Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача ПАТ "Київгаз" про витребування і видачу трудової книжки, зміну дати звільнення, проведення розрахунку та стягнення відшкодування за порушення строків розрахунку при звільненні і затримку видачі трудової книжки та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що вона працювала інспектором відділу кадрів Департаменту управління персоналом ПАТ "Київгаз" з 09.02.2009 року. Вона також є Головою Незалежної професійної спілки "Свобода", що була створена на підприємстві. 07.12.2011 року позивачку звільнили з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. Отримавши таке повідомлення, вона звернулася до адміністрації підприємства з вимогою провести всі необхідні розрахунки та видати трудову книжку. Але адміністрація відмовилась це зробити. Згодом вона неодноразово зверталася до відповідача усно та письмово з вимогою провести остаточний розрахунок та видати трудову книжку, але це не дало позитивних результатів. На підставі викладеного позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд: - зобов"язати ПАТ "Київгаз" внести зміни до дати її звільнення з 07.12.2011 року на фактичний день видачі трудової книжки; - зобов"язати ПАТ "Київгаз" видати їй належним чином оформлену трудову книжку з відміткою в Журналі обліку та видачі трудових книжок; - стягнути з ПАТ "Київгаз" на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу при свідомій затримці відповідачем проведення кінцевого розрахунку та затримці видачі трудової книжки, згідно окремого розрахунку; - стягнути з ПАТ "Київгаз" на її користь моральну шкоду в розмірі 50.000 грн. В судовому засіданні позивачка та її представника уточнили позовні вимоги, просили суд їх задовольнити в повному обсязі, а саме: - зобов"язати ПАТ "Київгаз" внести зміни до дати звільнення позивачки з 07.12.2011 року на фактичний день видачі трудової книжки; - зобов"язати ПАТ "Київгаз" видати позивачці належним чином оформлену трудову книжку з відміткою в Журналі обліку та видачі трудових книжок; - стягнути з ПАТ "Київгаз" на користь позивачки середній заробіток за весь час вимушеного прогулу при свідомій затримці відповідачем проведення кінцевого розрахунку та затримці видачі трудової книжки, згідно розрахунку, в сумі 23.032 грн. 63 коп.; - стягнути з ПАТ "Київгаз" на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 50.000 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що позивачку [PERSON] було звільнено з займаної посади за систематичне порушення трудової дисципліни, що виявилося у невиконанні (неналежному виконанні) трудових обов"язків, покладених на неї Правилами внутрішнього трудового розпорядку. Позивачка в грудні 2011 року звернулася до суду з позовом до ПАТ "Київгаз" про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Тому вважає, що частина позовних вимог (про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди) повинні бути залишені без розгляду. Також зазначив, що [PERSON] відмовилась 07.12.2011 року отримувати трудову книжку, в подальшому ПАТ "Київгаз" надсилало їй листи з пропозицією отримати трудову книжку, але до цього часу позивачка так її і не отримала, що свідчить про навмисне ухилення від отримання трудової книжки. Крім того, всі грошові кошти при звільнення були виплачені позивачці в день звільнення 07.12.2011 року шляхом перерахування на картковий рахунок. На підставі викладеного представник відповідача просив частину позовних вимог залишити без розгляду, а в задоволенні іншої частини відмовити. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.04.2012 року позовні вимоги [PERSON] до ПАТ "Київгаз" в частині стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду. Вислухавши пояснення позивачки, її представників, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] працювала з 09.02.2009 року на посаді інспектора відділу кадрів Департаменту управління персоналом ПАТ "Київгаз". 07.12.2011 року позивачку [PERSON] було звільнено з займаної посади за п. 3 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується відповідним наказом (а.с.3). Від ознайомлення з наказом від 07.12.2011 року [PERSON] відмовилась, що підтверджується актом про відмову працівника від ознайомлення з наказом від 07.12.2011 року (а.с.23). В своїх позовних вимогах [PERSON] вказує на те, що при звільненні їй не було видано трудову книжку, у зв"язку з чим вона просить змінити дату звільнення з 07.12.2011 року на день видачі трудової книжки, а також не було проведено розрахунок при звільненні. Що стосується позовних вимог [PERSON] про внесення змін до дати звільнення, зобов"язання видати трудову книжку, то судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов"язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників власник або уповноважений ним орган зобов"язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Як вбачається з письмових матеріалів справи, в день звільнення позивачці [PERSON] було запропоновано отримати трудову книжку та зробити відповідний запис в Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них. Але позивачка відмовилась від отримання трудової книжки, про що було складено відповідний Акт від 07.12.2011 року (а.с.24). Після складання вказаного Акту позивачці було запропоновано ознайомитися з ним, але і від ознайомлення з Актом [PERSON] відмовилась, що підтверджується відповідним Актом від 07.12.2011 року (а.с.25). У зв"язку з відмовою отримати трудову книжку, відповідачем було направлено на адресу позивачки лист від 08.12.2011 року з пропозицією отримати трудову книжку у відділі кадрів (а.с.27), який було надіслано поштою, що підтверджується поштовим описом та квитанцією (а.с.28). Крім вищевказаних письмових доказів, факт відмови отримати трудову книжку підтвердила і сама позивачка, зазначивши, що в день звільнення їй трудову книжку не видати, а потім вона вже звернулася до суду і тому не бажала отримувати трудову книжку. Для того, щоб була встановлена відповідальність відповідача за несвоєчасну видачу трудової книжки, необхідна, з урахуванням вимог ст. 47 КЗпП України, наявність вини власника або уповноваженого ним органу у затримці видачі трудової книжки. Але в даному випадку вини ПАТ "Київгаз" у несвоєчасній видачі трудової книжки судом не встановлено, оскільки позивачка навмисно ухилялась від отримання трудової книжки. З урахуванням викладеного суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про внесення змін до дати звільнення, у зв"язку з затримкою видачі трудової книжки, немає, дані вимоги позивачки є безпідставними та необгрунтованими. В той же час суд вважає, що позовні вимоги про зобов"язання видати трудову книжку можуть бути задоволені з урахуванням того, що у сторін виникла конфліктна ситуація, позивачка самостійно не бажає отримати трудову книжку, не дала згоду на направлення її поштою, а тому суд зобов"язує ПАТ "Київгаз" видати [PERSON] належним чином оформлену трудову книжку. Що стосується посилання [PERSON] на несвоєчасну виплату розрахунку при звільненні, то судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 року передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв"язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред"явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв"язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивачці [PERSON] при звільненні було виплачено розрахунок, що підтверджується платіжним дорученням від 07.12.2011 року про перерахування грошових коштів на картковий рахунок позивачки. Таким чином, ці посилання не знайшли свого підтвердження, а тому не можуть бути взяті до уваги. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, в частині зобов"язання відповідача видати належним чином оформлену трудову книжку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі судом відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial