Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-27 00:00:00

27.02.2013 року [PERSON] звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON], в якому просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 15.04.2008 року відділом державної РАЦС Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 26, мотивуючи тим, що відповідачка не бажає добровільно розірвати шлюб через органи РАЦС, шлюбні відносини з відповідачкою припинились у листопаді 2012 року, причиною розлучення є те, що наміру в подальшому проживати з відповідачкою в нього не має, в звязку з різними поглядами на життя. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що не бажає розривати шлюб, так як вважає, що немає підстав для розірвання шлюбу між позивачем та нею; зазначене позивачем в позові не проживання однією сімєю з нею з листопада 2012 року, пояснила тим, що позивач захворів та тимчасово з грудня 2012 року проживає у свого сина [PERSON], у місті Львові, так як перебуває там на лікуванні; також пояснила, що позивач не звертався до неї з проханням про розлучення через органи РАЦС, а також не надав до суду докази про це. Крім того , відповідачка вважає, що дана позовна заява підписана не позивачем, а іншою особою, що вказує на відсутність бажання [PERSON] розривати з нею шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надійшла заява, в якій зазначено,що позивач позов підтримав та просив його задовольнити, також просив справу слухати без його участі, за участю його представника [PERSON], в звязку з тим, що він являється інвалідом війни І групи та не має можливості особисто зявитись на розгляд справи. Заслухавши пояснення відповідачки та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 15.04.2008 року. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя № 11 від 21.12.2007 року, сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила Цивільного кодексу України про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються. Виходячи з викладеного, суд не допустив до участі в справі представника [PERSON] Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, а тому на підставі ч.1 ст.106 СК України, позивач з відповідачкою повинні були звернутись до органу державної реєстрації актів -2- цивільного стану зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Як пояснила в судовому засіданні відповідачка [PERSON], позивач не звертався до неї з проханням про розірвання шлюбу через органи РАЦС. Також з матеріалів справи не вбачається наявності доказів звернення позивача до відповідачки з проханням розірвання шлюбу через органи РАЦС, тобто є недоведеним факт такого звернення до відповідачки та відмови відповідачки від розірвання шлюбу через органи РАЦС. Відповідно до положень\~ ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини\~ подружжя, дійсні причини позову\~ про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини\~ життя подружжя\~ та постановляє рішення\~ про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше\~ спільне\~ життя подружжя\~ і збереження шлюбу\~ суперечило б\~ інтересам\~ одного з них, інтересам їхніх\~ дітей. З пояснень відповідачки [PERSON] вбачається, що позивач взагалі не мав на меті розривати з нею шлюб, а лише через психічну хворобу, в грудні 2012 року ,був відправлений його сином [PERSON] на лікування в місто Львів, де до цього часу перебуває. Під час останньої зустрічі з ним (відповідачем), яка відбулась в грудні 2012 року, він не планував розлучатись та на думку відповідачки ідея розлучення не його, а сина. Крім того, відповідачка зазначила, що вільного телефонного чи іншого звязку з позивачем вона не має через те, що син не дозволяє батькові спілкуватись з нею, а під час декількох телефонних розмов з ним ( він телефонував з мобільного сина) він говорив, що скучає та хоче побачитись . Через тяжкість його психічного захворювання та наслідків лікування він( відповідач) не має можливості самостійно вчиняти які-небудь дії та перебуває під впливом свого сина. Інформації про те, що позивач визнаний в судовому порядку обмежено осудним чи неосудним не надходила, хоча, як видно з копії паспорта позивача, 01.03.2013 року позивача , без її відома, було знято з реєстраційного обліку в м. Новий Буг по вулиці Херсонська 21 та зарєєстроване його місце проживання в [INFO].. З встановлених в судовому засіданні обставин судом зроблено висновок, що позивачем, в порушення вимог ст.10 ЦПК України, не доведено суду обґрунтованість своїх позовних вимог та не зазначено підстави для переконання суду про те, що подальше сумісне життя з відповідачкою буде суперечити його інтересам. За таких обставин, суд дійшов висновку про\~ безпідставність\~ посилань , зазначених в позові та\~ відсутність передбачених\~ наведеним законом\~ умов для розірвання шлюбу\~ , в зв'язку з чим, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід відмовити.

Outcome: dismissed