Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-15 00:00:00

В листопаді 2011 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача - ПАТ ««Миколаївський суднобудівний завод «Океан» про стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що він перебував в трудових відносинах з Суднобудівним заводом «Океан», правонаступником якого є відповідач. Після припинення трудових відносин позивач почав займатись оформленням пенсії, і з цією метою він неодноразово звертався до керівництва заводу із проханням надати йому довідку про розмір його середньої заробітної плати за 1994-1995 роки з урахуванням отриманої ним заробітної плати в іноземній валюті. Однак керівництво заводу протягом тривалого часу ігнорувало звернення позивача, в звязку із чим він був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.10.2006 р. позов [PERSON] був задоволений, суд зобовязав ВАТ «ДаменШипярдс Океан» (правонаступником якого є відповідач по даній справі), видати позивачу довідку про розмір середньої заробітної плати за 1994-1995 роки з урахуванням отриманої ним заробітної плати в іноземній валюті. Після цього ВАТ «ДаменШипярдс Океан» на виконання вказаного рішення суду надало довідку про розмір заробітної плати позивача в національній грошовій одиниці та в іноземній валюті. Однак вищевказана довідка була неналежної форми, через що Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва в усній формі відмовляло позивачу у здійсненні перерахунку пенсії. В подальшому було зясовано, що відповідач не в повному обсязі провів сплату внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Через це позивач звернувся до суду, і рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 22.03.2011 року ПАТ «ВаданЯрдс Океан» був зобовязаний сплатити страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування із заробітної плати позивача , отриманої в іноземній валюті за період з вересня 1994 р. по серпень 1995 року із наданням довідки про сплату цих страхових внесків. Однак відповідач тривалий час не виконує дане рішення суду. Позивач вважає, що відповідач своїми неправомірними діями порушив його конституційне право на належне пенсійне забезпечення та спричинив йому моральну шкоду, яка виразилась у тому, що був змушений постійно звертатися до суду, органів Пенсійного фонду України, прокуратури, Державної виконавчої служби та до інших органів за захистом своїх прав. Крім того, протягом 7 років позивач отримував постійні стреси, стан його здоровя погіршився та змінився його звичний спосіб життя. В судовому засіданні по справі позивач свої вимоги підтримав з підстав, викладених в його позовній заяві, просив суд задовольнити його позов. Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні через те, що відповідач не мав наміру порушити законні права позивача і не ухилявся від виконання рішення суду, і через складність з його виконанням звертався до суду із заявою про розяснення рішення. Заслухавши доводи сторін та дослідивши надані ними докази, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Позивач - [PERSON] перебував в трудових відносинах з Суднобудівним заводом «Океан» (правонаступником якого є відповідач) з 1969 року по 2001 рік, працюючи на різних посадах. В період з 01.09.1994 р. по 31.08.1995 р. позивач згідно наказу директора СЗ «Океан» був відряджений в якості старшого гарантійного механіка на теплохід «ELENI AR», який придбала грецька компанія. При цьому протягом всього часу відрядження за ним зберігалося постійне місце роботи та заробітна плата, частина якої виплачувалася в іноземній валюті. Після припинення трудових відносин із підприємством позивач в 2004 році звернувся до відповідача із проханням надати йому довідку про розмір його середньої заробітної плати за 1994-1995 роки з урахуванням отриманої ним заробітної плати в іноземній валюті. Дана довідка буда необхідна йому для оформлення пенсії. Відповідно до ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний видати працівникові на його вимогу про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Однак така законна вимога позивача протягом тривалого часу ігнорувалась керівництвом підприємства, через що він був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.10.2006 р. позов [PERSON] був задоволений, суд зобовязав ВАТ «ДаменШипярдс Океан» (правонаступником якого є відповідач по даній справі), видати позивачу довідку про розмір середньої заробітної плати за 1994-1995 роки з урахуванням отриманої ним заробітної плати в іноземній валюті. Виконуючи вказане рішення суду, ВАТ «ДаменШипярдс Океан» надало позивачу довідку про розмір його заробітної плати в національній грошовій одиниці та в іноземній валюті. Однак ця довідка не відповідала встановленому зразку і через це позивачу було відмовлено у здійсненні відповідного перерахунку розміру його пенсії. В подальшому було зясовано, що підприємство не в повному обсязі провело сплату внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, через що позивач звернувся до суду, і рішенням колегії суддів судової па\\ати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 22.03.2011 року ПАТ «ВаданЯрдс Океан» був зобовязаний сплатити страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування із заробітної плати позивача, отриманої ним в іноземній валюті за період з вересня 1994 р. по серпень 1995 року із наданням довідки про сплату цих страхових внесків. Відповідач фактично перерахував відповідні страхові внески лише 23.03.2012 р., про що свідчить довідка № 14000/61 від 03.04.2012 р., видана ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан». За таких обставин суд вважає доведеним, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу були спричинені моральні страждання. Адже відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної або часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ст. 237 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Стаття 23 ЦК України, який почав діяти з 01.01.2004 р., передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Частина 1 ст. 1166 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. В п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" з наступними змінами і доповненнями, зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характерунемайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховуєхарактер, та обсяг душевних страждань, які зазнав позивач, їх тривалість (близько 8 років), характер додаткових зусиль для організації життя і вважає, що позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково на суму 10 000грн.

Outcome: partial