Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-09 00:00:00

21.12.2012 року до Бердянського міськрайонного суду звернувся в.о. головного лікаря КУ Бердянський психоневрологічний диспансер з заявою про продовження примусової психіатричної амбулаторної допомоги [PERSON], який перебуває на обліку у психіатричному закладі з 1995 року з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервна течія. Відповідно до постанови Бердянського міського суду від 04.06.2003 р. хворий був направлений на примусове лікування до Молочанскої психіатричної лікарні. Постановою Токмакського міськрайонного суду Запорізької області від 24.09.2004 р. хворому було призначено примусове амбулаторне лікування за місцем проживання, де лікувався до 2007 р. Рішенням Бердянського міськрайсуду від 28.02.2007 р. припинено надання амбулаторної психіатричної допомоги. Постановою Бердянського міськрайонного суду від 30.01.2008 р. [PERSON] примусово госпіталізовано до стаціонару психіатричного закладу із загальним наглядом. Рішенням того ж суду від 28.11.2008 р. хворому скасовано надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару і призначено надання амбулаторної примусової допомоги. За рішеннями Бердянського міськрайсуду від 21.07.2009 р., 19.02.2010 р., 09.08.2010 р., 25.02.2011р., 08.08.2011 р., 18.01.2012 р., 16.07.2012р. [PERSON] неодноразово продовжувалося надання примусової психіатричної амбулаторної допомоги. За висновком комісії лікарів- психіатрів психопродуктивної симптоматики у [PERSON] не виявлено, критика до раніще скоєного соціально-небезпечного діяння сугубо формальна, до захворювання відсутня. З метою попередження вчинення з боку [PERSON] нових соціально- небезпечних діянь та захисту прав інших осіб, в.о. головного лікаря просить продовжити [PERSON] надання психіатричної амбулаторної допомоги в примусовому порядку. Представники КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер»лікарі-психіатри [PERSON] і [PERSON] (за дорученнями) заяву про продовження [PERSON] примусової амбулаторної психіатричної допомоги підтримали, просять її задовольнити. Зазначають, що [PERSON] являє собою активну форму соціальної небезпеки для оточуючих його людей. [PERSON] проти задоволення заяви не заперечує. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник органу опіки виконкому Бердянської міської ради [PERSON] заяву підтримала. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Прокурор Ємельяненко С.А. проти задоволення заяви не заперечує. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2, 5 ст. 12 Закону України „Про психіатричну допомогу" - амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника, в разі встановлення в неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. ... В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] перебуває на обліку у психіатричному закладі з 1995 року з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервна течія. Неодноразово проходив курс лікування в умовах стаціонару. Остання госпіталізація до стаціонару в примусовому порядку відбулася за постановою Бердянського міського суду від від 30.01.2008 р. Рішенням того ж суду від 28.11.2008 р. хворому скасовано надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару і призначено надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. За рішеннями Бердянського міськрайсуду від 21.07.2009 р., 19.02.2010 р., 09.08.2010 р., 25.02.2011р., 08.08.2011 р., 18.01.2012 р., 16.07.2012р. [PERSON] неодноразово продовжувалося надання примусової психіатричної амбулаторної допомоги. За висновком комісії лікарів-психіатрів від 12.12.2012р.. (а.с.6-8) [PERSON] вірно орієнтований, емоційно сплощений, пасивний, на перший план виступає негативна симптоматика у вигляді інтравертированості та емоційної сплощеності. В бесіді лживий, виверткий, інтересу не виявляє, на питання відповідає по суті, односкладно, темп мислення вповільнений, психопродуктивної симптоматики не виявлено, критика до раніше скоєного соціально-небезпечного діяння сугубо формальна, до захворювання відсутня. Мала місце наркозалежність, але на теперішній час у лікаря -нарколого на обліку не перебуває. Враховуючи нестабільний психічний стан хворого, відсутність критики до раніше скоєного соціально-небезпечного діяння, комісія лікарів прийшла до висновку, що [PERSON] необхідно продовжити надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, приймаючи до уваги наявність хронічного психічного розладу у хворого та важкість захворювання, схильність хворого до вчинення соціально- небезпечних діянь, вірогідність реальної загрози погіршення стану здоровя [PERSON], суд приходить до висновку, що є всі підстави для продовження надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. За таких обставин суд вважає необхідним заяву задовольнити, подовжити надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку на строк не більше ніж 6 місяців.

Outcome: approved