Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування позову вказавши на те, що 25.01.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № DNТ0АN02001451, відповідно до якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 14200,95 доларів США, а відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати щомісячно кредит та проценти за користування кредитом у строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У звязку з тим, що відповідач не виконує свої зобовязання за Кредитним договором, не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами, позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість в сумі 10 144,70 доларів США, що складає 80954,71 гривень, яка складається: заборгованість за кредитом 6045,64 доларів США, що еквівалентно 48 244,21 гривень; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1588,32 доларів США, що еквівалентно 12674,80 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом 267,30 доларів США, що еквівалентно 2133,05 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 2243,44 доларів США, що еквівалентно 17 902,65 гривень. Крім зазначеного позивач просив стягнути на його користь судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 809,55 гривні. Позивач до суду не зявився, представник позивача подав до суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, та не заперечував проте заочного розгляду. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.01.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № DNТ0АN02001451, відповідно до якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 14200,95 доларів США (а.с.10-18), а відповідач прийняв на себе зобовязання сплачувати щомісячно кредит та проценти за користування кредитом у строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач повинен сплачувати банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У звязку з тим, що відповідач не виконує свої зобовязання за Кредитним договором, не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами. Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», відповідно до Статуту є правонаступником прав та обовязків «Комерційного банку «ПРИВАТБАНК»(а.с.23). Згідно ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до умов кредитного договору погашення заборгованості здійснюється за графіком повернення кредиту і сплати відсотків, що встановлено кредитним договором. Згідно кредитного договору № DNТ0АN02001451 від 25.01.2008 року за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку відсотки та пеню, відповідно п.4 кредитного договору. Проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання не виконує, допустивши прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Як встановлено ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в разі порушення зобовязань, згідно ч.1 ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ж до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, а за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, зазначене регулюється нормами ч.1 ст. 1054 ЦК України. Таким чином, з огляду на наведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Разом з тим, приймаючи рішення щодо заявлених позивачем вимог, суд враховує, що кредитний договір є дійсним і неоспореним, є актом волевиявлення сторін, що підтверджує їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили підписавши Кредитний договір, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково, оскільки, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача несплаченої пені за прострочення строків виконання зобовязань у звязку із тим, що вона значно збільшена. Таким чином необхідно стягнути з [PERSON] заборгованість, в межах позовних вимог в сумі 64 052,06 гривень, яка складається: заборгованість за кредитом 48 244,21 гривень; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 12674,80 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом 2133,05 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 1000,00 гривень. Вирішуючи відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 640.52 гривень.

Outcome: partial