Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до комунального закладу «Нововоронцовська районна дитяча музична школа»про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування вимог вказувала, що 02 липня 2012 року вона була прийнята на роботу до комунального закладу «Нововоронцовська районна дитяча музична школа»на посаду тимчасово виконуючого обовязки бухгалтеру. 28 вересня 2012 року її було звільнено за п.2 ст.40 КЗпП України, у звязку з виявленою невідповідністю займаній посаді в наслідок недостатньої кваліфікації. Вважає її звільнення незаконним оскільки жодного доказу того, що вона через недостатню кваліфікацію не може належним чином виконувати покладені на неї трудові обовязки не має. Крім того не має жодного документу, на підставі яких саме обєктивних даних (документи, звіти, плани, доповідні та інші докази неякісного чи неналежного виконання трудових обовязків) зроблено таку оцінку. Її звільнення ґрунтувалося лише на припущеннях та особистих неприязних відносинах до неї з боку керівництва комунального закладу. У звязку з чим просить визнати незаконним та скасувати наказ №54-к від 20.09.2012 року про її звільнення з 28.09.2012 року, поновити її на займаній посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та стягнути з відповідача 3000 гривень завданої моральної шкоди. Представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали і пояснили, що відповідно до «Порядку погодження призначення на посаду та звільнення з посади головного бухгалтера бюджетної установи»(наказ МФУ від 21.02.2011 №214) для призначення [PERSON] необхідно було звернутися до Державної казначейської служби України з поданням та відповідними документами для погодження кандидатури. Проте колишнім директором [PERSON] цього не було зроблено. Згідно з вищезазначеним Порядком, кандидат на посаду головного бухгалтера (якщо в установі один бухгалтер, то вважається, що він виконує функції головного бухгалтера) повинен відповідати вимогам до професійно кваліфікаційного рівня, відповідно до Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи, затвердженим постановою КМУ №59 від 26.01.2011, а саме: мати повну вищу освіту в галузі економіки та фінансів, стаж роботи за фахом на керівних посадах не менше як три роки - для особи, що претендує на посаду головного бухгалтера бюджетної установи, яка підпорядкована іншій бюджетної установі. У разі коли кандидат не відповідає професійно-кваліфікаційним вимогам, орган Державної казначейської служби України надає висновок про відмову в погодженні призначення кандидата на посаду головного бухгалтера. Крім того невідповідність професійно - кваліфікаційного рівня [PERSON] зайнятій посаді полягає не тільки в тому, що вона не має відповідної освіти та досвіду роботи, що передбачено нормативними актами, а й неякісним виконанням завдань, неналежне виконання трудових обовязків, порушенням трудової дисципліни. Дані факти підтверджуються пояснювальними записками [PERSON], в яких вона мотивує свою відсутність на робочому місті: «знаходжусь в бухгалтерії РБК в звязку з тим, я що навчаюсь бухгалтерською справою в бухгалтера [PERSON]В.»; актами, складеними в присутності працівників закладу, про відмову підписувати документи та неналежне виконання доручень; протоколом трудового колективу від 14.09.2012. А також в результаті відсутності достатніх навиків і вмінь [PERSON] не забезпечувала своєчасне виконання доручень та порушувала трудову дисципліну, наслідком чого стало винесення їй догани. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно з положеннями п.2 ч.1, ч 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоровя, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обовязків вимагає доступу до державної таємниці. Звільнення з підстав, зазначених у пп. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Судом установлено, що з 02.07.2012 року позивач працював в комунальному закладу «Нововоронцовська районна дитяча музична школа»на посаді: тимчасово виконуючого обовязки бухгалтера, наказ №30-к від 02.07.2012 року. Згідно з «вимогами до кваліфікації головного бухгалтера»Посадових обовязків (головного) бухгалтера він повинен мати вищу професійну (економічну) освіту і стаж фінансово-бухгалтерської роботи, в тому числі на керівних посадах, не менше 5 років, з якою позивач ознайомлена 02.07.2012 року та 21.08.2012 року. Наказом № 54-к від 20 вересня 2012 року позивач звільнена з посади т.в.о. бухгалтера КЗ «Нововоронцовська РДМШ»у звязку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації за п. 2 ст. 40 КЗпП України з 28.09.2012 року. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, розяснень Пленуму Верховного Суду України в п.21 постанови № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»підставою для розірвання трудового договору з працівником є виявлена невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоровя, які перешкоджають продовженню даної роботи. Таким чином, підставою для розірвання трудового договору є саме виявлена невідповідність займаній посаді. Доказом такої виявленої невідповідності, на думку відповідача, є відсутність у позивачки диплома про повну вищу освіту. Це підтверджується наказом 54-к від 20.09.2012 року, листом запитом до управління Державної казначейської служби України в Нововоронцовському районі від 19.09.2012 року №105, поясненням відповідача щодо доцільності звільнення такого працівника, оскільки відсутність повної вищої освіти дає підстави для не прийняття відповідних звітів казначейством так як музична школа є бюджетною установою. Однак відсутність диплома про повну вищу освіту позивачки не є доказом виявленої невідповідності [PERSON] займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, до того ж згідно посадових обовязків бухгалтера передбачено наявність кваліфікаційних вимог «вища професійної (економічна) освіта», що підпадає під вимоги ч.1 ст.6 Закону України «Про вищу освіту»згідно яких передбачено, що до структури вищої освіти входять освітні рівні: неповна вища освіта; базова вища освіта; повна вища освіта. Так, позивачка, маючи базову вищу освіту за напрямом підготовки «Економіка і підприємництво», та здобула кваліфікацію бакалавра з обліку і аудиту, була прийнята на роботу в комунальний заклад «Нововоронцовська районна дитяча музична школа». Таким чином, на час прийняття позивачки на роботу відсутність у неї диплома про повну вищу освіту була відома роботодавцю, крім того це не суперечило посадовим обовязкам. Вказані обставини свідчать про те, що підстави для звільнення позивачки через виявлену невідповідність займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації на час її звільнення не було. Тобто неякісне виконання роботи, неналежне виконання функціональних обовязків може вважатися виявленою невідповідністю займаній посаді тільки тоді, якщо вони викликані недостатньою кваліфікацією та за відсутності вини працівника в неналежному виконанні посадових обовязків. Встановлені адміністрацією відповідача порушення по суті є загальною оцінкою роботи працівника за відсутності конкретних фактів неналежного виконання нею трудових обовязків саме внаслідок недостатньої кваліфікації. З матеріалів справи вбачається, що питання про можливість переведення позивачки на іншу роботу за її згодою, у порушення вимог ч. 2 ст. 40 КЗпП України відповідачем взагалі не вирішувалось. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що звільнення [PERSON] за п.2 ст.40 КЗпП України є незаконним, тому вона у відповідності зі ст. 235 КЗпП України, підлягає поновленню на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Час вимушеного прогулу позивача починається з 01.10.2012 року, тобто з наступного після звільнення позивача з роботи по день ухвалення рішення суду про стягнення середнього заробітку 20.11.2012 року і складає 37 робочих дні. Для визначення розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 судом, визначається середньоденна заробітна плата позивача за даними про його заробітну плату згідно довідки відповідача за серпень 2012 року 2081 грн. та вересень 2012 року 1884,60 грн., яка складає загальну суму 3965,60 грн. Визначений розмір заробітної плати за серпень та вересень 2012 року підлягає діленню на 42 робочих дні, за цих ж два місяці, внаслідок чого середньоденна заробітна плата позивача складає 94,41 грн. (3965,60 грн. : 42 = 94,41 грн.). Таким чином, середній заробіток, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за час вимушеного прогулу становить 3604,17 грн.(94,41грн.* 37 робочих днів = 3604,17 грн.) Оскільки порушення трудових прав позивачки спричинило їй моральні страждання, то згідно зі ст.237-1 КЗпП України вона має право на відшкодування моральної шкоди. Враховуючи тривалість неправомірних дій відповідача, характер заподіяної шкоди та обсяг перенесених позивачкою страждань, суд вважає, що достатній розмір такого відшкодування становитиме 1500 грн. Суд критично ставиться до доводів відповідача щодо правомірності звільнення [PERSON] згідно ст.40 п.2 КЗпП України, так як останню було притягнуто до дисциплінарної відповідальності 13.09.2012 року та листа розяснення начальника управління Державної казначейської служби в Нововоронцовському районі щодо кваліфікаційних вимог до головного бухгалтера бюджетної установи, оскільки притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності 13.09.2012 року, та лист розяснення від 19.09.2012 року не може бути підставою для звільнення позивача за п.2 ст.40 КЗпП України. Згідно зі ст.ст. 81,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір 214,60 грн. за стягнення матеріальної шкоди та 107,30 грн. за стягнення моральної шкоди, всього на загальну суму 321,9 грн. (триста двадцять одна грн. 90 коп.). На підставі ст.ст.40,235 КЗпП України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року «Про практику розгляду трудових спорів»,

Outcome: partial