Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-19 00:00:00

Позивач звернулась у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до ЗАТ "Рівненський ливарний завод" про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди у розмірі 1500 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що працювала транспортувальником в ливарному виробництві на ЗАТ "Рівненський ливарний завод". 30.01.2012 року в зв`язку із виходом на пенсію була звільнена за власним бажанням. На момент звільнення у підприємства перед нею була заборгованість по виплаті заробітної плати, розмір якої їй невідомий, оскільки на звернення позивача видати їй довідку про суму заборгованості по заробітній платі відповідач ухиляється від дачі такої довідки. Такі дії відповідача спричинили моральні страждання позивачу, які проявлялись у порушенні сну, відсутністю апетиту, з`явилася нервова напруга та сварки у сім`ї. У позивача порушилися життєві зв`язки, вона була вимушена додатково шукати джерела фінансування для подальшого забезпечення свого життя. Тому звернулася з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди у розмірі 1500 грн. 00 коп. з відповідача. Представник позивача, яка діє в інтересах позивача [PERSON] згідно довіреності від 08.05.2012 року в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій від позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі відмовляється, в зв`язку з видачею судового наказу по стягненню даної заборгованості, а позов в частині стягнення моральної шкоди підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводити без їх участі, стосовно заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не подав. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення на підставі доказів, наявних у справі. Оцінивши дослідженні докази суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що [PERSON] працювала транспортувальником в ливарному виробництві на ЗАТ "Рівненський ливарний завод". Наказом №9 від 30.01.2012 року в зв`язку із виходом на пенсію, згідно ст.38 КЗпП України була звільнена за власним бажанням, що підтверджується записом у трудовій книжці. В день звільнення відповідач не провів розрахунок з позивачем. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В судовому засіданні стало відомо, що 05.07.2012 року Рівненським районним судом Рівненської області був виданий судовий наказ про стягнення з ЗАТ "Рівненський ливарний завод" на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі. Суд також бере до уваги те, що у зв`язку з несвоєчасним одержанням заробітної плати позивачу завдано моральну шкоду, яка проявлялась у порушенні сну, відсутністю апетиту, з`явилася нервова напруга та сварки у сім`ї. Позивач почала нервуватися, а це негативно відобразилося на її здоров`ї, вона переймалася пошуком джерел існування, запозичувала грошові кошти у близьких та знайомих людей, тим самим принижуючи власну честь та гідність. Порушення відповідачем положень ст.ст. 83, 115, 116 КЗпП України призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків у позивача і вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що з врахуванням зазначених обставин розмір завданої моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, а саме в розмірі 500\\~грн. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідач не надав суду доказів отримання позивачем всіх сум, що були їй належні на час звільнення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Оскільки позивач, на користь якого ухвалюється рішення, відповідно до п.1. ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. \\~ \\~ \\~ \\~На підставі ст.ст. 83, 115, 116, 237-1 КЗпП України, ст. 1167 ЦК України,

Outcome: approved