Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-19 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилались на те, що їхніми батьками були [PERSON] та [PERSON] , які перебували у зареєстрованому шлюбі з 1941 по 1986 рік. За час спільного подружнього життя 27 грудня 1951 року вони придбали житловий будинок по вул. Стуса (на той час Чкалова), який був зареєстрований на праві особистої власності на батька. У 1964 році батько покинув сімю і виїхав за межі міста Самбора. Назад повернувся у 1986 році. В зв'язку з хворобою матері 25 листопада 1987 розірвав з нею шлюб, одружився на відповідачці. Проте, шлюб в судовому порядку вони визнають недійсним, так як батько такого шлюбу не укладав,. на той час був психічно хворим. 01 грудня 1993 року померла їхня мати, спадщину після якої вони прийняли, але не оформили, а 16 квітня 1998 року в м. Самборі Львівської області помер їх батько, [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно. Згодом вони дізнались про існування заповіту від 17.06.1996 року, згідно якого все належне йому на праві власності майно батько заповів своїй дружині [PERSON] відповідачці по справі. Однак, зважаючи на те, що напротязі двадцяти років перед смертю батько постійно хворів різними хворобами, в тому числі і психічного характеру, просять визнати вищезазначений заповіт недійсним. В процесі розгляду справи позивачі неодноразово в порядку ст. 31 ЦПК України уточнювали позовні вимоги. В останніх позовних вимогах просили постановити рішення, яким визнати недійсним заповіт, складений 17.06.1996 року від імені [PERSON] на користь [PERSON] на все своє майно та посвідчений державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори [PERSON] та стягнути з відповідачки на їх користь 300 грн. за проведення експертизи, посилаючись на вищезазначені обставини. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та представник позивачки [PERSON] [PERSON] підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просять його задовольнити. Зокрема, представник позивачки [PERSON] пояснила, що, знаходячись у шлюбі з [PERSON], [PERSON] понад 20 разів перебував у лікувальних закладах, у нього були неодноразові спроби суїциду. Він зловживав спиртними напитками, не впізнавав її та батька [PERSON] позивача по справі. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позову не визнали, вважають його безпідставним, оскільки [PERSON] був дієздатним, усвідомлював значення своїх дій, міг ними керувати, заповіт склав по своїй волі. Представник третьої особи Самбірської державної нотаріальної контори [PERSON] пояснив, що нотаріус зобовязаний встановити дієздатність особи, яка складає заповіт. Щодо розвязання спору поклався на думку суду. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом установлено, що 27.12.1951 року подружжям [PERSON] та [PERSON] було придбано житловий будинок в м. Самборі Львівської області по вул. Чкалова (теперішня Стуса), 20, що підтверджується типовим договором про продаж в розстрочку громадянам новозбудованих або з існуючого житлового фонду одно та двоповерхових будинків з кількістю кімнат від 1 до 5, зареєстрованим за № 1916/2. Від спільного проживання у них народилось двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] позивачі по справі. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 11.11.1987 року. 18.07.1989 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-СГ № 317901, виданим відділом ЗАГС Самбірського міськвиконкому Львівської області 18.07.1989 року. 01.12.1993 року померла мати позивачів - [PERSON] Після її смерті спадщина не оформлялась, а відтак при житті, 17.06.1996 року, [PERSON] склав заповіт, згідно якого все належне йому на праві власності майно заповів [PERSON] відповідачці по справі. Будучи допитаною у якості свідка позивачка [PERSON] показала, що її батько, [PERSON], не міг укласти заповіт на користь відповідачки [PERSON], так як не визнавав її за дружину, крім того, був психічно хворий, а тому не міг надавати значення своїм діям та керувати ними. [PERSON] заповів усе своє майно її матері [PERSON], оскільки відповідачка на момент складання заповіту носила прізвище «Лазоряк»і змінила його на «Кузан»лише після смерті [PERSON] Аналогічні показання дав допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] Дану обставину підтвердила допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] Допитаний у якості свідка лікар невропатолог Самбірської ЦРП [PERSON] пояснив, що ознакою старості особи є енцефалопатія, яка з кожним роком погіршується, її перебіг має катастрофічні наслідки. Свідок [PERSON] показав, що поведінка [PERSON] в період укладення заповіту була неадекватною, він був дезорієнтований у просторі, часі, не впізнавав людей. З тих підстав суд не бере до уваги показання свідка [PERSON], який заперечив недієздатність [PERSON] в період укладення оспорюваного заповіту. По справі була проведена амбулаторна посмертна комісійна судово психіатрична експертиза № 313 від 05.04.1999 року, згідно висновку якої [PERSON] страждав наслідками органічного ураження головного мозку, змішаного ґенезу, внаслідок важкої черепно мозкової травми, гіпертонічної хвороби, гіпертонічної енцефалопатії у виді вираженого психоорганічного синдрому до рівня недоумства. Дане психічне захворювання проявлялось вираженим зниженням памяті, інтелекту, дезорієнтацією в місці, в часі та власній особі, порушеннями мови та мислення, неадекватною поведінкою, відсутністю критики до свого стану, в тому числі, і до стану свого здоров'я. Таким чином, за своїм психічним станом [PERSON] на час складання заповіту 17.08.1996 року не міг правильно розуміти значення своїх дій та керувати ними. З тих підстав суд не приймає до уваги показання свідка [PERSON], яка підтвердила, що на час укладення заповіту [PERSON] був дієздатним. Згідно ч. 1 ст. 55 ЦК України (в редакції 1963 року) угода, укладена громадянином, хоч і дієздатним, але який в момент її укладення перебував у такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнана судом недійсною. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved