Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-24 00:00:00

в червні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач встановив водовідведення з належних йому будинків та господарських споруд на належну позивачці земельну ділянку, що призводить до її затоплення та неможливості використання за цільовим призначенням, а також встановлює конструкцію паркана вздовж її житлового будинку на відстані менше ніж 1 м та з висотою більше 2 м, що призведе до затемнення вікна та не потрапляння в її будинок сонячних променів. Просить суд відновити порушене право шляхом знесення конструкції огорожі та зобовязання переробити водовідвід та усунути стікання дощової води на належну їй земельну ділянку, стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10000 грн. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що з належного йому водовідводу вода на земельну ділянку позивачки не стікає, огорожа встановлена таким чином, що не затемнює вікна позивачки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], на підставі договору дарування від 04.08.1983 року, є власником домоволодіння за адресою м. Коломия, вул.. Довбуша. 116. Відповідач [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: м. Коломия, вул.. Довбуша,118. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є суміжними землекористувачами, їх земельні ділянки розділені між собою огорожею. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи і сторонами не заперечуються. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобовязані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовуються їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Як встановлено в судовому засіданні, більше 25 років межею між земельними ділянками позивача та відповідача є огорожа висотою близько одного метра. За таких обставин, вимоги позивача про відновлення порушеного права шляхом знесення огорожі є необгрунтованими та не підлягають задоволенню судом, оскільки її наявність жодним чином не порушує його права та позивачем не надано будь-яких доказів на обґрунтування того, що в разі встановлення огорожі норми по інсоляції її житлового будинку будуть порушені. В той же час, відповідно т. ст. 386 ч.2, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, а бо з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ст. 103 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Ст. 152 ЗК України дає право власнику земельної ділянки вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. І відшкодування завданих збитків. Згідно п. 2.21 ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України» та вказівок на проектування огорож, майданчиків та ділянок підприємств, будинків та споруд, затверджених СН 441-72, висота огорожі не повинна перевищувати 2,00 метрів. Таким чином зведення відповідачем огорожі висотою вище 2 м. є порушенням вищевказаних норм та порушенням прав позивачки як суміжного землекористувача. Що стосується вимоги позивача про зобовязання відповідача переробити водовідвід та усунути стікання дощової води на належну їй земельну ділянку, вона не підлягає задоволенню, оскільки факт стікання дощової води з водовідводу відповідача на земельну ділянку позивачки не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та позивачем не надано будь-яких доказів на обґрунтування цього. З досліджених судом фотографій, поданих [PERSON] в якості доказів, не вбачається факту залиття земельної ділянки позивачки, ринва водовідводу закінчується над земельною ділянкою [PERSON] та не перетинає огорожі, яка є межею між суміжними земельними ділянками. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди до задоволення не підлягає, оскільки факт залиття її земельної ділянки [PERSON] не доведено, а факт завдання позивачу моральної шкоди внаслідок встановлення огорожі не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та позивачем не надано будь-яких доказів на обґрунтування цього, передбачення затемнення вікна в майбутньому як порушення свого права не може розцінюватись як моральні страждання. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] Судові витрати підлягають вирішенню відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 23, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 103, 152 ЗК України та

Outcome: partial