Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

У березні 2013 року [PERSON] звернулась до Ржищівського міського суду Київської області з позовною заявою про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 20 липня 1997 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. До повноліття сина відповідач сплачував аліменти на його утримання, а після досягнення сином повноліття перестав приймати участь у його утриманні. З 1 вересня 2010 року син навчається на денній формі навчання в Ржищівському індустріально-педагогічному технікумі І рівня акредитації по спеціальності "Професійна освіта (за профілем підготовки)" за державним замовленням. Навчаючись на денній формі навчання син не працює, стипендії не отримує, а заробітної плати позивачки не вистачає на оплату всіх витрат на утримання сина. Відповідач знає про те, що його син навчається у технікумі, крім того, син неодноразово звертався до відповідача з проханням про матеріальну допомогу, пов'язану з навчанням, однак він матеріально не допомагає. Позивачка також вказувала, що відповідач працює трактористом в підсобному господарстві Ржищівського будівельного технікуму і має постійний заробіток, а тому має змогу допомагати матеріально синові на час його навчання. Окрім сина відповідач інших дітей не має, непрацездатних осіб на утриманні не має. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка посилалась на вимоги статей 182, 199 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справі щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". У судовому засіданні позивачка свій позов підтримала в повному обсязі, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], як повнолітній дитині, що продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту пред'явлення позову і до закінчення дитиною навчання чи досягнення нею двадцяти трьох років, в залежності від того, яка з зазначених обставин настане першою. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, вказавши, що він проти стягнення з нього аліментів не заперечує. Суд, заслухавши позивачку, відповідача, перевіривши та оцінивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який з 1 вересня 2010 року навчається на денній формі навчання в Ржищівському індустріально-педагогічному технікумі. Термін закінчення навчального закладу 1 липня 2014 року. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] та довідкою № 31 від 30 січня 2013 року, виданою Ржищівським індустріально-педагогічним технікумом. Син проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 4-52-456 від 18 березня 2013 року, яка видана виконавчим комітетом Ржищівської міської ради Київської області. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно роз'яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повнолітння (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, те що, він працює та має постійну заробітну плату, другий з батьків - мати повнолітнього сина також працевлаштована, отримує постійну заробітну плату, а також те, що син - [PERSON] досяг повноліття, але є меншим 23 років, продовжує навчання на денній формі навчання до 1 липня 2014 року, потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги, батько має можливість надання такої допомоги. Отже, суд вважає за необхідне стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/3 частки від заробіту (доходу) відповідача, починаючи з моменту пред'явлення позову і до закінчення навчання [PERSON] - 1 липня 2014 року. При цьому розмір аліментів не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved