Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], [INFO] в її користь на утримання дочки [PERSON] [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] в розмірі по 750 гривень на кожну щомісячно, до досягнення ними повноліття. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що 17 березня 2010 року вона уклала шлюб з [PERSON], 17 серпня 2006 року від даного шлюбу в них народилися дві дочки [PERSON] та [PERSON], які проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем в них не склалося, на даний час вони вже розлучені. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Їй відомо, що він працює, і на його утриманні ніхто не перебуває, а тому має можливість надавати грошову допомогу на утримання дітей. Знаючи, що неповнолітні діти потребують постійної батьківської уваги і допомоги, він ухиляється від виконання своїх обовґязків, тим більше, що рівень її доходу не дозволяє належним чином утримувати дітей, а тому вона змушена звернутися з даним позовом в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, не повідомивши причин неявки, хоч був своєчасно та належним чином, повідомленим про час та місце судового засідання, рекомендованою коресподенцією. Отже виходячи з вищенаведеного, суд вважає цю особу повідомленою про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі з 17.03.2010 року по 17.10.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Ще до укладення шлюбу у них 17.08.2006 року народилися дві дочки [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвами про народження Серія 1-СГ № 124978 (а.с. 4) та Серія 1-СГ № 124979 (а.с. 5). Як встановлено в судовому засіданні, діти проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивачка виховує та проживає з малолітніми дітьми, перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Суд переконаний, що позивачка потребує допомоги на утримання дітей і відповідач в змозі таку надавати, але оскільки позивачка не додала жодних підтверджень про доходи відповідача, і не відомо з чого виходила при визначенні розміру аліментів, то позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 79, 80, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved