Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-25 00:00:00

Позивач в лютому 2013 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № DNL0GK00006645 від 16.05.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 80160,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.05.2037 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем був укладений Договір іпотеки. Згідно Договору іпотеки в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідач надав в іпотеку нерухоме майно квартиру [ADDRESS], загальною площею 67,50 кв.м., житловою площею 40,40 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] Відповідач порушив умови Кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користуванням кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни, в звязку з чим станом на 05.02.2013 року виникла заборгованість за сумою кредиту у розмірі 129560,98 доларів США. Просив суд, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNL0GK00006645 від 16.05.2007 року, звернути стягнення на предмет іпотеки, виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають у [INFO] із зняттям з реєстраційного обліку, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про те, що він просить розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № DNL0GK00006645 від 16.05.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 80160,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.05.2037 року. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, між позивачем та [PERSON] був укладений Договір іпотеки нерухомого майна - кв.№49 по вул. Тверська буд.№9 у м. Дніпропетровську, загальною площею 67,50 кв.м., житловою площею 40,40 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеку дорівнює 454500,00 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України Про іпотеку, у разі невиконання боржником основного зобовязання Іпотекодавець вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Так як відповідач умови кредитного договору не виконував належним чином, у звязку з чим станом на 05.02.2013 року виникла заборгованість у сумі 1035192 грн. 23 коп., тому суд вважає, що позивач має право звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно п. 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин № 5 від 30 березня 2012 року, звертається увага на те, що у випадку, якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України Про іпотеку), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону. Відповідно до ч.1с.40 Закону України Про іпотеку. звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку , встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на його користь

Outcome: approved