Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ДП «Хімпром» про стягнення заробітної плати в сумі 2004 грн. 02 коп. посилаючись на таке: 12.05.1981 року вона була прийнята на роботу оператором ЕОМ до Первомайського ДП «Хіпром» на підставі наказу № 109-к від 12.05.1981 року. Наказом № 91 від 15.10.2009 року була звільнена з підприємства на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. За цей час відповідач нарахував та не виплатив їй заробітну плату в сумі 2004 грн. 02 коп. Так вважає, що розрахунок має бути таким - вона працювала лаборантом 4-го розряду в цеху №904 і її тариф на момент звільнення складав 4,19 грн. на годину. Починаючи з 1 січня по 19.10.2009 року вона відпрацювала 202 робочих дня по 8 годин, а всього 1616 годин. З розрахунку цього 2/3 тарифної ставки складає сума 4514,02 грн. (202*8=1616; 1616:3*2=4514,02). 12.10.2011 року вона частково одержала розрахунок в сумі 2510 грн., і залишок складає 2004,02 грн., а вказану заборгованість відповідач не визнає. Так вказала, що працювала за сумісництвом та поряд з основною роботою виконувала цілу низку іншої, як то з утилізації та списання матеріальних цінностей. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовну заяву та просили її задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю та повідомила, що заборгованості по зарплаті підприємство перед [PERSON] не має, про що надано відповідну довідку. Також додала, що згідно постанови господарського суду Харківської області від 10.04.2012 року ДП «Хімпром» визнано банкрутом і призначено ліквідатором арбітражного керуючого. Всі бухгалтерські документи, що не були знищені за терміном зберігання, передано до Первомайського міського архіву, якими користується у своїй роботі арбітражний керуючий при проведенні ліквідаційної процедури. Не заперечуючи факту роботи за сумісництво [PERSON], представник відповідача зазначила, що останній проводилася доплата за сумісництво, що вбачається з розрахункових листків по зарплаті позивачки, проте не погоджується з восьмигодинним робочим днем позивачки протягом п'ятиденного робочого тижня, оскільки згідно наказу № 371 від 15.12.2008 року по ДП «Хімпром» позивачці за її заявою встановлено на 2009 рік одноденний робочий тиждень (понеділок), що також вбачається з розрахункових листків. Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, а також архівних судових справ, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: відповідно до постанови господарського суду Харківської області від 10.04.2012 року (а.с.21-22) ДП «Хімпром» визнано банкрутом і призначено ліквідатором арбітражного керуючого. Всі бухгалтерські документи, що не були знищені за терміном зберігання, передано до Первомайського міського архіву, якими користується у своїй роботі арбітражний керуючий при проведенні ліквідаційної процедури. Згідно ст. 116 КЗпП України підприємство зобов'язано при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать йому від нього. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У трудових спорах тягар доказування відсутності заборгованості по зарплаті лягає на відповідача. Так, зокрема встановлено, що позивачка [PERSON] з 12.05.1981 року була прийнята на роботу оператором ЕОМ до Первомайського ДП «Хіпром» на підставі наказу № 109-к від 12.05.1981 року. Наказом № 91 від 15.10.2009 року була звільнена з підприємства на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, що вбачається з копії трудової книжки (а.с.6-9). Вважає, що підприємство заборгувало їй виплати з заробітної плати в сумі 2004,02 грн., яка виникла з 01.01.2009 року по день звільнення - 19.10.2009 року. Надала власний розрахунок суми заробітної плати та залишку заборгованості у позовній заяві. Зокрема вказала, що її тариф лаборанта 4-го розряду в цеху № 904 на момент звільнення складав 4,19 грн. на годину, що неоспорюється та підтверджується довідкою (а.с.10). Потім зазначає позивачка, що починаючи з 1 січня по 19.10.2009 року вона відпрацювала 202 робочих дня по 8 годин, а всього 1616 годин. 2/3 тарифної ставки складає сума 4514,02 грн. (202*8=1616; 1616:3*2=4514,02). 12.10.2011 року вона частково одержала розрахунок в сумі 2510 грн., і залишок складає 2004,02 грн. З таким розрахунком суд погодитися не може категорично, а у задоволенні позову вважає слід відмовити за таких підстав: по-перше, згідно довідки ліквідатора (а.с.20) заборгованість по зарплаті перед [PERSON] відсутня; по-друге посилання позивачки на відпрацювання нею восьмигодинного робочого дня протягом п'ятиденного робочого тижня впродовж 202 днів спростовується наявною заявою позивачки на ім'я директора ДП «Хімпром» та відповідного наказу № 371 від 15.12.2008 року про встановлення на 2009 рік [PERSON] одноденного робочого тижня (понеділок), які містяться в матеріалах цивільної справи № 2-121/11 Первомайського міськрайонного суду Харківської області (а.с.38,40); по-третє, одноденний робочий тиждень позивачки також вбачається з розрахункових листків за 2009 рік, які також містяться в матеріалах справи № 2-121/11 (а.с.2-9), де зазначено роботу позивачки по 4-5 днів на місяць; по-четверте, роботу за сумісництвом та її оплату сторони також не заперечують, бо це також вбачається з розрахункових листів; по-п'яте, заборгованість по заробітній платі на час звільнення [PERSON] таки існувала, але її розмір складав 2515,22 грн., що вбачається з довідки та зведеної відомості в матеріалах тієї ж справи № 2-121/11 (а.с.30-31), та яка була погашена згідно заяви на видачу готівки (а.с.12), чого позивачка не заперечує та вказує у позовній заяві та своїх поясненнях у судовому засіданні; по-шосте, факт праці позивачки на інших роботах, що не були їй оплачені, крім тих, оплат, що містяться в розрахункових листах, при розгляді справи судом встановлено не було. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги позивачки надуманими та такими, що не відповідають дійсності, а тому такими, що не підлягають задоволенню. Натомість, сторона відповідача повністю довела судові відсутність заборгованості по зарплаті перед позивачкою. Судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed