Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок, посилаючись на те, що 21 листопада 1996 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, с. Куманівці, вул. Столярчука, № 8, який вона заповідала позивачеві згідно заповіту від 27 листопада 1990 року, підписаного [PERSON] та посвідчено державним нотаріусом Хмільницької державної нотаріальної контори. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 квітня 2002 року, позивач прийняв у спадок земельну ділянку частку (пай), яка перебувала у КСП Куманавіцьке, с. Куманівці, Хмільницького району, Вінницької обл. розміром 2,33 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належній померлій на підставі сертифікату серії ВН №0143893 виданого Хмільницькою райдержадміністрацією 24 грудня 1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 24 грудня 1996 року, за №346. Відповідно до п. 3.14. Наказу Міністерства юстиції України, від 22.02.2012. № 296/5 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", визначено, що спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Оскільки житловий будинок, який знаходиться за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, с. Куманівці, вул. Столярчука, № 8, входить до складу спадщини та приймаючи до уваги той факт, що позивач частину спадщини прийняв, тому він вважає, що прийняв все спадкове майно. Проте оформити право власності на житловий будинок він не має змоги, так як правовстановлюючих документів на житловий будинок не було виготовлено за життя спадкодавця. За таких умов позивач звернувся до Хмільницької міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на право власності на спадщину за заповітом на житловий будинок, однак йому було відмовлено, оскільки видача свідоцтва на право власності на спадкове майно за заповітом без правовстановлюючих документів неможлива та суперечить п. 4.18 глави 10 Наказу Міністерства юстиції України, від 22.02.2012, № 296/5 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України". Наведене стало підставою звернення позивача до суду. В попередньому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Представник відповідача Куманівецької сільської ради Хмільницького району в судове засідання не зявився, однак надав суду письмову заяву, згідно з якою позовні вимоги [PERSON] визнає повністю та проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши обставини визнання позову відповідачем приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що 21 листопада 1996 року померла [PERSON], підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть серії АМ №368496 від 22 листопада 1996 року. Ще за свого життя [PERSON] склала заповіт від 27 листопада 1990 року, який посвідчено державним нотаріусом Хмільницької державної нотаріальної контори [PERSON]П, згідно якого заповіла належне їй майно на день смерті, а саме жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Вінницька обл., Хмільницький район, с. Куманівці, вул. Столярчука, № 8 своєму сину - [PERSON] Обставини справи свідчать, що [PERSON] є спадкоємцем 1 черги за законом та за заповітом. Інших спадкоємців, які мають права на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], не має. Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16 квітня 2002 року доведено, що позивач прийняв у спадок земельну ділянку частку (пай), яка перебувала у КСП Куманівецьке, с. Куманівці, Хмільницького району, Вінницької обл. розміром 2,33 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належного померлій на підставі сертифікату серії ВН №0143893 виданого Хмільницькою райдерж адміністрацією 24 грудня 1996 року. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином суд приходить до висновку, що прийнявши частину спадщини у вигляді земельної ділянки (паю) та вступивши в управління іншим спадковим майном [PERSON] прийняв усю спадщину, зокрема й житловий будинок по вул. Столярчука, 8 в с. Куманівці Хмільницького району. Згідно з відповіддю Хмільницької міської державної нотаріальної контори №259/02-14 від 27 квітня 2012 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на житловий будинок за відсутності на нього правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах незаборонених законом. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що право позивача на спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця - [PERSON], за відсутності на нього правовстановлюючих документів, не може бути захищено в інший спосіб ніж в судовому порядку. Перешкод у встановленні за позивачем права власності на вищезазначене нерухоме майно немає, а тому заявлені позовні вимоги мають бути задоволені. Задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін, відповідає чинному законодавству України та не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб.

Outcome: approved