Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-27 00:00:00

21.03.2012 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулись до суду з вказаним позовом до суду, в якому просили стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № ML-400/157/2006 від 07.07.2006 р. у сумі 345023,42 грн. та судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача у судовому засіданні вказував, що між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк України» (правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та відповідачем по справі - [PERSON] 07 липня 2006 року був укладений кредитний договір № ML-400/157/2006, на підставі якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 48000 доларів США із сплатою 11% річних із кінцевим терміном повернення до 06 липня 2021 року. Відповідачем не виконані взяті на себе зобовязання відповідно до умов договору, у звязку із чим, станом на 31.10.2011 року, заборгованість відповідача за кредитним договором склала 409177,83 грн. Крім того, представник позивача у судовому засіданні просив стягнути з відповідача пеню за порушення договірних зобовязань у розмірі 17672,88 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, викликався належним чином та своєчасно, доказів проти задоволення позову не представив, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитедавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 554 ЦК України у випадку порушення зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається. На підставі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору. Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк України» (правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та відповідачем по справі - [PERSON] 07 липня 2006 року був укладений кредитний договір № ML- 400/1 57/2006, на підставі якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 48000 доларів США із сплатою 11% річних із кінцевим терміном повернення до 06 липня 2021 року. Відповідачем не виконані взяті на себе зобовязання відповідно до умов договору, у звязку із чим, станом на 31.102011 року, заборгованість відповідача за кредитним договором склала 409177,83 грн., що складається з заборгованості по кредиту - 44049,85 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає т351385,66 грн., суми заборгованості по сплаті процентів- 7244,85 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 57792,17 грн. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме: довідкам; розрахунками; договорами; актом (а. с. 6-10; 11-12; 13-16). Вимоги позивача в частині стягнення пені за порушення договірних зобовязань розмірі 17672,88 грн. підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ч.З ст.551 ЦК України розмір неустойки (пені, штрафу) може бути зменшенні за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки зазначений в позові розмір штрафних санкцій (пені) за договором складає 17672,88 грн. не співмірно із сумою заборгованості за кредитним договором, суд вважає,з можливе застосувати положення ч.З ст.551 ЦК України та зменшити розмір штраф санкцій, стягнувши лише пеню. При цьому суд засновує свою позицію щодо зменшення суми пені на тому, що вказана норма не обмежує право суду на застосування її приписів навіть якщо відповідач не заявляє відповідного зустрічного прохання під час розгляду справи. Визначаючи суму пені, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з принципів розумності та справедливості, передбаченими ст. З ЦК України. Таким чином, враховуючи суму договірних зобовязань, що виникли між сторонами по справі, принцип співмірності, всі обставини по справі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення виконання зобовязання за кредитним договором у сумі 9000 грн. Оскільки вимоги позову у повному обсязі були заявлені позивачем обґрунтовано, однак задоволені частково, через зменшення розміру пені, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати при звернені до суду повному обсязі, а саме понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2823,0(1 грн., оскільки є їх документальне підтвердження.

Outcome: partial