Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-27 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 12.12.2012 року позивачка звернулася до суду з даним позовом і просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання їх дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розпочинаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. Свій позов позивачка мотивує тим, що вона спільно проживала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач відмовляється утримувати власну дитину у добровільному порядку, цим самим ухиляється від виконання батьківських обовязків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивачка зявилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання зявився, позовні вимоги визнав повністю та не заперечував стосовно їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно зясувавши обставини справи, та перевіривши їх доказами, та з урахуванням ст. 60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому на запитання суду про надання інших доказів, крім наданих, чи неможливості їх витребування і необхідність цієї дії судом, призначення відповідних експертиз встановлено, що всі докази надані, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено, що дійсно під час проживання позивачки та відповідача у зареєстрованому шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], батьком якої записаний відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-СР № 3069429 від 27.06.1996 року. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»від 15 травня 2006 року N 3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров»я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК, тобто не меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ від 21.04.1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження»він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. 70 Таким чином, з урахуванням матеріального стану сторін, та те що відповідач фізично здоровий, інших утриманців не має, інші обставини, що мають істотне значення відсутні, позов підлягає до задоволення. Суд,з урахуванням матеріального стану позивачки, вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дітей. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 214,60 грн. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, в розмірі ? частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Outcome: approved