Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення Анною повноліття, а також судові витрати повязані з розглядом справи. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги своєї довіритель ниці підтримав та пояснив суду наступне. У 2001 році [PERSON] розірвала шлюб з відповідачем [PERSON] від шлюбу мають спільну неповнолітню дочку [PERSON], яка на даний час перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, як відомо [PERSON] відповідач працює у м. Києві і має постійний дохід. Добровільної згоди про надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дочки не досягнуто. Крім того, неповнолітня [PERSON] є інвалідом дитинства і потребує постійних додаткових витрат. У звязку з чим [PERSON] вимушенв звернутися до суду для вирішення посталої проблеми. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлено: Сторони 24.09.2001 року розірвали шлюб, про що свідчить копія Свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КЕ № 075596 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 97. (а.с. 5) Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. (а.с. 6) Неповнолітня дитина проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний надавати таку допомогу. Відповідно ст.ст. 180-183 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від прибутку батька або матері. При цьому суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи уважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Згідно зі ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Оскільки додаткові витрати за показаннями представника позивача носять постійний характер, однак на підтвердження своїх слів не надав доказів то в даному випадку позивач має право звернутися до суду про стягнення додаткових витрат після їх фактичного понесення, при цьому надавши необхідні суду докази. Як убачається з матеріалів справи, окрім довідки наданої про те, що [PERSON] за станом здоровя перебуває на «Д»обліку інших доказів понесення додаткових витрат не надано. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»від 15.05.2006 pоку, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. У відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У свою чергу, ст. 79 ЦПК України відносить до судових витрат і витрати на правову допомогу. Таким чином, при стягненні витрат на правову допомогу визначального значення набуває саме документальне підтвердження понесених витрат. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] понесла втрати на юридичну допомогу у сумі 500 грн. (а.с. 2-4)

Outcome: partial