Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь грошові кошти у сумі 194\~760 грн. 94 коп., та судовий збір по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 27 серпня 2008 року о 04 год. 30 хв. відповідач керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по шляху Знаменка-Луганськ-Ізварино в Павлоградському районі Дніпропетровської області від м. Павлограда в напрямку м. Дніпропетровська, заснув під час керування автомобілем, в результаті чого виїхав на узбіччя та вчинив наїзд на автомобіль [NUMBER] і травмував водія [PERSON], заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження, від яких потерпілий загинув. Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2009 року [PERSON] було визнано винним у вищезазначеному ДТП, а також у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.09.2010 року, яке було частково змінено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.02.2011 року, що було залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.07.2011 року, вирішено стягнути з ТОВ АТБ-маркет194 760 грн. 94 коп. на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON] Вказані кошти були сплачені на користь потерпілих осіб добровільно, таким чином борг [PERSON] перед ТОВ АТБ-маркетскладає 194\~760 грн. 94 коп., тому позивач і звернувся з даним позовом до суду. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення половини заявленої позивачем суми. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України - особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України - вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Встановлено, що 27 серпня 2008 року близько о 04 год. 30 хв. [PERSON] керуючи технічно справним вантажним автомобілем МАЗ 533603-240, державний номерний знак [NUMBER], з причепом-фургоном ізотермічнимЕ МАЗ-8926-017-02державний номерний знак [NUMBER], який належить TOB Б-маркету звязку з виконанням трудових обовязків, рухався по автодорозі Знаменка-Луганськ-Ізварино в Павлоградському районі Дніпропетровської області від м. Павлограда в напрямку м. Дніпропетровська. В дорозі пересування водій [PERSON] не діяв таким чином, щоб не наразити на небезпеку життя та здоровя громадян, не маючи ніяких перешкод технічного та фізичного характеру для всебічного забезпечення руху, виявляючи крайню неуважність до свого фізичного стану та дорожньої обстановки, внаслідок фізичної втоми заснув під час керування вантажним автомобілем, виїхав за межі проїжджої частини, де допустив зіткнення зі стоячим на узбіччі технічно справним автомобілем ГАЗ-33021, державний номерний знак АЕ 0756 CK, який належить TOB Айсберг-Фіш, біля якого знаходився водій [PERSON]. Внаслідок ДТП водію [PERSON], були завдані тілесні ушкодження, внаслідок яких настала його смерть. Як вбачається з матеріалів справи, що також не заперечувалося сторонами у справі, на час вчинення [PERSON] зазначеного злочину, наймачем вантажного автомобіля [NUMBER] було TOB Б-маркет, з яким водій [PERSON] перебував у трудових відносинах. Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2009 року [PERSON] було визнано винним у вищезазначеному ДТП, а також у скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 року з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки (а.с.9-12). У водія [PERSON] залишилися неповнолітня донька [PERSON], дружина [PERSON], а також батьки [PERSON], [PERSON] та сестра [PERSON]. Потерпілими в результаті ДТП був пред'явлений цивільний позов до TOB АТБ-маркетпро відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.09.2010 року (а.с.15-18), яке було частково змінено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.02.2011 року (а.с.19-21), що було залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.07.2011 року (а.с.22-23), вирішено стягнути з ТОВ АТБ-маркет: на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 48450 грн., на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 48450,00 грн., на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 48450,00 грн., на користь [PERSON] діючої в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 48450,00 грн., на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 960,94 грн., а всього 194 760 грн. 94 коп. Вказані кошти були сплачені TOB АТБ-маркетна користь потерпілих осіб добровільно, що підтверджується заявами потерпілих осіб з наданням реквізитів для оплати (а.с.24-31) та відповідними платіжними дорученнями банку (а.с.5-8). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 3 ст. 134 КЗпП України передбачено випадки повної матеріальної відповідальності працівників, а саме: Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Таким чином, оскільки позивач відшкодував шкоду, завдану відповідачем при ДТП, то з [PERSON] необхідно стягнути у порядку регресу суму шкоди в розмірі 194\~760 грн. 94 коп. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 1947 грн. 61 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved