Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулися до суду з позовом до Чернівецької міської ради, треті особи [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Просили суд визнати за [PERSON], [INFO], право власності на спадкове майно: житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]: житловий будинок літ «А», загальною площею 61,90 кв.м., житловою площею 30,00 кв.м., сарай літ. «Б», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Д», сарай літ. «Е», гараж з погрібом літ. «З», вимощення І, вигрібна яма ІІ, огорожа № 1-3, колодязь №4. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі відсутності відповідача, просять суд ухвалити заочне рішення. В судове засідання представник Чернівецької міської ради не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Враховуючи те, що в судове засідання не з'явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18 січня 1954 року, серія [NUMBER], виданого міськбюро ЗАГС Чернівці. У них с двоє дітей - [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.8-9/. Після реєстрацію шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» /а.с.6/. [INFO] батько позивача, [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданого Першотравневим рай. ЗАГС м. Чернівці 31 січня 1986 року /а.с.5/. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до частини першої ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриїтя спадщини заяву про прийняття спадщини; зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть замшіти про спою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Мін'юсту від 31 жовтня 1975 р. N 45/5 (яка діяла на момент прийняття спадщини) передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст..549 Цивільного кодексу УРСР). Позивач та треті особи, які не заявили самостійних вимог, на предмет спору, як спадкоємці 1 -ої черги своєчасно вступили у володіння та користування спадковим майном після смерті [PERSON] /а.с. 11/. В ній зазначено, що дружина померлого - [PERSON], 1929 р.н., прописала в житловому будинку з 30.12.1952 року і по теперішній час, син померлого - [PERSON], 1951 р.н., був прописаний з 25.02.1972 р. і до 11.11.1986 р.. донька померлого - [PERSON], прописана з 04.04.1960 р. і по даний час. Факт реєстрації в успадкованому будинку і по даний час підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання в паспорті громадянина України /а.с. 13-15/. Оформляючи спадщину після смерті своїх батьків - [PERSON] та [PERSON], батько позивача оформив документи про право власності па житловий будинок на своїх померлих батьків, так як в той час в такий спосіб проходило оформлення документів /а.с.21-26/. У зв'язку зі скрутним матеріальним становищем, мати позивача як єдиний годувальник не здійснила переоформлення прав на спадкове майно на себе та своїх дітей відповідно право власності гак і залишається оформленим на померлих дідуся і бабусю -[PERSON] (відомості про смерть якого відсутні згідно довідки Відділу РАЦС №1X9- від 10.02.1986 р.) та [PERSON]/а.с.7/. Згідно проведеної інвентаризації станом на 11 січня 2013 року житловий будинок [ADDRESS] складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 61,90 кв.м., житловою площею 30,00 кв.м., сараю літ. «Б» , сараю літ. «В», вбиральні літ. «Д», сараю літ. «Е», гаража з погребом літ. «З», вимощення І, вигрібної ями II, огорожі №1-3, колодязю №4 /а.с.20/. Відповідно до частини другої ст. 12 Закону України «Про власність» однією із підстав набуття громадянином май па у власність є спадкування. Статтею 13 Закону України «Про власність» передбачено, що об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження па земельні ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Пунктом четвертим постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справи про спадкування» №4 від 24 червня 1983 року передбачено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підставі вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Дослідивши матеріали справи, враховуючи наведені вище обставини та вимоги закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Чернівецької міської ради, треті особи [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному об'ємі. На підставі наведеного та

Outcome: approved