Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із даним позовом, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 08 квітня 1976 року, реєстровий № 1-2594, він є власником будинку № 40 по вул. Мопровській в м. Умані Черкаської області, де зареєстрована з 22 вересня 1990 року [PERSON], [INFO]. З часу реєстрації по даний час [PERSON] у вище вказаному будинку фактично не проживає, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Уманської міської ради від 22 березня 2012 року № 84; обрала для себе інше постійне місце проживання (вул. Пасічна, 3, с. Соколівка Жашківського району Черкаської області), не несе витрат по утриманню будинку, її реєстрація у вказаному будинку є формальною та збільшує витрати по утриманню будинку, обмежує позивача у праві розпорядитися даним будинком. На його неодноразові прохання відповідачки виписатись із його будинку [PERSON] не реагує, внаслідок чого він вимушений звернутись із даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задоволити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та заперечує проти його задоволення, посилаючись на те, що хоч із моменту реєстрації, тобто з 22 вересня 1990 року не проживає в [INFO], який належить її батькові [PERSON] та не несе матеріальних витрат по догляду за будинком, однак вважає, що будинок повинен належати їй. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується записом у будинковій книзі для прописки громадян, які проживають у даному будинку, але, відповідно довідки № 84 виконавчого комітету Уманської міської ради від 22 березня 2012 року - за вказаною адресою фактично не проживає. Відповідно ч.2 ст.167 ЖК України: у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року (зі змінами) «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України»: наймач або члени його сімї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від предявлення позову про це. Згідно ч.1 ст.68 ЖК України: наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст.168 ЖК України: договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сімї, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги. Згідно ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV: місце проживання особи є те, де вона проживає строком понад шість місяців. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України: право на житлове приміщення за тимчасово відсутнім наймачем зберігається протягом шести місяців. Відповідно ст.72 ЖК України: визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Позивач ставить у своєму позові питання про скасування реєстрації відповідача у будинку № 40 по вул. Мопровська в м.Умань, зобовязавши її зареєструватись за своїм новим постійним місцем проживання. Натомість, відповідно до ст.11 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV: реєстрація місця проживання та перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. А відповідно до ст.7 цього закону: зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням; у разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до органу реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено за зверненням іншої особи та на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку. Таким чином, до повноважень суду не входить вирішення питання про скасування реєстрації осіб у житловому приміщенні, тому у цій частині позов не підлягає задоволенню. Вислухавши думку представника позивача, враховуючи заперечення проти задоволення позовних вимог відповідачки, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, в результаті всебічного, повного та обєктивного їх розгляду в судовому засіданні, суд вважає, що є підстави для часткового задоволення даного позову.

Outcome: dismissed