Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до товариства з обмеженою відповідальністю Редакції газети Впередпро розрахунок і сплату відпускних за період з 28.09.2009 року по 21.10.2009 року, розрахунок за дні вимушеного прогулу з 22.10.2009 рік і по теперішній час , перерахунок заробітної плати та сплати їй різниці , розрахунок та сплати їй компенсації за затримку виплати лікарняних листів та стягнення моральної шкоди у розмірі 10000.00 гривень. До судового засідання позивачем подана заява про закриття провадження у справі в частині позовних вимог , а саме про : розрахунок і сплату відпускних за період з 28.09.2009 року по 21.10.2009 року , розрахунок за дні вимушеного прогулу з 22.10.2009 рік і по теперішній час , перерахунок заробітної плати та сплати їй різниці , розрахунок та сплати їй компенсації за затримку виплати лікарняних листів. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду від 21 березня 2012 року провадження у справі в частині розрахунку та сплати відпускних за період 28.09.2009 року по 21.10.2009 року, за дні вимушеного прогулу з 22.10.2009 рік і по теперішній час, про перерахунок заробітної плати та сплати різниці , та сплати їй компенсації за затримку виплати лікарняних листів закрито. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та просила стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Редакції газети Впередна її користь моральну шкоду у розмірі 10000.00 гривень, обґрунтувавши свої позовні вимоги, тим, що 16 вересня 2011 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області її позовні вимоги про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі були задоволені, але відповідач не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу. Судові засідання тривали біля 2-х років, за весь цей час було 19 судових засідань в Артемівському міськрайонному суді та 5 в Апеляційному суді, за цей час на її адресу відповідач висловлювався погано, використовував недостовірні відомості , звинувачував у брехні, у звязку з чим вона випробовувала моральні і психічні страждання. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що у них виникла суперечка з Фондом соціального страхування з тимчасової страти працездатності , хто повинен був позивачеві платити ми або фонд, згідно рішення Апеляційного суду Донецької області від 02.04.2010 року , трудовий договір визнали безстроковим Апеляційний суд зобов'язав нас за рахунок коштів підприємства сплатити позивачу 359 гривень 40 копійок, за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової страти працездатності 4874 гривня 24 копійки, і як тільки вони отримали з Верховного Суду рішення і рішення суду яке було прийнято суддею Воробйовою від 16.09.2011 року , ми позивачці в добровільному порядку виплатили усі борги. Відповідач не вважає, що товариство з обмеженою відповідальністю Редакції газети Впередспричинило моральну шкоду позивачці. Вислухавши обґрунтування своїх позовних вимог позивачем, заперечення представника відповідача, зясувавши обставини справи та дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем були порушені трудові права позивача а саме, 20 жовтня 2008 року позивач була прийнята на работу до товариства з обмеженою відповідальністю Редакції газети Впереді була звільнена відповідачем 28 вересня 2009 року . Про своє звільнення вона дізналася 03 червня 2010 року коли отримала трудову книжку у звязку з чим позивач звернулася до Артемівського міськрайонного суду з позовом про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі. Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 16 вересня 2011 року позовні вимоги позивача задоволені та згідно ухвали Апеляційного суду Донецької області від 02.12.2011 року рішення суду залишено без змін та набуло законної сили. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач не зробив розрахунок та не сплатив позивачу по лікарняним листкам за час тимчасової непрацездатності за період з 27.04.2009 року по 08.08.2009 рік , у звязку з чим позивач звернулася до Артемівського міськрайонного суду з позовом про визнання договору трудовим який укладений на невизначений строк та оплату лікарняних листків за час тимчасової непрацездатності. За апеляційною скаргою та касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Редакції газети Впередрішення апеляційного суду Донецької області від 02.04.2010 року та додаткового рішення від 13.07.2010 року були оскаржені , згідно ухвали колегії суддів Верховного Суду України від 07.09.2011 року рішення апеляційного суду Донецької області від 02 квітня 2010 року та 13 липня 2010 року залишені без змін та набули законної сили. Позивач внаслідок розгляду цивільних справ у судових інстанціях по оскарженню дій відповідача позбавлена була можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань, доводити та доказувати , що вона не порушувала трудового законодавства, що призвело до негативних наслідків її морального характеру, яке потребує додаткових зусиль для організації її життя. Згідно розяснень, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.95р., з наступними змінами та доповненнями, розмір моральної (немайнової) шкоди, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. В силу ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином законодавство про працю прямо передбачає наявність обовязку власника або уповноваженого ним органу на відшкодування моральної шкоди у разі порушення законних прав працівника. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В судовому засіданні встановлена вина відповідача, тим що відповідач незаконно звільнив позивача , не визнавав трудовий договір який був укладений з позивачем , що він укладений на невизначений строк, не сплатив їй по лікарняним листкам за час тимчасової непрацездатності, яка підтверджується рішенням апеляційного суду Донецької області від 02.04.2010 року та додатковим рішення від 13.07.2010 року , ухвалою колегії суддів Верховного Суду України від 07.09.2011 року , рішенням Артемівського міськрайонного суду від 16.09.2011 року та ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 02.12.2011 року, де рішення судів набули законної сили і згідно яких позивача поновили на роботі, визнали трудовий договір який був укладений з позивачем укладений на невизначений строк, та стягнуто на користь позивача суму по лікарняним листкам за час тимчасової непрацездатності. Позивач внаслідок розгляду цивільних справ у судових інстанціях по оскарженню дій відповідача позбавлена була можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань, доводити та доказувати , що вона не порушувала трудового законодавства, що призвело до негативних наслідків її морального характеру, яке потребує додаткових зусиль для організації її життя. Крім того суд вважає, що обставини по справі, які зясовані судом, в достатній ступені підтверджують, що порушення відповідачем законних прав позивача призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, оскільки не виконання рішень Апеляційного суду Донецької області та Артемівського міськрайонного суду Донецької області які набули законної сили в строки передбачені законом вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя, що потребувало матеріальних затрат. Відповідно до п.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи данні обставини, приймаючи до уваги, що відповідачем грубим чином порушена ст. 41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, враховує характер та обсяг фізичних та душевних страждань, які зазнала позивач, важкість вимушених змін в житті позивача, характер додаткових зусиль для організації її життя , суд вважає можливим встановити розмір моральної шкоди у сумі 7000.00 гривень, що буде відповідати принципам реальності та справедливості.

Outcome: partial