Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON], діюча в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні власністю, а саме: 1/3 частиною квартири № 28, що розташована у будинку № 5 на мікрорайоні 5-й Зарічний в місті [PERSON], зобовязати відповідача надати ключі та вселити її з неповнолітнім сином у спірну квартиру. В обґрунтування заявлених вимог пояснила, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 вересня 2011 року, за неповнолітнім [PERSON] визнано право власності на 1/3 частину квартири № 28 в будинку № 5, що розташована на мікрорайоні 5-й Зарічний в місті [PERSON] та визначений порядок користування спірним помешканням. Проте, з моменту набрання рішення суду законної сили, вона не може вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним синові майном, оскільки відповідач [PERSON], яка зареєстрована у квартирі, позбавляє неповнолітню дитину права безперешкодно вселитись у набуту власність, вільно заходити до квартири та проживати. У судове засідання [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. При цьому зазначила, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась судовою повісткою, про що є поштове повідомлення, про причину не явки суду не повідомила. Суд розцінює факт неявки відповідача у судове засідання, як ігнорування суду та небажання зявлятись у судове засідання. На підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Треті особи надали суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність, просили прийняти рішення згідно чинного законодавства. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (№ 2-483-2011 року) від 15 вересня 2011 року за [PERSON], спадкоємцем за законом першої черги, визнано право власності на спадкоємне майно, а саме: 1/3 частину квартири № 28 будинку № 5, розташовану на мікрорайоні 5-й Зарічний міста [PERSON] та визначено порядок користування вказаною квартирою, виділено [PERSON], [INFO] в користування окрему кімнату площею 10.3 кв. метра, [PERSON] залишено у користування кімнату 13.3 кв. метра з лоджією та кімнату 17.1 кв. метра з балконом, у спільному користуванні залишені місця загального користуванні: ванна кімната, туалет, кухня, коридор, вбудована шафа. Рішення не оскаржувалось і набрало законної сили 25 вересня 2011 року. На підставі зазначеного рішення за [PERSON] було зареєстровано право власності на 1/3 частину спірної квартири в КП ДОР Криворізьке БТІ, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав, № витягу 31822218 від 27.10.2011 року, запис № 392 в книзі 230П-392 (а.с. 4). Ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475 /97-ВР від 17.07.97 Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка чинить перешкоди неповнолітньому [PERSON] у здійсненні права власності, не дозволяє вселитись в спірну квартиру, не надала ключі. Згідно з вимогами статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Визначаючи правовідносини, які склались між сторонами, суд зазначає наступне. Негаторний позов це позов власника, що володіє майном, про усунення перешкод з боку третіх осіб у здійсненні права власності. Метою цього позову є усунення будь-яких перешкод, що чиняться власнику майна, хоч би ці порушення й не були поєднані з правом володіння майном. Так, в Ухвалі Судової колегії в цивільних справах Верховного Суду України від 14 червня 2000 року зазначено: Для подання негаторного позову необхідна наявність таких умов: відсутність договірних відносин між власником і особою, яка чинить перешкоди у здійсненні права власності щодо речі; річ має перебувати у володінні власника; вчинення перешкод з боку третіх осіб щодо нормального користування чи розпорядження власником своїм майном. На думку суду, вирішуючи даний спір, який повязаний з усуненням перешкод у користуванні майном, підтвердженням наявності такого права у позивача є правовстановлюючий документ виданий на імя неповнолітнього [PERSON] Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, з наданих позивачем доказів вбачається, що своїми діями відповідач порушує право її неповнолітньої дитини на безперешкодне володіння та користування набутою власністю, [PERSON] та [PERSON] як мати неповнолітньої дитини, позбавлені реальної можливості безперешкодно увійти, розпоряджатись на власний розсуд, володіти належною [PERSON] 1/3 частиною квартири № 28 у будинку № 5 на мікрорайоні 5-й Зарічний у м. Кривому Розі. Таким чином, суд вважає можливим усунути перешкоди у користуванні власністю позивачці та її неповнолітній дитині саме шляхом вселення їх у спірну квартиру. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір та витрати за надання юридичної допомоги на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved