Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-20 00:00:00

16 серпня 2012 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачі просять визнати дану квартиру спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], а також визначити, що частка житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS], що залишилась після смерті [PERSON] становить 1/2 частку даного житлового приміщення, та частка відповідача [PERSON] становить також частку даного житлового приміщення . Позовні вимоги вони обґрунтовують тим, що вищевказане житлове приміщення було придбано їх батьками [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу у спільну сумісну власність на підставі Договору купівлі - продажу, посвідченого 15 липня 1994 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, який 19 липня 1994 року був зареєстрований у Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації Київської області за реєстровим № 11/1. 23 грудня 2011 року померла їх мати [PERSON] Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом на спадщину, що залишилася після смерті їх матері. При зверненні до нотаріуса з приводу оформлення спадщини їх поставили довідома про неможливість вчинення цих дій без визначення спадкової частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності, що спонукало їх звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачі та відповідач не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи без їх участі та визнанням позову в повному обсязі відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи, оглянувши спадкову справу, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що відповідно до Договору купівлі - продажу, посвідченого 15 липня 1994 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, який 19 липня 1994 року був зареєстрований у Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації Київської області за реєстровим № 11/1 в реєстровій книзі № 1, житлове приміщення у вигляді однокімнатної квартири, розташованої за адресою: Київська область, м. Славутич, Московський квартал, буд. № И[ADDRESS], було придбано у особисту приватну власність на ім'я [PERSON], який зареєстрований його власником по цей час. Дані обставини підтверджуються доданими до позову копією Договору купівлі - продажу та Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим 26.06.2012 року ВП БТІ КП «АРБ Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації». Як вбачається з Свідоцтва про одруження серії II - АГ № 1065414, виданого 10 липня 1971 року міським бюро ЗАГС у м. Чернігові УРСР, [PERSON] В,О. та [PERSON], якій після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище [PERSON], зареєстрували між собою шлюб 11 грудня 1962 року. На підтвердження даних обставин до позову додано копію свідоцтва про одруження. Факт смерті [PERSON] 23 грудня 2011 року підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1 - OK № 234099, виданим 27 грудня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області. Як вбачається з оглянутої копії спадкової справи, [PERSON] заповіту не залишила. Свідоцтво про народження на ім'я [PERSON] серії VII - УР № 1369839 та свідоцтво про народження [PERSON] серії IV № 2399092, Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, виданий 15 травня 2012 року, є підтвердженням того, що [PERSON] та [PERSON], дівоче прізвище якої було [PERSON], а також [PERSON], який є чоловіком померлої [PERSON] згідно свідоцтва про одруження серії II - АГ № 1065414, є спадкоємцями першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України, та які подали заяви до Славутицької міської нотаріальної контори про прийняття спадщини. Із змісту листа Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області від 19.07.2012 року вбачається, що сторонам по справі для вирішення питання подальшого оформлення спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON], було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визначення спадкової частки, оскільки в Договорі купівлі - продажу, за яким було придбано житлове приміщення, частки співвласників не були визначені. Згідно вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено що ніякої домовленості, ні усної, ні письмової, щодо часток кожного з співвласників у житловому приміщені, під час придбання його у власність, між подружжям не було. Інше законом також не встановлено. Шлюбний контракт між собою вони не укладали. Відповідно з цього виникало право кожного з співвласників на 1/2 частку вищевказаного житлового приміщення. Вищенаведені докази та норми матеріального права, що регулюють спірні питання, свідчать про те, що придбане у власність на ім'я [PERSON] житлове приміщення за адресою: [ADDRESS], є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], виходячи з чого спадковим майном, яке залишилося після смерті [PERSON], є її 1/2 частка у вищевказаному житловому приміщенні. Відповідно до вимог ч. 1 ст. З ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, має право звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Факт належності вищевказаного житлового приміщення [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності ніким не порушується та не оспорюється, визнається відповідачем, що свідчить про відсутність спору з даного питання, а тому воно не потребує підтвердження в судовому порядку, в зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial