Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що, від зареєстрованого шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, обовязок батька по утриманню дитини не виконує, через що вона змушена звернутися до суду про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина у розмірі 1300 гривень щомісячно до досягнення повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки в судове засідання не повідомив, що дозволило суду визнати його неявку в судове засідання з неповажних причин та, за згодою позивачки, відповідно до ст.224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду, з урахуванням наданих суду доказів, було встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від даного шлюбу сторони, згідно свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Згідно довідки № 932, наданої Виконавчим комітетом Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради про склад сім'ї від 13.12.2012р., неповнолітній [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Куйбишева, 131-2, разом із матір'ю, позивачкою [PERSON] На момент розгляду справи домовленості між батьками дитини щодо її утримання - не досягнуто. Згідно матеріалів справи, стягнень на утримання інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, з відповідача не провадиться. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісяця. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України,

Outcome: partial