Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнень посилається на те, що ним були укладені з відповідачем депозитні договори №339334 від 17.03.2008 року, № 339344 від 17.03.2008 року, №339351 від 17.03.2008 року, №340774 від 18.03.2008 року, №611098 від 11.09.2008 року. З березня 2009 року відповідач почав в односторонньому порядку порушувати умови вказаних договорів депозиту та повернення його грошових коштів. Наказом № 2н-535, виданим Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, стягнуто з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 56 981 грн. Виконання списання грошових коштів відбулося в 2011 році, а в останній раз по його даним банк нараховував йому проценти на депозит 13.07.2009 року, чим порушені його права. Всього сума процентів, підлягаючих стягненню з відповідача, в загальному розмірі складає 16 598 грн. Крім того, в 2009 році, коли відповідач почав порушувати умови обслуговування його карткового рахунку, він звернувся до нього з заявою про розірвання цього договору, що не було виконано. В період з 2009 по вересень 2011 року відповідач ввів свої тарифи на комісію при знятті готівки з його карткового рахунку. В листопаді 2011 року при знятті ним готівкових коштів з його карткового рахунку відповідач не виплатив йому 7 грн., пояснивши це введенням комісії в розмірі 1% від суми, що знімається. Також, позивач посилається на те, що літом 2009 року на грошові кошти? які йому повинен був повернути на вказаними депозитними договорами відповідач навесні 2009 року, він мав наміри придбати автомобіль ВАЗ-11194, вартістю 61 912,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача проценти за депозитними договорами в сумі 16 598 грн., безпідставно стягнуті 7 грн. комісії, заподіяну моральну шкоду в сумі 500,00 грн. та зазначив, що після повернення його грошових коштів в вересні 2011 року вартість такого автомобіля зросла до 78 510,00 грн., тому різниця між цими сумами підлягає стягненню з відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його необгрунтованість. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором, а ч. 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблені юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. У відповідності зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено у судовому засіданні, 11.09.2008 року між позивачем та ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ "КБ "Надра", був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) "Моє майбутнє" №611098. За умовами цього договору позивач передав відповідачеві грошову суму в розмірі 21 781,79 грн., строк дії вкладу 5 місяців, процентна ставка за вкладом встановлюється 15% річних. 17.03.2008 року між позивачем та ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ "КБ "Надра", був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) "Мій вибір" №339334. За умовами цього договору позивач передав відповідачеві грошову суму в розмірі 11600 грн., строк дії вкладу 12 місяців, процентна ставка за вкладом встановлюється 15,1 % річних. 17.03.2008 року між позивачем та ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ "КБ "Надра", був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) "Мій вибір" №339344. За умовами цього договору позивач передав відповідачеві грошову суму в розмірі 4000 грн., зі строком дії вкладу 12 місяців, процентна ставка за вкладом встановлюється 15,1 % річних. 17.03.2008 року між позивачем та ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ "КБ "Надра", був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) "Мій вибір" №339351. За умовами цього договору позивач передав відповідачеві грошову суму в розмірі 9600 грн., зі строком дії вкладу 12 місяців, процентна ставка за вкладом встановлюється 15,1 % річних. 18.03.2008 року між позивачем та ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ "КБ "Надра", був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) "Мій вибір" №340774. За умовами цього договору позивач передав відповідачеві грошову суму в розмірі 10 000 грн., зі строком дії вкладу 12 місяців, процентна ставка за вкладом встановлюється 15,1 % річних. В зв"язку з тим, що відповідач з березня 2009 року в односторонньому порядку почав порушувати умови вказаних договорів депозиту та не повернув позивачеві його грошові кошти за вказаними договорами, позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу наказу про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по вказаним договорам. 07.04.2009 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 2н-535/09 був виданим наказ про стягнення з ВАТ КБ "Надра" на користь [PERSON] суми вкладів за вказаними договорами заборгованості у розмірі 56 981 грн. Встановлено,що лише 31.08.2011 року сума у вказаному розмірі була перерахована ПАТ "КБ "Надра" та виплачена позивачеві. Разом з цим, проценти за депозитними договорами позивачеві виплачені не були, в останній раз банк нараховував йому проценти на депозит 13.07.2009 року. За умовами вказаних договорів депозиту банк зобов"язався оплатити вкладнику проценти і повернути вклад шляхом перерахування коштів на рахунок в останній день строку вкладу, а також у випадках дострокового розірвання вкладу, а вкладник має право на отримання суми вкладу та нарахованих процентів, відповідно до умов договорів. Всього сума процентів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в загальному розмірі складає 16 598 грн. і ця сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідачем не надано доказів в спростування цих вимог позивача. Посилання представника відповідача в судовому засіданні, що проценти за договорами були виплачені позивачу разом з тілом депозиту є необгрунтованими? оскільки за вказаним наказом суду були нараховані та виплачені позивачеві лише сума депозиту в загальному розмірі по всім договорам, яка була внесена ним до банку та складає саме 56 982,00 грн. Також, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача 07 грн., якими є комісія, яку відповідач не доплатив позивачу при отриманні ним суми заборгованості по вкладам за наказом суду при знятті готівки з його карткового рахунку, оскільки відповідачем не надано доказів того, що за умовами вказаних договір депозиту передбачено стягнення такої комісії при отриманні коштів за договорами. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти у загальному розмірі 16 605,00 грн. Разом з цим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь різниці між сумою, за яку він мав намір влітку 2009 року придбати автомобіль ВАЗ-11194, вартістю 61 912,00 грн., розраховуючи на повернення відповідачем грошових коштів за депозитними договорами, та його вартістю на час фактичної виплати коштів за договорами, що склала 78 510,00 грн., оскільки ці вимоги є не доведеними. Суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження цим вимогам, того, що саме за зазначені ним кошти він мав намір купити саме вказаний ним автомобіль, а відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях. Не підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 500,00 грн. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов»язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов»язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» відносини, що виникли із вказаних депозитних договорів, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». П. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя, здоров»я продукцією. Будь-яких доказів того, що невиплата відповідачем позивачу процентів по договорам депозиту створила ситуацію, яка могла стати небезпечною для його життя і здоров»я, суду позивачем не надано, крім того, вказаними договорами не передбачено стягнення з відповідача моральної шкоди в зв"язку з неналежним виконанням умов цих договорів. Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial