Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТДВ «Шахта «Білозерська» і Державного підприємства «Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що з 08.12.1997р. по 13.01.2012 р.р. він працював гірником на шахті «Білозерська» з повним робочим днем у шахті. 07 жовтня 1998 року від нещасного випадку на виробництві отримав виробничу травму великого пальця руки, про що було складено Акт №71 від 08.10.1998р. Від роботи у шкідливих умовах праці відповідно до акту розслідування нещасного випадку на виробництві від 08.11.2012 року [PERSON] встановлене професійне захворювання: хронічний бронхіт друга стадія затухаючого загострення, нижнє дольовий пневмосклероз, легенева недостатність І-ІІ ступеня. Згідно цього акту, даний випадок захворювання визнано шахтою як виробничий. Згідно довідки МСЕК від 04 грудня 2012 року, йому було встановлено 40% втрати професійної працездатності безстроково. Звільнений з підприємства за станом здоров'я 13 січня 2012 року. Вважає, що з вини підприємства йому завдано маральну шкоду, яка полягає в тому, що він працював багато років під впливом небезпечних факторів, з причини незабезпечення шахтою належних умов праці втратив 40% працездатності безстроково, підірване здоров'я: змушений довгий час лікуватися, та його здоров'я ніколи вже не відновиться. Крім того, внаслідок травми порушився звичайний уклад життя, що завдає моральні страждання: став інвалідом, втратив високооплачувану роботу, постійно відчуває болі, втратив нормальний сон, потребує постійного вживання ліків і відвідування лікарів, і все це негативно позначається на його нервовій системі та вимагає від нього додаткових зусиль для його нормалізації. Моральну шкоду оцінює в цілому в 50000 гривень, зокрема просить стягнути з ТДВ «Шахта «Білозерська» 30 тис. грн., і з ДП «Добропілялвугілля» 20 тис.грн. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, і просять його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, вважаючи, що позивач не надав доказів, які б підтвердили його вимоги про завдання шахтою моральної шкоди. Вислухавши пояснення сторін, представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного: У судовому засіданні встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах на вугільних підприємствах, працюючи з 1997 року на різних роботах вугільних підприємств під землею, у шкідливих умовах праці (а.с.7-8) Працюючи гірником підземним на Державному підприємстві «Добропіллявугілля», 07 жовтня 1998 року отримав виробничу травму великого пальця правої руки, про що складено Акт №71 від 08.10.1998р. про нещасний випадок на виробництві (а.с.12) Відповідно до довідки МСЕК 013016, під час первинного огляду за травмою 14.02.2000р. встановлено втрату 25% працездатності. На час виникнення спірних відносин, пов’язаних із отриманою травмою у 1998 році, можливість відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням ним трудових обов'язків, за рахунок роботодавця на підставі рішення суду передбачалася п.11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, затверджених Постановою КМУ від 23 червня 1993 року №472. Відповідно до абзацу 2 п.11 Правил в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин, розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З урахуванням викладеного, за рахунок саме відповідача ДП "Добропіллявугілля", з яким перебував у трудових відносинах [PERSON], слід стягнути моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я внаслідок травми у 1998 році, на його користь в сумі 2550 грн. Крім того, [PERSON] всього пропрацював у підземних умовах понад 16 років, що суд вбачає з копії трудової книжки (а.с.7-8) Під час праці отримав професійне захворювання: хронічний бронхіт друга стадія затухаючого загострення, нижнє дольовий пневмосклероз, легенева недостатність 1-2 ступеня, що встановлено актом №19 від 08.12.2012 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (а.с.9-10) Відповідно до довідки МСЕК за №128703 від 04.12.2012 року, [PERSON] було встановлено 25% втрати професійної працездатності за наслідками професійного захворювання, за травмою 1998 року – 15%, і всього в сукупності 40%, починаючи з 27.11.2012р. (а.с.19). Позивач звільнений з підприємства 13 січня 2012 року за станом здоров'я (а.с.8) Згідно вищезазначеного акту, причинами виникнення захворювання позивача стала бездіяльність відповідача, а саме: недосконалість технології протипилових заходів, неефективність засобів боротьби з пилом, не виконання всіх можливих протипилових заходів, непроведення лікувально-оздоровчих, реабілітаційних заходів від пагубного впливу на організм підземних працівників виробничих факторів зовнішнього середовища (а.с.9) З урахуванням норм законодавства з охорони праці, зокрема ст.153 КЗпП України, ст.ст. 6, 7, 13 ЗУ „Про охорону праці», якими передбачено обов’язок власника або уповноваженого ним органу забезпечувати належні умови праці своїх працівників, які б запобігли виникненню професійних захворювань, і які порушив відповідач, суд знаходить доведеним той факт, що саме бездіяльністю відповідача, тобто з його вини заподіяно шкоду здоров'ю позивача. Суд вважає, що позивачу дійсно було завдано моральну шкоду у зв'язку з втратою з вини відповідача в сукупності 40% працездатності безстроково, у позивача звичайно порушився уклад життя, багато часу лікувався амбулаторно і стаціонарно, починаючи з 2008 року хвороба загострилась (а.с.11, 13-18), не може активно відпочивати, бо постійна задишка, погано спить, із втратою здоров'я втратив високооплачувану роботу, і все це безсумнівно порушило його нормальний спосіб життя, відобразилось на відносинах у сім"ї, та вимагає від нього додаткових зусиль для його нормалізації.

Outcome: partial