Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-09 00:00:00

У червні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 04.08.2006 року між Акціонерним комерційним банком "Національний кредит", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство (далі -Позивач) "Банк Національний кредит" та громадянином України [PERSON] (далі -Відповідач) було укладено Договір про іпотечний кредит № 26ф/2006/02-371/2-1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 51500,00 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 12,5 % річних в іноземній валюті, які з 15.05.2008 року Договором про внесення змін № 02-321/2-1 до Кредитного договору змінено на 14 %, а з 27.10.2008 року Договором про внесення змін № 02-636/2-1 до Кредитного договору - 17%. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 16.05.2012 року має заборгованість в розмірі 26696,00 доларів США, що по курсу НБУ станом на 16.05.2012 року еквівалентно 213301,04 грн., а сума заборгованості за відсотками за користування кредитом - 11954,11 доларів США, що по курсу НБУ станом на 16.05.2012 еквівалентно 95513,33 грн. В позовних вимогах просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 502842,70 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 3219,00 грн., витрати на розміщення оголошення про виклик відповідача до суду у розмірі 420,00 грн. 30 серпня 2012 року Дарницьким районним судом в м. Києві було винесено заочне рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. 28 лютого 2013 року до Дарницького районного суду м. Києва від [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 2-6327/12. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.04.2013 року заочне рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку на 22.05.2013 року. В судове засідання , призначене на 22.05.2013 року [PERSON] не з'явився, в матеріалах справи міститься конверт, який повернувся у зв'язку із закінченям терміну зберігання, телеграма про неможливість доставки телеграми, лист ЖБК "Будівельник-11" про неможливість вручення судової повістки [PERSON]. Розгляд справи відкладено на 10.06.2013 року. В судове засідання, призначене на 10.06.2013 року [PERSON] не з'явився повторно, причини неявки суду не відомі. Не з'являючись до суду на протязі тривалого часу, будь-яких доказів поважності причин неявки в судові засідання позивач не надав. Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Законом, а саме ст.ст. 27, 31 ЦПК України особи, що беруть участь у справі, наділені широким колом цивільних прав, і лише одним обов'язком: добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати покладені на них процесуальні обов'язки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання у відповідності до вимог ЦПК України, про причини їх неявки суду не відомо. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень судом встановлено наступне. 04.08.2006 року між АКБ "Національний кредит", правонаступником якого є ПАТ "Банк Національний кредит"та [PERSON] був укладений договір про іпотечне кредитування № 26ф/2006/02-371/2-1. Відповідач отримав кредит у розмірі 51500 доларів США за відсотковою ставкою 12,5 річних в іноземній валюті (а.с.29), які з 15.05.2008 року Договором про внесення змін № 02-321/2-1 до Кредитного договору змінено на 14 %, а з 27.10.2008 року Договором про внесення змін № 02-636/2-1 до Кредитного договору - 17%. Відповідно до п.п 2.3, 2.4 Кредитного договору, погашення кредиту здійснюється відповідачем щомісячно у відповідності до графіку (Додаток №1 до Кредитного договору), а кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним -не пізніше 03.08.2011 року. Відповідно до п.5.2.2 Кредитного договору, позичальник зобов'язаний своєчасно сплачувати кредит, проценти за користування кредитом, суми неустойки в порядку, передбаченому Договором. Відповідно до п. 6.4 Кредитного договору, за несвоєчасну сплату сум кредиту та /або процентів за користування кредитом Позивальник сплачує Банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення, та нараховується за кожен день прострочення платежу. Відповідно до п.6.5 Кредитного договору у випадку порушення Позичальником строку погашення одержаного ним кредиту, він сплачує проценти в розмірі 22,5 % річних від простроченої суми згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, які з 15.05.2008 року Договором про внесення змін № 02-321/2-1 до Кредитного договору змінено на 24 %, а з 27.10.2008 року Договором про внесення змін № 02-636/2-1 до Кредитного договору - 27%. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 16.05.2012 року відповідач має заборгованість 502842,70грн., яка складається з: - 213301,04 грн. заборгованість за кредитом; - 95513,33 грн. заборгованість за відсотками; - 64967,93 грн. пеня за прострочення погашення кредиту; - 21322,94 грн. пеня за прострочення погашення відсотків; - 107737,46 грн. річні від простроченої суми кредиту. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання не виконані з вини відповідача. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано. Суд дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи приходить до висновку, що виконання зобов'язань порушено з вини відповідача тому позовні вимоги підлягають задоволенню повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, позивачем були понесені витрати на розміщення оголошення у розмірі 420,00 грн. Оскільки позов задовольняється, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнена сума сплаченого судового збору в сумі 3219 грн. та витрати на розміщення оголошення про виклик відповідача до суду у розмірі 420,00 грн.

Outcome: approved