Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України про відшкодування витрат пов'язаних з ремонтом яхти ЛЕС-35. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.08.2010р. позивачка на підставі договору купівлі-продажу плавзасобу, придбала яхту ЛЕС-35 1988року випуску, судовий білет [NUMBER] від 10.05.2000р., номер [NUMBER] під назвою "Робін Гуд" (далі яхта). При цьому, вказана яхта знаходилась у непридатному для її використання стану, у зв'язку з чим позивачем було прийнято рішення про проведення ремонту. Вважаючи себе власником придбаної яхти, позивач отримавши від яхти ключі приступила до ремонтно-відновлювальних робіт. Загалом на відновлення яхти позивачем було витрачено 37004,60 грн. 15 вересня 2010року корпус яхти було відновлено, а 17 вересня представником третьої особи повідомлено, що зняти з реєстраційного обліку яхту виявилося неможливим, оскільки через зміни у законодавстві укладений договір купівлі-продажу є нікчемним. Позивач неодноразово звертався до третьої особи із заявами про повернення витрачених грошових коштів. 20 вересня 2010року позивач отримала сплачені кошти та обіцянку від третьої особи що питання оформлення договору купівлі-продажу належним чином буде вирішено найближчим часом. Проте власник яхти Міністерство освіти і науки молоді та спорту України не вчиняє жодних дій для добровільного вирішення спору щодо відшкодування витрат понесених позивачем. На підставі викладеного позивач просить стягнути з Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України на свою користь понесені витрати на ремонт яхти у розмірі 21917 грн. В подальшому, представник позивача збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 37004, 60 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог надавши письмові пояснення. Заперечення обґрунтовані тим, що яхта перебуває в оперативному управлінні Одеського національного морського університету. При цьому, відповідач відповідно до Закону України "Про управління об'єктами державної власності" здійснює функції з управління державним майном підприємств, установ та організацій, що віднесені до сфери його управління. Тобто, в межах своїх повноважень здійснює контроль за використанням державного майна шляхом погодження оренди, списання, приватизації та відчуження державного майна, що перебуває в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, що віднесені до сфери його управління. Між відповідачем та позивачем не існує жодного укладеного договору, щодо проведення ремонтно-відновлювальних робіт, а отже відсутні будь-які зобов'язання перед позивачем, у зв'язку з чим представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, через канцелярію надав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутність. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дійшов до наступного висновку. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори. Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як вбачається з матеріалів справи, 25 серпня 2010 року між Одеським національним морським університетом та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу плавзасобу яхти "Робін Гуд" 1988р. випуску, судновий білет [NUMBER] від 10.05.2000р. знак [NUMBER] . Відповідно до умов договору позивачем перераховано 79750,44 грн. Вважаючи себе власником яхти, позивачем розпочато ремонтно-відновлювальні роботи. При цьому представником позивача в обґрунтування розміру витрачених коштів на проведений ремонт додано ксерокопії фіскальних чеків. Проте, як вбачається з матеріалів справи вказані фіскальні чеки видано раніше ніж було укладено договір купівлі-продажу яхти. Відповідно до Закону України "Про управління об'єктами державної власності" відповідач здійснює функції з управління державним майном підприємств, установ та організацій, що віднесені до сфери його управління. Тобто в межах своїх повноважень здійснює контроль за використанням державного майна шляхом погодження оренди, списання та відчуження державного майна, що перебуває в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, що віднесені до сфери його управління. Відповідно до ст.113 ЦК України, Одеський національний морський університет є юридичною особою, а отже згідно зі ст.80 ЦК України може бути позивачем і відповідачем в суді. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що договір купівлі-продажу яхти було укладено без отримання відповідних погоджень та дозволів від Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України. Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною першою статті 203 ЦК України. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України вимога про визнання правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Статтею 216 ЦК України передбачено загальні наслідки недійсності правочину - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а згідно зі статтею 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача. Крім цього, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Разом з тим, позивач не ставить вимогу про визнання недійсним правочину, а просить стягнути суму витрачену на ремонт яхти. При цьому позивач посилається на положення ст.1166 ЦК України щодо загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду. Отже, позивач просить стягнути майнову шкоду завдану неправомірними діями або бездіяльності посадових осіб Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України. Відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання. Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Крім цього, відповідно до ст.ст.59-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому, розмір збитків (упущеної вигоди) повинен доводити позивач. Судом не приймаються до уваги пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] оскільки ці свідки лише підтвердили факт виконання позивачем ремонтно-відновлювальних робіт яхти "Робін Гуд". Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що у судовому засіданні представником позивача не надано обґрунтованих пояснень та доказів на підтвердження того, в чому проявляється завдані позивачу збитки, не надано обґрунтованих доказів які б вказували, що саме внаслідок незаконних дій відповідачів, позивачу завдано матеріальну шкоду, як і не надано жодних об'єктивних доказів на обґрунтування заявленого до відшкодування розміру збитків. За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed