Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-16 00:00:00

В листопаді 2012 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 22 грудня 1989 року вона була прийнята на роботу в СПТУ №15 (на даний час - Центр професійно-технічної освіти м. Житомира) майстром виробничого навчання. 02.02.2012 року вона була звільнена з роботи із зазначеної посади через скорочення чисельності штату і працівників на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Дане звільнення вважає незаконним, оскільки згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України звільнення за цією правовою нормою є можливим за умови, коли на підприємстві, в установі є дійсні зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, які в Центрі професійно-технічної освіти не відбулися: навчально-виробничий процес не порушений, учні навчаються, курси навчань не відмінені, на роботу керівником закладу приймаються нові вчителі і майстри виробничого навчання. Крім цього, при зміні в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а при рівних умовах перевага в залишенні на роботі надається: особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком та працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. На сьогоднішній день тільки у Центрі професійної освіти вона має більше 20 років безперервного стажу, а загалом - більше 40 років тривалої, бездоганної праці в закладах освіти, за що була неодноразово нагороджена грамотами, зокрема, Міністерства освіти і науки України, проживає одна, її чоловік - [PERSON], який також пропрацював в Центрі професійно-технічної освіти понад 10 років, помер два роки тому і в її сім'ї інших працівників з самостійним заробітком немає. Також, при її звільненні не було враховано, що згідно ч. 3 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Лише за відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу, проводиться подальше звільнення. Керівництвом навчального закладу їй не було запропоновано іншої посади, іншої роботи в закладі, документи з цього приводу не складалися і для ознайомлення і підпису не надавалися. Оскільки раніше вона вже зверталася до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі та оплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу до Центру професійно-технічної освіти м. Житомира, але через те, що хворіла, суд позовну заяву залишив без розгляду, в зв»язку з чим пропущені нею строки звернення до суду є поважними та такими, що підлягають поновленню. На підставі викладеного позивач просить суд визнати незаконним її звільнення з посади майстра виробничого навчання Центру професійно- технічної освіти згідно наказу № 7-Л від 02.02.2012 року, поновивши на посаді майстра виробничого навчання Центру пофесійно-технічної освіти м. Житомира, стягнути середній місячний заробіток за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали із вказаних підстав. Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позову просить відмовити з тих підстав, що звільнення позивачки відбулося на законних підставах, оскільки в ЦПТО м. Житомира відбулися зміни в організації виробництва і праці, що відповідно порушили навчально- виробничий процес у зв'язку з випуском груп, та відповідним зменшенням їх наповнюваності, про що був виданий відповідний Наказ №242-к від 01.12.2011 року, в зв'язку з скороченням штатних одиниць майстрів виробничого навчання, про вивільнення працівників з 02.02.2012 року, позивача було персонально попереджено про скорочення чисельності штату працівників, доведено до відома Державну службу зайнятості про наступне вивільнення працівників із зазначенням їх професій, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці, після фактичного звільнення, протягом 10 днів, надано списки працівників яких було звільнено до Державної служби зайнятості, на звільнення позивача була отримана згода профспілкового комітету, переважного права залишення на роботі перед іншими працівниками Центру позивач немає і їй було запропоновано Управлінням освіти і науки Житомирської облдержадміністрації надання робочого місця, а саме майстра виробничого навчання в іншому навчальному закладі, але вона від даної пропозиції відмовилась. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, покази свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 425-к від 21.12.1989 року [PERSON] прийнята на роботу в СПТУ №15 (на даний час - Центр професійно-технічної освіти м. Житомира) майстром виробничого навчання. Наказом № 7-Л від 02.02.2012 року [PERSON] звільнена з роботи із зазначеної посади через скорочення чисельності штату і працівників на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. На думку суду, звільнення позивачки з вищевказаних підстав є незаконним і вона має бути поновлена на роботі, оскільки навчально-виробничий процес в ЦПТО м. Житомира фактично не порушений, учні навчаються, курси навчань не відмінені. Відповідачем не було враховано, що серед інших працівників, які мають рівні умови продуктивності праці і кваліфікації, і які залишені на робочих місцях, позивач має більше 40 років загального трудового стажу, з яких 20 років безперервного, неодноразово заохочувалася як спеціаліст в системі Міністерства освіти та науки, що підтверджується долученими до матеріалів справи відповідними доказами. Крім цього, позивач проживає одна, її чоловік - [PERSON], який також пропрацював в Центрі професійно-технічної освіти понад 10 років, помер два роки тому і в її сім'ї інших працівників з самостійним заробітком немає. Представником відповідача не було надано суду належного доказу щодо пропозиції наданої Управлінням освіти і науки Житомирської облдержадміністрації надання робочого місця, а саме майстра виробничого навчання в іншому навчальному закладі, від якої позивач відмовилася. Також суд вважає, що є підстави для поновлення позивачу строку звернення до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки первісне звернення до суду відбулося в межах строку передбачених законом, а в подальшому [PERSON] перебувала на лікарняному. Одночасно судом вирішується питання про стягнення на користь позивача середнього місячного заробітку за час вимушеного прогулу, розмір якого становить 21\~789 грн. 46 коп., виходячи з наступного розрахунку. Середньомісячна заробітна плата позивача за два останні повні відпрацьовані місяці, які передували дню звільнення становить 2693 грн. 08 коп. (а.с. 114), при середньоденній 122 грн. 41 коп. Строк вимушеного прогулу становить 8 місяців та 2 дні. (2693, 08 грн. х 8 міс. + 122,41 грн. х 2 дні). При цьому, суд не включає в даний розрахунок строк протягом якого з вини позивача судовий розгляд справи не відбувався, а саме коли справа була залишена без розгляду в зв»язку неявкою позивача і період розгляду справи в апеляційному порядку.

Outcome: partial