Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-30 00:00:00

09 жовтня 2012 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, у якій просить постановити рішення яким стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця та жителя [INFO] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 600 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем проживає у незареєстрованому шлюбі з 2009 року. Від сумісного проживання у них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає своєчасної та належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки. Відповідач здорова та працездатна людина, постійно їздить на заробітки до Росії, має нерегулярний мінливий дохід, який дозволяє надавати грошову допомогу на утримання дитини. Позивач у судове засідання не прибула, у поданій до суду заяві зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує, просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, запереченнь проти позову та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин суд, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження № 1146167 від 28.04.2011 року (а.с.2) [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері - позивача у справі (а.с.3). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач - є здоровою та працездатною особою молодого віку, постійного офіційного місця роботи не має, має нерегулярний дохід, інших дітей, окрім доньки [PERSON], не має. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів№ 3 від 15.05.2006 року, розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи та надані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїй дитині, у розмірі, що зазначений позивачкою у позовній заяві, на момент розгляду справи судом не встановлено. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Враховуючи вищевикладене, а також обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, та задовольняє позовні вимоги повністю - стягує з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 600 (шістсот) гривень щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою доньку до досягнення нею повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 214 (двісті чотирнадцять) гривень 60 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved