Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-27 00:00:00

У травні 2012 року КП «Служба замовника» звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням кімнатою № 407-б по вул.. Незалежності, 16-В в м. Бровари, Київської області. Свої вимоги мотивувала тим, що КП «Служба замовника» є балансоутримувачем гуртожитків, які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Бровари. Комісією, створеною за розпорядженням міського голови, проведено перевірку законності заселення до гуртожитків та встановлення фактичного проживання їх мешканців. В ході перевірки було встановлено, що відповідачка з малолітньою дочкою зареєстровані в кімнаті № 407-б (№ 121) гуртожитку по вул.. Незалежності, 16-В в м. Бровари, проте за вказаною адресою не проживають без поважних причин протягом багатьох років. Вказану кімнату займає [PERSON] із своєю сім?єю та сплачує всі комунальні послуги за кімнату. Зважаючи на ці доводи просили визнати відповідачів такими що втратили право користування жилим приміщенням в кімнаті № 407-б (№ 121) гуртожитку по вул.. Незалежності, 16-В в м. Бровари. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення, додала, що право на звернення до суду з відповідними позовами надано КП «Служба замовника» рішенням Броварської міської ради від 27 квітня 2010 року. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що вона перебуває у трудових відносинах з ВАТ «Софія», де працює ще з 1991 року, у зв?язку цим вона й була заселена в кімнату № 407-б (№ 121) гуртожитку по вул.. Незалежності, 16-В в м. Бровари. Після народження першої дитини відповідачка залишила спірну кімнату та тимчасово перейшла проживати до свого чоловіка в м. Київ, оскільки перебувала у відпустці по догляду за дитиною, де перебуває й тепер вже після народження другої дитини в 2007 році. Увесь цей час вона проводила оплату комунальних послуг за кімнату та цікавилась нею, періодично приходила в гуртожиток. Проте з січня 2009 року третя особа [PERSON] почала чинити їй перешкоди в користуванні кімнатою й вона не може до неї зайти. Вказувала, що [PERSON] зайняла самовільно її кімнату та чинить перешкоди їй у користуванні, у зв?язку з чим рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2010 року [PERSON] було виселено з спірної кімнати, [PERSON] разом з дочкою рішенням того ж суду від 14 квітня 2011 року вселено в це приміщення. Рішення про вселення знаходиться на виконанні в виконавчій службі. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог, давши аналогічні пояснення. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх. Пояснила, що вона перебувала у трудових відносинах з ВАТ «Софія» та у 1991 році отримала кімнату №407-а у гуртожитку по вул.. Незалежності, 16-В в м. Бровари. Відповідачка проживала у сусідній кімнаті, проте після того, як одружилася, у 2001 році залишила спірну кімнату №407-б та перейшла на постій не місце проживання до свого чоловіка в м. Київ. За їх домовленістю [PERSON] вселилася в спірну кімнату та проводила оплату комунальних послуг за неї і постійно із своєю сім?єю там проживає й по даний час. Після того, як постало питання можливої приватизації житла в гуртожитках, відповідачка тільки почала цікавитися своєю кімнатою та виганяти третю особу з неї. [PERSON] вважає, що відповідачка втратила право користування кімнатою, оскільки довгий час там не проживала. Представники третьої особи Служби в справах дітей Броварської міської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON],заперечували проти позову. Представник третьої особи сектору ГІРФО Броварського МВ в судове засіданні не з?явився, подана заява про слухання справи у їх відсутність. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Так з?ясовано, що гуртожиток по вул. Незалежності, 16-В в м. Бровари перебував на балансі ВАТ «Софія». Рішенням Броварської міської ради Київської області від 20 жовтня 2011 року «Про безоплатне прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Бровари гуртожитків по бульвару Незалежності, 16-б, 16-в в м. Бровари» прийнято у комунальну власність територіальної громади вищевказані гуртожитки та доручено передати їх з балансу ВТА «Софія» на баланс КП «Служба замовника». Рішенням від 27 квітня 2010 року Броварська міська рада уповноважила КП «Службу замовника» - балансоутримувача житлового фонду , що знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Бровари, звертатися до суду з позовними заявами про визнання осіб, такими , що втратили право користування жилими приміщеннями та іншими позовами, пов?язаними з договорами найму жилих приміщень у гуртожитках. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ВАТ «Софія» з 1991 року та у зв?язку з цим була заселена в кімнату № 407-б (№ 121) гуртожитку по вул.. Незалежності, 16-В в м. Бровари. У 2001 році вона отримала ордер на заселення до вказаної кімнати. Проте після народження першої дитини вона перейшла проживати до свого чоловіка в квартиру його матері у м. Київ оскільки перебувала і на зараз перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що підтверджується ордером на житлову площу та довідкою з ВАТ «Софія». Проте, весь час проживання за іншою адресою вона сплачувала комунальні послуги за кімнату та періодично нею цікавилася, що стверджено копіями платіжок. З 2009 року [PERSON], яка вселилася у спірну кімнату, почала чинити перешкоди у доступі відповідачки до цього жилого приміщення. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2010 року (яке набрало законної сили) третю особу - [PERSON] було виселено з кімнати № 407-б (№ 121) гуртожитку по вул.. Незалежності, 16-В в м. Бровари (а.с.61, 62). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2011 року вселено [PERSON] та її малолітню дочку [PERSON] в спірну кімнату. Зазначене рішення також є чинним (а.с.34, 35). Виконання рішення щодо вселення перебуває на виконанні у виконавчій службі про що свідчить постанова від 2 червня 2011 року (а.с.41). Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. У Рішенні ж Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2011 року, яким вселено [PERSON] та її малолітню дочку [PERSON] в спірну кімнату, встановлено, що [PERSON] з малолітньою дочкою хоч і не проживала в гуртожитку проте інтересу до помешкання не втрачала: сплачувала комунальні послуги за житло та має ордер на вселення до кімнати. Після постановлення вказаного рішення було відкрито виконавче провадження та виконання цього рішення триває. За правилами ст. 71 ЖК України якщо при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім?ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Зважаючи на викладене, перевіривши всі докази, подані сторонами, та обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] та її малолітньої дочки [PERSON], такими, що втратили право користування кімнатою № 407-б по вул.. Незалежності, 16-в в м. Бровари, Київської області з підстав відсутності без поважних причин там понад шість місяців є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed