Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-21 00:00:00

У липні 2012 року [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайсуду з позовною заявою до [PERSON], у якому просить усунути перешкоди в користуванні належною частиною жилого будинку №176 по вул. Шевченка, в м. Білій Церкві, зобовязавши відповідача надати ключі від будинку та документи на будинок: свідоцтво про право на спадщину по заповіту на [PERSON], технічний паспорт на будинок № 176 по вул. Шевченка в м Білій Церкві. Викладаючи обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає, що 17.11.1994 року вона та відповідач успадкували по 1/2 частині жилого будинку з надвірними спорудами, розташованими в м. Білій Церкві Київської області по вул. Шевченка, 176. Належна позивачу частина будинку не перебуває у її володінні та користуванні, оскільки відповідач по справі [PERSON] поставив нові двері у будинок та не надає позивачу ключі від будинку, а також забрав належні позивачу правовстановлюючі документи та технічну документацію на будинок. Вважає, що такими діями відповідач порушує право власності позивача, яка не має можливості користуватись на власний розсуд належною їй частиною будинку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з викладених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON], явка якого судом була визнана обовязковою, неодноразово викликався судом, однак в судове засідання не з'явився. Надав суду через представника заперечення на позов, у яких вказав, що з позивачем не спілкується більше 15 років, стверджує, що двері замінив більше 10 років тому та, що позивач також має ключі від будинку, а також заперечує, що брав у неї правовстановлюючі документи та технічну документацію на будинок та стверджує, що позивач сама заволоділа усіма документами на будинок, проникнувши в квартиру відповідача. Вважає, що позивач При цьому як на докази своїх заперечень посилається на рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 14.06.2012 року, яким позивачу було відмовлено у задоволенні її позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння та ухвалу апеляційного суду Київської області від 01.10.2012, якою вказане рішення залишено без змін. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених в запереченні. Крім того, під час надання пояснень визнав, що відповідач має ключі від будинку, які надав своєму представнику, щоб передати їх позивачу під час розгляду справи, однак остання відмовилася їх отримати. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.11.1994 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками будинку №176 по вул. Шевченка, в м. Білій Церкві в розмірі по 1/2 частині кожен. Приблизно у 2002 році [PERSON] встановив двері у спадковому будинку, не забезпечивши [PERSON] ключем від замка. Крім того, [PERSON], приблизно у 2009 році, заволодів належними позивачу документами на будинок, а саме: свідоцтвом про право на спадщину по заповіту на [PERSON] та технічним паспортом на будинок № 176 по вул. Шевченка в м Білій Церкві, внаслідок чого вона позбавлена можливості на власний розсуд володіти, користуватись та розпоряджатись спадковим майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України 1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.319 ЦК України 1.Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 2. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. 3. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. 4. Власність зобов'язує. 5. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні позивачем надано докази того, що вона є власником 1/2 частини будинку №176 по вул. Шевченка, м. Біла Церква та, що відповідачем порушуються її права як власника, а саме: - копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.11.1994 року зареєстрованого в реєстрі №1-3800, з якого видно, що [PERSON] успадкувала 1/2 частину будинку №176 по вул. Шевченка, в м. Білій Церкві (а.с. 3). - копію технічного паспорта реєстровий номер 5040, з якого видно, що його виготовлено на ім'я власника 1/2 частини будинку №176 по вул. Шевченка, в м. Білій Церкві, [PERSON] (а.с.5-7). - поясненнями представника відповідача [PERSON], який підтвердив факт, що відповідач має ключі від будинку №176 по вул. Шевченка, м. Біла Церква. - копією постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 15.04.2010, з якої видно, що вона винесена за результатами перевірки заяви [PERSON] з приводу заволодіння [PERSON] та [PERSON] правовстановлюючими документами та технічною документацією на будинок №176 по вул. Шевченка. З постанови видно, що [PERSON] у своїх поясненнях визнав факт, що приблизно у 2009 ріці взяв вищевказані документи, щоб оформити право власності на будинок і зобовязався у разі потреби повернути їх [PERSON] (а.с. 21) - письмові пояснення [PERSON] від 13.04.2010 року, у яких він зазначив, що «щодо документів на будинок №176 по вул. Шевченка то хочу вказати, що дійсно близько 1 року назад я взяв наявні документи (технічний паспорт на будинок та два свідоцтва про право на спадок за законом своєї сестри), щоб за законом оформити право власності на свій будинок, оскільки моя сестра не хоче робити цього добровільно разом зі мною. За відсутності потреби в цих документах документи поверну своїй сестрі». У поясненнях міститься запис «з моїх слів записано вірно, написано власноруч» (матеріали перевірки №2937, а с. б/н). - письмові пояснення [PERSON] від 06.04.2010 року, у яких вона зазначила, що «щодо документів на частину приватного будинку по вул. Шевченка, 176, в м. Білій Церква, то вони знаходяться у сина, який взяв їх для виготовлення копій документів, оскільки також є співвласником даного майна». У поясненнях міститься запис «Записано вірно і прочитано» (матеріали перевірки №2937а.с. б/н). - іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні Суд критично оцінює заперечення відповідача та його представника на позовні вимоги, що відповідач не брав вищевказаних документів у позивача. Суд відхиляє наведені в запереченні як докази відсутності у відповідача документів на будинок рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 14.06.2012 року, яким позивачу було відмовлено у задоволенні її позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння та ухвалу апеляційного суду Київської області від 01.10.2012, якою вказане рішення залишено без змін. Зокрема як вказано у рішенні Білоцерківського міськрайонного суду від 14.06.2012 року суд не вирішував питання витребування документів, оскільки вони не є майном в розумінні ст. 387 ЦК України (а.с. 48) Таким чином вказані вище документи не були предметом розгляду справи у суді першої інстанції. Спір щодо вказаних документів не вирішувався і апеляційною інстанцією (а.с. 50-51). Вирішуючи спір суд враховує, що позивач є інвалідом першої групи по зору (а.с. 10). За таких обставин доводи представника відповідача, в тій частині що позивач може самостійно відновити усі необхідні їй документи, судом оцінюються критично. Суд прийшов до переконання, що позивач обрала такий спосіб захисту своїх прав, який найбільш повно захистить та відновить її порушені права та інтереси. З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю відповідача слід зобовязати усунути перешкоди у користуванні [PERSON] належною їй частиною жилого будинку №176 по вул. Шевченка, в м. Білій Церкві, Київської області, надавши позивачу ключі від вхідних дверей даного будинку, свідоцтво про право на спадщину по заповіту на ім'я [PERSON] та технічний паспорт на будинок №176 по вул. Шевченка, м Біла Церква. З відповідача також підлягають стягненню судові витрати на користь держави в сумі 114 грн. 70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved