Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-20 00:00:00

В лютому 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, розташовану на території [PERSON] сільської ради, с. Олександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області вул. Озерна, буд. 6. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала на те, що 30 квітня 2012 року померла її мати [PERSON], яка за своє життя склала заповіт на її імя. У встановлений законом термін вона звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в с. Олександрівка вул. Озерна, № 6. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що документ який поданий нею на підтвердження права власності не відповідає вимогам законодавства. Тому, вона звернулася до суду для визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні представник позивачки за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив суд розглядати справу за відсутності їхнього представника. Представник третьої особи Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив суд розглядати справу за відсутності їхнього представника. Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У судовому засіданні встановлено, що 30 квітня 2012 року померла мати позивачки [PERSON] (а.с.8). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,120 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в с. Олександрівка, вул. Озерна, № 6. Судом встановлено, що земельну ділянку [PERSON] одержала у спадок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори 01 березня 2005 року реєстровий номер 3-544 після смерті чоловіка [PERSON], померлого 16 листопада 2001 року (а.с.51).24 липня 2008 року [PERSON] отримала на вказану земельну ділянку державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №955578 (а.с.5) За часи життя, 12 лютого 2004 року [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом вона буде мати право, заповідала своїй дочці [PERSON] (а.с.7). [PERSON] як спадкоємець за заповітом, у встановлений законом строк, на підставі ст. 1269, 1270 ЦК України, звернувся до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, у звязку з тим,що державний акт на земельну ділянку було розірвано та склеєно , державним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду. Згідно з п. 3 глави 8 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти, яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Не зважаючи на те, [PERSON] є єдиним спадкоємцем, інших спадкоємців не має, осіб, які б мали право на обовязкову долю в спадковому майні не має, ніхто не оскаржує право [PERSON] на спадщину, вона не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, а тому і звернулася до суду з даним позовом. Згідно зі ст. 116, 131 Земельного кодексу УКраїни громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Відповідно до ст. 1223, 1268, 1270 ЦК України право на спадкування мають всі особи визначені у заповіті; спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину, якщо протягом 6-місячного строку подав заяву до нотаріуса про її прийняття. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 30 квітня 2012 року на земельну ділянку площею 0,120 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в с. Олександрівка, вул. Озерна, № 6, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 березня 2005 року № 3-544 та на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ №955578 виданого 24 липня 2008 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved