Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-10 00:00:00

У жовтні 2012 року позивач звернулася до суду із даним позовом до відповідача, в якому просить: - встановити факт належності правовстановлюючого документу Державного акту на право власності на земельну ділянку, площею 0,10 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], виданого на підставі рішення Виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів № 89 від 06.06.1995 року, її батькові - [PERSON], який помер [INFO]; - визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,10 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті її батька - [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO], відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 0,10 га, розташованої за адресою: [ADDRESS]. В свою чергу позивач звернулася до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про оформлення своїх спадкових прав, однак, отримала відмову. Відмова нотаріуса обґрунтовувалася тим, що на час одержання Державного акту місце проживання [PERSON] було зазначено: [ADDRESS], а відповідно до довідки ЖЕКу Південь № 19 він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Також у Державному акті не зазначена повна адреса розташування земельної ділянки. Вказано, що земельна ділянка розташована на території м. Миколаєва, а район розташування та адреса земельної ділянки не вказані. Крім цього, Державний акт виданий спадкодавцю, був виготовлений не на спеціальному бланку, чим порушено форму Державного акту, встановленою Постановою ВР України від 13.03.1992 року за № 2201 XII та допущена помилка в написанні імені власника було вказано [PERSON], замість [PERSON]. Звернувшись до управління Держкомзему у м. Миколаєві, позивач також отримала відмову у видачі, так як видати Державний акт на імя померлого [PERSON] не представляється можливості, в звязку із чим позивачу було рекомендовано звернутися до суду. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просила його задовольнити. Представник відповідача - Миколаївської міської ради у судове засідання не зявився надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Заперечень проти позову не подав. Представник третьої особи Другої Миколаївської державної нотаріальної контори також не зявився у судове засідання, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи Управління Держкомзему у м. Миколаєві також не зявився у судове засідання, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Заперечень проти позову не подав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], на підставі Державного акту на право власності на землю, виданого на підставі рішення Виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів № 89 від 06.06.1995 року, належить земельна ділянка площею 0,10 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.14, 20). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.18). Як вбачається із матеріалів справи, а саме, із копії спадкової справи № 7972010 від 23.06.2010 року за серією СР № 50400631 спадкоємцем першої черги за законом є позивач [PERSON], як рідна дочка спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.13). Інших спадкоємців першої черги немає, заповіт спадкодавець не залишив. Позивач - [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] На підставі її заяви нотаріусом була заведена вищевказана спадкова справа, одна у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, так як місце проживання власника [PERSON] зазначено „[ADDRESS]", але спадкодавець відповідно до довідки ЖЕКу Південь № 19 на час одержання державного акту проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. У Державному акті не зазначена повна адреса розташування земельної ділянки, наданої для індивідуального житлового будівництва. Вказано, що земельна ділянка розташована на території м. Миколаєва. Район розташування та адреса земельної ділянки не вказані. На підставі Постанови ВР України від 13.03.1992 року за № 2201-ХІІ (постанова втратила чинність на підставі Закону № 1377-УІ (1377-03) від 11.12.2003 року) „Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею було затверджено нову форму Державних актів про право приватної власності на землю, що повинні були виготовлятися на спеціальних бланках зазначених державних актів. Державний акт, виданий спадкодавцю у 1996 році, був виготовлений не на спеціальному бланку, чим порушено форму Державного акту, встановлену вищезазначеною Постановою ВР України. Звернувшись до управління Держкомзему у м. Миколаєві [PERSON] отримала відповідь в якій зазначено, що відповідно до постанови КМУ № 449 від 02.04.2002 раніше видані державні акти на право власності на землю, державні акти на право власності на земельну ділянку та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Однак видати державний акт на ім'я померлого [PERSON] не представляється можливим. Факт належності спадкодавцю державного акту підтверджується зібраними по справі письмовими доказами. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином із поданих позивачем доказів вбачається, що вона прийняла спадщину у відповідності із вимогами п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України, та є спадкоємицею першої черги за законом. Оскільки немає інших засобів для захисту її прав на спадщину, то відповідно до ст. 16 ЦК України її цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею право власності в порядку спадкування за законом. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що за позивачем [PERSON] належить визнати право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою [ADDRESS], площею 0,10 га.

Outcome: approved