Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон та виготовлення проїзного документа, третя особа Орган опіки та піклування, в якому вказано, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з 22.08.2001 року. Від шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами було припинено ще у 2006 році. Шлюб розірваний Сєвєродонецьким міським судом за її позовом влітку 2009 року, свідоцтво про розірвання шлюбу видане ВРАЦС Сєвєродонецького МУЮ від 12.06.2010 року, актовий запис № 12. Факт того, що їхня дочка хвора та потребує лікування виявився з раннього дитинства, однак відповідач ніякої участі в обстеженнях, лікуванні та оздоровленні дитини не приймав. Утримувала дитину вона сама, допомагала її мати та спонсори. Дочка визнана дитиною-інвалідом ще у 2004 році та їй призначена пенсія по інвалідності. 13.05.2009 року (при переогляді) лікувально-консультативною комісією м. Сєвєродонецька визнана дитиною-інвалідом віком до 18 років (строком до 13.05.2014 року), захворювання «церебральний параліч, спастична диплегія; двобічна хронічна сенсоневральна туговухість». Дочка потребує постійного реабілітаційного лікування, яке можна отримати тільки в спеціальних медичних закладах, які знаходяться за межами не тільки м. Сєвєродонецька, а також за межами України. Кошти на обстеження та лікування дочки шукала вона сама, відповідач ніякої участі в цьому не приймав, та ще хотів отримати від неї гроші за дачу дозволу на виїзд дочки за межі України. Відповідач ніколи не виконував свого обовязку піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не займався її вихованням, чим порушив вимоги ст. 150 СК України. Значний проміжок часу відповідач навіть не спілкується з дочкою. Відповідач ніколи не виконував свого обовязку утримувати дитину, не брав участі у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом), чим порушив вимоги ст.ст. 180, 185 СК України. На підставі рішення Сєвєродонецького міського суду влітку 2012 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дочки, однак він ніколи їх не сплачував, тож існує значна заборгованість. Згідно з ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України від 21.01.1994 року із змінами від 19.11.2012 року «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Оскільки відповідач відмовляється дати дозвіл на виїзд дочки за межі України, вона вимушена звертатись з позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Наша газета» № 68 (3731) від 17.05.2013 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити та надати дозвіл на оформлення проїзного документа та виїзд за кордон України неповнолітній [PERSON], [INFO], та виїзд за кордон України без дозволу та супроводу батька, [PERSON]. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, до суду подав письмову заяву, згідно з якою не заперечував проти розгляду справи без його присутності та проти задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 25 Конституції України Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Відповідно до ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоровя, медичну допомогу та медичне страхування. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В судовому засіданні було встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 002946, виданим 24 червня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] 25 серпня 2001 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 515. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу [PERSON]. Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЕД № 099006, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області 12 червня 2010 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 12.10.2010 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 190. Згідно з копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 193204, виданого 14 березня 2002 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, 02 березня 2002 року народилася [PERSON], батьком якої записаний [PERSON], а матірю [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 170. Згідно з довідкою про склад сімї № 1543 від 26.06.2012 року, виданою КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Космонавтів, 29/108, зареєстровані [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON] - мати чоловіка, [PERSON] - батько чоловіка. Згідно з довідкою № 2467/03-35 від 13.02.2013 року, виданої начальником ВДВС Сєвєродонецького МУЮ, за гр. [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], існує заборгованість по аліментам за період з 09.07.2012 року по 01.12.2012 року у сумі 13483 грн. 73 коп. Згідно з довідкою № 2187 від 12.10.2010 року виданою начальником УОЗ Сєвєродонецької міської ради, 13.05.2009 року (при переогляді) лікувально-консультативною комісією м. Сєвєродонецька [PERSON], [INFO], визнана дитиною-інвалідом віком до 18 років (строком до 13.05.2014 року), захворювання «церебральний параліч, спастична диплегія; двобічна хронічна сенсоневральна туговухість». Захворювання [PERSON], [INFO], підтверджується також: випискою з історії хвороби [PERSON], [INFO], виданої Міжнародною клінікою відновного лікування; консультативним висновком № 812 від 01.04.2004 року, виданого консультативно-діагностичною поліклінікою Української дитячої спеціалізованою лікарні «Охматдит»; медичним висновком, виданим Українським медичним центром реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи МОЗ України; корінцем медичного висновку № 20 від 14.05.2009 року, виданого дитячою поліклінікою № 1 м. Сєвєродонецька; довідкою та висновком від 02.03.2002 року КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня Дитяча поліклініка № 1 від 2012 року; довідкою від 14.07.2009 року, виданою лікарем [PERSON], висновком НПЦМД «Резонанс» від лютого 2004 року. Факт того, що [PERSON] потребує постійного реабілітаційного лікування, яке можна отримати тільки в спеціальних медичних закладах, які знаходяться за межами не тільки м. Сєвєродонецька, а також за межами України підтверджено довідкою невролога лікарні м. Стокгольма Швеція від 24.09.2012 року, довідкою від 24.09.2012 року лікаря реабілітаційного центра [PERSON] м. Стокгольма Швеція; довідкою, виданою школою Манілласколан м. Стокгольма Швеція для глухонімих дітей та довідкою податкового інспектора поліції м. Стокгольма Швеція від 24.09.2012 року Ларсон Елізабет. Таким чином, оскільки місцезнаходження батька неповнолітньої [PERSON] [PERSON] невідомо, враховуючи інтереси дитини, яка має конституційне право на охорону здоровя, медичну допомогу та медичне страхування та право вільно залишити територію України, а відсутність письмової згоди батька позбавляє її цих прав, суд вважає, що виїзд неповнолітньої [PERSON] за кордон України буде здійснений в інтересах дитини, буде сприяти її всебічному розвитку і не буде суперечити діючому законодавству. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та дозволити неповнолітній громадянці України [PERSON], [INFO], виїзд за кордон України за відсутності згоди її батька [PERSON] до досягнення [PERSON] повнолітнього віку, за виключенням виїзду на постійне місце проживання.

Outcome: approved