля [NUMBER]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 226 від 15.07.2010 р., водієві мопеда «ZS 50 Soul illusion» без реєстраційного номера [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: саден, які за ступенем тяжкості кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження; закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку 1 ступеня, закрита тупа травма грудної клітини, закритий перелом 1-3 ребер справа, закритий перелом 1-7 ребер зліва, закритий перелом правої ключиці, закритий перелом лівої лопатки, забита рана лівого плеча, закритий вивих лівого передпліччя, гемопневмоторакс справа і зліва, забій органів середостіння, плевропульмональний шок 2 ступеня, травматичний шок 2 ступеня, які за ступенем тяжкості кваліфікуються, як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоровя. Виходячи з вищевикладеного та аналізу зазначених норм права, суд доходить висновку, що при розгляді даної цивільної справи стосовно цивільно-правових наслідків дій [PERSON], вина [PERSON] встановлена постановою Сєвєродонецького міського суду від 04.10.2010 року, яка набрала законної сили 10.12.2010 року, отже це є преюдиціальним фактом, який не потребує доказування, а тому і обставини щодо винності [PERSON] не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших обєктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Згідно з постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04.10.2010 року [PERSON] володіє автомобілем [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА № 036310. Таким чином, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, а саме транспортним засобом «ВАЗ 2107», р/н [NUMBER], підлягає відшкодуванню [PERSON]. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно з полісом серії ВС/7781535 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності [PERSON] за шкоду заподіяну життю і здоровю потерпілого становить 51 000 гривень, а за шкоду заподіяну майну потерпілого 25\~500 гривень (а.с. 41). Внаслідок вищезазначеної події була завдана шкода здоровю потерпілого та завдані механічні ушкодження мопеду потерпілого «ZS 50 Soul іllusion», без р.н., тобто завдана шкода майну [PERSON], а саме: пошкодження транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу полісом серії ВС/7781535 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого [PERSON] компанією «Аско-Донбас північний» на автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON], внаслідок чого настала цивільно-правова відповідальність [PERSON] Згідно з висновком експерта № 40/65 від 26.01.2012 року стійка втрата загальної та професійної працездатності у [PERSON] за наслідками травми, отриманої 08.06.2010 року становить 25 відсотків (а.с. 68-101). Згідно з довідкою про заробітну плату № 346 від 26.06.2012 року, виданою Відділом освіти Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради, середня заробітна плата [PERSON] становить 3 113, 46 грн. (а.с. 124). Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоровя заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоровя, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоровя або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоровя. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від пятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з пятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодження здоровя або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Представником позивача [PERSON] наданий розрахунок розміру шкоди у вигляді втраченого позивачем заробітку внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоровя від 12.09.2012 року, який не заперечувався відповідачем [PERSON] компанією «Аско-Донбас північний» та з яким погоджується суд, оскільки розрахунок здійснений згідно з вимогами ч. 1 ст. 1197 ЦК України (а.с. 123). Вихідні дані для розрахунку: ступінь втрати працездатності - 25% (відповідно до висновку судово-медичної експертизи); середня заробітна плата за квітень-червень 2010 року - 3 113, 46 грн. (відповідно до довідки № 346 від 26.06.2012 р.); розмір мінімальної заробітної плати на червень 2010 року - 884,00 грн. (відповідно до ст. 53 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік»); пятикратний розмір мінімальної заробітної плати - 4 420, 00 грн.; період, за який здійснюється розрахунок: з 03.09.2010 р. (момент закриття лікарняного листку та виписки позивача до праці) по 12.09.2012 р. включно (24 місяці 9 днів). Визначення розміру втраченого позивачем доходу щомісячно: 4 420,00 х 0,25 = 1 105, 00 грн. Розмір втраченого доходу за вказаний період: 1 105, 00 х 24,3 = 26 851, 50 грн. Отже, з викладеного вище вбачається, що при настанні страхового випадку страховик, тобто [PERSON] компанія «Аско-Донбас північний», зобовязався відшкодувати шкоду, яка завдана внаслідок ДТП, відповідно до лімітів відповідальності страховика, яка оцінена у 26 851, 50 гривень. Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що [PERSON] компанія «Аско-Донбас північний» повинна сплатити [PERSON] шкоду за період з 03.09.2010 р. (момент закриття лікарняного листку та виписки позивача до праці) по 12.09.2012 р. включно (24 місяці 9 днів) у сумі 26 851, 50 гривень, а [PERSON] повинен сплатити [PERSON] шкоду, завдану каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя у сумі 1 105, 00 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення [PERSON] пенсійного віку, який настане 10.11.2019 року, однак, оскільки позивач в судовому засіданні просив стягувати щомісячні платежі не чітко до дня досягнення ним пенсійного віку, а до 01.11.2019 року, суд вважає, що така вимога підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на момент виникнення правовідносин за договором про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Виходячи з вимог закону та встановлених судом фактів, не заперечуючи проти того, що позивачу [PERSON] завдані моральні страждання та незручності, повязані з наслідками ДТП, суд вважає, що розмір моральної шкоди, зазначений позивачем у позовній заяві значно завищений та не відповідає тривалості моральних страждань позивача та тяжкості наслідків, тому, виходячи з тривалості та характеру моральних страждань, засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що стягненню з відповідача [PERSON] компанії «Аско-Донбас північний» на користь [PERSON] підлягає моральна шкода у сумі 2\~550, 00 грн. та з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] моральна шкода у сумі 15\~000, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України (чинної на день подання позовної заяви до суду) судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України (чинної на день подання позовної заяви до суду) до витрат, повязаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та витрати на правову допомогу. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ЦПК України (чинної на день подання позовної заяви до суду) ціна позову визначається у позовах про строкові платежі і видачі - сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України (чинної на день подання позовної заяви до суду) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України (чинної на день подання позовної заяви до суду) розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюється законом. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень до ЦПК України, до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита. Відповідно до п. 4 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» (чинної на день подання позовної заяви до суду) від сплати державного мита звільняються позивачі за позовами про відшкодування збитків, заподіяних каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 ЦПК України (чинної на день подання позовної заяви до суду) не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України (чинної на день подання позовної заяви до суду) якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України (чинної на день подання позовної заяви до суду) якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. а ч. 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» (чинної на день подання позовної заяви до суду) ставки державного мита встановлюються в таких розмірах: із позовних заяв 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до п. 1 розділу 1 Розмірів витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 р. № 1258 (чинної на день подання позовної заяви до суду) зі справ позовного провадження з розгляду спору майнового характеру справляються витрати у сумі 120 гривень 00 копійок. Приймаючи до уваги вищевказані вимоги ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 547,77 грн., а з відповідача [PERSON] компанії «Аско-Донбас північний» на користь держави судовий збір у сумі 294,05 грн. та з відповідача [PERSON] на користь Територіального управління державної судової адміністрації в Луганській області витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 78,08 грн., а зі [PERSON] компанії «Аско-Донбас північний» на користь Територіального управління державної судової адміністрації в Луганській області витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 41,92 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України (чинної на день подання позовної заяви до суду) граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2011 року складає 941, 00 грн. Отже, граничний розмір витрат на правову допомогу, який підлягає компенсації іншою стороною, за 1 годну надання такої допомоги складає 376, 40 грн. Згідно з калькуляцією вартості виконаних робіт за договором про надання юридичних послуг від 07 лютого 2011 року, укладеного між ПМП «Тріедр плюс» та [PERSON], граничний розмір витрат на правову допомогу, що підлягає компенсації по даній справі, складає 2\~634, 80 грн., а договірна вартість наданих юридичних послуг складає 2 400, 00 грн. При цьому, сума договору не перевищує граничного розміру цих витрат, а тому підлягає відшкодуванню відповідачами відповідно до ст. 88 ЦПК України. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати на правову допомогу у сумі 1561,68 грн. та з відповідача [PERSON] компанії «Аско-Донбас північний» на користь позивача [PERSON] витрати на правову допомогу у сумі 838,32 грн.

Outcome: partial