Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-04 00:00:00

До Рівненського міського суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Фольксбанк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки . В обґрунтування позову зазначають, що 24 січня 2011 року Рівненським міським судом Рівненської області ухвалено рішення по цивільній справі № 2-1827/10 за позовом ПАТ "Фольксбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги позивача задоволені повністю. Згідно ухвали Апеляційного суду Рівненської області заочне рішення Рівненського міського суду від 24 січня 2011 року залишено без змін. 25.11.2011 року отримано виконавчий лист згідно вказаного рішення який пред'явлено до примусового виконання до відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції. 01.12.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочато процедуру примусового стягнення заборгованості згідно рішення суду. Відповідно до зазначеного рішення суду, позивачу для задоволення своїх вимог, що виникли у зв'язку з невиконання умов кредитного договору № КF 51655 від 20 серпня 2008 року, надано право стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 46 854,36 доларів США, а також відшкодування судових витрат в суму 1820.00 грн. Однак заборгованість згідно рішення суду не виконується ні в добровільному ні в примусовому порядку, а відповідно і зобов'язання за договором кредиту, що стверджується розрахунком заборгованості станом на 06.03.2013р., згідно якого розмір боргу по договору становить 46 704,36 доларів США, а також відшкодування судових витрат в суму 1927,30 грн. , з яких: 43412,00 доларів США - не сплачене тіло кредиту; 3292,36 доларів США - нараховані та не сплачені відсотки за користування коштами; 1927,30 грн. оплачений судовий збір за розгляд справи судом. Виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором забезпечується іпотекою двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Своїх зобов'язань перед позивачем за кредитним договором відповідач належним чином не виконала, у зв"язку з чим у позивача виникло право на звернення до суду за захистом своїх прав. Письмового заперечення відповідача на позовну заяву суду не надано. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив, що позовні вимоги повністю підтверджуються документами та письмовими доказами та просить суд звернути стягнення на квартиру № [ADDRESS]., Рівненський р-н. шляхом проведення прилюдних торгів за ціною визначеною уповноваженою експертною організацією згідно закону України "Про виконавче провадження", а кошти одержані від реалізації спрямувати для погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ "Фольксбанк" в розмірі 46 704,36 доларів США, а також відшкодування судових витрат в суму 1 800,00 грн.; виселити з квартиру [ADDRESS] [PERSON] та інших мешканців зазначеної квартири, а також стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 107,30 грн. Відповідач [PERSON] будучи повідомленою про день судового розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила. У відповідності до положень ст.ст. 224-228 ЦПК України, за згодою представника позивача вважається можливим заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, без участі відповідача з ухваленням заочного рішення. Оцінюючи пояснення представника позивача, долучені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 20 серпня 2008 року між ПАТ "Фольксбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір KF №51655 з додатками, у відповідності до якого остання отримала грошові кошти в сумі 44000,00 доларів США строком до 19 серпня 2033 року. Факт надання кредиту підтверджується заявою на видачу готівки №1725-15 від 20.08.2008 року. Виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором забезпечується іпотекою двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Згідно п. 9 договору іпотеки: сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель - банк, має право у разі невиконання або неналежного іпотекодавцем - відповідачем, основного зобов'язання задовільнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами боржника шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки за цим договором може здійснюватись на підставі рішення суду, а реалізація предмета іпотеки може здійснюватись шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів. 24 січня 2011 року Рівненським міським судом Рівненської області ухвалено рішення по цивільній справі № 2-1827/10 за позовом ПАТ "Фольксбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги позивача задоволені повністю. Відповідно ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 30 травня 2011 року заочне рішення Рівненського міського суду від 24 січня 2011 року залишено без змін. 25.11.2011 року отримано виконавчий лист згідно вказаного рішення, який пред'явлено до примусового виконання до відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції. 01.12.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочато процедуру примусового стягнення заборгованості згідно рішення суду. Відповідно до зазначеного рішення суду, позивачу для задоволення своїх вимог, що виникли у зв'язку з невиконання умов кредитного договору № КF 51655 від 20 серпня 2008 року, надано право стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 46 854,36 доларів США, а також відшкодування судових витрат в суму 1820.00 грн. Однак заборгованість згідно рішення суду не виконується ні в добровільному ні в примусовому порядку, а відповідно і зобов'язання за договором кредиту, що стверджується розрахунком заборгованості станом на 06.03.2013р., згідно якого розмір боргу по договору становить 46 704,36 доларів США, а також відшкодування судових витрат в суму 1927,30 грн., з яких: 43412,00 доларів США - не сплачене тіло кредиту; 3292,36 доларів США - нараховані та не сплачені відсотки за користування коштами; 1927,30 грн. оплачений судовий збір за розгляд справи судом. Виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором забезпечується іпотекою двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Іпотечним договором передбачено, що у випадку порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором позичальник зобов'язаний передати предмет застави. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно положень ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Таким чином, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підтверджені належними та допустимими доками . Відповідно до ст.576 Цивільного кодексу України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема, річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужено заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Окремі види застав визначено ст. 575 ЦКУ, згідно з якою заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, є іпотека. Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі виконання не зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено законом. Відносини іпотеки нерухомого майна регулюються Законом України від 05.06.2003 р. N 898-IV "Про іпотеку". Статтею 1 Закону про іпотеку встановлено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до ст. 33 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.ст. 38, 39 Закону України "Про іпотеку" предмет іпотеки, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення, може бути реалізований іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві, зокрема, шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договорами на предмет застави є обґрунтованими відповідно до чинного законодавства та доведеними доказами в справі. Статтею 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.ст. 316,317,321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно),яке вона здійснює відповідно до вимог закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить права володіння,користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Житловий кодекс України і Цивільний Кодекс України закріплюють загальні принципи захисту житлових прав та права власності громадян, що передбачають неможливість виселення або іншим чином примусового позбавлення житла фізичної особи, крім випадків, установлених законом; протиправного позбавлення особи права власності чи обмеження у його здійсненні (статті 311, 321 ЦК України, статті 9, 109 - 111 ЖК України). Відповідно до ст.. 40 ЗУ "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Крім того, позивач при зверненні до суду з позовом, ставить вимогу про виселення з квартири [ADDRESS] [PERSON] та інших мешканців зазначеної квартири. Однак позивачем ні при зверненні до суду з позовом ні в судовому засіданні не надав доказів про проживання відповідача [PERSON] у вищевказаній квартирі. Крім того суду не відомо про наявність проживання інших членів сім"ї [PERSON] Враховуючи викладене,

Outcome: partial