Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-24 00:00:00

Прокурор звернувся до Макарівського районного суду з вказаним позовом посилаючись на те, що в ході проведення перевірки законності розпаювання колишнього КСП Борівкабуло встановлено, що згідно договору купівлі-продажу права на майновий пай укладеного 11.01.2007 року між відповідачами по справі [PERSON] та [PERSON] продавець зобовязався продати покупцеві, а покупець зобовязався прийняти та оплатити належне продавцеві право на майновий пай КСП Борівкасела Борівка Макарівського району Київської області. Вказаний договір не містить відмітки його реєстрації в Борівській сілсьькій раді. Крім того, відповідач [PERSON] не являється членом КСП Борівка, разом з тим існує цивільно-правовий порядок придбання частки у праві спільної часткової власності врегульований ЦК України. Так, стаття 362 ЦК України визначає, що у випадку продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною оголошеною для продажу та інших рівних умовах. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобовязаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовились від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права протягом встановленого законом строку, продавець має право продати свою частку іншій особі. З вказаних підстав слідує висновок, що продавцями майнових сертифікатів членами КСП Борівкане дотримано зазначено порядку, процедура викупу майнових сертифікатів з боку відповідача не відповідала чинного цивільного законодавства, а тому просили суд визнати недійсним договір купівлі-продажу права на майновий пай укладений між [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні прокурор Малашич Ю.Ю. позов підтримала, викладене у заяві підтвердила. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов прокурора Макарівського району не визнала, пояснила що ніякого договору вона з [PERSON] не укладала, при цьому підтвердила справжність свого підпису на договорі , а також отримання від [PERSON]І. грошві в сумі 2151 гривень. Відповідач [PERSON]І. у судовому засіданні позов не визнав. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов заперечив, подав письмові пояснення. Третя особа Борівська сільська рада свого представника у судове засідання не направили. Вислухавши пояснення сторін, думку прокурора , дослідивши письмові матеріали справи ,суд приходить до висновку, що позов прокурора Макарівського району задоволенню не підлягає з наступних підставу. 11 січня 2007 року в селі Борівка Макарівського району Київської області громадяни [PERSON] та [PERSON] уклали письмовий договір купівлі - продажу права на майновий пай. При цьому предметом договору є передача прав на майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства Борівкав селі Борівка Макарівського району Київської області . Право власності продавця на майновий пай засвідчене Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП 001102 виданим Борівською сільською радою 15 лютого 2006 року номінальною вартістю 2151 гривень. ( а.с. 14,15-16) Вищезазначений договір купівлі - продажу підписаний обома сторонами угоди. Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно доч.3 статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша зацікавлена особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( ОСПОРЮВАНИЙ ПРАВОВЧИН). Прокурор району у своїй позовній заяві чітко вказав підставою визнання правочину недійсним, порушення вимог статті 362 ЦК України. Відповідно до вимог статті 362 частини 1 ЦК України , у разі продажу частики у спільній частковій власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. При цьому, частина 2 вказаної статті зазначає, що продавець частки у праві спільної часткової власності зобовязаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частику, вказавши ціну та інші умови на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовились від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права у встановлений законом строк, продавець має право продати свою частку іншій особі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] вказав що він не є членом колективного сільськогосподарського підприємства Борівка. У судовому засіданні відповідач [PERSON] вказала, що вона є членом КСП Борівка, однак про процедуру продажу своєї частки у праві спільної часткової власності вона не знала. Проте, відповідно до частини 4 статті 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може предявити до суду позов про переведення на нього прав та обовязків покупця. Одночасно позивач зобовязаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік. При цьому слід звернути увагу, що пункт 26 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними чітко вказує, що недотримання вимог статті 362 Цивільного кодексу у разі продажу учасником спільної часткової власності своєї частки іншій особі не є підставою для визнання правочину недійсним. Інші співвласники у цьому випадку вправі вимагати переведення на них прав і обовязків покупців. Крім того, суд погоджується з посиланням представника відповідача [PERSON] на вимоги статті 36-1 Закону України Про прокуратуру, оскільки Міністерство аграрної політки та продовольства в інтересах якого заявлено позов взагалі як державна установа не має н жодного відношення до спільної часткової власності членів КСП Борівка.

Outcome: dismissed