Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що його бабуся [PERSON] перебувала у шлюбі із дідусем [PERSON]. Під час шлюбу було придбано житловий будинок та сарай загальною площею 40,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Херсон, с. Степанівка, вул. Горіхова, 68. Вказаний будинок було оформлено на [PERSON], який 25.02.1973 року помер. Після його смерті [PERSON] оформила спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, виданий Білозерською державною нотаріальною конторою 26.06.1974 року за реєстрованим №944 та свідоцтво на право власності на частку в спільному майні подружжя, видане Білозерською державною нотаріальною конторою 26.06.1974 за реєстрованим №942. Право власності [PERSON] зареєстровано у Чорнобаївській сільській раді.10.07.1976 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] у звязку з чим прийняла прізвище чоловіка. 15.10.1991 року секретарем Степанівською сільською радою народних депутатів посвідчено заповіт, складений [PERSON], яким вона заповіла своєму онуку [PERSON] усе своє майно, що перебуватиме в її власності на день її смерті. 30.06.1992 року [PERSON] померла. На момент прийняття спадщини після смерті [PERSON], спадкоємець [PERSON] був неповнолітнім, у звязку з чим його мати [PERSON] протягом шестимісячного терміну звернулась до Другої Херсонської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 24.12.1992 року на підставі якої була відкрита спадкова справа №506/92. Од же позивач вважає, що фактично прийняв спадщину у вигляді житлового будинку та сараю, що знаходиться за адресою: м. Херсон, с. Степанівка, вул. Горіхова, 68, але в силу фінансової неспроможності мати позивача не оформила спадщину та не отримала відповідного свідоцтва на право на спадщину. З метою оформлення спадщини позивач, особисто звернувся до Другої державної нотаріальної контори у лютому 20113 року. Однак державним нотаріусом надано письмову відповідь №207/02-14 від 06.03.2013 року де зазначено, що фактично позивачем не надано правовстановлюючих документів, що засвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. За таких обставин, видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом є неможливим. У звязку з тим, що позивач не має можливості вирішити даний спір у позасудовому порядку, він був вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю, просила суд його задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала, просила суд його задовольнити. Представник Другої херсонської державної нотаріальної контори в судове засіданні не зявився, одночасно на адресу суду надійшло повідомлення, яким завідувач Другої Херсонської держ. нот. контори просить вказаний позов розглянути без участі представника державної нотаріальної контори, при винесені рішення покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи: Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області в судове засідання не зявився, одночасно на адресу суду надійшло повідомлення, яким Чорнобаївська сільська рада Білозерського району просить вказаний позов розглянути без представника сільської ради. Суд, заслухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Так судом встановлено, що позивач є онуком [PERSON], яка відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Степанівською сільською радою 30.07.1992 року. За життя [PERSON] склала заповіт, яким вона заповіла своєму онуку [PERSON] усе своє майно, що перебуватиме в її власності на день її смерті, 15.10.1991 року вказаний заповіт посвідчено секретарем Степанівською сільською радою народних депутатів. На момент прийняття спадщини після смерті [PERSON], спадкоємець [PERSON] був неповнолітнім, у звязку з чим його мати [PERSON] протягом шестимісячного терміну звернулась до Другої Херсонської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 24.12.1992 року на підставі якої була відкрита спадкова справа №506/92. Од же позивач вважає, що фактично прийняв спадщину у вигляді житлового будинку та сараю, що знаходиться за адресою: м. Херсон, с. Степанівка, вул. Горіхова, 68, але в силу фінансової неспроможності мати позивача не оформила спадщину та не отримала відповідного свідоцтва на право на спадщину. Також позивачка в своєму позові стверджує та не заперечується представником позивача, що йому, нотаріусом було відмовлено, у видачі правовстановлюючого документу на спадкове майно, але у відповідності до ст.3 ЦПК України підставами звернення до суду є порушення прав особи. Як вбачається з матеріалів справи позивач не отримав від нотаріальної контори відмову у прийнятті спадщини яка б була документально підтверджена, вмотивованою постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, тим самим не довівши, що її права порушені. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Як свідчать матеріали справи, а також твердження представника позивача, нею не обґрунтовано та не надано жодних доказів, які б вказували на порушення його права та на правові підстави для задоволення позовних вимог. Крім того відсутні докази належності домоволодіння на праві власності саме померлому так, ч.1 ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні прав виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Оскільки оформлених належним чином прав на вказане домоволодіння та сарай , що є предметом спору, у померлого не було, а цивільним законодавством під спадщиною розуміється перехід саме набутих та вже існуючих у спадкодавця прав, тому, передати майно шляхом спадкування ні одним із спадкоємців є неможливим. Крім того стаття 182 ЦК України визначає, що право власності на нерухому річ виникає з моменті у державної реєстрації, та як померла не оформила належним чином вказаний будинок, тому вимоги, щодо визнання на нього права власності за позивачем є безпідставними.

Outcome: dismissed