Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-17 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про виселення . В позові зазначає, що він є власником житлового будиноку з господарськими спорудами, які знаходяться в смт. Літині, по вул. К.Маркса, 68 Літинського району Вінницької області. В 2011 році між ним та відповідачем по справі, [PERSON], було досягнуто угоди про купівлі продаж, вище вказаного будинковолодіння, за 16 тисяч доларів США, про що підтверджує копія угоди від 22 травня 2011 року та копія розписки від 23 липня 2011 року. [PERSON] зобов'язався розрахуватися із позивачем до 15 серпня 2011 року, а у разі невиконання угоди звільнити будинок . Угоду відповідач не виконав із позивачем не розрахувався до цього часу. Ухиляється від зустрічей, не відповідає на телефонні дзвінки, та не бажає мирно врегулювати дане питання. В даний час у позивача виникла потреба у належному розпорядженні та використанні будинку і тому змушений звернутись до суду. Просить виселити [PERSON] із житлового будинку, який розташований по вул. К.Маркса, 68 в смт. Літині Вінницькі області . В зустрічному позові [PERSON] зазначає, що дізнавшись від знайомих, що смт. Літині по вулиці Карла Маркса-68, продається житловий будинок з земельною ділянкою, він звернувся до власника будинку [PERSON] Між ним та та [PERSON] 22 травня 2011 року було досягнуто згоди, щодо купівлі продажу будинковолодіння по вулиці К.Маркса-68, смт.Літина. [PERSON] запропонував йому внести завдаток, як гаранта надійного покупця, що було засвідчено у відповідній угоді, при цьому передано [PERSON] завдаток у розмірі 1000 ( одна тисяча доларів США ) . [PERSON] в свою чергу взяв на себе обов'язок нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки до 15 серпня 2011 року, передати усі необхідні документи на будинок та державний акт на земельну ділянку а він в свою чергу в нотаріальній конторі мав сплатити йому повну вартість яка обумовлену договором. Після отримання завдатку 22 травня 2011 року [PERSON] передав йому ключі від будинку, запевнив , що він може проводити капітальні ремонти, благоустрій в будинку та починати проживати в ньому. Він вселився в будинок, провів внутрішній капітальний ремонти, замінив електрообладнання, штукатурку, шпаклівку та окраску стін, дверей та вікон, благоустроїв подвір'я . Відповідно до квитанцій та накладних на придбання будівельних матеріалів він потратив 1194 грн. Станом до 15 серпня 2011 року [PERSON] нотаріальне оформлення будинковолодіння та земельної ділянки так і не провів, через відсутність документів, які він мав виготовити. 15 серпня 201 Іроку він зустрівся з [PERSON] з метою розірвати угоду по договору купівлі-продажу , повернути завдаток та витрати на ремонт будинку. [PERSON] відмовив йому у задоволені вимоги , попросив надати йому термін для виготовлення державного акта та проводити йому часткову оплату по 340 гривень помісячно, починаючи з червня місяця, сума якої буде входи у вартість оплати за будинок. [PERSON]К надав йому номер рахунку в Ощадбанку ( Миттєвий ). Кошти він виплачував щомісячно включно до березня 2012 року. Сума сплачена по квитанціях з червня 201 Іроку по березень 2012 року становить 3400 ( три тисячі чотириста гривень ) . До останнього мав намір придбати даний будинок. 02 березня 2012 року [PERSON] несподівано звернувся з позовом до суду про виселення з житлового будинку . Вважає , що договір купівлі -продажу не укладено з вини [PERSON], який не оформив Державний акт на землю Просить стягнути суму завдатку 8000 грн. + 3400 грн. щомісячної оплати = 11400 грн. Із врахуванням інфляції (11400 х 1.100.5: 100) становить 12545 грн. 70 коп. Три проценти річних від простроченої суми становить 3524 грн.90 коп. Крім того просить стягнути витрати на ремонт в сумі 1194 грн. Також неправомірними діями відповідача йому завдано моральної шкоди , яку оцінює в 5000 (п'ять) тисяч грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав, зустрічний позов не визнав. Пояснив, що в травні 2011року домовився із [PERSON] про продаж йому будинку про що свідчить угода та розписка. [PERSON] поселився у будинку і зобовязався до 15 серпня 2011 року повністю розрахуватись . Однак дані вимоги він не виконав, тому просить виселити його із спірного будинку. Крім того підтвердив , що [PERSON] передав йому 1000дол.США завдатку , а потім щомісячно перераховував йому по 340 грн. В ході судового засідання змінив показання та повідомив, що повернув 1000дол. [PERSON], а щомісячні платежі отримував за оренду будинку. Тому у задоволені зустрічного позову просить відмовити. Відповідач [PERSON] позов визнав, свій позов підтримав. Пояснив, що між ним та позивачем було досягнуто згоди про купівлю-продаж його будинку. Він заплатив [PERSON] 1000дол.США завдатку, [PERSON] повідомив, що усі документи на будинок і земельну ділянку у нього є і він пообіцяв приготувати усі необхідні документи і після того мали в нотаріуса посвідчити угоду і повністю розрахуватись за будинок. [PERSON] дозволив поселитись у будинку і зробити там ремонт. Через деякий час [PERSON] повідомив, що у нього немає Державного акта на землю, тоді попросив його виготовити так, як мав намір придбати будинок разом із землею. Тоді ж домовились, що буде в рахунок майбутнього платежу за будинок щомісячно пересилати йому по 340 грн. [PERSON] спочатку погодився виготовити Державний акт, а потім відмовився через те, що уже використав своє право на приватизацію . Відсутність Державного акта стала причиною не укладення угоди . Просить стягнути з позивача сплачені йому кошти із врахуванням індексу інфляції та 3% річних і витрати на проведений ремонт. Не заперечив проти виселення. Вислухавши сторін, вивчивши документи, які є в матеріалах справи суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення, зустрічний позов слід задовільнити частково. Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до копії рішення суду (а.с5) видно, що за [PERSON] 06.10.2008 року визнано право власності на житловий будинок в смт. Літині по вул. К.Макркса 68 . Витяг з реєстру права власності (а.с.6-7) підтверджує те, що 02.06.2011року [PERSON] зареєстрував своє право власності. Довідка (а.с.9) свідчить, що земельній ділянці в смт. Літині по вул. К.Макркса 68 присвоєно кадастровий номер. Довідки (а.с.18, 56) підтверджують те, що земельна ділянка не приватизована і Державний акт на неї не видавався. Копія угоди (а.с.11) свідчить про домовленість між [PERSON] та [PERSON] 22.05.2011року про продаж будинку в смт. Літині по вул. К.Макркса 68, та про отримання [PERSON] 1000дол. Копія розписки (а.с.10)свідчить про зобовязання [PERSON] повністю розрахуватись до 15.08.2011року. Аналіз зазначених документів свідчить, що на момент досягнення домовленості про купівлю-продаж будинку і передачу 1000дол. станом на 22.05.2011року , за [PERSON] право власності на даний будинок було ще не зареєстроване, він зареєстрував його 02.06.2011року. Земельна ділянка досі перебуває у комунальній власності. Тобто це повністю узгоджено із поясненнями [PERSON] Крім того копії квитанцій (а.с.19,20,21,22, 36) підтверджують факт постійного перерахунку [PERSON] коштів [PERSON] Останній переказ відбувся 14.03.2012року в той час, коли [PERSON] звернувся до суду з позовом про виселення 02.03.2012року. Ця обставина свідчить про те, що [PERSON] не мав наміру відмовлятись від укладання угоди . Тому суд вважає доведеним, що угода не укладена з вини [PERSON]. Навпаки дії [PERSON] , а саме те, що він спочатку визнав, що отримав 1000дол., а потім повідомив, що їх повернув не підтвердивши це жодним доказом, те, що він подавши позов про виселення продовжував отримувати від відповідача кошти, свідчить про непослідовність його поведінки. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Здійснюючи аналіз норми ст. 571 ЦК, можна дійти висновку, що саме визначення завдатку як грошової суми (рухомого майна), "що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання" свідчить про необхідність існування договірного зобовязання між сторонами на момент укладення договору про завдаток. Крім того, до такого ж висновку можна дійти, виходячи зі змісту ст.ст. 546-548 ЦК, які визначають, що завдатком та іншими способами можуть забезпечуватися виконання зобовязань, що виконання основного зобовязання забезпечується якщо це встановлено договором або законом. Позаяк у ЦК та інших актах цивільного законодавства не передбачаються підстави для забезпечення завдатком зобовязання, що може виникнути у майбутньому, то можна дійти висновку про необхідність існування основного договірного зобовязання між сторонами. Така позиція міститься у Рішенні Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 квітня 2009 року. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами договір завдатку не укладався, тому сплачена [PERSON] 1000 дол. є авансом. Згідно ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому із [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] сума сплочених ним коштів із врахуванням індексу інфляції та 3% річних. Однак при підрахунку [PERSON] допустився помилки взявши за основу розрахунку загальну суму заборгованості і не врахувавши при цьому, що платежі були здійснені в різний час. [PERSON] отримав від [PERSON] 1000дол., що становить 7985 грн. 22.05.2011року, індекс інфляції з травня- 2011 року по березень 2012 року(100.8+100.4+98.7+99.6,100.1+100.0+100.1+100.2+100.2+100.2+100.2= 1.100.5) . 7985х 1.100.5:100= 8823,4 . Суму боргу множимо на 3 % річних , множимо на 330 днів, ділимо на 365 , ділимо на 100 = 239,3 грн. 20.09.11р було отримано 1385 грн.(а.с.36) індекс інфляції станове 1386 грн., 3%- 20,5грн, 340 грн. отримано 04.11.11р (а.с.35) індекс інфляції станове 340,3 грн., 3%- 3,78грн, 340 грн. отримано 20.01.12р (а.с.40) індекс інфляції станове 340,6 грн., 3%- 1.24грн, 340 грн. отримано 17.02.12р.(а.с.41) індекс інфляції станове 340 грн., 3%- 0,45 грн., та 340 грн. отримано 14.03.12р(а.с.42) Загальна сума 11835,1 грн. Суд не бере до уваги пояснення [PERSON] про те, що він отримував щомісячно по 340 грн. в рахунок орендної плати за користування будинком тому, що він в судовому засіданні не довів того, що відносини, які виникли між сторонами із договору купівлі-продажу переросли в орендні відносини. Згідно ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі. Також із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 1194 грн. за проведений ремонт, що підтверджено копіями накладних (а.с.23,24) Згідно ст.1160 ЦК України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. Враховуючи те, що 01.11.2007 року померла сестра [PERSON]К.(а.с.5) і у спірному будинку ніхто не проживав до 2011року, витрати на косметичний ремонт за таких обставин слід вважати виправданими. Таким чином стягненню підлягає 13029, 1грн , що складається із 11835,1 грн. суми заборгованості із врахуванням індексу інфляції та 3% річних і 1194грн.за ремони. В задоволенні моральної шкоди слід відмовити тому, що правовідносини, які склались між сторонами не передбачають стягнення моральної шкоди. Згідно п.5 ППВС України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначено, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Outcome: approved