Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-07 00:00:00

В січні 2012 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на його користь компенсацію за час затримки розрахунку по заробітній платі у сумі 18200 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував, що працював у ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» на посаді старшого юрисконсульта відділу корпоративних і трудових взаємовідносин правового управління з 02 лютого 2011 року, а з 09 березня 2011 року переведений на посаду начальника відділу корпоративних і трудових взаємовідносин правового управління. 27 липня 2011 року позивач був звільнений за згодою сторін, але повного розрахунку не отримав. Так, станом на день звільнення заборгованість по заробітній платі склала 10248,61 грн. та борг виплачений лише 02.12.2011 року. Стягнення компенсацій за час затримки розрахунку при звільнені позивач вмотивував тим, що з моменту звільнення до кінцевого розрахунку сплило 91 день, а відтак сума до компенсації має складати 91 день помножених на 200 (середня щоденна заробітна плата), що дорівнює 18200 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вказуючи на відсутність вини ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» в несвоєчасній сплаті заробітної плати у звязку із тим, що в спірний період був накладений арешт на розрахункові рахунки відповідача. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 116 Кодексу законів України про працю при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач працював у ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» на посаді старшого юрисконсульта відділу корпоративних і трудових взаємовідносин правового управління з 02 лютого 2011 року, а з 09 березня 2011 року переведений на посаду начальника відділу корпоративних і трудових взаємовідносин правового управління. 27 липня 2011 року позивач був звільнений за згодою сторін, але в орушення вимог ст. 116 КЗпП України. Так, станом на день звільнення заборгованість по заробітній платі склала 10248,61 грн. (а.с. 17) та борг виплачений лише 02.12.2011 року. Суд враховує, що відповідач своєчасно не розрахувався із позивачем внаслідок обєктивних причин, а саме 04.05.201 Іна рахунки відповідача були накладені арешти та при скасуванні арештів відповідач сплатив борг. Разом з тим, встановивши несвоєчасність розрахунку по заробітній платі, суд вважає за можливе частково стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за час затримки розрахунку по заробітній платі. До такого висновку суд прийшов на підставі того, що арешт на рахунки підприємства накладено 04 травня 2011 року, а заборгованість по заробітній платі [PERSON] почалася з березня 2011 року. Факт неможливості виплати заробітної плати у березні-квітні 2011 року підприємством не доведено. Відтак підприємство на підставі вимог ст. 117 КЗпП України та з урахуванням скрутного фінансового становища повинно сплатити позивачу грошову компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 5000 грн. В порядку ст. 88 ЩІК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 214,60 грн.

Outcome: partial