overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

[PERSON] 13 вересня 2012 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 25 вересня 1999 року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], 20 липня 2000 народження. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені. Сімейне життя не склалося в звязку з непорозумінням та різними поглядами на життя. Позивач просив розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає в повному обсязі, просив розгляд справи провести за її відсутності. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1999 року, який було зареєстровано Зміївським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-ВЛ № 102637, актовий запис № 111. /а.с. 4/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 19 вересня 2000 року Зміївським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківською області, актовий запис №93. /а.с.5/ Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не намагаються примиритись, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про майно та місце проживання сина між сторонами не існує, дитина залишається жити з матірю [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про визнання громадянина безвісно відсутнім. Просить суд визнати [PERSON] [INFO], уродженку [INFO] безвісно відсутньою з 27 серпня 2011 року. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала та надала пояснення аналогічні позовній заяві, просила суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення заяви. Суд заслухавши доводи заявниці, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO], народилась в с. Дихтинець Путильського району Чернівецької області, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи та поясненнями в судовому засіданні заявниці. У [PERSON] на протязі життя народилось двоє синів, а саме [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с.5,6/. Як видно з даних свідоцтв в графі мати записана [PERSON]. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні довідки Дихтинецької сільської ради від 03.07.2012р. за №1309, неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] на даний час знаходяться на утриманні [PERSON] /а.с.9/. З матеріалів справи також вбачається, а саме з відповіді на запит суду Микілківської сільської ради Котелевського району Полтавської області від 24.07.2012р. за №410, що [PERSON] зареєстрована в [INFO], але фактично більше чотирьох років на території сільської ради не проживає /а.с.16/. Також згідно даних ВІТ УМВС України в Чернівецькій області відносно [PERSON] кримінальні справи не порушувались, тобто на даний час остання не перебуває в місцях позбавлення волі /а.с.20/. Відповідно до ч.1 ст.43 ЦК України, - фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Як видно з матеріалів справи та з пояснень заявниці, [PERSON] з сімєю стосунків не підтримує та відсутня інформації про можливе місце її перебування. Вказані обставини підтверджуються поясненнями учасників процесу. Суд приймає до уваги вищевикладені обставини, як доказ, так як дані обставини містять інформацію, щодо предмета доказування. Також у суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявницею та підтверджених доказами. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою заявниці необхідно, оскільки вона має намір встановити опіку над неповнолітніми дітьми, які позбавленні батьківського піклування. Суд заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, в судовому засіданні, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

Враховуючи, що складання повного тексту рішення вимагає часу, суд вважає за можливе проголосити в судовому засіданні, в якому закінчився розгляд справи, його вступну та резолютивну частину. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 03.12.2005 року. Від даного шлюбу мають дитину дочку [PERSON] [INFO]. На даний час сім»я розпалася, дитина знаходиться повністю на утриманні позивачки. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, на користь інших осіб аліменти не сплачує, позивачці важко одній утримувати дитину. Тому позивач просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на дочку у розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Позивач у попереднє судове засідання не з»явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність. Позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в попереднє судове засідання не з»явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав, погодився сплачувати аліменти в запропонованому позивачкою розмірі, просив розглянути справу у його відсутність. Відповідно до ст.. 130 ЦПК України, ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.. 174 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі матеріалів, які знаходяться у справі, судом встановлено, що батьками неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO], є сторони по справі. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, батько дитини, відповідач по справі, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим порушує згадану норму ст. 180 Сімейного кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивачка утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечує. Вирішуючи питання присудження судових витрат та їх розподілу, суд встановив, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір". Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, згідно із ч. 2 ст. 88 ЦПК України. Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України, не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на судовий збір у справах про стягнення аліментів. Тому суд вважає за необхідне стягнути витрати на судовий збір з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], по 2000 гривень щомісячно, починаючи з 05.06.2012 року і до досягнення повноліття старшою донькою [PERSON], а потім по 1000 грн. щомісячно до досягнення повноліття донькою [PERSON]. Згідно ухвали Балтського районного суду від 02.10.2012 р. прізвище позивачки [PERSON] Ковальчук. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що між нею та відповідачем 22.11.2011 р. шлюб розірвано, від цього шлюбу у них народилися діти: донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зі слів позивачки, за період після розпаду сім`ї відповідач не надає позивачці ніякої матеріальної допомоги, щодо матеріального забезпечення та утримання дітей, діти проживають з позивачкою та знаходяться на її повному забезпеченні та утриманні.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в позасудовому порядку відмовляється їй матеріально допомагати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В звязку з тим, що позивачка утримує себе та своїх дітей і їй не вистачає на це коштів, вона звернулася до суду. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач позов визнав частково, погодився сплачувати Ѕ частину заробітної плати, яка складає 1150 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що є у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], однак в порушення вимог ст. 180 СК України не утримує їх. Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має, тому може сплачувати аліменти в розмірі по 350 грн. щомісячно на кожну дитину. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовує тим, що 02 лютого 2007 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сімї зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, про що свідчить актовий запис №77 в книзі реєстрації шлюбів. Під час перебування в шлюбі в подружжя 10 серпня 2007 року народився син [PERSON]. Спільне життя у подружжя не склалося, сторони припинили подружні відносини, разом не проживають з грудня 2011 року, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету на мають, як стверджує позивач в тексті позовної заяви, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і буде суперечити його інтересам та інтересам дитини. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, заперечував щодо надання терміну для примирення. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розірвати шлюб так як сторони мають вкрай суперечливі погляди на життя, проживають окремо та не підтримують подружніх відносин. Вислухавши позивача, відповідача, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.104, ст.110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня\~\~ 2007 року № 11 визначено, що охорона сім'ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В ході розгляду справи судом достовірно встановлено, що сімя розпалась остаточно. Шлюбних відносин сторони не підтримують, проживають окремо з грудня 2011 року, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сімї є суперечливі погляди сторін на життя, різниця характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги. Сторони спору майнового характеру на момент розірвання шлюбу не мають. Неповнолітній син залишиться проживати з матірю. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку розірвати шлюб, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим і буде суперечити інтересам сторін та їхньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 28 листопада 2004 року помер її батько [PERSON], який до дня своєї смерті проживав за адресою: [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть спадкодавця І-АМ № 255538 виданним 01 грудня 2004 року, та довідкою Порицької сільської ради № 76 від 30 січня 2012 року. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будиноку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, с. Курилівка, вул. Горького 33, належність якого спадкодавцю, підтверджується довідкою Порицької сільської ради, Хмільницького району №76 від 30.01.2012 року; з земельної ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га., та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0700 га., за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, с. Курилівка, вул. Горького 33, що передані спадкодавцю у приватну власність на підставі рішення 13 сесії 21 скликання від 10.12.1993 року Порицької сільської ради, Хмільницького району, Вінницької області. Єдиним спадкоємцем за заповітом та спадкоємцем першої черги є донька спадкодавця - [PERSON]. Спадкоємців що мають право на обов'язкову частку немає. Зазначені обставини підтверджуються дублікатом заповіту складеним 17 липня 1991 року та довідкою №319 від 07.03.2012 року Порицької сільської ради. Обставини щодо перебування, у родинних відносинах із спадкодавцем, підтверджуються свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження позивача. Спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця, позивач прийняла шляхом подання заяви до нотаріальної контори, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 12 грудня 2007 року Відповідач - представник Порицької сільської ради позовні вимоги визнав повністю та не заперечує проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позовні вимоги повністю, оскільки позивач підтримує позовні вимоги, представник відповідача визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що 10.05.2008 року між ним та [PERSON] було укладено усну угоду про купівлю продажу згаданого гаражу, про що [PERSON] написав розписку та отримав гроші в сумі 10000 грн. З того часу він постійно користується цим гаражем, жодних зауважень з приводу його експлуатації ні від кого не поступало. У зв'язку зі смертю [PERSON] належним чином оформити право власності на гараж не міг. А тому просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на вищевказане нерухоме майно. Позивач [PERSON] позов підтримав, посилаючисть на обставини, зазначені у позовній заяві, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, не заперечила проти його задоволення. Представник відповідача виконавчого комітету Самбірської міської ради [PERSON] у судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом установлено, що 13.09.2010 року в м. Самборі Львівської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1- СГ № 217393 від 14.09.2010 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Самбору Самбірського міськрайонного управління юстиції. Як убачається з рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради від 16.11.2000 року, ним прийнято в експлуатацію збірно розбірний металевий гараж [PERSON] розташований в м. Самборі Львівської області по вул. С.Бандери, 14/5, та зобовязано Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації провести його реєстрацію. З розписки від 10.05.2008 року відомо, що [PERSON] продав збірно - розбірний гараж [PERSON], та отримав за нього грошові кошти в сумі 10000 грн. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна виникає з моменту передання майна. Частиною 1 ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Як було установлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] являється належним власником нерухомого майна збірно розбірного гаражу № 7, що знаходиться в м. Самборі Львівської області по вул. С.Бандери, 14. З тих підстав суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що з 09 грудня 1995 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку Єлізавету, [INFO]. Подружні відносини між нею та відповідачем припинились з весни 2008 року через втрату почуття поваги та відсутність взаєморозуміння, в результаті чого в родині виникали суперечки. Сторони проживають разом, але спільного господарства не ведуть. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим. У разі розірвання шлюбу неповнолітні діти будуть проживати з нею. Спору з приводу поділу майна немає У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач у судовому засіданні позов визнав просив шлюб розірвати. Суд, зясувавши думку позивачки та відповідача дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

Уманське РЕУ-1 звернулось в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості по оплаті за надання житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, що відповідачка є власником квартири [ADDRESS] та згідно особового рахунку № 10268 є споживачем, який одержує житлово-комунальні послуги, які позивач, як виконавець послуг, надав у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду, Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, п.3 ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, споживач зобовязаний своєчасно вносити щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця на відповідний рахунок виконавця плату за комунальні послуги по затвердженим в установленому порядку тарифам. Між позивачем та відповідачами укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 15.12.2007 року, згідно з яким позивач зобовязався надати житлово-комунальні послуги, а відповідач зобовязалась не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця, вносити оплату за отримані послуги. Договір є строковим, оплатним та двостороннім. Не зважаючи на попередження, відповідачка добровільно не вживає заходів щодо повного погашення заборгованості перед позивачем. Станом на 01 травня 2012 року заборгованість відповідачки за надані їм позивачем послуги складає 3214 гривень 84 копійки, яка до цього часу нею не відшкодована. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, а тому суд вважає можливим на підставі ст.169 ЦПК України розглянути справу без її участі за наявними матеріалами. Представник позивача не заперечував проти такого розгляду справи. У відповідності до ст.ст.64,66-68 ЖК України наймачі, власники квартир і будинків та члени їх сімї зобовязані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги по затвердженим в установленому порядку тарифам у відповідності до діючого законодавства. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджено доказами по справі, що відповідачка має заборгованість перед позивачем за надані житлово-комунальні послуги в сумі 3214 гривень 84 копійки та судові витрати.

Outcome: approved