Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-17 00:00:00

03.04.2013 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивовано тим, що від перебування з відповідачем у шлюбі позивачка має неповнолітнього сина, який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.09.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 91. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області 25.02.2013 року. Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (визначення аліментів у твердій грошовій сумі). Позивачка просила стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача. На думку суду, такий розмір аліментів є відповідним та обґрунтованим враховуючи, що дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, а відповідач знаходиться у працездатному віці, має задовільний стан здоровя, інших стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved