Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. З відповідачем вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 1999 року. Від цього шлюбу вони мають дочку, [PERSON], [INFO]. Протягом останніх 2 років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося по причині його зловживання алкоголем. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та, за її глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Їхня донька постійно проживає із нею і знаходиться на її утриманні, тому що відповідач не працює. Аліменти відповідач нікому не платить. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом із нею. Питання з приводу розподілу майна немає. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та наполягала на розірванні шлюбу та стягненні аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш одного неподаткового мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Строк для примирення їй не потрібен. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином про що свідчить розписка про одержання судової повістки про виклик у суд. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про одруження серії І-ЕД № 048728, виданим 24 грудня 1999 року Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, сторони з 24 грудня 1999 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 794. Задовольняючи позов в частині розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. З пояснень позивача, наданих в судовому засіданні вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач не бажає примирятися і строк для примирення їй не потрібен. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Згідно з свідоцтвом про народження серії І-ЕД № 140420, виданим 02 червня 2000 року Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, 19 травня 2000 року народилася [PERSON], батьком якої записаний [PERSON], а матірю [PERSON], про що зроблено відповідний запис № 327. Згідно з довідкою № 1369 від 25.09.2012 року, виданою ОСББ «Луч», за адресою: м. Сєвєродонецьк, ш. Будівельників, 5/4, зареєстровані [PERSON], [PERSON], [INFO] За таких обставин, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, а позивач потребує такої допомоги, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, позовні вимоги підтверджено протягом судового засідання, у звязку з чим позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати державного мита звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 214 гривень 60 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved