Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

Позивач в лютому 2011 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач посилався на те, що 31 жовтня 2010 року о 07 годині 00 хвилин в м. Дніпропетровську на пр. ім. Газети Правдасталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Деу-Нексіяд/н АЕ 7844 ВЕ, під його (позивача) керуванням, та автомобіля ВАЗд/н АЕ 2781 ЕІ, під керування відповідача [PERSON] Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2010 року відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні зазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. Внаслідок ДТП автомобілю Деу-Нексіяд/н АЕ 7844 ВЕ було спричинено механічні пошкодження. Відповідно до висновку автотоварознавця матеріальна шкода, спричинена власнику автомобіля Деу-Нексіяд/н АЕ 7844 ВЕ в наслідок ДТП, становить 14\~137 грн. 46 коп. За послуги експерта було сплачено 500 грн. Окрім матеріальної шкоди, діями відповідача йому (позивачу), було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у моральних та психічних стражданнях у звязку зі шкодою спричиненою його майну, й фізичних стражданнях, викликаних стресовою ситуацією. Моральну шкоду позивач оцінює в 5 000 грн. Просив суд стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду у розмірі 14\~137 грн. 46 коп., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 500 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2011 року цивільна справа була передана для розгляду за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2011 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги було залучено Українську пожежно-страхову компанію. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити. Вказали, що після настання страхового випадку вони звернулися до страхової компанії, в якій начебто застрахував свою цивільну правову відповідальність відповідач, однак їм було вказано на те що Поліс страхувальником не оплачений, і тому є недійсним, а тому вони вимушені були звернутися до суду з даним позовом. Відповідач під час судового розгляду визнав частково позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1761 грн.86 коп., а саме втрату товарної вартості в розмірі 1251 грн. 86 коп. та франшизу в розмірі 510 грн., оскільки його цивільна відповідальність була застрахована в Українській пожежно-страховій компанії . Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди та витрат на проведення експертизи вважає незаконними та таким, що не підлягають задоволенню. Представник третьої особи Української пожежно-Страхової компанії в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступні факти та обставини. [PERSON], 31 жовтня 2010 року о 07 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗд/н АЕ 2781 ЕІ (який є власником автомобіля), рухаючись по пр.ім. Газети Правдав м. Дніпропетровську, не витримав безпечну швидкість та дистанцію, в результаті чого допустив наїзд на автомобіль Деу-Нексіяд/н АЕ 7844 ВЕ, під керуванням водія [PERSON] (який є власником автомобіля), який стояв попереду. Дана дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини водія [PERSON], що підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2010 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. (а.с. 8). Цивільно- правова відповідальність [PERSON] 31 жовтня 2010 року була застрахована в Українській пожежно-страховій компанії, поліс ВЕ/5400154, тип договору 3-й ( а.с.65). Як встановлено в судовому засіданні, та не заперечували сторони, про наявність Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] на місці ДТП повідомив [PERSON] та було повідомлено страхову компанію. І, як вказав позивач, на місце ДТП приїхали представники страхової компанії та експерт. Однак в подальшому було зясовано, що страховий платіж [PERSON] не було перераховано страховій компанії, та договір страхування чинності не набрав. Доказів, що перерахування страхового платежу [PERSON] суду не надано. Автомобілю Деу-Нексіяд/н АЕ 7844 ВЕ в результаті дорожньо-транспортної пригоди завдано матеріальні збитки, відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця № 413/10 від 06 листопада 2010 року, матеріальна шкода, спричинена власнику автомобіля Деу-Нексіяд/н АЕ 7844 ВЕ, в результаті його пошкодження при ДТП, становить 12\~885 грн. 60 коп., та втрата товарної вартості, у результаті пошкодження автомобіля Деу-Нексіяд/н АЕ 7844 ВЕ, становить 1251 грн. 86 коп. (а.с. 12-19). Крім того позивачем понесені витрати по оплаті послуг експерта в сумі 500 грн. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність повязана з використанням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом. Виходячи із викладеного суд приходить до висновку про доведеність позивачем позовних вимог в частині стягнення із відповідача [PERSON] матеріальних збитків в розмірі 12 885 грн. 60 коп. Як показав позивач в результаті ДТП йому, було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у моральних та психічних стражданнях у звязку зі шкодою спричиненою його майну, й фізичних стражданнях, викликаних стресовою ситуацією. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001 року №5, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визнає залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психологічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Суд вважає, що позивачу, була заподіяна моральна шкода, тому що він був позбавлений звичайних умов життя, поніс моральні страждання, переживання, відчував внутрішній дискомфорт і вважає, що моральна шкода в сумі 500 грн., реально відображає ступінь і глибину моральних страждань. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд не вбачає підстав для стягнення із відповідача вартості проведення оціночної експертизи в розмірі 500 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ст. 86 ЦПК Україні дані витрати не є судовими витратами по справі, так як здійснені позивачем до подачі позову до суду. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати в розмірі 257 грн. 36 коп.

Outcome: partial