Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-17 00:00:00

20.02.2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою, в якому вказав, що згідно розписки відповідач взяв у нього в борг 40000 грн., які зобовязувався повернути до 31.12.2010 року, а також 3300 грн. до 18.01.2011 року. У визначений термін [PERSON] грошові кошти не повернув. На підставі вищевикладеного, [PERSON] просив стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу по борговій розписці в розмірі 43300 грн., а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 433 грн. та витрати повязані з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача у судове засідання у розмірі 398,4 грн. У судове засідання [PERSON] не зявився, до суду надав заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягав, справу просив розглядати у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про розгляд справи, в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надавав, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в ній, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Судом встановлено та як вбачається з копій розписок [PERSON] 17.11.2010 року отримав від [PERSON] грошові кошти в борг у розмірі 40000 (сорок тисяч) грн. для ремонту домоволодіння, в якому проживає відповідач, та зобовязувався повернути їх в строк до 31.12.2010 року. у разі не виконання свого зобовязання вказував, що влаштується на роботу та буде сплачувати 20% від його заробітку на користь [PERSON] в рахунок погашення боргу, а також перераховуватиме свою пенсію по інвалідності. Крім цього, 18.11.2010 року [PERSON] взяв в борг у позивача, терміном на 2 місяця, грошові кошти в сумі 3300 грн. для придбання компютера, які зобовязувався повернути в строк до 18.01.2011 року, а у разі не виконання свого зобовязання віддати [PERSON] придбаний компютер /а.с. 3-6/. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 статті 1047 ЦК України, допускає предявлення на підтвердження укладення договору позики його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошових коштів або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, судом встановлено, що 17.11.2010 року та 18.11.2010 року між [PERSON] та [PERSON], був укладений письмовий договір позики грошей на загальну суму 43300 грн., що підтверджується копіями розписок, наданими позивачем до суду. На даний час, відповідач отримані грошові кошти не повернув. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість та можливість задоволення позовних вимог позивача [PERSON] щодо стягнення з відповідача [PERSON] грошових коштів за договором позики у розмірі 43300 (сорок три тисячі триста) грн. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Отже, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 433 (чотириста тридцять три) грн. та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 398 (триста девяносто вісім) грн. 40 коп.

Outcome: approved