Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-24 00:00:00

У травні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування та застрахованих витрат. Обґрунтовуючи вимоги тим, що 08.12.2010р. з відповідачем було укладено договір добровільного комплексного страхування ризиків домовласника, а саме: жилого будинку, господарського блоку, альтанки, які розташовані за адресою: АР Крим, м. Ялта, смт. Лівадія, Виноградне, вул. Яузи,2. 13.03.2011р. сталася страхова подія - пожежа та затоплення в результаті гасіння страхового майна. На виконання умов договору страхування ним було подано відповідну заяву про настання страхового випадку та визначені договором документи, проте відповідачем страхового акту не складено, будь-якого рішення з приводу страхового відшкодування не прийнято, у зв»язку з чим просив стягнути з відповідача в судовому порядку страхове відшкодування у розмірі 1131904,02грн., яке складається з: вартості витрат на відновлювальні роботи з ліквідації наслідків пожежі та пожежегасіння - ремонту жилого будинку у розмірі 933190 грн.; вартості витрат на роботи по ремонту електричних мереж житлового будинку у розмірі 62328,88 грн.; вартості витрат на проведення ремонту меблів у розмірі 125647грн.; застрахованих витрат на проведення експертиз з метою визначення причин та наслідків події, визнання її страховим випадком та визначення суми збитків у розмірі 10738,14грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх повністю задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити. Суду пояснив, що для перевірки даних зазначених в заяві про страхову подію та з метою встановлення обставин і причин настання пожежі за замовленням ПАТ СГ «ТАС» - спеціалістами [PERSON], [PERSON] було проведено відповідне дослідження та складено висновок № 04/11/04-01, згідно якого причиною виникнення вказаної пожежі стали теплові прояви електричного струму в результаті великих перехідних опорів та комутаційного перенапруження при ввімкненні електромережі будинку, її виникненню сприяли порушення діючих вимог при монтажі та експлуатації електромережі душової кабіни третього поверху та горища будинку, технічний стан яких не відповідав вимогам п.п. 5.1.15, 5.1.20, 5.1.7Правил пожежної безпеки в Україні. Тоді як, згідно п.п. 11.2.4. п. 11 укладеного з позивачем договору страхування позивач зобов»язаний був забезпечити належні умови зберігання/або використання застрахованого майна з дотриманням відповідних [PERSON] протипожежної безпеки тощо. Оскільки, вище вказані зобов»язання позивачем виконані не були, заявлена ним подія не була визнана страховим випадком, на підставі п.п. 16.1.7, п. 16 договору страхування у виплаті страхового відшкодування було відмовлено. Другою самостійною підставою відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування, представник відповідача зазначає подання [PERSON] неправдивих відомостей про об»єкт страхування, вказуючи, що останній, всупереч вимогам чинного законодавства та з порушенням технічних вимог [PERSON] пожежної безпеки, здійснив перепланування будинку № 2 по вул. Яузи, в м. Ялта, АР Крим про які не повідомив страховика, вплинувши таким чином на визначення ступеню страхового ризику та порушивши умови пп. 11.2.1, 11.2.5.5, 12.1.8, договору страхування, ЗУ «Про страхування», Цивільного кодексу України. З огляду на пояснення представника відповідача, представник позивача додатково суду пояснив, що згідно висновку спеціалістів [PERSON], Шпіріна Е.Л.№ 8/8 від 22.03.2011р., які проводили вказане дослідження на замовлення позивача, причиною пожежі визначено теплові вияви еклектичного струму в результаті аварійного режиму роботи електричної мережі, а тому посилання відповідача на недотримання позивачем [PERSON] протипожежної безпеки вважає безпідставними. Щодо перепланування будинку, пояснив, що воно дійсно має місце, але проводилось не позивачем, а попереднім власником вказаного будинку, який, на його думку, і мав його узаконювати, вносити відповідні зміни до технічної документації будинку. Також вважає, що страхова компанія, згідно умов договору страхування, зобов»язана здійснювати огляд майна, яке збирається страхувати і враховувати вказані обставини при визначенні ризиків і укладанні договору страхування. Допитані в судовому засіданні спеціалісти, які складали надані представником позивача та представником відповідача висновки, в якості свідків, підтримували ті висновки, які були ними складені. Оскільки, висновки вказаних досліджень різнились між собою у визначенні причин виникнення пожежі в будинку позивача, за клопотанням представника відповідача, яке також було підтримане представником позивача, ухвалою суду від 07.10.2011 року призначалась комісійна судова пожежно-технічна експертиза. Після проведення якої, представник позивача у судовому засіданні додатково суду пояснив, що складений висновок експертів не є безумовним, оскільки його пункт 6,7 містить посилання на можливість приведення до виникнення аварійних процесів в електромережі будинку не дотримання вимог п. 1.8.37 [PERSON] улаштування електроустановок, п. 27.5 СОУ-Н ЕЕ 20.302:2007, п. 6.2.19 «[PERSON] технічної експлуатації електроустановок споживачів». Зазначив, що електромонтажні роботи в будинку, які спровокували пожежу, виконував не позивач, а згідно укладеного договору ТОВ «Інтеренергострой», з огляду на що, вина безпосередньо позивача відсутня. В частині перепланування будинку, вказав на обов»язок відповідача здійснювати огляд страхового майна та враховувати виявлені обставини при визначенні ризиків і укладанні договору страхування. Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що дотримання [PERSON] пожежної безпеки лежить на власнику будинку, який в даному випадку їх не дотримався, що підтверджується проведеною за ухвалою суду пожежно-технічною експертизою від 05.03.2012р. Крім того, було здійснено перепланування будинку без відому страховика та без його узаконення, за що також має відповідати позивач, який є його власником і що також є підставою відмови у виплаті страхового відшкодування. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, висновки спеціалістів, експертів, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 08.12.2010 року між ПАТ «СЕ «ТАС» та [PERSON] згідно з Програмою добровільного комплексного страхування домовласника «ТАС-Маєток» (далі - Програма) та Правилами добровільного страхування майна від 15.10.08 р. (далі - [PERSON]) було укладено Договір добровільного комплексного страхування ризиків домовласника № А 0174940 від 08.12.2010 року (далі - Договір страхування). За вказаним Договором застраховано житловий будинок, який на праві власності належить [PERSON] та знаходиться за адресою: АРК Крим, м. Ялта, смт. Лівадія, Виноградне, вул. Яузи, буд.2. Також судом встановлено, що 10.03.2011р. [PERSON] уклав договір з ТОВ «Інтеренергобуд» на проведення робіт по влаштуванню обліку електроенергії на будинок № 2 окремо від будинку № 4 по вул. Яузи в м.Ялта, у зв»язку з тим, що дані будинки знаходяться у власності різних громадян, виконавши винос кабелю з території будинку № 4 та тимчасове підключення будинку № 2 через з»єднувальну муфту (Договір підряду (т. 2 цивільної справи, а.с. 11, 12). 13.03.2011 року близько 11-00 год. працівники ТОВ «Інтеренергобуд» приступили до виконання вказаних робіт. Після встановлення муфти, близько 14-30 год. подали живлення на будинок, через десять хвилин після цього, з горища будинку став поступати дим, а через п»ять хвилин спалахнуло полум»я. Вище вказані обставини підтверджуються поясненнями представника позивача, Актом про пожежу від 13.03.2011р., Актом огляду місця події/пошкодженого майна від 13.03.2011р., постановою Лівадіївського відділу ГУ МВС України в АРК про відмову в порушенні кримінальної справи від 22.01.2012р. та не заперечувались стороною відповідача. 16.03.2011 року про настання такої події було повідомлено відповідача, який в свою чергу у виплаті страхового відшкодування позивачу відмовив. Частиною першою статті 991 Цивільного кодексу України визначені підстави відмови страховика від здійснення страхової виплати. А частиною 2 цієї статті та ч. 2 ст. 26 Закону України «Про страхування» визначено, що договором страхування також можуть бути передбачені і інші підстави для відмови здійснення страхової виплати. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страховою випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно п. 4 ст. 16 Закону України «Про страхування» умови з приводу прав та обов'язків сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору є обов'язковими (суттєвими) умовами договору страхування. Відповідно до п. 11.1.6 [PERSON] страхування страхувальник зобов'язаний не допускати дій або бездіяльності по відношенню до факторів, настання яких має вплив на ступінь страхового ризику. Згідно пп. 11.2.4. та 11.2.5.4 п. 11 Програми страхувальник зобов'язаний забезпечити належні умови зберігання та/або використання застрахованого майна з дотриманням відповідних [PERSON] протипожежної безпеки та/або правил та норм збереження вогненебезпечних та вибухових речовин і предметів; не допускати дій по відношенню до факторів, настання яких має вплив на ступінь страхового ризику, тощо. Невиконання або неналежне виконання вказаних приписів є підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування, що визначено пп. 16.1.7. п. 16. Програми та передбачено п.п. 15.2.1 пункту 15.1 [PERSON] страхування, які визначають, що підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є навмисні дії або бездіяльність страхувальника, навмисні дії або бездіяльність його персоналу, повноважних представників або осіб, які на підставі угоди несуть відповідальність за зберігання або використання застрахованого майна, в тому числі, але не обмежуючись: порушення умов протипожежної та охоронної безпеки, інших встановлених правил та норм використання та збереження майна, що використовується під час здійснення застрахованої діяльності, умов здійснення технологічних процесів, техніки безпеки, що призвело до особам пошкодження, втрати або знищення застрахованого майна. Висновком комісійної судової пожежно-технічної експертизи №12619/12620/11-37/2-30 від 05.03.2012 р. встановлено, що осередок пожежі знаходився на горищному приміщенні будинку № 2 по вул. Яузи в смт. Лівадія, Виноградне, м.Ялта, АРК; причиною пожежі стало виникнення аварійного режиму у електромережі будинку, який призвів до утворення високої температури, здатної до займання ізоляції електропроводки, прокладеної в осередку пожежі. До виникнення цього аварійного режиму призвела поява напруги на нульовій жилі живлячого будинок кабелю, яка пов»язана з помилковим з»єднанням фази жили підходящого кабелю з нульовою жилою кабелю, що прокладений від з»єднувальної муфти до будинку (п.1,2 Висновку). Висновком вказаної експертизи також встановлені невідповідності вимогам [PERSON] пожежної безпеки України у виконанні електромережі (електропроводки) в будинку позивача, а саме : п.5.1.7 та п. 5.1.15, згідно з якими, з»єднання жил проводів і кабелів мають здійснюватись з допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів, а не захищений провід (кабель) з оболонкою з гарячого матеріалу, можна прокладати по горючим поверхням тільки при відокремленні його від горяної поверхні шаром негорючого матеріалу. Зазначені невідповідності не знаходяться у безпосередньому причинному зв»язку з виникненням даної пожежі, але як встановлено цією ж експертизою вони могли сприяти загоранню дерев»яних конструкцій будинку та поширенню даної пожежі при виникненні аварійного процесу в електромережі будинку (п. 3,4 Висновку). Безпосередньо до виникнення аварійних процесів в електромережі будинку могли привести не дотримання вимог п. 1.8.37 [PERSON] улаштування електроустановок, п. 27.5 СОУ -Н ЕЕ 20.302:2007. п. 6.2.19 «[PERSON] технічної експлуатації електроустановок споживачів» щодо перевірки фазування приєднань для забезпечення збігу за фазами у муфтовому з»єднаиі кабелів (п. 6,7 Висновку). Отже, висновком експертів встановлено, що причиною пожежі в будинку позивача стало виникнення аварійного режиму у електромережі будинку, до виникнення якого призвела поява напруги на нульовій жилі живлячого будинок кабелю, яка пов»язана з помилковим з»єднанням фази жили підходящого кабелю з нульовою жилою кабелю, що прокладений від з»єднувальної муфти до будинку, яке виконували, на замовлення позивача, працівники по договору підряду. Також встановлені і інші порушення [PERSON] пожежної безпеки України, а саме: п.5.1.7 та п. 5.1.15, які хоч і не визнані безпосередньою причиною пожежі, але могли сприяти загоранню дерев»яних конструкцій будинку та поширенню даної пожежі при виникненні аварійного процесу в електромережі будинку, тобто вплинути на обсяг пожежі. Пунктом 2.2 [PERSON] пожежної безпеки передбачено, забезпечення пожежної безпеки в житлових будинках (квартирах) приватного житлового фонду та інших приватних, окремо розташованих господарських спорудах і гаражах, на територіях, а також у дачних будинках, на садових ділянках покладається на їх власників. Пунктом 2.6 [PERSON] пожежної безпеки передбачено, що обов'язки громадян щодо забезпечення пожежної безпеки встановлюються статтею 6 Закону України "Про пожежну безпеку". Відповідно до цього Закону громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які перебувають на території України, зобов'язані: виконувати правила пожежної безпеки, тобто зобов'язані додержуватись вимог щодо монтажу та експлуатації електромережі встановлених п.п. 5.1.7, 5.1.15 [PERSON] пожежної безпеки в Україні. Отже, за змістом Договору страхування та вимог законодавства позивач зобов'язаний був забезпечити протипожежну безпеку і охорону майна. Натомість він порушив вимоги чинного протипожежного законодавства та створив сприятливі умови для виникнення та поширення пожежі. Таким чином, позивач порушив приписи пп. 11.2.4. п. 11 Програми, п. 11.1.6 [PERSON] страхування, невиконання яких, передбачає відмову у виплаті страхового відшкодування (пп. 16.1.7, п. 16 Програми, п. 15.2.1 [PERSON] страхування). Крім того, згідно п. 11.2. Програми страхувальник зобов'язаний: при укладенні договору надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, відповідно до заяви на страхування, і надалі інформувати його про будь-яку зміну ступеня страхового ризику. Згідно ч. 1 ст. 991 Цивільного кодексу України та ст. 26 Закону України «Про страхування» однією із підстав для відмови здійснення страхової виплати є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про об»єкт страхування або про факт настання страхового випадку. У судовому засіданні встановлено, що має місце не узаконене перепланування будинку № 2 по вул. Яузи, в м. Ялта, АР Крим про яке позивач не повідомив страховика при укладанні Договору страхування чи в під час його дії, вплинувши таким чином на визначення ступеню страхового ризику та порушивши умови п.п. 11.2.1, 11.2.5.5, 12.1.8 Програми страхування, вимогам закону. Посилання представника позивача на те, що вказане перепланування було здійснено попереднім власником будинку, а не позивачем, суд оцінює критично, оскільки відповідних доказів цьому надане не було. Щодо обов»язку страховика здійснити огляд будинку перед його страхуванням та відповідно враховувати виявлені обставини при визначенні ризиків і укладанні договору страхування, на який посилається представник позивача, то в цій частині заперечень суд вказує на обов»зок страхувальника повідомляти відповідну інформацію страховику, який при візуальному огляді об»єкту страхування не уповноважений встановлювати відповідність планування приміщення його технічній документації. Отже, виявлені порушення з боку позивача, згідно умов договору страхування та вимог закону виключають виплату страхового відшкодування, з огляду на що відмова відповідача у виплаті позивачу страхового відшкодування є правомірною. Враховуючи встановлені обставини у справі, їх правовий аналіз, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed