Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду 27.02.2013 року із позовом в якому зазначила, що 14.07.2000 року вона уклала шлюб з відповідачем. В період перебування у шлюбі, а саме 20.08.2004 року, вона разом із чоловіком придбала чотирикімнатну квартиру [ADDRESS], право власності на яку було зареєстровано на відповідачем. Оскільки відповідач є одноосібним власником квартири, яка за законом та фактично належить подружжю, позивач просить суд здійснити розподіл квартири [ADDRESS] у рівних частинах, яка є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею та відповідачем право власності на ? частці вказаної квартири (а.с.1-2). Позивач на судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій зазначила, що підтримує позов та просить розглянути справу без її участі (а.с.21). Відповідач також не зявився на судове засідання, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином (а.с.23), надав суду заяву, в якій зазначив, що визнає позов та просить розглянути справу без його участі (а.с.22). Дослідивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги заяви сторін, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що в період перебування сторін по справі у шлюбі (а.с.4), вони 20.08.2004 року придбали чотирикімнатну квартиру [ADDRESS], право власності на яку було зареєстровано на відповідачем. Придбання квартири підверджується договором купівлі - продажу квартири, посвідченим 20.08.2004 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстром № 11160 та зареєстрованим у КП ДОР «Криворізьке БТІ» 02.09.2004 року за № 4622285, зага льна вартість квартири складає 70415 грн. (а.с.20). Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно наданої реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області № 980852 від 05.03.2013 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.16-18). Приймаючи до уваги те, що вказана квартира придбана подружжям у період перебування у шлюбі, суд вважає, що вона, відповідно до вимог ст.60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя, яка набута сторонами під час перебування у шлюбі. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно із ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на воло діння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Окрім того, ч.3 ст.368 ЦК України також стверджує, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. А згідно із ст.372 цього ж Кодексу, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. З цього приводу, ст.70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В звязку з цим суд прийшов до висновку про необхідність розподілу спільного сумісного майна подружжя та про визнання за кожним з них права власності на ? частину спірної квартири. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved