Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-02 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 55240 грн. 20 коп. залишку заборгованості по кредиту, та понесені судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказує, що 05 квітня 2007 року [PERSON] отримала кредит в сумі 4618,80 грн., про що з нею було укладено кредитний договір, згідно якого позичальник зобовязувався щомісячно сплачувати нараховані проценти і частину кредиту в терміни та розмірах не менше ніж згідно вказано у рекомендованому графіку платежів. Однак взятих на себе зобовязань відповідач не дотримався, тому у нього перед Спілкою утворився борг вказаної вище суми. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, обгрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Також пояснили, що банк надав кредит відповідачу 05.04.2007 року - 4618,80 грн. Відповідач не здійснював погашення кредиту. Раніше банк не звертався з позовом до суду, а з клієнтом банк зв'язувався лише в телефонному режимі. Також вказав, що документи, які б підтвердити отримання відповідачем відповідних листів вони не мають. Доказів поважность причини пропуску позовної давності з 04.04.2008 року по 04.04.2011 рік не надав. Відповідач позов не визнала. Подала до суду заяву про застосування позовної давності, пояснивши, що вона дійсно отримала кредит 05.04.2007 року. З 04.04.2008 року по 04.04.2011 року до неї ніхто не звертався з приводу того, що вона має будь-які зобов'язання перед банком. Протягом усього цього часу, відповідач ніяких повідомлень від банку щодо боргу за кредитом не отримувала. [PERSON] вважає, що ПАТ КБ "ПриватБанк" пропущено трьохрічний строк звернення до суду, а тому з цієї підстави просить застосувати позовну давність та відмовити у позові за спливом строку позовної давності. Заслухавши пояснення сторони, дослідивши письмові докази суд вважає, що в позові слід відмовити за пропуском строку позовної давності. Судом, встановлено, що 05.04.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав гроші в сумі 4618,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.04.2008 року. Однак відповідач повернення кредитних коштів не здійснив. 28 лютого 2012 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з цим позовом. Як встановленно в судовому засіданні, в період з 04.04.2008 року по 04.04.2011 рік банк не звертався до відповідача з вимогою (листами) про повернення заборгованості по кредиту. Також позивачем не було надано доказів причини пропуску позовної давності, та не заявляли клопотання про поновлення пропущеного строку. Відповідно до ст. 257, ч.1 ст. 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, перебіг якої починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатись про порушення свого права або про особу, як його порушила. Згідно ст.259 ЦК України Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позивачу було достовірно відомо, що відповідач в строк закінчення кредитного договору 04.04.2008 року не виконав взяті на себе зобовязання по сплаті кредитних коштів, а тому саме з цього часу для ПАТ КБ "ПриватБанк" починається перебіг трьох річного строку позовної давності для звернення до суду, закінчення якого припадає на 04.04.2011 року. Згідно до частин 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки [PERSON] заявила про необхідність застосування строку позовної давності, а позивач не клопотав про його поновлення, тому суд на підставі наведених норм відмовляє в позові.

Outcome: dismissed