Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-09 00:00:00

Позивач в липні місяці звернувся з позовом до відповідача в якому просив стягнути заборгованість по невиплаченій заробітній платі в розмірі 42600грн., компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати у розмірі 5261 грн.,середній заробіток за час невиплати сум належних при звільненні у розмірі 170400грн, а також моральну шкоду у розмірі 5 тис. грн. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що віна з 04.01. 2005 року по 01.07.2010 року працював у відповідача на посаді виконроба. В результаті затримки строків виплати заробітної плати, у відповідача виникла заборгованість перед ним по заробітній платі за період з 01.01.2010 року по 30.06.2010 року, в загальній сумі 42600 грн., яка при звільненні йому не виплачена та з ним не проведено повний розрахунок. Позивач вказує , що на усі вимоги позивача провести з ним розрахунок заборгованості, відповідач не реагує, він неодноразово звертався особисто до директора товариства [PERSON] з даного питання, проте на даний час заборгованість не погашена. Пояснює, що 18.10.2011 року під тиском робітників товариства, було проведено сумісну нараду трудового колективу за наслідками якої був затверджений генеральним директором товариства [PERSON] та представником колективу [PERSON] протокол сумісної наради трудового колективу відповідно до якого директор товариства підтвердив свій обовязок щодо виплати заборгованості. Станом на 18.10.2011 року, керівництво відповідача склало акти звірки по заборгованості із заробітної плати з кожним робітником, в тому числі з позивачем та надано кожному графік погашення заборгованості по заробітній платі. Крім того, позивач в позові посилається на те, що у звязку з намірами працівників на звернення до суду з позовами про стягнення заробітної плати, генеральним директором було організовано та проведено сумісну нараду трудового колективу товариства27.03.2012 року за наслідками якої також підтверджено зобовзання директора щодо виплати заборгованості, що відображено у протоколі № 2 сумісної наради трудового колективу товариства від 27.03.2012 року. У звязку з порушенням строків виплати заробітної плати , позивач також просить стягнути грошову компенсацію в розмірі 5 261 грн, обрахувавши зазначений розмір у відповідності до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати. Крім того, просить стягнути з відповідача середній заробіток за час невиплати належних сум при звільненні у розмірі 170\~400 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5 тис. грн., завдану неналежним виконанням відповідачем свого обовязку щодо виплати заробітної плати. Представник позивача в ході розгляду справи неодноразово збільшувала позовні вимоги та остаточно уточнивши їх просила стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 42600грн, грошову компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати у розмірі 5\~261грн, середній заробіток за час невиплати належних сум при звільненні у розмірі 234\~297грн.36 копійок та моральну шкоду у розмірі 5 тис. грн. Третя особа- Генеральний директор ТОВ ХК Євробудінвест[PERSON], який є представником відповідача в ході судового розгляду позовні вимоги визнав в частині основної заборгованості по заробітній платі у розмірі 42600грн. В іншій частині просив відмовити у задоволенні даних позовних вимог, пославшись на те, що заборгованість по заробітній платі утворилась у звязку з відсутністю коштів на рахунках підприємства. При цьому генеральним директором ТОВ ХК Євробудінвест[PERSON] неодноразово заявлялось клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю надання йому часу для виплати заборгованості по заробітній платі позивачу. Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, який є представником відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 04.01.2005 року по 01.07.2010 року перебував на посаді виконробу в ТОВ ХК Євробудінвест. ( а.с.6-7). Факт перебування позивача в трудових відносинах з товариством третьою особою не оспорювалось. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, перед позивачем утворилась заборгованість за період з 01.01.2010 року по 30.06.2010 року, в загальній сумі 42600рн. Як встановлено в ході розгляду справи та підтверджується матеріалами справи, вказаний розмір заборгованості підтверджений узгодженим протоколом спільної наради трудового колективу товариства та керівництва компанії від 18.10.2011 року за підписом генерального директора [PERSON] та представником колектива [PERSON]В.( а.с.11). В ході розгляду справи, розмір заборгованості перед позивачем відповідачем визнано. Відповідно до протоколу № 2 спільної наради трудового колективу ХК Євробудінвестта керівництва компанії від 27.03.2011 року за участю генерального директора товариства [PERSON] та в тому числі позивача, задекларовано не виконання відповідачем домовленості по виплаті заробітної плати та підтверджено заборгованість перед позивачем у розмірі 5488000 грн.( а.с.12). В ході розгляду справи третя особа- Гомзар С.Ю. вказані вище обставини не оспорював та не спростував . Відповідно до ст.233 КЗпП України У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, суд вважає, що строки звернення до суду з вказаним позовом позивачем не порушені. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, враховуючи на наявну заборгованість товариства перед позивачем, зважаючи на порушення відповідачем строків виплати заробітної плати, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 42600грн. Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, підприємства , установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу ( особи) ; компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Відповідно до ст.ст.3,4 вищеназваного закону , сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць ( після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу ( інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться); виплата громадянам суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Отже, враховуючи порушення строків виплати заробітної плати позивачу, з відповідача підлягає стягненню грошова компенсація за порушення строків виплати заробітної плати , розмір якої у відповідності до вищевказаного закону та Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплатистановить 5261 грн., виходячи із розрахунку: Із=Сзі-Сз,де Із=інфляційні збитки; Сзі- сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції; Сз-сума заборгованості за період; Сзі=СзхСіі,де Сіі-сукупний індекс інфляції. Таким чином, 7100,00грн.-сума заборгованості за січень 2010 року, 01.02.2010-31.05.2012-період за який нараховується компенсація=114,5 сукупний індекс інфляції=8129,50=сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції=1029,30 інфляційні збитки. 7100,00грн.-сума заборгованості за лютий 2010 року, 01.03.2010-31.05.2012-період за який нараховується компенсація=113,6 сукупний індекс інфляції=8065,60=сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції=965,50 інфляційні збитки. 7100,00грн.-сума заборгованості за березень 2010 року, 01.04.2010-31.05.2012-період за який нараховується компенсація=111,5 сукупний індекс інфляції=7916,50=сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції=816,50інфляційні збитки. 7100,00грн.-сума заборгованості за квітень 2010 року, 01.05.2010-31.05.2012-період за який нараховується компенсація=111,5 сукупний індекс інфляції=7916,50=сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції=816,50інфляційні збитки. 7100,00грн.-сума заборгованості за травень 2010 року, 01.06.2010-31.05.2012-період за який нараховується компенсація=111,5 сукупний індекс інфляції=7916,50=сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції=816,50інфляційні збитки. 7100,00грн.-сума заборгованості за червень 2010 року, 01.07.2010-31.05.2012-період за який нараховується компенсація=111,5 сукупний індекс інфляції=7916,50=сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції=816,50інфляційні збитки. 1029,50+965,50+816,50+816,50+816,50+816,50=5261,00 Стосовно позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні , то суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.117 КзПП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, враховуючи те, що заборгованість по заробітній платі , позивачу не виплачена , що є безумовним порушенням вимог, передбачених ст.116 КЗпП України, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні , який становить 234\~297грн.36 копійок, розмір якого відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 Про Порядок обчислення середньої заробітної платиобчислюється виходячи із розрахунку: 234 297 грн. 36копійок = 373грн.68 коп.( середня заробітна плата)х 627 ( кількість днів прострочення). При цьому середня заробітна плата у розмірі 373 грн.68 копійок обраховується наступним чином: середній заробіток позивача за останні два місяці складає 7100 ( травень 2010р) + 7100( червень 2010 рік)=14200:2, де оплата за один робочий день 7100( травень 2010р)+7100 (червень 2010р)/17 ( кількість робочих днів у травні 2010р.) +21 ( кількість робочих днів у червні 2010р)= 373грн.68копійок. При цьому посилання третьою особою на відсутність коштів на рахунку підприємства та скрутне матеріальне становище, як підставу відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення грошової компенсації, судом до уваги не приймається, оскільки відсутність коштів у підприємства, не може бути підставою для звільнення від відповідальності та застосування до роботодавця санкцій за несвоєчасну виплату заробітної плати працівнику. Крім того, генеральним директором в ході розгляду справи, зважаючи на достатній час , який був наданий судом для розрахунку з позивачем, не надано доказів в підтвердження своїх намірів щодо виплати заборгованості позивачу, або часткового погашення частини заборгованості , що утворилась. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, з урахуванням того, що діями відповідача позивачу спричинений певні негативні явища, повязані з відновленням свого порушеного права на отримання заробітку , встановленого трудовим договором, виходячи із засад розумності та справедливості суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 500грн. В іншій частині вимог слід відмовити. В порядку розподілу судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2826грн.58 копійка. На підставі наведеного,

Outcome: partial