Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-10 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що відповідач [PERSON] є його батьком. Згідно свідоцтва про народження І - АМ № 082489 від 26.03.1999 року, виданого Вінницьким міським відділом РАЦС, м.Вінниця його батьками являються : [PERSON] та [PERSON]. Мати - [PERSON], рішенням Ленінського районного суду м.Вінниця № 2-2270/99 від 07.12.1999 року була позбавлена батьківських прав на підставі того, що мати не виконувала свої батьківські зобов'язання щодо його утримання, виховання, фізичного, духовного, морального розвитку, навчання. Фактично від його народження батька він не мав, його вихованням займалася старша сестра Оксана. 25.03.1999 року № 373 відповідно до рішення Вінницької міської ради його було направлено в інтернат. З моменту перебування в установі інтернату і до даного часу батько жодного з покладених на нього законом обов'язків, не виконує, він ніяким чином не піклується про нього, не проявляє заінтересованості у його долі, не цікавиться його успіхами, його станом здоров'я, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовкою до самостійного життя, не спілкується, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої участі у вихованні Відповідно до його молодшої сестри [PERSON], [INFO], батько записаний зі слів матері ч.2 ст.55 кодексу про шлюб та сім'ю України, довідка видана Вінницьким відділом РАЦС від 08.09.1999 року № 3-32-4458, а відносно брата [PERSON], [INFO], батько [PERSON]Г, рішенням Тульчинського районного суду від 03.07.2006 року №2-778 позбавлений батьківських прав. Всі питання щодо виховання вирішуються ним самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. З 25.03.1999 року він знаходиться на повному державному утриманні в державному інтернатному закладі. Його особистим духовним, фізичним розвитком, навчанням, вихованням, доступом до культурних та інших духовних цінностей, сприянням засвоєнню загальновизначених норм моралі, створенням умов для отримання освіти займається Тульчинська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат І - III ступенів-ліцей Вінницької обласної Ради. За час перебування в школі-інтернат-ліцей батько не виявив бажання забрати його з державної установи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Просить позбавити його батька, [PERSON], відносно нього, [PERSON], [INFO], батьківських прав ; винести рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на його користь у твердій грошовій сумі у розмірі 100 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просять позов задоволити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повістка надіслана з рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень повернулась до суду, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень до позову не надав. Суд проводить заочний розгляд справи. Представник Тульчинської спеціалізованої загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІІ [PERSON], яка представляє інтереси [PERSON] не заперечує проти позбавлення [PERSON]. батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження І - АМ № 082489 від 26.03.1999 року, виданого Вінницьким міським відділом РАЦС, м.Вінниця (а.с.3). Матір'ю була [PERSON], яка рішенням Ленінського районного суду м.Вінниця № 2-2270/99 від 07.12.1999 року (а.с.9) була позбавлена батьківських прав у зв'язку з тим, що не виконувала свої батьківські зобов'язання щодо утримання, виховання, фізичного, духовного, морального розвитку, навчання [PERSON] - позивача у даній справі. 25.03.1999 року № 373 відповідно до рішення Вінницької міської ради (а.с.6) позивача було направлено в інтернат. З моменту перебування в установі інтернату і до даного часу батько позивача - відповідач у даній справі [PERSON] жодного з покладених на нього законом обов'язків, не виконував, він ніяким чином не піклувався про нього, не проявляв заінтересованості у його долі, не цікавився його успіхами, його станом здоров'я, не піклувався про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовкою до самостійного життя, не спілкувався, не брав будь-якої участі у вихованні свого сина. Всі питання щодо виховання вирішувалися позивачем [PERSON] самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. З 25.03.1999 року [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні в державному закладі школі-інтернат. Особистим духовним, фізичним розвитком, навчанням, вихованням, доступом до культурних та інших духовних цінностей, сприянням засвоєнню загальновизначених норм моралі, створенням умов для отримання освіти займалася Тульчинська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат І - III ступенів-ліцей Вінницької обласної Ради. Відповідно до ст.150 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»батьки дитини зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Станом на 11.12.2012 р. позивачеві [PERSON] виповнилось 18 р. і він досяг повноліття. Позбавлення батьківських прав - це насамперед захист інтересів інтересів дитини, а відповідно до ст.6 СК України - правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Аналіз змісту ст.ст.150, 157, 164-170 СК України дає підстави зробити висновок про те, що позбавлення батьківських прав можливе лише, якщо дитині не виповнилось 18-ти років. Вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.150, 157, 164 СК України,

Outcome: dismissed