Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-28 00:00:00

21.12.2012 р. позивач пред'явив у суд даний позов, в якому просить ухвалити рішення та стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк»заборгованість за кредитним договором №CSК0SE00000318 від 23.11.2006 р., яка виникла станом на 03.12.2012 р. на загальну суму 59 958,95 грн. (5524,38 грн. -заборгованість за кредитом; 23123,95 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом; 2205,00 грн. -заборгованість по комісії за користування кредитом; 29 105,62 грн. -пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором). В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що позичальник отримав кредит в розмірі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.11.2009 р., але порушив кредитні зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка ним не погашається, а тому позивачем і поданий до суду позов про стягнення з відповідача вищевказаної заборгованості. Представник позивача за довіреністю Золотарь О.С. з»явився, позовні вимоги підтримав повністю. Будучи належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з»явився, але направив на адресу суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати у його відсутність та заперечує проти вищевказаного позову з підстав пропуску позивачем 3-річного строку позовної давності. Своє заперечення мотивує тим, що позивачем, відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, пропущений строк на пред»явлення позовних вимог про стягнення заборгованості по кредиту, тобто строк позовної давності у три роки, з посиланням на п. 5 ст. 261 ЦК України, що за зобов»язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Так, як останній день по договору погашення кредиту був 23.11.2009 року, то в даному випадку відповідач вважає, що останнім днем пред»явлення вимог є 24.11.2012 року, а позовна заява подана до суду 21.12.2012 року, тобто позивач звернувся до суду з пропуском трирічного строку позовної давності. Договір про збільшення позовної давності, відповідно до ст.259 ЦК України, між сторонами не укладався, а тому відповідач і просить відмовити у задоволенні позову саме з цих підстав. Суд, вислухавши пояснення представника позивача Золотаря О.С., вивчивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. У суді встановлено, що 23.11.2006 року між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір № CSК0SE00000318, згідно п. 1.1. якого позивач зобов»язався надати відповідачу кредитні кошти на строк з 23.11.2006 року з погашенням до 23.11.2009р., у вигляді строкового кредиту у розмірі 7000,00 грн. на розвиток домашнього господарства, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 1,50 % від суми виданого кредиту. Періодом сплати сторони домовились вважати період з 21 по 26 число кожного місяця. Погашення заборгованості за договором мало відбуватися наступним чином: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати позивачу кошти (щомісячний платіж) в сумі 380,86 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді, комісії. Відповідач, в свою чергу, відповідно до пунктів 2.2.2. -2.2.4. договору зобов»язався сплачувати відсотки за користування кредитом, відповідно до п. 1.1. договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Сплатити позивачу винагороду і комісію, згідно п. 1.1. і п. 6.2. кредитного договору. Погашення кредиту здійснити в порядку і сумах, передбачених пунктами 1.1., 2.3.3. (порушення позичальником зобов»язань, передбачених кредитним договором) договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 8,30 % на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом (п. 3.1. договору). Відповідно до вимог пунктів 3.3. -3.4. кредитного договору остаточне погашення заборгованості за кредитом виконується не пізніше дати, зазначеної в п. 1.1. При несплаті винагороди, комісії (у випадку її щомісячної сплати, згідно п. 1.1. договору або згідно п. 3.11 договору), відсотків і/або частини кредиту до останнього дня періоду сплати, вони вважаються простроченими. Нарахування відсотків здійснюється в останню дату списання відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом -360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця, за період з першої дати поточного періоду сплати включно. Дата погашення кредиту в розрахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредиту. Відповідно до п. 3.7. договору якщо згідно з п. 1.1. кредитного договору передбачена щомісячна сплата винагороди, яка встановлюється у фіксованому розмірі від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення кредиту. При цьому, незалежно від кількості днів, що пройшло від дня закінчення останнього періоду сплати до дня остаточного погашення кредиту, винагорода сплачується у вищевказаному розмірі. Нарахування винагороди на прострочену заборгованість по кредитному договору не проводиться. При непогашенні кредиту в строки, зазначені в пунктах 1.1., 2.3.3. договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п. 3.2. договору з дати виникнення простроченої заборгованості (п. 3.8. договору). Відповідно до п. 4.1. договору при порушенні позичальником будь -якого зобов»язання, передбаченого пунктами 2.2.2., 2.2.3. договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов»язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем та перевіреного судом, встановлено, що станом на 03.12.2012 р. відповідач має заборгованість по кредиту на загальну суму 59 958,95 грн., а саме: 5524,38 грн. -заборгованість за кредитом; 23123,95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2205,00 грн. -заборгованість по комісії за користування кредитом; 29105,62 грн. -пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором, через неналежне виконання кредитних зобов»язань по погашенню кредиту та відсотків. Сторони домовились, що укладений між ними кредитний договір у частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту, згідно п. 1.1. набуває чинності з моменту його підписання сторонами, в інших частинах -з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах, зазначених у них сум, і діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов»язань за договором. Припинення дії даного кредитного договору здійснюється відповідно до діючого законодавства України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто, суду надано докази, що між сторонами договір було укладено, погоджено всі істотні умови, та підписано і вказану у договорі суму відповідачу видано і така ним одержана. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно ст. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тобто, нас виникнення спору у суді вказані зобов»язання виконані лише позивачем, а відповідачем лише частково. Відповідно до частин 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому проценти, які підлягають сплаті, згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, не підлягають зменшенню, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно наданих суду документів такий договір щодо збільшення строку позовної давності між сторонами не укладався, але відповідно до п.5.1, 5.3 кредитного договору сторони погодили, що даний договір діє до повного виконання сторонами зобов»язань, передбачених цим договором і припиняється відповідно до діючого законодавства України, а тому умови даного договору є обов»язковими для обох сторін, бо відповідно до ст. 599 ЦК України виконання зобов»язання не припинено і таке не виконано відповідачем. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов»язанням, з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. А тому ствердження відповідача про те, що позивач пропустив строк позовної давності не грунтується на вимогах чинного законодавства та встановлених обставинах по справі, а тому до стягнення підлягає сума заборгованості за кредитним договором, проценти за користування кредитом, комісійні, та частково пеня на підставі наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 546 та ч. 3 ст. 549 ЦК України виконання зобов»язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається, як пеня та штраф, і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов»язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Крім того, статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань»установлено граничний розмір пені: розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки національного банку, що діяла на час, за який сплачується пеня. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК позовна давність в один рік застосовується до стягнення неустойки (штраф, пеня). Даний строк обчислюється від дня коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості. Тому, стосовно нарахованої позивачем пені від суми непогашеної заборгованості за кожний день прострочення, суд вважає, що дані вимоги підлягають до часткового задоволення зважаючи на те, що відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки ( штрафу,пені) застосовується позовна давність в один рік, а тому пеня підлягає стягненню лише за рік, що передував зверненню до суду, враховуючи, що відповідач заявив клопотання про застосування строків позовної давності. Враховуючи те, що строк позовної давності по стягненню пені є пресічним, цим строком є строк в один рік, то згідно наданого представником позивача розрахунку, який перевірений судом і відповідає дійсності, дана сума буде становити 12543,00 грн. і підлягає стягненню з відповідача. Стосовно сплаченої 17.12.2012 року, при подачі вищевказаного позову 21.12.2012 року, позивачем суми судового збору в розмірі 599,59 грн., то така сплачена вірно, оскільки позивачем ціна позову визначена в сумі 59 958,95 грн. та, відповідно до п. 1.1. ст.4 Закону України «Про судовий збір»за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору в перерахунку до розміру мінімальної заробітної плати з 1 січня 2012 року - 1073,00 грн., складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, а саме: 214,60 грн. та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, а саме: 3219,00 грн. Оскільки позов частково задовольняється, суд стягує з відповідача в користь позивача судовий збір пропорційно задоволеній сумі позову в сумі 433,96 грн.

Outcome: partial