Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Чернівецького відділення ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним підняття процентної ставки та зобовязання ПАТ «Укрсоцбанк» провести перерахунок. Посилалась на те, що 20 квітня 2007 року між нею, як фізичною особою та акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №91, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 25 000,00 дол. США зі сплатою 13,0 % річних протягом погашення суми основної заборгованості визначеному у п. 1.1.2 Договору кредиту, з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 18.04.2017 року. Вказувала на те, що нею своєчасно, відповідно до п.1.1.2 кредитного договору вносились щомісячні платежі в сумі 208,00 дол.США для погашення заборгованості за кредитом, винагородою та процентами за його користування. Проте, починаючи з 20 жовтня 2008 року процентна ставка за користування кредитом була збільшена з 13% до 16% річних банком в односторонньому порядку без її відома. Жодного повідомлення про зміну процентної ставки, калькуляцію кредиту та будь-якого обґрунтування від відповідача, з якого вбачається чому саме процентна ставка була збільшена з 13% до 16% річних вона не отримувала. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з листами - претензіями, в яких висловлювала своє невдоволення підняттям процентної ставки за користування кредитом без наявності відповідного повідомлення, укладення додаткового договору та просила привести нарахування відсотків у відповідність до кредитного договору. У відповідь на звернення позивача банк направив лист в якому розяснив, що підвищення процентної ставки за користування кредитом було проведено відповідно до значного подорожчання грошових ресурсів на світовому та українському ринку. Вважає, що підвищення процентної ставки було проведено всупереч умовам договору та чинному законодавству, при цьому посилається на ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Просила визнати підняття відсоткової ставки ПАТ «Укрсоцбанк» за користування кредитом згідно договору про надання не відновлюваної кредитної лінії №91 від 20.04.2007 року недійсним, зобовязати ПАТ «Укрсоцбанк» провести перерахунок, сплачених нею коштів на погашення кредиту та відсотків за користування ним згідно умов раніше затвердженого графіка, що є п. 1.1.2 договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №91 від 20.04.2007 року. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, від представника позивача через канцелярію суду надійшла письмова заява в якій він просить розглянути справу без участі позивача та представника, не заперечує проти винесення заочного рішення. Справа слухалась у відсутності представника відповідача, який не зявився в судове засідання незважаючи на те, що двічі належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Причини своєї неявки суду не повідомив і не подав заяви про відкладення розгляду справи. У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 20 квітня 2007 року між сторонами було укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №91. (а/с 6) Відповідно до п.п. 1.1, 1.1.1 вказаного договору кредитор зобовязується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (далі за текстом кожна частина окремо Транш, а в сукупності - транші), в межах максимального ліміту, який на дату укладання цього договору встановлюється в розмірі 25000,00 дол.США (двадцять пять тисяч) дол.. США та який буде змінюватись на умовах п.1.1.2 цього договору (далі за текстом максимальний ліміт заборгованості) зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13 % (тринадцять) процентів річних, а також комісій, в розмірі та порядку, визначених цим договором. П.п. 2.11. та 2.11.1 кредитного договору передбачено, що у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття компетентними державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, а також за рішенням Правління кредитора, Комітету з питань управління активами та пасивами кредитора, кредитно-інвестиційного комітету кредитора, тарифного комітету кредитора, кредитор має право ініціювати зміну розміру процентів за користування кредитом. Про намір змінити розмір процентів за користування кредитом, кредитор зобовязаний повідомити позичальника не пізніше ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також одночасно з таким повідомленням надати для укладання відповідний договір про внесення змін до цього договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово зверталась до відповідача з листами щодо будь-яких змін у рамках дії кредитного договору № 91 від 20.04.2007 року, укладеного між нею та відповідачем. (а/с 14,16,18,20,21,22) Згідно листа №2086 від 08.10.2008 року кредитор повідомив позичальника про підвищення розміру процентної ставки за договором №91 від 20.04.2007 року до 16 % річних з 20..10.2008 року та надіслав для ознайомлення проект додаткової угоди про підвищення процентної ставки до договору кредиту, окрім того позивачу було запропоновано зявитися до банку для підписання додаткової угоди. (а/с 24). Так, в силу ст.654 ЦК України зміна договору вчиняється у такій самій формі, що й договір, який змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Згідно ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» вказує, що про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Ст.643 ЦК України визначає момент укладення договору за пропозицією, в якій вказано строк для відповіді, такий договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку. Як вбачається з п. 7.2 кредитного договору №91 від 20.04.2007 року усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином у разі якщо вони здійсненні у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, курєром, телеграфом або врученні особисто за зазначеним адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення звязку одержувача. У направленому відповідачем листі від 08.10.2008 року № 2086 позичальнику запропоновано зявитися до банку для підписання додаткової угоди, за таких обставин, виходячи зі звичаїв ділового обороту та вказаних вимог Цивільного Кодексу України та Закону України «Про захист прав споживачів», банку належало переконатися про вручення цього поштового відправлення адресатові та впевнитись про наявність його згоди зі зміною умов договору. Згідно ч. 3 ст.. 203 Цивільного Кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вбачається з п. 2.11.2 кредитного договору у разі, якщо позичальник погодиться зі зміненим розміром процентів за користування кредитом, він зобовязаний не пізніше визначеної в повідомленні кредитора, відповідно до п. 2.11.1 цього договору, дати введення відповідних змін, підписати наданий кредитором договір про внесення змін до цього договору та повернути його кредитору. У відповідності до п. 7.1 вказаного кредитного договору усі додатки, зміни та доповнення до цього договору мають бути вчиненні в письмовій формі та підписані належним чином стронами (уповноваженими на те представниками сторін), зі скріпленням підпису кредитора печаткою та з обовязковим посиланням на цей договір. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] додаткову угоду про внесення змін до кредитного договору не підписувала та з її умовами не погодилась. Окрім того, згідно п. 3.5 постанови Правління НБУ «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» № 168 від 10 травня 2007 року банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку). Також позивач ставить вимогу про зобовязання ПАТ «Уксоцбанк» провести перерахунок сплачених позивачем коштів на погашення кредиту та відсотків за користування ним згідно умов раніше затвердженого графіка, що є п. 1.1.2 договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №91 від 20.04.2007 року, тобто фактично просить застосувати наслідки недійсності правочину. Судом встановлено, що згідно ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється у такій самій формі, що й договір, який змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. У відповідності до ст.. 203 ч. 4 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього кодексу. Ч. 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем не було укладено в установленому законом порядку додаткової угоди про внесення змін до кредитного договору №91 від 20.04.2007 року, а відповідно не виконано умов встановлених ст. 203 Цивільного Кодексу України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved