Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-14 00:00:00

У березні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказуючи на те, що 28 липня 2007 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Оскільки подружнє життя у них не склалося, вони мають різні погляди на життя, сімейні стосунки, моральні та духовні цінності, подружніх стосунків не підтримують, не можуть дійти спільної думки у вирішенні сімейних питань, позивач вважає, що їх шлюб існує лише формально і тому має бути розірваний. У судове засіданні сторони не зявилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 15 травня 2013 року [PERSON] підтримує в повному обсязі позовні вимоги та просить розглядати справу без його участі. Проти проживання дитини разом з матірю не заперечує (а.с.11). Зі змісту заяви [PERSON] від 15 травня 2013 року вбачається, що вона визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі та просить розглядати справу без її участі (а.с.12). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 28 липня 2007 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 145987, актовий запис № 258, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київській області (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ОК № 237035, актовий запис про народження № 39, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київській області (а.с.4). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Між сторонами досягнуто згоди про те, що дитина буде проживати разом з матірю - [PERSON] Майнового спору сторони не мають. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач просив судові витрати на відповідача не покладати.

Outcome: approved