Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування якого вказує, що він є приватним підприємцем та орендує торгівельне приміщення, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гудименка, 26/30. У вказаному приміщенні здійснює свою діяльність ТОВ Черемшина. В приміщенні працює закусочна, на підставі дозволу здійснюється продаж алкогольних напоїв. Вказав, що 20.06.2012 року він тримав копію листа, в якому викладена скарга [PERSON] на адресу державних органів та установ на його дії, як приватного підприємця та на закусочну, в якій він здійснює підприємницьку діяльність. Викладені в скарзі обставини не відповідають дійсності, вважає, що лист поширив недостовірну інформацію відносно нього. Просить суд визнати недостовірною інформацію, яка викладена у вказаному листі, зобовязати відповідача спростувати відомості, поширені у скарзі у формі письмового звернення до тих самих державних органів та установ, покласти витрати, повязані із спростуванням на відповідача та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов, суду пояснила, що [PERSON] здійснює свою діяльність відповідно до законодавства, жодних порушень під час перевірок виявлено не було, а тому відомості, які містить скарга [PERSON] є недостовірними. Оскільки скарга викликала проведення численних перевірок діяльності позивача, вказана інформація є негативною, тому вважає, що вона принижує статус його закладу в державних органах, принижує його честь та гідність, ділову репутацію. В судовому засіданні представник відповідача заперечила проти позову, суду пояснила, що скарга є колективною та підписана мешканцями будинків, що розташовані біля закусочної, а [PERSON] виступила як представник громадськості. Пояснила, що скарга стосувалась не діяльності [PERSON] як підприємця, а самої закусочної. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі судом встановлені наступні факти. Відповідно договору оренди від 01.04.2010 року приватний підприємець [PERSON] передала в оренду ТОВ Черемшинав особі [PERSON] торгівельний павільйон закусочну за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гудименко, 26/30. Відповідно висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи №89 від 27.05.2010 року ТОВ Черемшиназа адресою: м. Запоріжжя, вул. Гудименко, 26/30 здійснює діяльність у формі громадського харчування. ТОВ Черемшинамає ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями. Судом досліджений лист від 25.06.2012 року, відповідно якого на адресу прокурора Запорізької області, прокурора м. Запоріжжя, голови ДПС Запорізької області, головного лікаря обласного СЕС, головного лікаря СЕС м. Запоріжжя, міського голови м. Запоріжжя, голови ЗОДА, начальника управління гостехнобезпеки Запорізької області, начальнику інспекції ДАБК, начальнику державної інспекції сільського господарства Запорізької області була надіслана скарга. Як зазначено в листі, він складений представником громадськості [PERSON] м. Запоріжжя, вул. Гудименко, 24/9. Лист підписали ще 75 осіб, які зазначили свої прізвище, імя, по-батькові, вказали свої адреси. Зміст листа полягає у скарзі мешканців будинків №24 та №28 по вул. Гудименко в м. Запоріжжя на діяльність торгівельного павільйону, який належить ПП Христенко. Мешканці скаржаться, що у закладі здійснюється торгівля алкогольними напоями без ліцензії, територія має брудний вигляд, відсутній туалет у закладі, будівельні роботи заважають мешканцям будинків, що розташовані поблизу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона мешкає по вул. Гудименко в м. Запоріжжя. Вона особисто збирала підписи мешканців будинків, що мешкають поблизу закладу, в якому здійснюється продаж алкогольних напоїв. Мешканці були незадоволені тим, що територія біля закусочної, була засміченою, збиралися люди, що вживають спиртні напої. Вони вже багато разів писали скарги на діяльність закусочної. Влітку вони знов написали колективну скаргу, текст якої доручили складати [PERSON], яка також мешкала у будинку по вул. Гудименко. Мешканці скаржилися на функціонування закусочної. Як повідомив хтось із мешканців, вона належала підприємцю на прізвище Христенко. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає поблизу кафе, що знаходиться по вул. Гудименко в м. Запоріжжя. Мешканців не влаштовував павільйон, біля якого збиралися особи, які зловживають спиртним. Вона не знає хто саме здійснює діяльність в закусочній. Як пояснила представник позивача, [PERSON] отримав копію цієї скарги, знайшовши її у своїй поштовій скриньці. Суду надані документи, які підтверджують, що вищезазначена скарга була розглянута та були проведені відповідні перевірки. Зокрема відповідно листа головного державного санітарного лікаря м. Запоріжжя [PERSON] на момент проведення перевірки павільйон демонтовано. Аналогічні відповіді містять листи голови районної адміністрації [PERSON], міського голови [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Суд враховує розяснення Верховного суду України, який у постанові пленуму від 27.02.2009 року №1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутаціїзазначив, що суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що лист, який на думку позивача принизив його честь, гідність та ділову репутацію, був складений у формі колективного звернення та був адресований лише на адресу органів державної влади та місцевого самоврядування. Іншим шляхом розповсюдження негативної інформації не відбулось. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed