Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-11 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду про стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги наступним: 25 липня 2008 року між позивачем і відповідачем було укладено договір № 1331 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок «Класичний». Відповідно до договору позивачем було внесено відповідачу в день підписання договору грошові кошти в сумі 20 000 грн. строком на 19 місяців, тобто до 25 лютого 2010 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до даного договору відповідач взяв на себе зобовязання нараховувати позивачу відсотки на внесений вклад в розмірі 31 % річних. Проте по закінченню терміну дії договору відповідач свої зобовязання перед позивачем належним чином не виконав, не виплативши позивачу кошти в сумі 28 063,86 грн. В зв'язку з чим позивач звернулася за захистом своїх прав до суду. В ході розгляду справи представник позивача позовні вимоги збільшив та просив стягнути з відповідача на користь позивача кошти за депозитним договором в сумі 32 873,01 грн. Представник відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заперечення в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні, мотивуючи наступним: З метою недопущення збитковості кредитної спілки загальними зборами КС «Альянс»було прийнято рішення про введення договірної відстрочки виконання зобовязань по поверненню депозитних вкладів. Згідно Закону України «Про кредитні спілки»члени кредитної спілки зобовязані додержуватися статуту та інших актів кредитної спілки, виконувати рішення її органів управління. Однак, відповідач як член КС «Фенікс-Черкаси»не визнає рішення спостережної ради та загальних зборів і в позовній заяві посилається на умови, визначені у договорі, тому представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. Також відповідач в наданому до суду запереченні зазначив, що КС «Альянс»має заборгованість перед позивачем за депозитним договором в сумі, що відображена в довідці, що є в матеріалах справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 25 липня 2008 року між позивачем і відповідачем було укладено договір № 1331 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок «Класичний». Відповідно до договору позивачем було внесено відповідачу в день підписання договору грошові кошти в сумі 20 000 грн. строком на 19 місяців, тобто до 25 лютого 2010 року. Згідно п. 1.3. даного договору процентна ставка за вкладом встановлюється у розмірі 31% річних. По закінченню терміну дії договору відповідач свої зобовязання перед позивачем належним чином не виконав. З довідки розрахунку наданого відповідачем вбачається, що останнім сплачено позивачу кошти за депозитним договором в сумі 1 847,82 грн. Факт отримання позивачем вказаних коштів підтвердив в судовому засіданні його представник, а також визнав, що з урахуванням сплачених коштів, розмір основного боргу відповідача перед позивачем становить 28 004,27 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 32 871,41 грн., з яких: 28 004,27 грн. - сума основного боргу, 2 108,72 грн. - 3% річних, 2 758,42 грн. - інфляційні. Згідно ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки»внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти плата (відсотки) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядок і строки, які визначені відповідно укладених з членом кредитної спілки договорами. Укладений сторонами договір від 09.10.2007 року № 1404 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок «Класичний»за своєю правовою природою є договором банківського вкладу (ст. 1058 ЦК України). Згідно вимог ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду (строковий або за вимогою) банк (сторона, що прийняла від іншої сторони грошову суму) зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Суд критично відноситься до посилань представника відповідача викладених в запереченні на те, що до даних правовідносин повинні застосовуватися положення Закону України «Про кредитні спілки», відповідно до яких члени кредитної спілки зобовязані виконувати рішення її органів управління, щодо односторонньої відмови від умов укладених між ними договорів. Зазначене положення регламентує відносини між спілкою та її членом стосовно членства в ній, порядку сплати внесків, обрання органів управління та інші подібні питання. В той же час окремо від правовідносин з участі в спілці, між позивачем та відповідачем існують договірні правовідносини, а саме відносини, регламентовані депозитним договором. Законодавством України передбачено, що одностороння зміна умов укладених сторонами договорів може бути здійснена виключно у випадках, прямо передбачених Законом. В той же час право спілки в односторонньому порядку змінювати термін повернення депозиту, переводити частину депозитного вкладу в розряд внесків до кредитної спілки і відмовляти на цій підставі у поверненні коштів жодним положенням законодавства не передбачене. За таких умов суд приходить до висновку про те, що посилання відповідача на необхідність відмови у позові через те, що відмова в поверненні депозиту ґрунтується на положеннях законодавства, не відповідає дійсності. Таким чином, будь-яких підстав для відмови в задоволенні вимоги про повернення вкладу, нарахованих відсотків та відшкодування інфляції за період заборгованості в ході розгляду справи не встановлено. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Outcome: approved