Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 01.10.2008 року вона уклала з ВАТ КБ "Надра" договір строкового банківського вкладу (депозиту) "Мій вибір" № 636165 в рамках Пакету послуг ПП Турбота (пенсіонер) №1337658 на суму 3000 євро терміном на 12 місяців до 01.10.2009 року під 11,95% річних. У зв'язку з тим, що відповідач відмовився повернути їй вказаний банківський вклад, позивачка 14.04.2010 року звернулася до суду з позовом про стягнення коштів, за результатами розгляду якого 09.09.2010 року Нетішинський міський суд виніс рішення та стягнув на її користь 47477 гривень 47 копійок. Після цього, рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 22.12.2012 року було частково скасовано рішення Нетішинського міського суду від 09.09.2010 року в частині стягнення інфляційних нарахувань, а в іншій частині рішення залишено без змін і таким чином стягнуто на її користь 35160 гривень банківського вкладу, 563 гривні 50 копійок - три відсотка річних за період з 01.10.2009 року по 14.04.2010 року, 8965 гривень 80 копійок упущеної вигоди, 120 гривень витрат на інформаційне забезпечення судового розгляду справи та 400 гривень витрат на правову допомогу, а всього 45209 гривень 30 копійок. На виконання вказаних рішень, 18.01.2011 року Нетішинським міським судом видано виконавчий лист, а 15.03.2011 року постановою державного виконавця ДВС Шевченківського РУЮ м.Києва відкрито виконавче провадження і лише 10.01.2012 року відповідач повернув позивачці належні їй кошти в сумі 45209 гривень 30 копійок. На підставі наведеного позивачка вважає, що ПАТ КБ "Надра" безпідставно користувався належними їй коштами в сумі 35160 гривень в період з 14.04.2010 року (з дати по яку нараховано штрафні санкції в порядку ст.625 ЦК України в рішенні Нетішинського міського суду від 09.09.2010 року) по 10.01.2012 року, що становить 636 днів, а також коштами в сумі 10 049 гривень 30 копійок в період з 22.12.2010 року (дня постановлення рішення апеляційним судом Хмельницької області) по 10.01.2012 року, що становить 384 дні. Позивачка вважає, що за вказані періоди її права, як кредитора в грошовому зобов'язанні, були порушені, тому просить стягнути з відповідача: - три відсотки річних за користування коштами належними за договором в сумі 1837 гривень 95 копійок (35160 грн.*3%/365 днів*636 днів); - інфляційні нарахування за користування коштами належними за договором в сумі 1617 гривень 36 копійок (35160 грн.*1,046 приріст індексу споживчих цін за 2011 рік)-35160 грн.); - три відсотки річних за користування коштами стягнутими згідно рішення суду в сумі 317 гривень 17 копійок (10049,3 грн.*3%/365*384 дні); - інфляційні нарахування за користування коштами стягнутими згідно рішення суду в сумі 462 гривні 27 копійок (10049,3 грн.*1,046 приріст індексу споживчих цін за 2011 рік) -10049,3 грн.); - витрати пов'язані із відновленням порушеного права, а саме витрати на правову допомогу для звернення до Нетішинського міського суду в сумі 250 гривень; - упущену вигоду в сумі 12998 гривень 16 копійок (45209,30*16,5%/365*636), так як вона мала намір покласти отримані за рішення суду кошти в сумі 45209,3 грн. на депозит в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" на умовах отримання 16,5 %річних. В судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові та вніс уточнення, зазначивши, що в позовній заяві допущено помилки, а саме: невірно вказано дату винесення рішення апеляційним судом Хмельницької області 22.12.2010 року замість правильного 28.12.2010 року і відповідно невірно обраховано кількість днів для розрахунку трьох процентів річних за користування коштами стягнутими згідно рішення суду - 384 дні замість правильного 378 днів, а також допущено помилку в розрахунку упущеної вигоди, яку слід рахувати з 28.12.2010 року по 10.01.2012 року, тобто не за 636 днів, а за 378 днів. Таким чином, представник позивачки в судовому засіданні просить задоволити позовні вимоги, провівши обрахунок вищевказаних сум, що підлягають до стягнення, з врахуванням внесених уточнень. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав письмові заперечення, згідно яких просить в задоволенні позову відмовити, а також застосувати до позовних вимог загальний строк позовної давності. Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступних міркувань. Так в судовому засіданні встановлено, що 01.10.2008 року позивачка [PERSON] уклала з ВАТ КБ "Надра" договір строкового банківського вкладу (депозиту) "Мій вибір" № 636165 в рамках Пакету послуг ПП Турбота (пенсіонер) №1337658, згідно якого передала відповідачу вклад на суму 3000 євро терміном на 12 місяців до 01.10.2009 року під 11,95% річних, а той в свою чергу зобов'язався повернути вклад за її вимогою в кінці терміну дії вкладу, шляхом перерахування коштів на рахунок. Згідно рішення Нетішинського міського суду від 09.09.2010 року, рішення апеляційного суду Хмельницької області від 28.12.2010 року, з ВАТ КБ "Надра" на користь [PERSON] стягнуто 35160 гривень вкладу, 563 гривні 50 копійок - три проценти річних, 8965 гривень 80 копійок упущеної вигоди, 120 гривень витрат на інформаційне забезпечення судового розгляду справи, 400 гривень витрат на правову допомогу, а всього 45209 гривень 30 копійок. В задоволенні позову в частині стягнення інфляційних нарахувань - відмовлено. На підставі та на виконання вищевказаних рішень, 18.01.2011 року Нетішинським міським судом видано виконавчий лист, а 15.03.2011 року державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві відкрито виконавче провадження № 24967356. Згідно заяви на видачу готівки № 1 від 10.01.2012 року, позивачка [PERSON] отримала кошти в сумі 45209 гривень 30 копійок на виконання виконавчого провадження №24967356 від 15.03.2012 року відповідно до рішення апеляційного суду Хмельницької області від 28.12.2010 року. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.3 ЦПК України, ст.ст. 11, 12, 15, 16 ЦК України, захисту підлягає право, яке існує в особи на підставі рішення суду. В даному випадку суд вважає, що на спірні правовідносини поширюються вимоги ст.625 ЦК України, оскільки судове рішення, за яким на користь позивачки з відповідача стягнуто кошти за невиконання умов договору тривалий час з 28.12.2010 року по 10.01.2012 року не виконувалося, чим позивачці заподіяно збитків. При цьому відповідач не оспорює правильність проведення розрахунків, наведених [PERSON] в позовній заяві. За таких обставин, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, встановлений ст.11 ЦК України, розрахунки позивачки в частині стягнення трьох процентів річних та інфляційних нарахувань за період з 14.04.2010 року по 10.01.2012 року та в період з 28.12.2010 року по 10.01.2012 року є такими, що відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах закону. Відповідно до ст.22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Частинами 1, 2, 4 статті 623 ЦК України, передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При обчисленні (визначенні) розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення достовірності (реальності) тих доходів, які потерпіла особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Обов'язок доведення розміру тих доходів, які особа отримала б у випадку непосягання на її право, покладається на позивача. В матеріалах справи відсутні докази реальності (дійсної можливості) отримання [PERSON] доходів у випадку невиконання відповідачем рішення суду. Можливість вкладення позивачкою неотриманих за рішенням суду грошових коштів на строковий банківський вклад (депозит) в іншу банківську установу та отримання відповідних доходів не свідчить про наявність збитків в розумінні ст.22 ЦК України. Порядок розподілу судових витрат між сторонами регулюється ст.88 ЦПК України. В матеріалах справи міститься копія квитанції ТОВ "Торра" до прибуткового касового ордера, з якої вбачається, що [PERSON] 16.05.2011 року сплатила 250 гривень за написання позовної заяви, однак не вказано якої саме позовної заяви, не зазначено розрахунок часу затрачено товариством на її написання. За таких обставин вказаний документ не є належним доказом сплати позивачкою коштів на правову допомогу за написання позовної заяви, що розглядається, тому не приймається судом до уваги. Щодо заяви представника відповідача про застосування загальних строків позовної давності, то згідно статтей 256, 257, 261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачка в порядку захисту її порушених прав просить стягнути з відповідача три проценти річних, інфляційні нарахування та упущену вигоду за різні періоди, найтриваліший з яких рахує з 14.04 2010 року, тому суд вважає, що із вказаними позовними вимогами вона звернулася до суду в межах загального строку позовної давності, тому не вбачає підстав для його застосування. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки три проценти річних за користування коштами належними за договором в сумі 1837 гривень 95 копійок, інфляційні нарахування за користування коштами належними за договором в сумі 1617 гривень 36 копійок, три проценти річних за користування коштами стягнутими згідно рішення суду в сумі 312 гривень 22 копійки (10049,3грн.*3%/365днів*378днів - з врахуванням уточнень представника позивачки щодо періоду безпідставного користування коштами), інфляційні нарахування за користування коштами стягнутими згідно рішення суду в сумі 462 гривні 27 копійок, всього: 4229 гривень 80 копійок, а в задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Outcome: approved