Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-20 00:00:00

В жовтні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Херсонські комбайни », в якому просив додатково стягнути з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку за період з 13 березня 2008 року по день винесення рішення , мотивуючи тим, що 12 березня 2008 року Суворовський районний суд м. Херсона виніс рішення про стягнення ВАТ «Херсонські комбайни» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 1353 грн. і середнього заробітку з моменту звільнення по день винесення рішення судом. [PERSON] в позові вказав, що заборгованість по заробітній платі і середній заробіток на момент звернення було не погашено. В обґрунтування позову посилався, що в порушення ст.116 КЗпП України з ним при звільненні не було своєчасно здійснено розрахунок, у зв'язку з чим він має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку на підставі ст. 117 КЗпП України. В судовому засіданні позивач підтримав раніше заявлені позовні вимоги, пояснивши, що в звязку з тим, що не виконано рішення суду, він має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, так як заробітну плату не отримав до теперішнього часу. Представник відповідача на розгляд справи не явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та прийняти заочне рішення, відповідно до ст., ст.224 - 226 ЦПК України Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню. Судом встановлено наступне: [PERSON] було звільнено з роботи 11 жовтня 2007 року за п.1 ст.40 КЗпП. На день звільнення з роботи ВАТ «Херсонські комбайни» нарахувало йому заробітну плату в сумі 1353 грн., але виплатити її в наслідок відсутності грошових коштів відмовилося. 12 березня 2008 року Суворовський районний суд м. Херсона виніс рішення де вирішив стягнути з ВАТ «Херсонські комбайни» на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 13563 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 2943,95 грн., а всього 4296,95 грн. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Суд вважає, що позивач мав право на отримання середнього заробітку за час встановленої судом затримки розрахунку при звільнені за період з 12.03.2012 р. по 12.09.2012 р. Проте, пропустив строк звернення до суду для захисту зазначеного права з наступних підстав. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Пункт 25 Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці"передбачає, що непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Пропуск без поважних причин тримісячного строку звернення до суду є самостійною підставою для відмови в позові, однак якщо суд установить, що останній є необгрунтованим, він відмовляє в його задоволенні саме з цих підстав. Глава ХV КЗпП не передбачає винятків щодо застосування строків звернення до суду. Тому і правило ст. 238 КЗпП про право органу, який розглядає спір, постановити рішення про виплату працівникові належних йому сум (крім передбачених ст. 235 КЗпП виплат середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи) без обмеження будь-яким строком застосовується за умови додержання строків звернення за вирішенням спору. Рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 дано офіційне тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу. Конституційний Суд України визначив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 2371 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Таким чином вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку не підлягає задоволенню у зв'язку з пропуском трьохмісячного строку для звернення до суду, перебіг якого розпочався 12.03.2012 року та закінчився 12.09.2012 року. При цьому позов було подано до суду 15.10.2012 року, що підтверджується відміткою розпочався 12.03.2012 року та закінчився 12.09.2012 року. печатки на позові.

Outcome: dismissed