Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу, було придбано двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] та автомобіль марки ВАЗ 21093. Однак, право власності на дане майно зареєстровано за колишнею дружиною - відповідачем по справі. В обґрунтування позову покликається на те, що вважає квартиру та автомобіль спільною власністю подружжя. Оскільки добровільно поділити майно не можуть, просив поділити спільне майно, яке нажито за час подружнього життя та визнати за ним право власності на 1/2 частину спірної квартири та 1/2 частину спірного автомобіля. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримав, покликаючись на обставини викладені у заяві, заперечував проти задоволення зустрічного позову. Відповідач [PERSON] позов не визнала. Обґрунтовуючи свої заперечення пояснила, що спірний автомобіль куплений за 5 500 дол.США за особисті кошти, у зв'язку з чим є її особистою власністю. Спірна квартира була придбана частково в кредит, який відповідач погашає сама. Крім того, на придбання квартири вона позичила у своєї матері 35 000 грн., на підставі чого вона вважає, що квартира також є її особистою власністю. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що враховуючи те, що [PERSON] придбала спірний автомобіль за особисті кошти, то він не підлягає поділу. Крім того при визначені частки кожного з подружжя у квартирі необхідно врахувати позикові кошти (35000 грн) , що дає можливість виділити позивачу 1/41,4 частки, а відповідачу - 1/58,6. Також, при визначенні частки кожного з подружжя необхідно брати до уваги хто сплачує заборгованість за кредитом. Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача - АТ "УкрСиббанк" [PERSON] в судовому засіданні дав пояснення, що при вирішення даного спору покладається на думку суду, оскільки відповідно до Закону України "Про іпотеку" за банком зберігається права іпотекодержателя на спірну квартиру і тому при її поділі ризику для банку немає. Заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи , суд рахує, що заявлений позов про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно із ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною сумісною власністю чоловіка та дружини. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.05.2006 року по 15.09.2010 року. Рішенням Костопільського районного суду від 15 вересня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Під час шлюбу сторонами придбано автомобіль марки ВАЗ 21093, кузов №ХТА 21093V9000940, державний номер [NUMBER] . 27.06.2008 року відповідачем за договором купівлі-продажу придбана в кредит двокімнатна квартира загальною площею 41.3 кв.м., що [ADDRESS], вартістю 204 000 грн. 27.06.2008 року між АК ІБ УкрСиббанк та [PERSON], відповідачем по справі, був укладений кредитний договір №11365159000 ( при застосуванні ануїтетної схеми погашення) на суму 35000 дол.США для купівлі квартири. Забезпеченням по даному договору виступала квартира за адресою: [ADDRESS] (договір іпотеки №89086), що є предметом спору. Ці обставини особами, які беруть участь у справі, не оспорювались. Враховуючи те, що договір купівлі-продажу автомобіля, договір купівлі - продажу спірної квартири, кредитний договір та договір позики було укладено відповідачем в інтересах сімї, а договору на володіння, користування чи розпорядження набути майном між сторонами укладено не було, як і не укладався шлюбний договір з цього приводу, тому спірна квартира і спірний автомобіль слід вважати спільною сумісною власністю подружжя. За таких обставин доводи [PERSON] про те, що автомобіль придбаний за її особисті кошти на увагу не заслуговують і є необґрунтованими, оскільки з довідки ВАТ КБ "Надра" від 01.11.2011 р. №975 не вбачається, що кошти були внесені на депозит до укладання шлюбу та використані саме на придбання спірного автомобіля. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що на прохання [PERSON] привозила гроші для розрахунку за автомобіль, однак достовірно не могла засвідчити походження даних коштів. Виходячи з вище наведеного, та відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що відповідачем не доведено обставин та не надано належних доказів щодо спірний автомобіль придбаний за кошти, які належали їй особисто. З урахуванням викладеного, суд вважає, що спірне майно набуте сторонами під час шлюбу і є об'єктом спільної сумісної власності, в яких їхні частки рівні, тому вимоги [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділу шляхом визнання права власності по 1/2 частини спірного майна за кожним з подружжя ґрунтуються на нормах сімейного законодавства, що є правовою підставою для задоволення позову. Положення ст. 65 СК України, згідно з яким договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Оскільки спірна квартира була придбана у тому числі, за кредитні кошти у період шлюбу сторін, є спільною сумісною власністю, то боргові зобовязання перед банком залишаються у кожної зі сторін, а не тільки у відповідача, яка підписала кредитний договір. Однак вимога щодо повернення банку непогашеної частини отриманого кредиту чи зарахувань суми сплаченого кредиту при визначенні часток кожного з подружжя при поділі спільного майна сторонами не була заявлена, а суд у відповідності до ст.4 ЦПК України не має право обирати спосіб захисту на власний розсуд та згідно ч.1 ст.11 цього ж Кодексу розглядає справу не інакше як за зверненням осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів. Наявність боргових зобовязань відповідача перед позикодавцем за борговою розпискою, а саме свідком [PERSON], є предметом інших спірних правовідносин, що виникають з боргових зобовязань і відноситься до іншого виду спірних правовідносин з окремим порядком розгляду у відповідності до норм як СК так ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved