Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності у порядку спадкування за законом жилого будинку № 8-4 по вул.1 Травня та вул. Українській сел. Березівка Харківського району Харківської області. Свої позовні вимоги мотивує тим, що за її матірю [PERSON] у по господарчої книзі Березівської сільської ради від 22.05.1966року був зареєстрований жилий будинок № 8-4 по вул. 1 Травня та вул. Українській в с. Березівка, Харківського району Харківської області. При житті [PERSON] заповіла усе належне їй майно своїм донькам, їй [PERSON] та відповідачці [PERSON]. Заповіт був посвідчений Березівською селищною радою Харківського району Харківської області 17.07.1983 року. 14.05.1988 року мати сторін [PERSON] померла. Оскільки на час смерті матері позивач постійно проживала з нею тому спадщину прийняла фактично, її сестра [PERSON] спадщину не приймала та не претендує на неї. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить визнати за ним право власності за договором купівлі-продажу на жилий будинок № 8-4 по вул. 1 Травня та вул. Українській у сел. Березівка Харківського району Харківської області, який був укладений у простій письмовій формі між ним та [PERSON] 02.12.2011 року. [PERSON] в судове засідання не зявилась, до суду надійшла заява відповідно до якої вона свій позов підтримує в повному обсязі, позов [PERSON] визнає. [PERSON] у судове засідання не зявився, до суду надійшла заява згідно якої він свої позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився у матеріалах справи є їх письмова відповідь стосовно позову. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення в справі Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до заповіту, посвідченого 17.06.1983 року Березівською селищною радою Харківського району Харківської області [PERSON] заповіла усе належне їй майно своїм донькам, позивачці по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). 14.05.1988 року [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії ІІІ-ВЛ № 386429, виданого 16.05.1988 року Березівською селищною радою Харківського району Харківської області (а.с. 15). З наданої до матеріалів справи інвентаризаційної справи Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації на жилий будинок № 8-4 по вул. Українській у сел. Березівка Харківського району Харківської області вбачається, що вказаний жилий будинок зареєстровано у Березівській селищній раді 29.03.1966 року про що зроблено запис у погосподарської книзі (а.с. 16-25). У відповідності до п.10 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української PCP від 31 січня 1966 р.. при відсутності правовстановлюючих документів, які зазначені в цій інструкції (додаток N 1), зацікавлена юридична або фізична особа (установа, підприємство, організація, громадянин, колгоспний двір) подає до виконкому місцевої Ради депутатів трудящих заяву про оформлення права власності на будинок або домоволодіння і видачу свідоцтва про це. При наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих бюро технічної інвентаризації складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради, тобто запис в погосподарській книзі є підставою для встановлення права власності Положенням ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові аки\-не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. На підставі ч. 1,2 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Постанову KM України «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (нині втратила чинність), якою вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва, було прийнято 05.08.1992 р. Тобто, до 05.08.1993р. не передбачалась процедура введення приватних жилих будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності. Отже, з аналізу положень Конституції України та ЦК вбачається, що право власності на приватні жили будинки, збудовані до 05.08.1992 р.. повинно оформлюватись без прийняття таких будинків в експлуатацію. Таким чином. [PERSON]ГІ. була власницею житлового будинку по № 8-4 по вул.1 Травня та вул. Українській у сел. Березівка Харківського району Харківської області. Відповідно ст. 548, 549 ГК України (у редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки, на час смерті [PERSON] позивач [PERSON] разом проживали зі спадкодавицею та після її смерті продовжувала там мешкати, підтримувала будинок у належному стані, обробляла земельну ділянку, сплачувала комунальні послуги, а тому фактично вступила у володіння спадковим майном. З наданих суду відповідей першої Держнотконтори Харківського району Харківської області від 17.07.2012 року за № 01-16/2010 та Харківського обласного нотаріально: архіву від 23.07.2012 року за № 2610-01/21, встановлено, що свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], яка померла 14.05 1988 року, першою Держнотконторою Харківського району Харківської області не видавалась та інформація про заведення спадкової справи у нотаріальному архіві відсутня. Враховуючи прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України який набрав чинності 01.01.2004 року, на цивільні відносини, які виникли до набрання чинності цього Кодексу , положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків , що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини . яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Оскільки [PERSON] після смерті матері повністю володіє, користується і розпоряджається набутим майном, тому згідно зі ст. ст. 548. 549 ЦПК України (у редакції 1963 року), за [PERSON] можливо визнати право власності на жилий будинок № 8-4. по вул. 1 Травня та вул. Українській в сел. Березівка. Харківського району Харківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] Також судом встановлено, що 02.12.2011 році між позивачем та стрічним позовом [PERSON] та відповідачем [PERSON] В.1. у простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу жилого будинку за адресою сел. Березівка, вул. 1 Травня та вул. Українській № 8-4 Харківського району Харківської області. Умови договору ними були виконані але договір нотаріально не посвідчений, оскільки [PERSON] відхиляється від оформлення договору нотаріально. Згідно зі ст. 220 ч. 2 ЦК України, якщо сторони домовилися всі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або частково виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Пункт другий цієї статті встановлює, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідно до п. 1 ч.2 ст.11 ЦК України між сторонами внаслідок укладення угоди купівлі-продажу виникли відповідні цивільні права та обовязки. Згідно ст.638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами у належній формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні, є необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони досягнуто згоди. Враховуючи, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу є консенсуальним, тобто права і обовязки сторін виникають у момент досягнення ними згоди щодо всіх істотних умов, суд вважає, що здійснений між сторонами правочин відповідав вимогам закону, справжній волі сторін, ними було досягнуто згоди з усіх істотних умов, ці істотні умови були сторонами виконані в повному обсязі, інших підстав нікчемності правочину, окрім недотримання вимоги про нотаріальне посвідчення договору не має, а здійсненню нотаріального посвідчення та державної реєстрації перешкоджає неподолана обставина, яка не залежить від волі позивача, оскільки дана угода є правомірною, та її недійсність ніким не встановлена і ніким не оспорена позов є обґрунтованим, не суперечить закону та підлягає задоволенню та суд вважає за можливим визнати дійсним договір купівлі-продажу між [PERSON]К та [PERSON], який був укладений 02.12.2011 року . Судові витрати суд залишає за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved