Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-14 00:00:00

28 березня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дитини, звільнення від сплати аліментів, стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, у якому мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 2006 року проживали окремо, у звязку із чим відповідач за судовим рішенням стягнула з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки доходу щомісячно. Після розірвання шлюбу у 2007 році син продовжував проживати з матірю, а у серпні 2011 року вона поїхала з міста Маріуполя, залишивши сина на його виховання та утримання. З цих підстав просив звільнити його від спати аліментів, встановлених за судовим рішенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не прибула, надавши заяву про визнання предявлених позовних вимог, якою просила вирішувати справу у її відсутність. Представник третьої особи до судового засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність, якою покладав вирішення справи на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Аналіз норм сімейного законодавства України свідчить про по те, що підставою для стягнення аліментів з одного з батьків на користь іншого на утримання неповнолітньої дитини є сукупність декількох фактів, як то факт походження дитини від певної особи платника аліментів, факт постійного проживання дитини з певною особою стягувачем аліментів, ухилення від обовязку щодо утримання неповнолітньої дитини тощо. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та відповідно до свідоцтва серії 1-НО № 123913, виданого відділом РАЦС Новоазовського РУЮ Донецької області від 27.06.2008 року, шлюбі між ними розірвано, про що вчинено актовий запис № 87 від 17.08.2007 року. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії І-но № 467721, виданого повторно Орджонікідзевським відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області від 22.05.2012 року, [PERSON] народився 14 березня 2002 року, про що вчинено актовий запис № 271. Батьками зазначені: батьком [PERSON], матірю [PERSON]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 грудня 2006 року, яке набрало чинності 02 січня 2007 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. З наданих відповідачем документів, як то паспорту громадянина України, свідоцтва про шлюбу, вбачається, що після розірвання шлюбу нею було набуто прізвище «Кривогуб» та у подальшому шлюбі із гр. [PERSON] прізвище «Храмцова». Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Судовим розглядом достовірно встановлено, що починаючи з серпня 2011 року та по сьогодення неповнолітній [PERSON] постійно проживає спільно із батьком [PERSON] в місті Маріуполі по вулиці Слюсарній, 41, та знаходиться на його утриманні. Дитина навчається у Маріупольській ЗОШ № 51, за місцем проживання забезпечена належними житловими умовами та усім необхідним для навчання і розвитку приладдям, стосунки у родині ґрунтовані на взаємоповазі, любові та довірі. Мати дитини [PERSON] є зареєстрованою та фактично проживає спільно із чоловіком [PERSON] у м. Змієві Харківської області. Відповідач, не прибувши у судове засідання, обмежившись при цьому заявою про визнання позову та клопотанням щодо розгляду справи у її відсутність, не оспорює наведених обставин та, зокрема, місця проживання дитини. Таким чином, в сенсі наведених норм та викладених обставин правові підстави для стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON], визначені судовим рішенням від 22.12.2006 року, на сьогодення відсутні, а тому суд вважає необхідним звільнити позивача від їх сплати, тами самим задовольнивши позов по суті. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства і моральним засадам суспільства, не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 229,40 гривень. На підставі ст.ст. 160, 179, 180, 181 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved