Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з Кредитної спілки Україназаборгованості в розмірі 87597,85 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06 жовтня 2007 року між ним та КС Українабуло укладено договір про внесення додаткового пайового внеску в кредитну спілку. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2009 року за його позовними вимогами до Кредитної спілки Україна про стягнення суми депозитного вкладу позовні вимоги [PERSON] задоволені та стягнуто з відповідача на його користь грошову суму у розмірі 10000, 00 грн. Рішення набрало законної сили 19 липня 2009 року, виконавчий лист видано 11 серпня 2009 року. Але до теперішнього часу відповідач не виконав свої зобовязання та не повернув позивачу внесок, розміщений на депозитному рахунку та проценти нараховані на нього. Враховуючи вищенаведене та вказуючи, що дані дії відповідача є порушенням норм чинного законодавства та укладеного договору позивач просить суд стягнути з відповідача суму внесеного ним депозитного вкладу, нарахованих на нього відсотків, а також відсотки за користування грошовими коштами, індексацію на прострочену суму заборгованості, пеню та моральну шкоду. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви представник відповідача просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2009 року у справі за позовом [PERSON] до Кредитної спілки Українапро стягнення суми депозитного вкладу позовні вимоги [PERSON] задоволені та стягнуто з Кредитної спілки Українана його користь суму депозитного вкладу у розмірі 10000,00 грн. та судові витрати. Вказаним рішенням встановлені наступні обставини, які є преюдиціальними для вирішення даної справи. [PERSON] є членом Кредитної спілки Україна. Між [PERSON] та КС Україна був укладений договір внеску на депозитний рахунок № ГО-06108А. 06 жовтня 2007 року [PERSON] вніс додатковий пайовий внесок в кредитну спілку Україна на суму 10000,00 грн. про що було складено свідоцтво про внесення додаткового пайового внеску в КС Україна. Відповідач зобовязався повернути додатковий пайовий внесок до 06 жовтня 2008 року із сплатою відсотків за користування грошовими коштами 27 % річних від суми вкладу щомісячно. Але з жовтня місяця 2008 року виплати відповідачем не були нараховані, а сума депозитного вкладу не повернута. Судом встановлено, що свої зобовязання щодо повернення суми депозитного вкладу з нарахованими відсотками відповідач не виконує до теперішнього часу. Відповідно до ч.2 ст. 1 Закону України Про кредитні спілки кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України Про кредитні спілкикредитна спілка діє на основі самофінансування, несе відповідальність за наслідки своєї діяльності та виконання зобовязань перед своїми членами, партнерами, державними та місцевими бюджетами. Відповідно до ч.7 ст.10 Закону України Про кредитні спілкиповернення вкладів проводиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. Згідно зі ст.23 Закону України Про кредитні спілки внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. За своєю суттю, договір внеску на депозитний рахунок є одностороннім зобовязанням, з моменту укладення якого кредитна спілка має обовязок повернути суму вкладу та нараховані проценти, а вкладник набуває права вимагати виконання зазначених дій. У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1. 2 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. За правилом ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. Крім того, згідно ч. 3 ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Ст. 1074 ЦК України, передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Зобовязання виникають із підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: з договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобовязання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом ( ч. 1 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України. За відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбаченого договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином ( ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав свої зобовязання за договором внеску на депозитний рахунок укладеним між ним та відповідачем та до теперішнього часу користується грошовими коштами позивача у звязку з чим зобовязаний сплатити позивачу відповідні проценти. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.(ст. 611 ЦК України). Правові наслідки порушення виконання грошового зобовязання визначені ч. 2 ст. 625 ЦК України згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунків позивача, наведених ним у позовній заяві, загальний розмір заборгованості, що виникла перед позивачем у результаті невиконання відповідачем своїх зобовязань складає 15\~879,00 грн. не виплачені відсотки, 16045,00 грн. - індексація, 2767,00 3% річних 2907,00 грн. пеня. Суд погоджується з розрахунками позивача та приймає їх, як належну підставу для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення заявлених ним сум. У позовній заяві позивач також зазначає, що у результаті неповернення йому вкладів, які є його власністю, він зазнав чимало незручностей, ушкодження здоровя, погіршився його матеріальний стан. Весь цей час він перебував у скрутному матеріальному становищі, витрачав своє психічне здоровя. Позивач зазначає, що за цей час він переніс чотири операції та через наведені вище обставини весь час переживав душевні страждання. Моральна шкода оцінена позивачем в 50\~000,00 гривень. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що у результаті порушення договірних зобовязань відповідачем, були порушені майнові права позивача, у звязку з чим на підставі ст.ст. 11, 16, 23 ЦК України позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з порушенням відповідачем його права власності на належні йому грошові кошти. Враховуючи субєктивне сприйняття позивачем неправомірних дій відповідача, тривалість страждань позивача суд вважає розмір грошового відшкодування моральної шкоди, заявлений позивачем обґрунтованим. Також суд вважає за необхідне у відповідності до ст.. 79 ЦПК України, стягнути з КС Українанесплачену при подачі позовної заяви суму судового збору в розмірі 483,28 грн.

Outcome: approved