Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-21 00:00:00

В липні 2012 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 35 % заробітку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є батьком, однак ухиляється від утримання дітей. В судовому засіданні позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, якою просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/10 всіх видів заробітку, та на утримання сина [PERSON] в розмірі ? всіх видів заробітку. Підтримала позов з урахуванням уточнених вимог в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені нею в позовній заяві, наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, проти задоволення позову в тому числі з уточненими вимогами не заперечував, з розміром аліментів погодився. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження від 22 липня 2008 року позивач і відповідач мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження від 18 вересня 2008 року позивач і відповідач також мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач своє батьківство стосовно дітей не заперечує. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивач як на підставу позову посилалася на те, що є необхідність у стягненні з відповідача аліментів в офіційному порядку за рішенням суду. Відповідач в судовому засіданні визнав позов повністю, щодо розміру аліментів не заперечував. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 214 грн. 60 коп.

Outcome: approved