overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-09 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У січні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20 жовтня 2001 року. Мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO], [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Подружні відносини припинені з відповідачем. Діти знаходяться на утриманні позивачки.Інших осіб які б перебували на утриманні у відповідача не має.Просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на кожну дитину,але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судове засідання не з"явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, підтримала свої позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином ,запереченгь на позов не надав. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до слідуючого. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні встановлено, що сторони мешкали разом в зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2001 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно копії свідоцтв про народження сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.6-7).Діти мешкають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 183 ч.2 СК України, якщо стягуються аліменти на двої і більше дітей,суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері ,батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найцстаршою дитиною повноліття. Стягнення аліментів проводиться з моменту фактичного звернення до суду з позовною заявою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню за один місяць. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-09 00:00:00

У лютому 2013р. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення виплати аліментів у розмірі 11323,20 грн. та витрати на юридичну допомогу в сумі 500 грн. У судове засідання позивачка не зявилась, надавши письмову заяву про розгляд справи без її участі та задоволення позову. В позові зазначала, що відповідач за рішенням Приморського районного суду від 02.03.2007р. зобов*язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], 26.06.2005р.н. у розмірі ? частини його заробітку, але він сплату аліментів здійснював не в повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість за період з 10.02.2012р. по 31.01.2013р. в сумі 5692,41 грн. У звязку з тим, що відповідач має заборгованість по аліментам, просила суд стягнути з нього неустойку за прострочення їх виплати в сумі 11323,20 грн., а також витрати за надання юридичної допомоги в сумі 500 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи повідомленим про місце та час розгляду справи, у звязку з чим судом прийнято рішення розглянути справу в порядку ст. 224 ЦПК України на підставі доказів, що знаходяться у справі. Від начальника Приморського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції надійшла заява про розгляд справи у відсутності відділу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Судом встановлений той факт, що відповідач [PERSON] за рішенням Приморського районного суду від 02.03.2007р. зобовязаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Згідно довідки державного виконавця Приморського ВДВС ММУЮ № 12/23-13 від 01.02.2013р. заборгованість відповідача по аліментам за період з 01.02.2012р. по 31.01.2013р. складає 5692,41 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню неустойка за прострочення виплати аліментів в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, яка, виходячи з розрахунку, складає 11323,20 грн. Крім того, з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати за надання юридичної допомоги, яка підтверджена довідкою ЮК Приморського району м. Маріуполя № 85-Н від 15.02.2013г. та складає 500 грн. У зв*язку з тим, що позивачка була звільнена від сплати судового збору, то з [PERSON] слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-09 00:00:00

[PERSON] пред`явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог покликалась на те, що 21.04.2008 р. вона зареєструвала шлюб із відповідачем у Добротвірській селищній раді Кам`янка-Бузького району Львівської області, актовий запис № 09. Від спільного подружнього життя мають одну дитину: \~ \~ \~ \~доньку \~ \~ \~ \~- \~ \~ \~ \~ [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалось, оскільки у них різні погляди на життя, між ними немає спілкування та взаєморозуміння, тривалий час не підтримують подружніх відносин. Спору про поділ майна не має. Позивачка просить шлюб розірвати. У відкрите судове засідання позивачка не з`явилась, представила суду заяву в якій просила справу слухати у її відсутність, позовну заяву підтримує, наполягає на розлученні, від примирення відмовляється, вважає його неможливим. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належно був повідомлений про дату та час розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки.. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Так, згідно вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не зуміли створити міцної сім`Т, вона розпалась остаточно. Причиною розпаду сім`Т є непорозуміння, діаметральна протилежність поглядів. Позивачка наполягає на розлученні, миритись не бажає. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позов обґрунтований та підлягає до задоволення, шлюб слід розірвати, поклавши судові витрати на відповідача. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ППАФ ім. Бенардоса про визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що 02 березня 2008 року та 20 червня 2012 року між ним та відповідачем були укладені договора купівлі-продажу семи об'єктів: складу та вагової, які знаходяться на території току, та майстерні, металевого складу, кам'яного складу, будинку механізаторів та заправки, які знаходяться на території бригади. Однак, до цього часу відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. До початку судового засідання позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглядати справу у його відсутності. Представник ППАФ ім. Бенардоса, який був повідомлений про час та місце розгляду справи черезрегіональну газету "Рідне прибужжя", до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 02 березня 2008 року між [PERSON] та ППАФ ім. Бенардоса Братського району було укладено договір купівлі-продажу складу та вагової, що знаходяться на території току агрофірми, залишковою балансовою вартістю 10344 грн. 20 червня 2012 року, на підставі наказу №3, ППАФ ім. Бенардоса реалізувала [PERSON] майстерню, металевий склад, кам'яний склад, будинок механізаторів, та будівлю заправки, що знаходяться на території бригади агрофірми, залишковою балансовою вартістю 60000 грн. Керівник ППАФ ім. Бенардоса, який діяв на підставі Статуту приватного підприємства “Агрофірма ім.Бенардоса”, згідно п.7.1 Статуту, має право самостійно вирішувати всі питання його виробничо-господарської діяльності. На виконання своїх зобов'язань позивач виплатив ППАФ ім. Бенардоса шляхом готівкового розрахунку вказану суму, що підтверджується накладною №18 від 02 березня 2008 року та квитанцією до прибуткового касового ордену №11 від 02 березня 2008 року; а також накладною №9 від 20 червня 2012 року та квитанцією до прибуткового касового ордену №18 від 20 червня 2012 року. В результаті повної оплати вартості придбаного, ППАФ ім. Бенардоса передала позивачу вказані об'єкти, що підтверджується актами приймання-передачі від 02 березня 2008 року та 20 червня 2012 року. Зобов`язання по цьому договору позивачем було виконано: останній сплатив відповідачу в повному обсязі оговорену в договорі суму, що підтверджується квитанціями. Оскільки позивач повністю виконав умови договору купівлі-продажу, то суд, у відповідності з вимогами ч.2 ст.220 ЦК України, вважає необхідним визнати дійсним укладений сторонами договір купівлі-продажу. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-10 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача забогованість по кредитному договору в розмірі 22028,98 грн. На обґрунтування вимог визначених у позові, позивач в своїх доводах вказує, що відповідно до укладеного між сторонами у справі договору від 07.08.2007 року [PERSON] 07.08.2007 року отримав кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ст.634 ч.1 ЦК України. Відповідно до п.9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же термін. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2013 року має заборгованість - 22028,98 грн., яка складається з таких сум: 6901,00 грн. - заборгованість за кредитом; 13602,79 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафних нарахувань відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1025,19 грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що між ним та відповідачем 11 липня 2011 року було укладено договір. Просив суд визнати даний договір недійсним, оскільки, на його думку, умови вказаного договору не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Крім цього просив стягнути з відповідача на його користь сплачені ним за умовами договору 4200,00 грн. та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю. Відповідач належним чином повідомлений про позовні вимоги, про час і місце слухання справи в судове засідання жодного разу не з`явився, заяв чи клопотань суду не надавав. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини: Згідно оскаржуваного договору, що було укладено між сторонами 11.07.2011 року, замовник (позивач) доручає, а виконавець (відповідач) приймає на себе зобов`язання здійснити дії, спрямовані на придбання товару на умовах діяльності програми «Євро - Гарант», а саме: забезпечити оформлення угоди про участь в програмі «Євро - Гарант» між компанією та замовником, надавати інформаційно - консультативні, довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі в програмі «Євро - Гарант». Згідно вказаної програми компанія формує спілки учасників з метою придбання товару. При укладанні оскаржуваного договору позивач, зорієнтований рекламним проспектом, згідно якого «Євро - Гарант» надає послуги фінансового характеру, звернувся за вказаною адресою (в м. Херсоні) з метою отримати від «Євро - Гарант» побутовий кредит. Перед підписанням договору позивача було завірено представником відповідача про те, що через 10 днів після підписання договору він може отримати бажані 50 000 грн., а в подальшому сплачувати даний кредит на умовах 5% річних, за умови оплати консультативних послуг 4200 грн. Отже волевиявлення позивача було спрямоване на отримання кредиту. Згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб ні ТОВ «ЄВРО-ГАРАНТ» ні його дочірнє підприємство «Євро-Україна» не мають права на такого роду діяльність, як надання фінансових послуг та на надання послуг інформаційно-консультативного характеру, довідкові послуги. Згідно оскаржуваного договору метою його підписання є отримання позивачем товару, при цьому кількість, якість та найменування його не вказано взагалі, не вказано також і строки отримання товару та кінцевий строк дії договору. Адреса, що вказана в договорі не відповідає юридичній адресі відповідача, що не дало можливості позивачу належним чином, вчасно повідомити відповідача про бажання розірвати договір. Все вказане ввело позивача в оману і вказує на нечесність підприємницької практики відповідача, що, згідно вимог ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» не допускається. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, зважаючи на викладене суд дійшов висновку про те, що оскаржуваний договір було укладено в результаті нечесної підприємницької практики відповідача, що тягне за собою визнання правочину (договору) недійсним із застосуванням правових наслідків недійсності правочину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-10 00:00:00

У даному зверненні лікаря-психіатра Гуляєвої А.Ю. від 4 квітня 2013 р. ставиться питання про продовження психіатричної допомоги [PERSON] строком на 6 місяців, який тяжко психічно хворіє, має захворювання у вигляді шизофренії, шубоподібної, шизоаффективної, афективно-параноїдного типу приступу, стенічної аутизації особистості, тому просить задовольнити її вимоги. У судовому засіданні лікар-психіатр Гуляєва А.Ю. підтримала свої вимоги, з якими погодився хворий [PERSON], законний представник хворого [PERSON] Прокурор вимоги лікаря-психіатра підтримала. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення зацікавлених осіб, суд вважає за необхідне заяву лікаря-психіатра задовольнити. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 1489-III від 22 лютого 2000 р. із змінами та доповненнями амбулаторна психіатрична допомога у примусовому порядку та її продовження проводиться відповідно осіб, які мають психічні розлади. Згідно до висновку комісії лікарів-психіатрів (а.с.2) [PERSON], [INFO] страждає тяжким психічним захворюванням і потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. У зв'язку із наявністю тяжкого психічного розладу, внаслідок якого у [PERSON] зберігається тяжкий психічний розгляд, схильність до скоєння соціально-небезпечних дій та відсутності повної критики до захворювання, суд погоджуються з висновками комісійного огляду лікарів-психіатрів про подовження примусового лікування в амбулаторних умовах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] 4 квітня 2013 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається, що в період шлюбу з відповідачем у них [INFO] народилася донька [PERSON]. Відповідач мешкає окремо, матеріальної допомоги на дитину в повному обсязі не надає, вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому просить стягнути з нього аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини до досягнення нею повноліття, але не менш 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та 1/6 частину на її утримання, до досягнення дитиною трирічного віку. У попередньому судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги змінила, просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини до досягнення нею повноліття, але не менш 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та 1/4 частину на її утримання, до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні змінені вимоги позивачки визнав. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок відповідача утримувати жінку, з якою проживає їхня дитина передбачено ч.2 ст. 91 цього Кодексу. Докази, які надані суду свідчать про наступне. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с.7), сторони знаходяться у шлюбних відносинах з 7 травня 2011 року, в період яких у них [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с.8). Дитина проживає разом з позивачкою, яка бажає знаходитися у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, та донька знаходиться на її утриманні (а.с.9). З урахуванням вказаних обставин, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі запропонованому позивачкою 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання дитини до досягнення нею повноліття та 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на її утримання до досягнення дитиною трьох років, що не суперечить його інтересам і вимогам закону. Крім того, суд враховує обов'язок позивачки також утримувати дитину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі ? частки від доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Просила стягнути з нього аліменти. В судовому засіданні сторони подали заяви з проханням слухати справу за їх відсутності, позивачка на позові наполягає, відповідач з позовом згоден. Оглянувши матеріали цивільної справи, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов є належним до задоволення, оскільки відповідач не виконує, передбаченого ст.180 СК України обов'язку по утриманню свого неповнолітнього сина, але за станом здоров'я і матеріальному становищу останній має можливість сплачувати аліменти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві вона зазначає, що шлюб між нею та відповідачем зареєстровано 13.09.1975 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія, актовий запис № 356. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Позивачка та відповідач мешкають разом. Позов мотивую тим, що між нею та відповідачем склалися неприязні відносини один до одного. Шлюбні відносини між ними припинилися. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Про причину неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 вересня 1975 року, в даний час мешкають разом. Примирення між ними не досягнуто. Суд вважає, що є підстави для розірвання шлюбу, оскільки шлюбні відносини між ними фактично припинені. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. На підставі ст.ст.110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-10 00:00:00

позивачка звернулась в суд з даним позовом, який підтримала в судовому засіданні і вказала, що від спільного проживання з відповідачем у них народився син: [PERSON], [INFO]. На даний час дитина повністю перебуває на утриманні позивачки. Оскільки, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просить їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: судом встановлено, що 23 січня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу у сторін народився син: [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає з позивачкою. На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина повністю перебуває на утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. При ухиленні від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідач - є працездатна, молодого віку особа, на його утриманні не має інших непрацездатних осіб,має постійний заробіток,що надає йому можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 всіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Встановлене судом підтверджується: копією рішення про розірвання шлюбу від 23.01.2012 року, копією свідоцтва про народження дитини, копією паспорта та ідентифікаційних кодів. На підставі ст.ст. 180-184 СК України та

Outcome: approved