Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-03 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк»звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 3 750 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що 15.10.2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта»», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір №002-07966-151007, згідно вимог якого відповідач отримав кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, ліміт якої розраховується банком (позивачем) самостійно. Кредитні кошти використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані держателем (відповідачем) у субєктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобовязань перед банком за договором та вчинення інших операцій, передбачених договором. Згідно умов кредитного договору відповідач повинен щомісячно здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати проценти за користуванням кредитною лінією та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією. Однак [PERSON] порушила вимоги кредитного договору, а саме, не виконала в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та комісії по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільно-процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, повідомлена судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявилася і не повідомила суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленої належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15.10.2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта»», правонаступником якого є позивач та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір №002-07966-151007 (а.с.6-7), згідно вимог якого, відповідач отримав кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, ліміт якої було встановлено у розмірі 2 000 грн. Відповідно до п.1.5. вказаного кредитного договору кошти кредитної лінії використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані держателем (відповідачем) у субєктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобовязань перед банком за договором та вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством. Згідно п.2.3. кредитного договору №002-07966-151007 від 15.10.2007 року держатель (відповідач) сплачує банку (позивачу) проценти за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах. Відповідно до п.2.4. зазначеного кредитного договору проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом нараховуються банком в валюті рахунку щомісячно, - в останній робочий день поточного місяця, за період з дати останнього нарахування, тобто з дати, що слідує за останнім робочим днем попереднього місяця, по останній робочий день поточного місяця, включаючи його. Нарахування процентів на використану кредитну лінію та/або овердрафтом у періоді нарахування з використанням методу: фактична кількість днів у місяці (28-30-31) та фактична кількість днів у році (365-366 днів). При нарахуванні процентів не враховується день виникнення та враховується день повернення заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом по рахунку. Пунктом 3.6 вказаного кредитного договору передбачено, що держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обовязкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у тарифах. Обовязковими складовими є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. Згідно п. 3.7. кредитного договору №002-07966-151007 від 15.10.2007 року у разі порушення держателем (відповідачем) строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом, держатель сплачує банку пеню в розмірі, в строки та порядку, які визначені правилами та тарифами. Відповідно до п.3.3. вказаного кредитного договору держатель (відповідач) зобовязаний здійснювати оплату вартості послуг, які надаються банком при здійсненні розрахунково-касового обслуговування рахунку, в розмірі, строки та порядку, визначені правилами та тарифами. Однак [PERSON] вимоги кредитного договору не виконує, в обумовлені строки кредит, комісію та пеню по ньому не сплачує. Станом на 09.07.2012 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором №002-07966-151007 від 15.10.2007 року в розмірі 3 750 грн., з яких: 1 300 грн. заборгованість по тілу кредиту; 2 450 грн. заборгованість за комісіями (а.с.5). Згідно ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобовязані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору №002-07966-151007 від 15.10.2007 року ТОВ «Комерційний банк «Дельта»», правонаступником якого є позивач, надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак остання порушила вимоги кредитного договору, а саме, не виконала в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та комісії по ньому, тому є підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved