Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 18 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-021/002/2008 згідно якого останньому був наданий кредит в сумі 159.564,20 (сто п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятсот шістдесят чотири) доларів США, 20 (двадцять) центів, строком користування по 18 лютого 2024 року зі сплатою 5,99% - фіксованого відсотку річних та FIDR - процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту за користування кредитом. Відповідач систематично не виконує зобов'язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за його використання, а тому станом на 31.07.2012 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 1.434.485 грн. 72 коп. та 32.234,49 грн. - сума пені за прострочення виконання зобов'язань за період з 20.02.2012р. по 30.05.2012р. Враховуючи вище викладе, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 1.434.485 грн. 72 коп., 32.234,49 грн. - суму пені за прострочення виконання зобов'язань за період з 20.02.2012р. по 30.05.2012р та судовий збір у розмірі 3.219, 00 грн. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У зв'язку з зазначеним, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову виходячи з наступних підстав. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом достовірно встановлено, що 18 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-021/002/2008 (а.с. 5-12). 13.12.2010 року між сторонами було укладено Додатковий договір №3 до кредитного договору № ML-021/002/2008 від 18 квітня 2008 року. Відповідно п. 2.1.5.1. додаткового договору у випадку невиконання Позичальником боргових зобов'язань сторони домовилися, що Банк вважається таким, що реалізував своє право щодо вручення Позичальнику вимоги про виконання Боргових зобов'язань у повному розмірі, а Позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов Кредитного договору та цього додаткового договору та отримав вимогу Банку в зв'язку із чим Позичальник зобов'язаний погасити боргові зобов'язання у повному розмірі протягом 30 календарних днів, що слідують за останнім днем строку порушення зобов'язань (а.с. 13-16). 27.07.2012 року Позичальнику було направлено вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-021/002/2008 від 18 квітня 2008 року, вих. 22-20-2/201301, проте станом на дату подання позову дана вимога виконана не була (а.с. 28). Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, проте відповідач на даний час свої обов'язки за кредитним договором не виконує. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 31.07.2012 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 1.466.720 грн. 21 коп. та складається з: - заборгованість по кредиту в сумі 157.149,53 доларів США, що еквівалентні по курсу НБУ на дату виконання розрахунку становить 1.256.096 грн. 19 коп.; - заборгованість по відсоткам в сумі 22.318,22 доларів США, що еквівалентні по курсу НБУ на дату виконання розрахунку становить 178.389 грн. 53 коп.; - пені за прострочення виконання зобов'язань за період з 20.02.2012р. по 30.05.2012р в сумі 32.234 грн. 49 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 47 ЗУ "Про банки та банківську діяльність" на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати, в тому числі, операції з валютними цінностями. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Згідно ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Приймаючи до уваги те, що відповідач не належним чином виконує свої обов'язки перед кредитором, то позовні вимоги є обгрунтованими, матеріалами справи підтверджуються та підлягають задоволенню. Судові витрати в розмірі 3.219 грн. 00 коп. згідно ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved