Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-28 00:00:00

У вересні 2011 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що згідно рішення [PERSON] міської ради від 28.02.2001 року [PERSON] та [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю за адресою: м.Миколаїв, вул..12 Лінія,89. Дана земельна ділянка була надана останнім в порядку приватизації у спільну сумісну власність з її цільовим призначенням: обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд за адресою: м.Миколаїв, вул.12 Лінія,89. Зазначений житловий будинок належав [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності: а саме [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності належало 66/100 часток вказаного будинку, [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 22 червня 1970 року належало 34/100 частки житлового будинку. 20 грудня 2009 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частки житлового будинку та частки земельної ділянки. У встановлені законом строки вона, як єдиний спадкоємець першої черги, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Проте постановою нотаріуса від 25.07.2011 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки земельна ділянка згідно Державного акту на право приватної власності на землю була передана у спільну сумісну власність [PERSON] і [PERSON] . Посилаючись на наведені обставини, позивачка просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 66/100 часток земельної ділянки по вул..12 Лінія,89 в м.Миколаєві. Уточнивши свої вимоги позивачка також просила суд скасувати Державний акт на право приватної власності на землю від 12.04.2001 року. Ухвалами суду від 20 жовтня 2011 року та 08.06.2012 року до участі у справі в якості співвідповідачів залучено [PERSON] та [PERSON] міську раду відповідно. У судовому засіданні представник позивачки підтримала позов. Просила про його задоволення. Відповідачка [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Відповідачка [PERSON] та її представник проти позову [PERSON] заперечували, посилаючись на те, що зазначений спір неможливо вирішити без призначення у даній справі експертизи для встановлення фактичних розмірів спірної земельної ділянки, що перебуває у користуванні сторін, та без визначення її оцінки та межі. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи [PERSON] міська рада повідомлена судом належним чином. Заслухавши пояснення представника позивачки, вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що 20 грудня 2009 року померла мати позивачки [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 66/100 часток житлового будинку вул..12 Лінія,89 в м.Миколаєві, що належали померлій на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, посвідченого [PERSON] державною нотаріальною конторою 18 січня 1958 року, а також частки земельної ділянки, необхідної для обслуговування зазначеного будинку. Як слідує з постанови Другої [PERSON] державної нотаріальної контори від 25.07.2011 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки земельна ділянка згідно Державного акту на право приватної власності на землю була передана у спільну сумісну власність [PERSON] і [PERSON]. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, іншим співвласником житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 22 червня 1970 року був [PERSON], який помер 1 січня 2011 року. Спадкоємцями померлого є відповідачі у справі: його дружина [PERSON] та його донька [PERSON], які прийняли спадщину після його смерті, звернувшись до нотаріальної контори із відповідними заявами. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення [PERSON] міської ради від 28.02.2001 року № 28/5, [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташована по вул.12 Лінія,89 у м.Миколаєві. 13.08.2012 року позивачкою отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на 66/100 часток житлового будинку по вул. 12 Лінія,89 в м.Миколаєві. Відповідно до ст..1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. г ч.1 ст.. 81 ЗК України 2001 року громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно вимог ч.2 ст.81 ЦК України, іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати право власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані обєкти нерухомого майна, що належать на праві приватної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими і на підставі ст..ст. 1216, 1218, 1258, 1268-1270 ЦК України підлягають частковому задоволенню. А саме за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 20 грудня 2009 року, слід визнати право власності на 66/100 часток земельної ділянки для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд, розташованої за адресою: місто Миколаїв, вул.12 Лінія,89. У звязку з визнанням права власності на 66/100 часток земельної ділянки за [PERSON] та наявністю між сторонами інших спорів щодо спадкового майна, одночасно слід вирішити питання про анулювання державного акту в частині права власності на земельну ділянку [PERSON] Що стосується заперечень відповідачки [PERSON] та її представника, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки вони стосуються вирішення питання щодо реального поділу земельної ділянки.

Outcome: partial