overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-20 00:00:00

Звернувшись в суд з даним позовом, позивач посилається на те, що будинок № 194 по вул. Січових Стрільців в с. Раківчик належить їй на праві власності. У вказаному будинку зареєстрований ї колишній чоловік- Макар [PERSON]. Шлюб між нею та відповідачем розірвано 24 листопада 2005 року. З липня 2012 року [PERSON] в будинку по вул. Січових Стрільців в с. Раківчик не проживає, а тому просить суд визнати його таким, що втратив право користування вказаним житлом та стягнути судові витрати. В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги, зменшивши їх в частині стягнення судових витрат. В судовому засіданні позивачка вимоги позовної заяви підтримала. Відповідач, будучи належно повідомленим судом про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився повторно, про причини неявки суд до відома не поклав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Проаналізувавши матеріали справи суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог виходячи із наступного. Як видно із досліджених доказів позивачці на праві власності належить будинок № 194 по вул. Січових Стрільців в с. Раківчик, Коломийського району що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину. В будинковолодінні зареєстрований відповідач по справі- Макар В.С. З липня 2012 року відповідач у вказаному будинку не проживає. Це підтверджується, зокрема актом сільської ради від 01 лютого 2013 року Відповідно до ст.. 163 ЖК України за наймачем зберігається займане житло у межах строків встановлених ст.. 71 ЖК України. Ст.. 71 ЖК України передбачає. Що за наймачем та членами його сімї зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. В ст.. 72 ЖК України вказано, що особа, відсутня понад встановлені строки, визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням в судовому порядку Таким чином суд вважає, що відповідач добровільно покинув будинок у якому зареєстрований, ніяких перешкод в проживанні у ньому йому не чинив, а оскільки він не проживає без поважних причин більше шести місяців, то в силу цього втратив право на користування вказаним будинком. На підставі наведеного та ст.ст. 71, 72, 163 ЖК України

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду 29 січня 2013 року з даним позовом, мотивуючи тим, що 15 жовтня 2012 р. представниками філії ПАТ „Прикарпаттяобленерго «Коломийський МРЕМ» у житловому будинку [PERSON] було виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення, а-саме: самовільне підключення струмоприймачів з порушенням схеми обліку самовільне підключення житлового будинку без приладу обліку, про що було складено акт № 077571. Згідно розрахунку, протиправними діями відповідача було завдано збитки МРЕМу в сумі 1 892 (одна тисяча вісімсот дев»яносто дві) грн. 11 коп., які просить з нього стягнути.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про слухання справи у його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив, а тому, суд вважає за можливе слухати справу за наявних доказів в заочному порядку. Суд, аналізуючи обставини встановлені під час розгляду справи та дослідивши зібрані докази а саме: акт про порушення № 077571 від 15 жовтня 2011 р. ПКЕЕН, протокол засідання комісії філії ПАТ «Прикарпаттяобленерго» Коломийський МРЕМ» від 23 листопада 2012 р. № 11/2 по розгляду Акта про порушення Правил користування електричною енергією для населення, згідно якого споживачем [PERSON] здійснено самовільне підключення струмоприймачів з порушенням схеми обліку самовільне підключення житлового будинку без приладу обліку, розрахунок за необліковану електроенергію від 15 жовтня 2012 р., довідку Нижньовербізької сільської ради №245/02-25/011 від 25 грудня 2012 р., згідно якої гр. [PERSON] проживає один за адресою: с. Нижній Вербіж, по вул. Шевченка, 13 а, Коломийського району, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки на підставі вищевказаних доказів встановлено наявність заборгованості відповідача по оплаті за користування не облікованою електроенергією, яку слід стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі ст.714 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про електроенергетику», та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-20 00:00:00

В листопаді 2012 року позивач Комерційний Банк Надра звернувся з позовною заявою, посилаючись на те, що 31 січня 2008 року між Позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 762487/МБ, згідно до яких позивач видав відповідачу кредит в сумі 30000,00 грн. строком до 19 січня 2009 року під процентну ставку 30,0 % відсотків річних. Позивачем було укладено наступний договір поруки № 762487/МБ від 31.01.2008 року між ПАТ КБ Надра та [PERSON]. Банк належним чином виконав зобовязання по видачі кредиту, однак [PERSON] порушив умови кредитного договору і станом на 06.01.2012 року має заборгованість в розмірі 55606,75 грн.. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав у зв'язку зі спливом строку позовної давності про застосування якого просив суд.\~ \~ Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 січня 2008 року між Позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 762487/МБ, згідно до яких позивач видав відповідачу кредит в сумі 30000,00 грн. строком до 19 січня 2009 року під процентну ставку 30,0 % відсотків річних. Позивачем було укладено наступний договір поруки № 762487/МБ від 31.01.2008 року між ПАТ КБ Надра та [PERSON]. Банк належним чином виконав зобовязання по видачі кредиту, однак [PERSON] порушив умови кредитного договору і станом на 06.01.2012 року має заборгованість в розмірі 55606,75 грн.. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи. Поряд з цим, відповідно до ст.ст. 257, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з умов укладеного сторонами кредитного договору кінцевий термін повернення кредиту - 19.01.2009 року /п.1.3/ та відповідно до платіжних документів - останній платіж по ньому відповідачем здійснено 19.01.2009 року, а з даним позовом про стягнення заборгованості по цьому договору ПАТ КБ Надра звернулося до суду 20.11.2012 року, тобто після спливу строку позовної давності. За таких обставин, в силу умов кредитного договору від 31.01.2008 року та ст.ст. 257, 267 ЦК України, вимоги позивача не можуть бути задоволені судом у зв'язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача, оскільки судом не встановлено підстав для зупинення й переривання перебігу позовної давності за цими вимогами й поважності причин пропуску позивачем строку позовної давності та представником позивача не наведено таких фактів. Відповідно до ст.ст. 261, 266 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, а позовна давність до додаткових вимог спливає зі спливом позовної давності до основної вимоги.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 04 січня 2013 року з позовом, вказавши, що 17 травня 1980 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 21 грудня 1990 року в них народилася донька Альона, 04 липня 1996 року в них народився син [PERSON], які проживають з обома батьками. Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинили більше пяти років тому назад. Причиною розірвання шлюбу є те, що між позивачем і відповідачем відсутнє взаєморозуміння в наслідок чого виникали суперечки, лайки. Позивач вважає, що сімя з відповідачем розпалася остаточно і просить розірвати шлюб. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає (а.с.17). Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином (а.с.16). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 травня 1980 року в Тернівському районному відділі ЗАГСу м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за актовим записом № 326, 04 липня 1996 року в них народився син [PERSON] (а.с.5,6 - копії свідоцтв про укладання шлюбу, про народження), який проживає з обома батьками. У відповідності зі ст.ст.105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини неможливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Позивач згідно наданої суду заяви наполягає на розірванні шлюбу, відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, суд вважає, що сімя сторін розпалася остаточно і не може бути збережена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-20 00:00:00

В грудні 2012 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин, а саме, що вона [PERSON], [INFO], є рідною донькою [PERSON], що померла 09.05.2012 року. В обгрунтування заяви заявник вказувала, що 09 травня 2012 року померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, в звязку з чим заявник звернулася до нотаріальної контори, але їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки прізвище заявника в паспорті вказано як «Фісенко», тоді як прізвище її матері в свідоцтві про смерть вказано як «Фисенко». Зазначені розбіжності унеможливлюють прийняття спадщини. Встановлення зазначеного факту необхідно заявнику для підтвердження родинного звязку. В судовому засіданні заявник заяву підтримала, просила задовольнити. Представник зацікавленої особи по справі - Корабельного ВДРАЦС в судове засідання не зявився, просив слухати справу у їх відсутність, проти задоволення заяви не заперечував. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, покази свідка [PERSON] суд вважає за можливе задовольнити заяву з огляду на наступне. Відповідно до п.1 ч.І ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно свідоцтва про народження прізвище заявника вказано як «Фисенко» [PERSON], а її батьків як «Фисенко» [PERSON] та «Фисенко» [PERSON] (а.с. 10). Відповідно паспорту України прізвище заявника на українській мові вказано як «Фісенко» [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про смерть прізвище матері заявника вказано як «Фисенко» [PERSON] (а.с.7). Крім того, факт родинних відносин між заявником та [PERSON] підтвердила свідок [PERSON] Заявник бажає отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно матері, але не має такої можливості у звязку із розбіжностями в документах. Враховуючи незначні розходження у документах, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про встановлення факту родинних відносин обгрунтовані та підлягають задоволенню. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки даний факт підтверджує родинний зв'язок між заявником та її матірю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-20 00:00:00

В грудні 2012 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд розірвати шлюб, зареєстрований ЗО липня 2011 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за № 290. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сімї неможливо у звязку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній, спору щодо порядку виховання та утримання дитини не має. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано заяву про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до ст. 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище - [PERSON]. В порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-20 00:00:00

В грудніі 2012 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, уточнивши яку, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітніх дітей, що продовжують навчання - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1\\3 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування позову позивач вказувала, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі з 1994 р. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем по справі та знаходяться на її утриманні. Позивачка отримувала аліменти від відповідача на утримання доньок до їх повноліття. На даний час позивач не має можливості самостійно утримувати дітей, які навчаються на 3 курсі денної форми навчання Миколаївського вищого професійного училища технології та дизайну. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, оскільки перебуває покарання у місцях позбавлення волі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов з уточненими позовними вимогами визнала, не заперечувала щодо його задоволення. Дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки згідно ст. 199 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги. Визначаючи розмір аліментів, суд керувався положеннями ст. ст. 183, 184 СК України, враховуючи те, що відповідач працює і має постійний дохід, має зобовязання по утриманню членів своєї сімї та має задовільний стан здоровя. Судом встановлено, що відповідач припинив сплачувати аліменти на утримання дітей в звязку з досягненням ними повноліття. Діти виховуються позивачем і потребують матеріальної допомоги. Враховуючи матеріальне становище відповідача, наявність у нього зобов'язань по утриманню інших осіб, стан здоров'я та матеріальне становище дітей та їх матері, суд вважає, що аліменти слід стягнути в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення - [PERSON], [INFO], та [PERSON]. 07.10.1994 р.н, двадцяти трьох років за умови їх навчання в учбовому закладі на денній формі навчання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-20 00:00:00

В грудні 2012 року Адміністрація Лисогірської спеціалізованої загальноосвітньої школи - інтернат звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд стягувати з відповідача на їх користь аліменти на утримання - [PERSON], [INFO], у розмірі, визначеному судом. В обґрунтування позову позивач вказував, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21.10.2010 року відповідача було позбавлено батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який за рішенням Миколаївської міської ради № 228 від 22.02.2005 року перебуває на повному державному утриманні, як дитина позбавлена батьківського піклування. Але при ухваленні рішення про позбавлення батьківських прав судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання його неповнолітнього сина. В судове засідання представник позивача не вявився, надав заяву, в якій просить суд слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 180-182; 184 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], за рішенням Миколаївської міської ради № 228 від 22.02.2005 року перебуває на повному державному утриманні, як дитина позбавлена батьківського піклування в Лисогірській спеціалізованій загальноосвітній школі-інтернаті. Батько, який позбавлений батьківських прав, дитини, коштів на її утримання не надає, хоча за своїм матеріальним та сімейним становищем має можливість надавати таку допомогу, інших дітей у відповідача немає, утримань за виконавчими документами з нього не здійснюється. В звязку з вищевикладеним, суд вважає за потрібне стягувати з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-20 00:00:00

В грудні 2012 року [PERSON], звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] в якій просила розірвати шлюб, що зареєстрований ЗО листопада 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління юстиції м. Миколаєва за № 558. В обгрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені з січня 2010 року та відновлення подружніх відносин, збереження сімї неможливо у звязку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем по справі. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній, спору щодо порядку виховання та місця проживання дитини не має. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до вимог ст.ст. 110-112,114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їхньої дитини. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем заявлено клопотання про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до ст. 113 СК України, відповідачу слід залишити прізвище - [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved