Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-02 00:00:00

18.03.2013 року позивач звернулася до суду з даним позовом, та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та на своє утримання в розмірі 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною 3-х років. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває з 30.10.2010 року в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина. З вини відповідача сім"я розпалася. Син проживає з нею і повністю знаходиться на її утриманні. Чоловік матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Відповідач офіційно не працює, але має заробітки в різних місцях України від чого отримує мінливі, періодичні доходи. В судове засідання позивач не з"явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з"явився. Направив до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відстуності, позов визнав частково, а саме 500 грн. на утримання сина. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Сторони, відповідно до свідоцтва про шлюб, 30.10.2010 року зареєстровали шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського МРУЮ Житомирської області, актовий запис № 293 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Відповідно до довідки Новоград-Волинськжитлосервіс № 1040 від 12.03.2013 року, дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Всупереч вимогам ст.180 СК України, [PERSON] в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку змогу, оскільки є працездатним. Відповідно розяснень Пленуму ВСУ України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки неможливо встановити постійне місце роботи відповідача, відповідно до вимог ст. 184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років на 01 січня становить 972 грн. Суд, зважаючи на ту обставину, що дитина повністю знаходиться на утриманні позивача, враховуючи скрутне матеріальне становище позивача, а також те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки є здоровим, працездатним, стягнення по виконавчим документам на користь інших осіб з нього не проводиться, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини та задовольняє їх. Стосовно стягнення аліментів на утримання позивача, то відповідно до вимог ст. 84 СК України право на утримання має дружина, з якою проживає диттина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки позивачем не надано доказів, що відповідач може сплачувати таку матеріальну допомогу у розмірі 200 грн., а відповідач не довів відсутність у нього можливості утримувати дружину, тому суд задовольняє позовні вимоги в цій частині частково. На підставі ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial