Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свою позицію мотивує тим, що 09.02.2011 року він позичив [PERSON] 15\~ 000 доларів США, про що останній написав розписку. Дані кошти відповідач згідно усної домовленості повинен був повернути до 19.09.2011 року, проте до сьогоднішнього кошти повернуті не були, так як в добровільному порядку [PERSON] не бажає повертати борг [PERSON] він звернувся до суду. Просить стягнути з відповідача суму боргу, а також судові витрати по справі. У судове засідання позивач не зявився, однак подав письмову заяву про слухання справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні вказав, що не згідний з заявленим позовом, просив залишити його без задоволення. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 09.02.2011 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав кошти в сумі 15 000 доларів США та зобовязався повернути їх, що підтверджується письмовою розпискою (а.с.7). До теперішнього часу, відповідач вказану суму боргу за договором позивачу не повернув. Згідно довідки ПАТ "ПриватБанк" № 524638 від 05.04.2013 року (а.с.8) станом на 05.04.2013 року 1 долар США при купівлі становить 8, 11 грн. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності з вимогами ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач відмовляється в добровільному порядку повернути суму позики, тому позов підлягає до задоволення. За наведених вище обставин, суд вважає підставними вимоги позивача щодо стягнення на його користь 121\~ 650 грн. боргу за договорами позики. Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідачем суду не подано. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з платіжного доручення позивачем при предявленні позову було сплачено 1216,50 грн. судового збору(а.с.2) та відповідно до квитанції № 014009 оплачено 300 грн. за надання правової допомоги(а.с.9). На підставі викладеного та ст.ст. 1046,1047,1049 ЦК України,

Outcome: approved