Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ПАТ КБ «Приватбанк» (далі «Приватбанк») звернулося до Мелітопольського міськрайонного суду з позовними вимогами до [PERSON], в яких просить в рахунок погашення боргу за кредитним договором № ZРМ0GА0000000929 від 29.08.2008 року, що станом на 20.11.2012 року складає 161467,00 грн. звернути стягнення на належну відповідачу квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки «Приватбанк» ) від імені [PERSON] за договором купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку", за ціною, що буде визначена на підставі акту незалежної оцінки нерухомого майна або за домовленістю сторін на час продажу предмету іпотеки, з наданням "Приватбанк" права отримати витяг з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; зобов'язати [PERSON] передати на зберігання «Приватбанк» предмет іпотеки, передавши останньому ключі та дублікати ключів від вхідної двері квартири, технічні та правовстановлюючі документи на квартиру; виселити [PERSON] з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], без надання їй іншого житлового приміщення \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.08.2008 між Приватбанк та [PERSON] був укладений кредитний договір № ZРМ0GА0000000929, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 95248 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором «Приватбанк» і [PERSON] 29.08.2008 року уклали договір іпотеки № ZРМ0GА0000000929, згідно якого виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором забезпечується іпотекою квартири, загальною площею 45,10 кв.м, житловою площею 29,60 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності. У звязку з невиконанням позичальником умов кредитного договору утворилась заборгованість в розмірі 161467,00 грн., наслідком чого у позивача виникло право на звернення до суду з цим позовом. В судове засідання позивач не зявився, від його представника надійшла заява про слухання справи за його відсутністю. В судове засідання відповідач не зявився, від його представника надійшли письмові заперечення на позов та заява про слухання справи за його відсутністю. В судове засідання третя особа не зявилась, від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутністю. У звязку з неявкою сторін у відповідності до п.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № ZРМ0GА0000000929, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 95248,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.08.2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між «Приватбанк» і [PERSON] 29.08.2008 року укладено договір іпотеки № ZРМ0GА0000000929, згідно якого виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором забезпечується іпотекою квартири, загальною площею 45,10 кв.м, житловою площею 29,60 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором станом на 20.11.2012 року утворилася заборгованість в розмірі 161467,00 грн., яка складається з наступного: 81289,38 грн. - заборгованість за кредитом, із них 10342,68 грн. - кредит, сплата якого прострочена; 39413,41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, із них 38958,68 грн. - проценти, сплата яких прострочена; 8206,61 грн. - заборгованість за винагородою, із них 8206,61 грн. - винагорода, сплата якої прострочена;по комісії за користуванням кредитом; 32557,60 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналогічне право позивача, як іпотекодержателя, прописане й в п. 22 договору іпотеки квартири, яким передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення кредитного договору, зокрема, у випадку порушення кредитного договору, зокрема, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Матеріалами справи підтверджений факт порушення позичальником [PERSON] умов кредитного договору щодо своєчасності повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, у зв'язку із чим утворилася заборгованість станом на 20.11.2012 року в розмірі 161467,00 грн. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмету іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до приписів ст.35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Так, 21.04.2012 року на адресу Відповідача ([ADDRESS]) та Третьої особи ([ADDRESS]) були надіслані письмові вимоги про усунення порушених зобов'язань за кредитним договором № ZРМ0GА0000000929 від 29.08.2008 року в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги та вимога про виселення з житлового приміщення, що перебуває в іпотеці, разом з усіма членами сім'ї та іншими мешканцями. Суд не приймає заперечення відповідача щодо неотримання зазначеної вимоги, так як згідно довідки Центру поштового звязку №4 м. Мелітополь рекомендований лист, направлений на адресу відповідача був вручений 26.04.2011 адресату особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку»у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно зі ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотеко держателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві, то дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотеко держателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, що передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки. З укладеного між банком та іпотекодавцем (відповідачем по справі) договору іпотеки вбачається, що умовами договору іпотеки передбачено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу банком предмету іпотеки у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» з наданням іпотеко держателю права здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця, в тому числі отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно(п. 27 договору). Отже, суд визначає спосіб реалізації предмета іпотеки, обраний позивачем у відповідності до положень ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та на умовах, визначених в договорі іпотеки з зазначенням ціни, що буде визначена на підставі акту незалежної оцінки нерухомого майна або за домовленістю сторін під час продажу предмета іпотеки. Суд не приймає до уваги посилання відповідача, що незаконним є визначення початкової ціни продажу предмету іпотеки в розмірі 50% від вартості предмета іпотеки, так як позивач в своїх вимогах зазначав саме не 50%, а визначення вартості шляхом незалежної оцінки. . Разом з цим, Відповідно до ст. 34. Закону України «По іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотеко держателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Таким чином, вимога позивача звернути стягнення шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, основана на вимогах ст.ст.33,38,39,41 ЗУ «Про іпотеку». Виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем неможливо без надання Банку права на отримання витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено, що іпотекодавець надає іпотекодержателю право здійснити звернення на предмет іпотеки шляхом укладення договору куплі-продажу з іншою особою та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця, у т.ч. отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, вимогу позивача стосовно надання права отримати витяг з Державного реєстру прав власності, а також надання Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу - є законною і обгрунтованою. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд, відповідно до ст. 39 ч.2 Закону України "Про іпотеку", за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також на підставі ч. 1 ст. 40 ЗУ "Про іпотеку" та ст. 109 Житлового кодексу України, відповідно до якого звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців-тому відповідач та інші особи, що зареєстровані або проживають у предметі іпотеки підлягають виселенню. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог в цій частині з тих підстав, що відповідачка не отримала письмову вимогу позивача про звільнення предмета іпотеки протягом місяця Як розяснено у п. 43 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Як вбачається з матеріалів справи «Приватбанк» направив відповідачу повідомлення рекомендованим листом на імя [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з вимогою про добровільне звільнення предмету іпотеки в тридцяти денний термін та було вручено 26.04.2011 їй особисто. Посилання відповідача про неотримання цієї вимоги не приймаються, так як протилежне підтверджено наявними в матеріалах справи доказами і відповідач не надала будь-якого іншого листа від імені Приватбанк, який був отриманий нею 26.04.2011. Що стосується посилання відповідача на незгоду з розміром заборгованості третьої особи перед банком слід зазначити, що п.5.5. кредитного договору збільшений строк позовної давності до 5 років Укладаючи договір іпотеки відповідач була ознайомлена з умовами кредитного договору, в тому числі й з умовою збільшення строку позовної давності. Що стосується посилання відповідача на Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», слід зазначити, що норми цього закону регулюють договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. При цьому суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Тобто, дія цього Закону не поширюється на правовідносини, що виникли за кредитним договором. Слід також зазначити, що відповідач не є стороною кредитного договору, третя особа не надала заперечень проти розміру заборгованості, тому суд не приймає до уваги посилання відповідача про необґрунтованість розміру заборгованості Крім цього, з відповідача на користь позивача, у порядку ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню судові витрати у сумі 1721,97 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved