Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 31.05.2010 року між нею та ТзОВ "Авто Просто" було укладено угоду №0322121 з метою придбання автомобіля, на виконання якої позивачем було сплачено відповідачу кошти у розмірі 17934,32грн. В уточнених позовних вимогах просить визнати недійсною вказану угоду із застосуванням наслідків її недійсності. Обґрунтовує вимоги тим, що угода не відповідає вимогам ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", якою заборонена нечесна підприємницька практика, яка вводить споживача в оману, зокрема така, як утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, направив суду письмові заперечення проти позову, згідно яких просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Вказав, що відповідачем належним чином виконуються зобов'язання за договором, а позивач перед його підписанням ознайомилась з умовами угоди та погодилась із ними. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. 31.05.2010 року між сторонами було укладено угоду № 0322121 укладено угоду, предметом якої є надання учаснику послуг системи "АвтоТак", спрямованих на придбання автомобіля. "Авто Просто" є товариством, що надає послуги, предметом яких є придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах "АвтоТак". Крім того, угодою передбачено, що учасник уповноважує ТОВ "Авто Просто" на організацію та адміністрування системи "АвтоТак". Як вбачається із угоди, кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можливо придбати за рахунок чистого фонду групи. Учаснику, який сплатив повну вартість автомобіля та виконав усі зобов'язання щодо сплати внесків в оплату послуг та страхових платежів, буде надано право на отримання автомобіля на найближчому асигнаційному акті, який буде проводитись у місяці, наступному за місяцем, в якому учасник повністю виконав усі зобов'язання за угодою. Відповідно до п. 2 ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" забороняється нечесна підприємницька практика, яка включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною, а також забороняється, як таке, що вводить в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Таким чином, відповідно до угоди, укладеної між сторонами, відповідач формує групу учасників системи, надалі створює фонд даної групи за рахунок чистих щомісячних платежів, сплачених учасниками групи, тобто, за кошти учасників системи, а потім один раз на місяць розподіляє фонд групи між учасниками системи, але право на купівлю товару отримують не всі учасники системи, а тільки ті, які зробили найбільшу кількість авансових чистих щомісячних платежів та задекларували найбільшу кількість чистих щомісячних платежів, тому суд приходить до висновку, про те, що розподіл фонду групи проходить по пірамідальній схемі, що порушує вимоги ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", коли один учасник системи за свої власні кошти без інвестування коштів відповідача оплачує товар іншому учаснику системи. Позивачем на виконання умов угоди сплачено відповідачу кошти в розмірі 17934,32 грн. в тому числі: 15872,24грн. внесків, що підтверджується квитанціями, наявними у матеріалах справи, та 2062,08грн. вступного внеску, що стверджується розрахунком, наданим відповідачем. Згідно ч. 5 ст. 19 вказаного Закону правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики є недійсними. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За таких обставин, в силу вимог ч.5 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів" оспорюваний договір № 0322121 від 31.05.2010 року є нікчемним правочином . Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину. Як роз'яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"від 06 листопада 2009 року №9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлена наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи на нікчемність такого правочину одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Аналізуючи наведене, суд приходить до переконання про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, слід застосувати наслідки недійсності правочину, стягнувши сплачені позивачем кошти в розмірі 17934,32грн. з відповідача. Вимоги про визнання недійсною цієї угоди є надлишковими та до задоволення не підлягають у відповідності до ст.215 ЦК України, оскільки судом встановлено, що така є нікчемною. На підставі наведеного,

Outcome: partial