Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-28 00:00:00

У лютому 2013 року позивачка звернулась до суду із позовом до Полтавської міської ради, у якому просить визнати за нею право власності на самовільно добудований, перепрофільований, переобладнаний та перепланований у об'єкт нерухомого майна - громадський будинок (кафетерій), який складається з торгівельної зали 1-1 пл. 23,0 кв.м., санвузла 1-2 пл. 1,3 кв.м., заготівельного цеху 1-3 пл. 10,6 кв.м., кладової 1-4 пл. 8,2 кв.м., загальною площею 43,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У позовній заяві позивачка посилалась на те, що відповідно до витягу з рішення Полтавської міської ради від 16.03.2012 року, їй було дозволено подальше розміщення по [ADDRESS]. Зазначений павільйон розташовано на земельній ділянці площею 69 кв.м. згідно договору оренди земельної ділянки від 25.04.2012року. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надіслала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі , просить суд розглядати справу без її участі. Представник відповідача при вирішенні питання поклався на розсуд суду, суттєвих заперечень щодо задоволення позовну не має. Зі згоди представника відповідача,який не заперечував проти розгляду справи у відсутність не з'явившогося позивача суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у його відсутність. Суд заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проходить до висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці, [PERSON], розпорядженням Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 691-р від 06.07.01 було надано дозвіл на розміщення торговельного павільйону по [ADDRESS]. Згідно рішення Полтавської міської ради від 27.04.2002 року, змінена назва [ADDRESS]. Відповідно до витягу з рішення Полтавської міської ради від 16.03.2012 року, позивачці дозволено подальше розміщення торговельного павільйону по [ADDRESS]. Зазначений павільйон розташовано на земельній ділянці площею 69 кв.м., згідно договору оренди земельної ділянки від 25.04.2012 року. Торговий павільйон по вул. В.Козака, 10 було збудовано згідно робочого проекту, розробленого УДПІ «Укрдіпрогеолбуд» та прийнято в експлуатацію Інспекцією ДАБК 12.12.2001року , що підтверджується актом за зареєстрованим № 314. Даний торговельний павільйон самочинно добудований, перепрофільований, переобладнаний та перепланований позивачем, у об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю: громадський будинок (кафетерій), який складається з наступних приміщень: торгівельна зала 1-1 пл. 23,0 кв.м., санвузол 1-2 пл. 1,3 кв.м., кладова 1-3 пл. 10,6 кв.м., кладова 1-4 пл. 8,2 кв.м., загальна площа 43,1 кв.м. Відповідно до технічного висновку про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж нежитлової будівлі: громадського будинку (кафетерію), розташованої за адресою: [ADDRESS], виконаного ТОВ «Фірма «Зодчий», нежитлова (громадська) будівля (кафетерій) фактично складається з: торгівельна зала 1-1 пл. 23,0 кв.м., санвузол 1-2 пл. 1,3 кв.м., заготівельний цех 1-3 пл. 10,6 кв.м., кладова 1-4 пл. 8,2 кв.м., загальна площа 43,1 кв.м. Торговий павільйон, що знаходиться по [ADDRESS] являється об'єктом нерухомого майна. Будівля, розташована по [ADDRESS] відноситься до класу 1230. Будівлі торгівельні; 1230.4 Кафе, їдальні, закусочні тощо; типу - кафетерій. Кафетерій, розташований по [ADDRESS] відповідає чинним будівельним та санітарним нормам України. У відповідності до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Нормами ст.376 ЦК України передбачено,що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на самовільно збудовану нежитлову будівлю (магазин) підлягають задоволенню.

Outcome: approved