Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання кредитного договору недійсним. Свій позов мотивує тим, що в 2007 році відкрила у Червоноградській філії ЗАТ КБ «ПриватБанк»кредитну лінію. У 2008 році через певні обставини, вона вирішила перекредитуватись в іншому банку, через що звернулась в Червоноградське відділення № 11 філії Львівського регіонального управління ВАТ КБ «Надра», де його працівники погодились здійснити перекредитування та 15.08.2008 р. їй було видано кредит в розмірі 23000 дол. США. Жодного договору вона не отримувала і не підписувала, при видачі коштів їй була видана лише квитанція про отримання грошей. При неодноразовому зверненні до працівників КБ «Надра», кредитний договір їй так і не видали, лише після звернення [PERSON] з позовом до неї про повернення коштів, вона дізналась про наявність письмового кредитного договору. Згідно вказаного договору в забезпечення виконання зобовязань було укладено договір поруки де [PERSON] виступив поручителем, хоча вважає, що на момент отримання кредиту ніякого поручителя не було. Окрім того, ставить під сумнів законність договору оскільки такий укладений на надто короткий термін 5 місяців. Також, зазначила, що жодних повідомлень про дострокове повернення кредиту, банк не надсилав та не повідомив, що невідомий їй поручитель [PERSON] погашає кредит. Тому вважає, що кредитний договір є незаконним, укладений та підписаний без її згоди, а відтак просить такий визнати недійсним. [PERSON] подав до суду позов з вимогами до [PERSON] про стягнення коштів за договором поруки, покликаючись на те, що 15.08.2008 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра»було укладено кредитний договір на суму 23000 дол. США на споживчі потреби, що підтверджується заявою про видачу готівки у якій позивачка власноручно розписалась. 15.08.2008 р. було укладено також, договір поруки згідно якого він виступив поручителем за виконання усіх зобовязань, що витікають з кредитного договору № 140/МБ-11 від 15.08.2008 р. 10.09.2008 р. банк звернувся до нього з повідомленням щодо невиконання [PERSON] умов кредитного договору з вимогою достроково погасити кредит. Відтак 11.09.2008 р. ним було сплачено 20000 дол. США, а 16.09.2008 р. 3340,94 дол. США, зазначений факт підтверджується відповідними квитанціями про внесення готівки. На протязі 2009-2010 років ним вживались заходи для стягнення заборгованості з позивачки, зокрема вирішення спору в судовому порядку, однак такий не було можливості вирішити до розгляду позову [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним. З огляду на зазначені обставини просить задовольнити його позов та стягнути з [PERSON] борг у сумі 264670,17 грн. з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за період з 15.08.2008 р. по 19.03.2012 р. Вказані вище позови судом обєднані в одне провадження. Позивачка у судовому засіданні свій позов підтримала, пояснила, що кредит в ПАТ КБ «Надра»брала з метою перекредитування, це їй порадили працівники банку оскільки там були менші відсотки. Кредит повинні були дати з терміном погашення на 10 років. В касі Червоноградського відділення № 11 КБ «Надра»отримала 23000 дол. США, квитанції не забрала. Кредит отримала без застави. В той день, а саме 15.08.2008 р., їй повідомили, що письмовий договір не нададуть так як не працює компютер. Однак, вона не отримала його по сьогоднішній день через постійні відмовки працівників банку та не ставила свого підпису на жодній його сторінці. Також, їй не надали графіку погашення кредиту. Поручитель [PERSON] їй взагалі не відомий і він не був присутній в момент отримання нею кредитних коштів та при ній не укладався договір поруки. Пояснення позивачки підтримав і її представник [PERSON] Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] не визнала, пояснила, що позивачка була ознайомлена з кредитним договором від 15.08.2008 р. та отримала його на руки. Практики отримання розписки про отримання договору, в банку немає. Позивачка не здійснювала жодних платежів по погашенню кредиту, заборгованість погасив [PERSON]О, який виступив поручителем. Договір поруки укладався одночасно з кредитним договором. На даний час, заборгованість за кредитним договором відсутня. Позов [PERSON] вважає обґрунтованим та просить такий задовольнити. Третя особа, Червоноградського відділення № 11 ПАТ КБ «Надра», підтримала покази представника відповідача. Представник [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, позов свого довірителя підтримав. Пояснив, що [PERSON] виступив поручителем при отриманні позивачкою кредиту, договір поруки він підписував відповідно до кредитного договору від 15.08.2008 р. За невиконання позивачкою кредитних зобовязань [PERSON] повністю сплатив її заборгованість. Вказані пояснення підтримав представник [PERSON] [PERSON]. Заслухавши пояснення, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, а позов [PERSON] слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до заявки на отримання кредиту в сумі 23000 дол. США від 13.08.2008 р. така оформлена на прізвище позивачки з терміном на 4 місяці для споживчих цілей та за її особистим підписом, що нею не оспорюється. На підставі кредитного договору № 140/МБ-11 від 15.08.2008 р. [PERSON] отримала кредит у відділенні № 11 філії ВАТ КБ «Надра»Львівського регіонального управління на суму 23000 дол. США. Згідно договору поруки від 15.08.2008 р., [PERSON] виступив поручителем та взяв на себе зобовязання відповідати перед кредитором за зобовязання [PERSON], які виникли з умов кредитного договору № 140/МБ-11 від 15.08.2008 р. Висновком судово-почеркознавчої експертизи № 2560 від 27.09.2012 р. стверджується, що підписи від імені [PERSON] розташовані в графах «позичальник»в кредитному договорі № 140/МБ-11 від 15.08.2008 р., виконані самою [PERSON]. Як передбачено статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Факт отримання позивачкою грошей у банку, що нею не оспорюється, є її волевиявленням в отриманні послуг банку щодо надання грошей у кредит, які і були відображені в письмовому правочині. Отримання коштів у банку, неповернення їх останньому та оспорювання кредитного договору, на думку суду, свідчить лише про наміри позивачки [PERSON], ухилитися від взятих на себе цивільно-правових зобовязань. З огляду на наведе, з урахуванням обставин справи, а також відсутність підстав вважати, що позивачка не підписувала оспорюваного кредитного договору, суд вважає, що [PERSON] не доведено та не надано належних та допустимих доказів, не було їх встановлено і під час розгляду справи в суді, які б стали підставою для визнання правочину недійсним, а тому відсутні правові підстави для задоволення її позову. Відповідно до п. 2.1 наведеного вище кредитного договору, в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій, банк укладає в день укладення цього договору з [PERSON] договір поруки. На підставі ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно заяв на переказ готівки № 411 та № 980 від 11.09.2008 р. та від 16.09.2008 р., [PERSON] здійснював перерахунок коштів філії ВАТ КБ «Надра»в сумі 20000 дол. США та 3340,94 дол. США з призначенням платежу погашення кредиту [PERSON] за договором № 140/МБ-11 згідно договору поруки від 15.08.2008 р., що стверджується зведеною довідкою про касові обороти від 11.09.2012 р. та 16.09.2012 р. Сплачена [PERSON] кредитна заборгованість, в національній валюті, відповідно до курсу НБУ на час звернення ним з позовом до суду складає 186377 гривень 41 коп. (23340,94 дол. США*7,985 грн.). Як вбачається з п.2.7. договору поруки від 15.08.2008 р., за умови виконання поручителем зобовязань позичальника в цілому (чи у тій чи іншій частині) у відповідності з цим договором до поручителя переходять всі (чи у виконаній частині) права кредитора по кредитному договору, а також всі права та зобовязання, що витікають із договорів забезпечення зобовязання. Поручитель набуває відповідні права кредитора по кредитному договору в момент зарахування на рахунок кредитора відповідної грошової суми, що належить сплатити поручителю у відповідності з цим договором. Відповідно до ухвали Червоноградського міського суду від 15.10.2010 р. [PERSON] звертався з позовом до [PERSON] про повернення коштів, однак, такий було залишено без розгляду, а тому, перебіг строку позовної давності переривався, що обґрунтовує звернення [PERSON] з даним позовом до суду у визначений законом строк. На підставі ч.2 ст. 556 Цивільного кодексу України, до поручителя, який виконав зобовязання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобовязанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Оскільки [PERSON] тривалий час користувалась кредитними коштами без відсотків, ухиляючись від виконання своїх зобовязань перед банком та поручителем, позов є підставним в частині стягнення 3% річних, які згідно розрахунку становлять 2475,92 дол. США, що еквівалентно 19770,22 грн.. Що стосується вимоги про відшкодування інфляційних витрат, то вона не підлягає задоволенню, оскільки, укладаючи кредитний договір, сторони на виконання вимог ч. 2 ст. 524 ЦК України визначили грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті -доларах США. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. А відтак кошти, визначені у іноземній валюті, не підлягають індексації. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень статті 88 ЦПК України, стягуючи із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до остаточного висновку, що позов [PERSON] є безпідставним, а позов [PERSON] частково знайшов своє обґрунтування в ході судового розгляду, а тому підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial