Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що вона перебувала у шлюбних відносинах з [PERSON] Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Сєвєродонецького міського суду від 08.09.1997 року відповідач зобовязаний виплачувати на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця починаючи з 09.09.1997 року. Однак відповідач ухиляється від сплати аліментів у повному обсязі. Внаслідок чого станом на 01.08.2010 року за відповідачем утворилась заборгованість по виплаті аліментів за період з 01.02.2007 року по 06.07.2009 року у сумі 9442,54 грн., що підтверджується доданими до заяви розрахунками державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції від 09.08.2010 року № 34768. Тому позивачка вважає, що вона відповідно до ст. 196 СК України має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. В звязку з чим, позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 29517,06 грн. Під час розгляду справи позивач збільшила позовні вимоги, подавши письмову заяву, у якій просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2007 року до 01.01.2009 року у сумі 61517,06 грн. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала збільшені позовні вимоги, підтвердила доводи, викладені у позові та просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2007 року до 01.01.2009 року в сумі 61517,06 грн. та судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що у відповідача [PERSON] дійсно існує заборгованість по сплаті аліментів. На його утриманні знаходяться четверо неповнолітніх дітей, стан здоровя погіршився, зараз він не працює. Все це вплинуло на виникнення заборгованості по сплаті аліментів і він не сплачує заборгованість з цих причин. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що у відповідача є заборгованість. На його адресу неодноразово направлялася інформація про суму заборгованості по аліментам, але боржник її не сплатив. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 276732 виданого стану 04 жовтня 1994 року Сєвєродонецьким відділом реєстрації актів громадянського, [PERSON] народився 06.07.1991 року, батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно з копією паспорту громадянина України серії ЕН № 367619, виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 03.09.2004 року, [PERSON] 21.06.2001 року уклала шлюб з [PERSON], внаслідок чого змінила прізвище на [PERSON]. Згідно з виконавчим листом, виданим 08.09.1997 року Сєвєродонецьким міським судом у справі № АЕ-283/1997, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08.09.1997 р. і до повноліття дитини. Згідно з копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 17409408 від 11.02.2010 року, на підставі виконавчого листа Сєвєродонецького міського суду від 08.09.1997 р. у справі № АЕ-283/1997 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], відкрито виконавче провадження. Згідно з довідкою № 34708 від 09.08.2010 року, виданою ВДВС Сєвєродонецького міського управління юстиції, за відповідачем [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини існує заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 01.02.2007 р. по 06.07.2009 р. в розмірі 9442,54 грн. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] дійсно повинен сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] і за ним дійсно утворилась заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Згідно з розрахунком неустойки за прострочення сплати аліментів, зробленим на підставі ст.ст. 195, 196 СК України та наданим позивачем, з яким погоджується й суд, сума неустойки складає 61\~517, 06 грн., адже аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. Окрім вірного розрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів, судом встановлено, що боржник отримав постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08.09.1997 року, згідно з якою з нього були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини починаючи з 08.09.2007 року, отже платник аліментів був обізнаний про свій обовязок сплачувати аліменти, але навмисно не робив цього. За таких обставин суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і вважаються судом доведеними, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанціями № 98/114 від 07.10.2012 року та № 140/176 від 02.12.2010 року про сплату судового збору на суму 295 гривень 17 копійок та 320 гривень 00 копійок відповідно, та квитанцією № 99/116 від 07.10.2012 року про сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень 00 копійок. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 615 гривень 17 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень 00 копійок.

Outcome: approved