Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-22 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] до [PERSON] про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. Позивач пояснює свої вимоги тим, що 20.01.2012 року уклав трудовий договір з відповідачем [PERSON], заробітна плата складає 1085 гривні на місяць, 09 березня він за проханням роботодавця вийшов на роботу, працював, але по телефону йому сповістили, що він звільнений. В перший робочий день звернувся до роботодавця з цього приводу, але йому повідомили, що на його місце вже прийнято іншу людину. Він дізнався, що 19.03.2012 року звільнений за ст. 40 п. 4 КЗпП України, за прогули, просить поновити його на посаді спеціаліста з маркетингу у фізичної особи - підприємця [PERSON] з 19.03.2012 року, стягнути заробіну плату за час вимушеного прогулу в сумі 3255 гривні, моральну шкоду в розмірі 20 000 гривні. В судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача за дорученням [PERSON] в суді позов заперечив, пояснив, що 09.03.2012 року позивач [PERSON] не вийшов на роботу після святкового дня 08.03., йому телефонували, але на дзвінки не відповідав. 12.03.2012 року йому направлено листа з вимогою надати документи, які виправдовують відсутність на роботі, але таких документів не було надано, тому 19.03.2012 року він був звільнений за ст. 40 п. 4 КЗпП України - за прогули, 21.03.2012 року трудовий договір знятий з реєстрації в Генічеському РЦЗ. На даний час посада, яку займав [PERSON] вільна, ніхто не прийнятий виконувати таку роботу. Щодо виплати заробітної плату пояснив, що згідно відомостей про отримання заробітної плати працівниками відповідача - він отримав зарплату за січень, лютий. В суді встановлені наступні факти та відповідні правовідносини: [PERSON] прийнятий [PERSON] на роботу фахівця з методів розширення ринку, вивчання методів ринку збуту згідно трудового договору від 20.01.2012 року, який зареєстрований в Генічеському районному центрі зайнятості на період з 20.01.2012 по 20.04.2012 року. Як пояснює позивач, що він був на роботі 09.03.2012, хоч це був вихідний день, що підтверджується журналом обліку працівників, в якому він розписувався. В судовому засіданні оглянутий такий журнал, підпис працівника [PERSON] 09.03. відсутній. Крім того не відповідають дійсності пояснення позивача, що 09.03.2012 року був вихідним днем. Згідно до ст. 73 КЗпП України святковим днем є 8 березня, пояснення позивача про те, що 9 березня був вихідним, але він не працював, не відповідають дійсності - згідно журналу обліку працівників - 9 березня у відповідача був робочим днем, підпис працівника відсутній, крім того розпорядження КМУ від 28.11.2011 року (на яке посилається [PERSON]А.) про перенесення робочого дня 9 березня на 3 березня містить характер рекомендації для роботодавців. Виходячи з вимог ст. 149 КЗпП роботодавець або керівник структурного підрозділу повинен вимагати від працівника, який порушив трудову дисципліну, письмових пояснень про таке порушення. І тільки ретельно вивчивши причини прогулу, можна приймати рішення про стягнення. Така пропозиція надати пояснення від позивача була йому направлена, але відповіді не отримано роботодавцем. Факт відсутності працівника на роботі підтверджується поясненнями свідка [PERSON], яка пояснила в суді, що вона є інспектором з кадрів ФОП [PERSON] - 09.03. [PERSON] не вийшов на роботу, йому вона телефонувала, але відповіді не було, було відправлено листа з пропозицією пояснити свою відсутність на роботі, але такої відповіді ним не дано, також направлено листа про можливість отримання ним розрахунку. Своєчасний розрахунок з позивачем підтверджується відомостями про отримання ним заробітної плати, видатковим ордером. Пояснення позивача про те що йому необхідно виплатити бонуси та додаткову зарплату не ґрунтуються на трудовій угоді. За таких умов позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed