Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду 11.11.2012 року із заявою, в якій зазначила, що в 1996 році вона познайомилась із [PERSON] та за його пропозицією працевлаштувалась на приватне підприємство «Адекват», директором якого він був. З часу знайомства у неї із [PERSON] склались дружні відносини, вони часто спілкувались, як з приводу роботи, так і на інші теми. Оскільки вона та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі та не мали сімейних відносин з іншими особами, вони із січня 2008 року, почали проживати разом однією сім'єю, як чоловік і жінка, але без реєстрації шлюбу. З 2008 року, вона та [PERSON] проживали в [INFO], яка належала [PERSON] на праві приватної власності та в якій він зареєстрований і на теперішній час. Під час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, в квітні 2008 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. Тому, після проведеного ремонту у вказаній квартирі по вулиці Пришвіна та придбання меблів й побутової техніки та інших речей домашнього вжитку, вона та [PERSON], в грудні 2008 року переїхали до нового помешкання, де жили разом до серпня 2012 року. З серпня 2012 року фактичні шлюбні відносини між ними були припинені і тому вона переїхала до своєї квартири [ADDRESS], де на даний час фактично проживає. В судовому засіданні заявник підтримала заяву з підстав та доводів викладених у ній та просила суд встановити факт її проживання з [PERSON], однією сімєю без реєстрації шлюбу, в період з січня 2008 року по серпень 2012 року. Зацікавлена особа [PERSON] на судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, надав заяву в якій зазначив, що визнає вимоги заявника та просить розглянути справу без його участі (а.с.21). Представник зацікавленої особи [PERSON] [PERSON] не заперечувала проти вимог заявника та визнала, що дійсно [PERSON] проживала з [PERSON], однією сімєю без реєстрації шлюбу, в період з січня 2008 року по серпень 2012 року. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що з [PERSON] він знайомий з 2004 року, а з [PERSON] з 2006 року. Йому відомо про те, що вони проживали разом з січня 2008 року по серпень 2012 року, між ними були нормальні сімейні стосунки, він часто бував у них вдома, коли вони проживали у квартирах по вулиці Котляревського і по вулиці Пришвіна в м. Кривому Розі. Свідок [PERSON] надала суду аналогічні зі свідком [PERSON] пояснення. Заслухавши пояснення заявника, представника зацікавленої особи та свідків, приймаючи до уваги заяву зацікавленої особи, дослідивши докази наявні у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що в 1996 році заявник працевлаштувалась на приватне підприємство «Адекват», директором якого був [PERSON] (а.с.7,13). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено поясненнями заявника, представника зацікавленої особи та свідків, з січня 2008 року, [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом однією сім'єю, як чоловік і жінка, але без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство, мали спільний бюджет, їх відносини мали всі риси притаманні сімї, але реєструвати шлюб вони не поспішали, оскільки у цьому не було потреби. Проживали вони у [INFO], яка належала [PERSON] на праві приватної власності. Під час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, в квітні 2008 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] (а.с.14-15). Після проведеного ремонту у вказаній квартирі та придбання меблів й побутової техніки та інших речей домашнього вжитку, [PERSON] та [PERSON], в грудні 2008 року переїхали до нового помешкання, де жили разом до серпня 2012 року, після чого фактичні шлюбні відносини між ними були припинені. В ч.2 ст.3 СК України, визначено поняття сімї, згідно якої сімєю вважаються особи, що спільно проживають, повязані спільним побутом, взаємними правами та обовязками. Крім того, такою є правова позиція Конституційного Суду України, яку він виклав у своєму рішенні від 03.06.1999 року по справі № 5-рп/99 та у якому визначив поняття сімї та членів сімї. Окрім цього, ст.8 Конвенції про захист прав і основ свобод людини від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною, поняття сімейного життя визначалося, як таке, що охоплює ширше коло, ніж звичайні формальні, законно оформлені стосунки. Отже, з викладеного вбачається, що спільне проживання заявника та зацікавленої особи однією сімєю, без реєстрації шлюбу, може бути визнано лише в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя. Разом з тим, згідно із ст.74 цього ж Кодексу, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Таким чином, відповідно до п.5 ч.2 ст.234 та п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, приймаючи до уваги вищенаведені докази, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, в період з січня 2008 року по серпень 2012 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved