Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-10 00:00:00

У березні 2012 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] про стягнення грошових коштів на підставі розписки. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що 29 жовтня 2010 року [PERSON] позичив у нього 1500 грн. 00 коп., які зобовязувався повернути до 27 листопада 2010 року. 10 листопада 2010 року відповідач знову позичив у нього 4000 грн., які зобовязувався повернути до 01 січня 2010 року. Ці факти підтверджено розписками від 29 жовтня 2010 року та від 10 листопада 2010 року із особистим підписом позичальника. Крім того, [PERSON] 20 листопада 2010 року позичив в нього ще 4000 грн., пояснюючи це тим, що в нього після пологів захворіла його дружина, в звязку з цим необхідні були гроші на штучне вигодовування новонародженої дитини та на придбання для неї коляски, одягу та інше. При свідках обіцяв виконати боргові зобовязання за розписками на суму 1500 грн. до 27 листопада 2010 року та на суму 4000 грн. до 01 січня 2011 року. На останню позичену суму в розмірі 4000 грн. відповідач розписку не написав. Позивач просить стягнути з відповідача за договором позики на його користь борг з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 10 420 грн. 25 коп., три проценти річних від суми боргу у розмірі 390 грн. 73 коп. та судовий збір у розмірі 108 грн. 11 коп. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про те, що позов підтримує та про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що працював у позивача продавцем-консультантом. Дійсно позичав 1500 грн. до 27 листопада 2010 року та 4000 грн. до 01 січня 2011 року, але з боргом розрахувався, оскільки ці кошти вирахуванні позивачем з його заробітної плати. Розписки на ці суми боргу у позикодавця не забирав. Інших доказів повернення боргу крім його усних пояснень в нього немає. Грошові кошти у сумі 4000 грн. без розписки не позичав. Твердження позивача про те, що ці кошти були потрібні йому для новонародженої дитини не є достовірними, оскільки дитина з нього народилася 22 листопада 2010 року. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно розписки від 29 жовтня 2010 року [PERSON] позичив у [PERSON] 1500 грн. 00 коп., які зобовязувався повернути до 27 листопада 2010 року. Відповідно до розписки від 10 листопада 2010 року [PERSON] позичив у [PERSON] 4000 грн., які зобовязувався повернути до 01 січня 2010 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, шо на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства а якщо у зобовязанні встановлено термін виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ^ статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене,суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача суми боргу за розпискою від 29 жовтня 2010 року у розмірі 1500 грн.. суми індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 145 грн. 20 коп. та трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення у розмірі 61 грн. 69 коп., суми боргу за розпискою від 10 листопада 2010 року у розмірі 4000 грн., суми індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 361 грн. 60 коп. та трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення у розмірі 152 грн. 66 коп., а всього суму боргу у розмірі - 6221 грн. 15 коп. Оскільки, позивачем не надано будь-яких доказів про отримання від нього [PERSON] позики у розмірі 4000 грн., а сам відповідач у судовому засіданні не визнав суму боргу, в цій частині позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру витрат задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві вiдмoвлeнo. Таким чином, підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 62 грн. 21 коп.

Outcome: partial