Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просила визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в Миколаєві, укладений між нею та відповідачкою [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дочки [PERSON] - дійсним. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 24 листопада 2001 року між нею та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дочки [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири. Вказаний договір був оформлений на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі за № 3350-Л та зареєстрований Миколаївським БТІ за № 16661 від 17.12.2001. Сторонами за договором було виконано усі суттєві умови. Однак на теперішній час вона позбавлена можливості розпорядитися належним їй нерухомим майном, в звязку з відмовою нотаріуса від посвідчення угоди. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені нею в позовній заяві, наполягала на задоволенні позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про місце й час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Третя особа товарна біржа свого представника в судове засідання не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи. Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання угоди дійсною. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. Допитана в якості свідка в порядку ст. 62 ЦПК України [PERSON] показала, що 24 листопада 2001 року між нею та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дочки [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в Миколаєві. Вказаний договір був оформлений на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі за № 3350-Л та зареєстрований Миколаївським БТІ за № 16661 від 17.12.2001. Сторонами за договором було виконано усі суттєві умови, відповідачі отримали кошти, виселилися та знялися з реєстрації, претензій відповідачі ніколи не предявляли. Статтею 227 ЦК УРСР (1963 р., що діяв на час укладення договору) визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Як вбачається з реєстраційного посвідчення від 17.12.2001 право власності та договір зареєстровані Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації, яке підпорядковане Миколаївській міській раді. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоди, визнати угоду дійсною. При цьому наступне нотаріальне посвідчення угоди не потрібно. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] набула права власності на квартиру [ADDRESS] в Миколаєві. Її право посвідчене реєстраційним написом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved