Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-09 00:00:00

У травні 2012 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], уточнивши який просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітнього онука - [PERSON], [INFO] та про стягнення з [PERSON], аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітнього онука - [PERSON], [INFO], у розмірі У* частини всіх заробітків, але не менше ЗО % неоподаткованого мінімуму громадян до повноліття дитини, та судові витрати на користь позивача. В обґрунтування позову позивач вказувала, що з 2001 року її донька - [PERSON], почала проживати разом з [PERSON], хоча на той час була ще одружена з [PERSON] шлюб з яким було зареєстровано 16 вересня 1995 року, а розірвано 05 березня 2002 року. Під час спільного проживання з відповідачем у доньки позивачки 03 січня 2002 року, народився син - [PERSON]. 01 січня 2011 року померла донька позивачки [PERSON]. В грудні 2011 року відповідач привіз дитину до позивачки додому та залишив хлопчика на виховання, обґрунтовуючи тим, що йому не має часу займатися вихованням сина, та не має змоги утримувати його. Онук позивачки на даний час і досі проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім»ї від 29 березня 2012 року та довідкою з сільської ради. Відповідач не приїжджає до свого сина та не надає ніякої матеріальної допомоги, зловживає спиртними напоями, взагалі не приймає участі у вихованні дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, відповідача доцільно позбавити батьківських прав. Згідно акту обстеження побутових умов сім»ї [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, не працює, зловживає спиртними напоями. Батько дитини не бажає піклуватися сином, згоден з позбавленням його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] та самоусунувся від виконання батьківських обов»язків, чим порушує ст.. 157 Сімейного Кодексу України. На підставі вищевикладеного позивачка звернулася до суду. У судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав, підтвердив факти, викладені у позовній заяві. Представник 3-ї особи - Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району виконавчого комітету Миколаївської міської ради - позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач - [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, відповідача, думку прокурора, пояснення 3-ї особи, суд знаходить уточнений позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітнього - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. 01 січня 2011 року померла донька позивачки [PERSON]. В грудні 2011 року відповідач привіз дитину до позивачки додому та залишив хлопчика на виховання, обґрунтовуючи тим, що йому не має часу займатися вихованням сина, та не має змоги утримувати його. Онук позивачки на даний час і досі проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім»ї від 29 березня 2012 року та довідкою з сільської ради. Відповідач не приїжджає до свого сина та не надає ніякої матеріальної допомоги, зловживає спиртними напоями, взагалі не приймає участі у вихованні дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, відповідача доцільно позбавити батьківських прав. Згідно акту обстеження побутових умов сім»ї [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, не працює, зловживає спиртними напоями. Батько дитини не бажає піклуватися сином, згоден з позбавленням його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] та самоусунувся від виконання батьківських обов»язків, чим порушує ст.. 157 Сімейного Кодексу України. Таким чином, своїми діями, відповідач порушує свої зобов'язання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме щодо того, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього ж закону вказано, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановлено, що відповідач свідомо не виконує своїх обов'язків по вихованню дитини - малолітнього [PERSON], [INFO], матеріально не забезпечує, не спілкується з ним, перешкод в спілкуванні з дитиною, йому ні хто не чинив і не чинить. Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.І - ухиляння від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що останній має задовільний стан здоров'я, перешкод у спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинив і не чинить, і у тривалому відрядженні не знаходився. Вказані обставини об'єктивно підтверджуються перевіреними судом матеріалами справи: висновками, актом, довідками. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дитини, суд вважає можливим задовольнити уточнений позов позивача. Також суд роз'яснює відповідачу, що відповідно до ст. 168 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача.

Outcome: approved