Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на його користь страхове відшкодування в сумі 51040,00 грн., моральну шкоду в сумі 8000,00 грн., пеню за прострочку виплату платежу в розмірі 10294,55 грн. та відшкодувати судові витрати в розмірі 707,66 грн. В обґрунтування свої вимог [PERSON] зазначив, що 24.01.2011 на Карачовському шосе в м. Харкові сталась ДТП за участю автомобіля «Хюндай Акцент», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля [NUMBER]», під його керуванням. Зазначена пригода сталась з вини водія [PERSON], що підтверджується постановою Московського районного суду м. Харкова від 23.02.2011. Цивільна відповідальність водія [PERSON] застрахована в ПАТ «УСК «Гарант-Авто» відповідно поліса ВС/1422256 від. 11.12.2010, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власникові автомобіля [NUMBER]», відповідно до проведеної експертизи становить 72946,23 грн. Позивач [PERSON] звернувся до страхової компанії із заявою про відшкодування матеріальної шкоди та надав усі необхідні документи, передбачені ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 26.04.2011 позивач отримав повідомлення ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про відмову у виплаті страхового відшкодування. Ця відмова базувалась на висновках, викладених у Аварійному сертифікаті, складеному аварійним комісаром [PERSON] 23.04.2011. Для спростування висновків аварійного комісара позивач звернувся до експертів НДЕКЦ для отримання експертного висновку, в якому зазначено, що не виключений факт того, що транспортні засоби отримали пошкодження в результаті ДТП при обставинах, які описали учасники ДТП. Позивач вважає відмову у виплаті страхового відшкодування безпідставною, висновки аварійного комісара не вірними та вважає, що страхова компанія має сплатити страхове відшкодування, а оскільки ліміт по страховому полісу становить 51000,00 грн., франшиза 510,00 грн., при цьому вартість проведеної експертизи 550,00 грн., тому загальна сума страхового відшкодування має становити 51040,00 грн. Також позивач зазначає, що ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачена пеня за затримку платежу, тому він самостійно розрахував її розмір, який становить 10294,55 грн. [PERSON] також вказує, що поведінка працівників страхової компанії, її відмова у виплаті страхового відшкодування з надуманих підстав, необхідність проведення додаткових експертиз призвела його до душевних страждань. З вини страхової компанії він вимушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів, тому він оцінює моральну шкоду в розмірі 8000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» заперечував проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у своїх письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи, просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 24.01.2011 на Карачовському шосе в м. Харкові сталась ДТП за участю автомобіля «Хюндай Акцент», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Московського районного суду м. Харкова від 23.02.2011 водія [PERSON] визнано винною у скоєній ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Цивільна відповідальність водія [PERSON] застрахована в ПАТ «УСК «Гарант-Авто» відповідно поліса ВС/1422256 від. 11.12.2010; ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого складає 50000,00 грн., франшиза складає 510,00 грн. Відповідно до висновку спеціаліста № 0522 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 14.03.2011, розмір матеріальної шкоди, спричиненої власникові автомобіля [NUMBER], становить 72952,23 грн. [PERSON] звернувся до страхової компанії із заявою про відшкодування матеріальної шкоди та надав документи, передбачені ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 26.04.2011 [PERSON] отримав повідомлення ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про відмову у виплаті страхового відшкодування. Підставами відмови у виплаті страхового відшкодування зазначалось, що згідно Аварійного сертифікату ЗАТ «Український центр після аварійного захисту» пояснення власників автомобілів, пошкоджених у вказаній ДТП, відображені в заявах про страховий випадок та в додаткових заявах стосовно того, що їх автомобілі отримали механічні пошкодження при контактуванні один з одним позбавлені технічної спроможності, не знаходять свого підтвердження при умовах зіткнення, зазначеними у своїх поясненнях, отже пошкодження автомобілів були отримані при інших обставинах, не повязаних із ДТП, яке розглядається. Не погодившись із висновком аварійного комісара та складеного ним Аварійного сертифікату [PERSON] звернувся до НІЕКЦ ГУ МВС України в Харківській області та отримав висновок спеціаліста від 30.06.2011. Відповідно до зазначеного висновку виключити той факт, що автомобілі «Хюндай Акцент», д.н. [NUMBER], та «БМВ Х3», д.н. [NUMBER], контактували між собою з технічної точки зору не можна, не позбавлені сенсу з технічної точки зору пояснення водія [PERSON] щодо руху його автомобіля та наїзду на перешкоду після контакту із іншим автомобілем, а також незалежно від контактування транспортних засобів дії водія [PERSON] не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України та перебувають з технічної точки зору у причинному звязку з виникненням події ДТП. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності суд вважає, що ПАТ «УСК «Гарант-Авто» необґрунтовано відмовила потерпілій особі у виплаті страхового відшкодування, а посилання представника відповідача на некоректні дії представника позивача при представленні його інтересів у суді, вину водія [PERSON] у неможливості належним чином оглянути пошкоджений автомобіль вважає недоречними та такими, що мають на меті перекласти відповідальність на інших осіб. В постанові Московського районного суду м. Харкова від 23.02.2011, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, встановлено факт зіткнення автомобілю «Хюндай Акцент», д.н. [NUMBER], та автомобілю [NUMBER], а також визначено вину водія автомобілю «Хюндай Акцент», д.н. [NUMBER], [PERSON] у скоєній ДТП. Стаття 61 ЦПК України встановлює, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин піддавати сумніву пояснення водії автомобілів щодо обставин їх зіткнення у аварійного комісара при складанні Аварійного сертифікату підстав не було, враховуючи обставини ДТП та його наслідки. Враховуючи розмір матеріальної шкоди, визначений висновком експертизи, що спричинений власникові пошкодженого автомобілю, а також ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого, - 50000,00 грн., розмір франшизи - 510,00 грн. відповідно поліса ВС/1422256 від 11.12.2010 та вважає за необхідне відшкодувати [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 49490,00 грн. Що стосується позовних вимог щодо стягнення пені за прострочку платежу, то вони не підлягають задоволенню, оскільки п. 2 ст. 37 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко передбачено, що пеня нараховується у випадку прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика, тобто при призначенні суми страхового відшкодування та не виплаті її потерпілій особі саме з вини страхової компанії. В даному випадку страхова компанія відмовила у виплаті страхового відшкодування з підстав, які вона вважала законними та обгрунтованими, а тому штрафні санкції у вигляді пені застосовувати не можна. Що стосуються позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, вони також не підлягають задоволенню, оскільки існують договірні відносини, які врегульовані спеціальним законом ЗУ «Про страхування» та нормами ст.. 625, 992 ЦК України, що не передбачають такого виду відповідальності страховика як відшкодування моральної шкоди, як не передбачає такої відповідальності і укладений між сторонами договір страхування. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial