Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про спонукання до виконання договірних зобовязань, стягнення збитків, мотивуючи тим, що за заявою відповідача від 31.05.2010 року ВАТ Овруцький ГЗК «КВАРЦИТ» по видатковій накладній №РН-0000583 від 31.05.2010 року було оформлено видачу продукції в кількості 667 тон. на загальну суму 1200,60 грн. Підписання та отримання зазначеної заяви та накладної на отримання продукції [PERSON] здійснено особисто в момент перебування в трудових відносинах з підприємством. Однак, здійснити самовивіз вказаної продукції відповідач відмовляється, при цьому заявив, що зазначену суму вартості продукції рахує заборгованістю підприємства по заробітній платі. З метою збереження вказаної кількості продукції, позивачем здійснено управлінсько-виробничі заходи по індефікації вказаної кількості продукції, її складування та збереження. Вартість виконаних при цьому робіт, а фактично прямі збитки, які підприємство понесло внаслідок виконання даних робіт, становлять 2254, 85 грн. Позивач в судовому засіданні заявлений позов підтримав в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив про розгляд справи у його відсутність не клопотав. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. 31.05.2011 року за заявою [PERSON] (а.с.7) ВАТ Овруцький ГЗК «КВАРЦИТ» по видатковій накладній №РН-0000583 від 31.05.2010 року (а.с.8) було оформлено видачу продукції ПЩС С-11 фр.0-10мм в кількості 667 тн. на загальну суму 1200,60 грн. Таким чином, був фактично укладений договір купівлі-продажу. Даний факт підтверджується рішенням апеляційного суду Житомирської області від 27.07.2011 року (а.с.54) по справі за позовом [PERSON] до відкритого акціонерного товариства Овруцький гірничо-збагачувальний комбінат «КВАРЦИТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. У відповідності до ст.319 ЦПК України рішення апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення. Таким чином, у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрала законної сили, не допускаються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. В судовому засіданні позивачем не зазначено, який саме акт цивільного законодавства передбачає негайний вивіз продукції, яка згідно видаткової накладної від 31.05.2010 року була відпущена відповідачу. Окрім того, не надано доказ предявлення вимоги до відповідача стосовно вивозу продукції, і як наслідок цього неналежного виконання відповідачем взятих на себе договірних зобовязань. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Частина 1ст. 14 ЦК України передбачає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 59,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд приймає тільки ті докази, які стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач не представив суду доказів невиконання відповідачем договірних зобовязань стосовно вивозу продукції. Як наслідок цього, позивачем невірно обраний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та свого інтересу, а стаття 16 цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Юридична зацікавленість позивача у вирішенні спору судом, покладає на нього обовязок довести, що цивільні права та інтереси його порушені, не визнаються чи оспорюються відповідачем, обґрунтувати правомірність обраного способу захисту. Але позивачем не доведена обґрунтованість та правомірність обраного способу захисту, а саме: спонукання до виконання прийнятих на себе договірних зобовязань по договору купівлі-продажу щебеневої продукції по вивезенню щебеневої продукції марки ПЩСС-11 в кількості 667 тн. на загальну суму 1200, 60 грн. Окрім того, позивач ставить вимогу стягнути з [PERSON] на користь ВАТ Овруцький ГЗК «КВАРЦИТ» вартість виконаних робіт по збереженню продукції власності відповідача (заподіяні збитки) в розмірі 2254,85 грн. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Можливість використати відшкодування збитків як засіб захисту порушених прав виникає у фізичних та юридичних осіб з самого факту невиконання обовязку, порушення цивільних прав. Згідно вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні позивачем не підтверджено невиконання відповідачем договірних зобовязань. І як наслідок цього у ВАТ Овруцький ГЗК «КВАРЦИТ» відсутні підстави для відшкодування збитків та стягнення майнової шкоди. Проте у відповідності до вимог ст.667 ЦК України, якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець, в даному випадку ВАТ Овруцький ГЗК «КВАРЦИТ», зобовязаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець(відповідач), зобовязаний відшкодувати продавцеві(позивач), якщо інше не встановлено договором. Дані витрати не являються збитками і право вимагати їх відшкодування виникає у продавця не залежно від наявності збитків, а їх ототожнення не можливе, оскільки у них різна природа виникнення. Вимога про стягнення витрат за збереження товару, що виникла на підставі ст.667 ЦПК України, ні в позовній заяві ні в судовому засіданні позивачем не заявлялась. На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позивач не довів порушення відповідачем договірних зобовязань, а отже не довів правомірність своїх вимог щодо спонукання до виконання договору купівлі-продажу щебеневої продукції по вивезенню щебеневої продукції марки ПЩСС-11 в кількості 667 тон. на загальну суму 1200,60 грн., а також підстави стягнення з [PERSON] на користь ВАТ Овруцький ГЗК «КВАРЦИТ» вартості виконаних робіт по збереженню продукції власності [PERSON] (заподіяні збитки) в розмірі 2254,85 грн., належним чином. Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають за безпідставністю. Витрати по оплаті судового збору в розмірі 59,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. сплачені позивачем - ВАТ Овруцький ГЗК «КВАРЦИТ»

Outcome: dismissed