Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-05 00:00:00

25.01.2013 року позивач звернулась до суду з даним позовом з проханням: розірвати шлюб, укладений між ними 22.06.2008 року у виконавчому комітеті Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, актовий запис № 4 та стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. З вересня 2012 року відповідач почав періодично не зявлятися додому по декілька тижнів, а останнім часом взагалі не зявляється, на телефонні дзвінки не відповідає, про своє місцеперебування не повідомляє. Спільне господарство не ведеться з вересня 2012 року, шлюбні відносини припинені з вересня 2012 року. Збереження сімї неможливо і суперечить її інтересам. Оскільки дитина залишається проживати з нею та знаходиться на її утриманні, вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 600 гривень, які відповідач за своїм матеріальним та фізичним станом здатний сплачувати. У судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлені позовні вимоги та підтвердила викладені в позовній заяві обставини, заявила, що збереження сімї вважає неможливим. Відповідач [PERSON] у призначені судові засідання: 15.02.2013 р., 06.03.2013 р. не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 22 червня 2008 року у виконавчому комітеті Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, про що зроблений актовий запис № 4 (а.с. 7), від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8), який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, позивач вважає, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З урахуванням викладеного, а також, враховуючи відсутність будь-яких належних і допустимих доказів того, що відповідач за своїм матеріальним станом не спроможний сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі, суд прийшов до переконання, що визначена позивачем сума аліментів є обґрунтованою і підлягає стягненню на користь позивача на утримання їх дитини до досягнення нею повноліття. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в розмірі 114 гривень 70 копійок за позовом про розірвання шлюбу, який сплачений позивачем при зверненні до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а також судовий збір в сумі 229 гривень 40 копійок за позовними вимогами про стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду, в звязку з чим, судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved