Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому та в судовому засіданні вказала, що з 1995 року вона використовує земельну ділянку, надану їй під садівництво, яка розміщена на острові [PERSON] Степовий Кілійського району Одеської області. У 1998 році позивачем до Кілійської міської ради було подано заву про безоплатну передачу їй вказаної земельної ділянки та 13.08.1998 року рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради № 117 [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка загальною площею 1000 кв.м. На приватизованій земельній ділянці [PERSON] протягом 1999 року було проведено будівництво садового будинку, однак до цього часу не оформлено правовстановлюючі документи на нього. Відсутність належним чином правовстановлюючих документів перешкоджає позивачу здійснювати правомочності власника нерухомого майна щодо володіння, користування та розпорядження ним, в звязку з чим позивач просив суд визнати за нею право власності на садовий будинок, розташований на острові [PERSON] Степовий Кілійського району Одеської області на земельній ділянці загальною площею 1000 кв.м. Представник відповідача, Кілійської міської ради, повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради від 13.08.1998 р. № 117, [PERSON] була передана у власність земельна ділянка площею 1000 кв.м., розміщена у садівницькому кооперативі «Дунаєць». Протягом 1999 року [PERSON] на наданій їй у власність земельній ділянці було проведено будівництво садового будинку за адресою: острів [PERSON], Кілійського району Одеської області, та згідно технічного паспорту, складеного КП «Кілійське РБТІ та РОН»від 11.10.2011 р. вказаний садовий будинок складається з: садового будинку літ. А; навісу літ. Б; надвірних споруд - № 1-3. 23.11.2011 року приватним підприємством «Модуль»було складено висновок за № 94, відповідно до якого садовий будинок в садівницькому кооперативі «Дунаєць», побудований [PERSON], відповідає вимогам ВБН 43-85 «Відомчі будівельні норми. Забудова територій колективних садів, будівлі і споруди. Норми проектування», п. 2 Забудова садових ділянок. Як вказано у висновку відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Кілійської районної державної адміністрації від 22.11.2011 року № 295, садовий будинок в садівницькому кооперативі «Дунаєць», побудований [PERSON], відповідає вимогам ВБН 43-85 «Відомчі будівельні норми. Забудова територій колективних садів, будівлі і споруди. Норми проектування», п. 2 Забудова садових ділянок. 24.11.2011 р. Кілійський районний відділ Головного управління Держтехногенбезпеки у Одеській області погодив [PERSON] оформлення права власності на садовий будинок за адресою: острів [PERSON] у садівницькому кооперативі «Дунаєць». Згідно листа від 24.11.2011 р. № 2414, Кілійська районна санітарно-епідеміологічна станція не заперечує проти оформлення права власності на садовий будинок за адресою: острів [PERSON] у садівницькому кооперативі «Дунаєць»у м. Кілія, користувачем якого є [PERSON]. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ст. ст. 328, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином цивільним законодавством встановлено положення про презумпцію правомірності набуття права власності, якщо не доведено інше. Згідно ст. 331 ЦК України право власності на нову річ виготовлену (створену) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором чи законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»- будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил. Згідно ст. 5 Закону України «Про основи містобудування»при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил. Згідно ст. 13 Закону України про власність, яка діяла на час проведення будівництва позивачем - об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Відповідно до ст. 6 ЗК України /який діяв на час прийняття міською радою рішень про передачу земельних ділянок у власність позивачам/ - громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для: ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного статтею 67 цього Кодексу; садівництва; дачного і гаражного будівництва. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗК України земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо. Системний аналіз норм цивільного законодавства, що регулюють порядок набуття права власності на новостворене нерухоме майно, дозволяє визначити умови, за яких право власності на новостворене нерухоме майно не може бути визнане за особою, яка здійснила відповідне будівництво: 1) якщо законний власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила будівництво на його земельній ділянці; 2) якщо будівництво порушує права інших осіб) 3) при істотному відхиленні від проекту забудови. Згідно ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»однією з підстав для реєстрації прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно. Таким чином, беручи до уваги встановлені обставини справи, враховуючи, що позивач є власником земельної ділянки на якій проведено будівництво нерухомого майна, наявність у позивача погоджувальних висновків уповноважених державних органів, те, що будівництво проведено позивачем на належній їй земельній ділянці, переданій раніше у приватну власність, суд приходить до висновку, що позивач правомірно набув правомочності з володіння, користування та розпорядження новоствореним нерухомим майном, побудоване ним майно не порушує права третіх осіб, в звязку з чим право власності позивача підлягає захисту згідно ст. 16 ЦК України, а позов задоволенню.

Outcome: approved