Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-28 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій вказала, що 29 травня 2003 року помер її батько [PERSON]. Після смерті батька заявниці відкрилася спадщина на все його майно . Заявниця є спадкоємцем після смерті батька за законом. Інших спадкоємців щодо майна померлого немає. Заявниця на момент смерті мешкала із батьком і поховала його після смерті. В шестимісячний термін після смерті батька заявниця не зверталась в державну нотаріальну контору з письмовою заявою про прийняття спадщини, так як фактично прийняла спадщину, а саме: успадкувала всі його особисті речі, документи і саме ощадні книжки на ім.»я померлого батька заявниці, але на теперішній час не має можливості звернутися в нотаріальну контору, так як пропустила строк, передбачений для прийняття спадщини, що передбачено ст. 1272 ЦК України 2004 року. За таких підстав, враховуючи, що зазначена спадщина відкрилась у 2003 році на момент смерті батька заявниці, заявниця просить в поданій заяві встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батька. Заявниця підтримала свої вимоги, згідно поданої заяви справу просила розглянути без її присутності. Представник заінтересованої особи Мирнодолинської селищної ради в судове засідання не зявився, також надав суду заяву про розгляд справи без присутності представника, заперечень не надавав. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним заяву задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Предметом поданої заяви являються спадкові права заявниці. На момент відкриття спадщини - смерті батька заявниці - діли норми Цивільного Кодексу СРСР в редакції 1963 року, тому при розгляді даної заяви необхідно керуватися нормами Цивільного Кодексу СРСР в редакції 1963 року . Згідно вимог ст. 549 ЦК (1963р.), передбачено дії, що свідчать про прийняття спадщини: а саме: «визнається, що спадкоємець є таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України від 18.06.1994 року № 18/5, яка також діяла на момент смерті батька заявниці, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтво про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автомобільний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на імя спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Судом встановлено, що батько заявниці [PERSON] помер 29 травня 2003, що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с.8/. Заявниця, в дівочості за прізвищем [PERSON], в шлюбі має прізвище [PERSON], - є належним спадкоємцем, так як являється донькою померлого, що вбачається із копії її свідоцтва про народження, та копії витягу з державного реєстру актів цивільного стану щодо підтвердження дошлюбного прізвища /а.с. 6,10/. Після смерті батька відкрилася спадщина на все його майно. Заявниця є спадкоємицею на його майно за законом. Інших спадкоємців щодо майна померлого [PERSON] немає, що підтверджується інформаційними довідками із спадкового реєстру (а.с. 12,13). Таким чином, обставини, викладені в поданій заяві, знайшли підтвердження в суді про те, що в після смерті [PERSON] заявниця фактично прийняла спадщину, а саме прийняла всі документи щодо спадкового майна і саме ощадні книжки на грошові заощадження, в зв»язку з чим подана заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст. 549 ЦК СРСР,

Outcome: approved