Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-25 00:00:00

У серпні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначав, що з 22.07.2011 року він перебуває у шлюбі з відповідачкою по справі, [PERSON] Шлюб між сторонами зареєстровано у Ленінському відділ реєстрації актів громадянського стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 341. Протягом останніх місяців сімейне життя між сторонами стало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідачка нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи постійно виникають сварки, що впливає на його душевний стан та спричиняє йому душевні страждання. Посилаючись на те що на даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, а також на те, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, позивач просив суд розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON] У судове засідання сторони не зявились. Надали суду заяви в яких просять суд розглядати справу у їх відсутності. Позивачка на позові наполягає, відповідач проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З матеріалів справи вбачається, що 22.07.2011 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 341. [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу через те, що спільне життя між подружжям не склалося, фактично шлюбні відносини та сумісне проживання вже припинені, спільне господарство не ведеться, що свідчить про неможливість примирення та збереження їх сімї. Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved