Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-04 00:00:00

Позивач у січні 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № DOXRFU23080131 від 30.12.2008 року у розмірі 104024,24 грн., з ПАТ Акцент банк, [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн. з [PERSON] витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200,00 грн. та з [PERSON] стягнути на свою користь та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору № DOXRFU23080131 від 30.12.2008 відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3014,44 грн. зі сплатою за користування ним відсотків 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.12.2009 року. Проте, в порушення умов договору відповідач [PERSON]Є свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом. Відповідно до заяви представник позивача просив слухати справу без його участі. Позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання у справі не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Договору № DOXRFU23080131 від 30.12.2008 відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3014,44 грн. зі сплатою за користування ним відсотків 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.12.2009 року. У звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору № DOXRFU23080131 від 30.12.2008 року заборгованість за ним станом на 08.01.2013 р. склала 114024,24 грн. в тому числі 7920,84 грн. заборгованість за кредитом; 4,56 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 98761,16 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; - 1431,76 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. 500 грн. штраф (фіксована частина), 5405,92 грн. штраф (процентна складова). Зобовязання Позичальника, що випливали зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, а тому відповідачка зобов'язана оплатити заборгованість за кредитним договорам, а саме: тіло кредиту в розмірі 7920 грн. 84 коп. Оскільки проценти та комісія є платою (винагородою) за користування грошовими коштами, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом в розмірі. 4,56 грн. та стягнення комісії в розмірі 1431,76 грн є законні та підлягають задоволенню. Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення пені, нарахованої за неналежне повернення кредиту та сплату процентів в розмірі 98761,16 грн.; а також штрафу у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 2193 грн. (процентна складова). Відповідно до ч.1,3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, яка передбачена умовами договору, тому суд вважає, що вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 500 грн. (фіксованої частини) та 5405,92 грн. (процентної складової) підлягають задоволенню. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Базою для розрахунку пені є сума виконаного неналежним чином грошового зобов'язання. При цьому неналежним виконанням грошового зобов'язання є його прострочення. За кредитними договорами простроченням є несплата чи несвоєчасна сплата позичальником кредиту та процентів за його користування. Пеня стягується за кожний день прострочення виконання обов'язків боржником щодо повернення кредиту. Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань регулюються ЦК України та Законом України № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 року. Згідно з пунктом 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Слід зауважити, що ст.1 Закону України № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 року платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Але саме для пені по грошових зобов'язаннях встановлене обмеження ст. 3 Закону, відповідно до якої розмір пені не може перевищуй подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за яким сплачується пеня. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності суд вважає за можливим зменшити розмір пені та стягнути із відповідачки пеню в розмірі 5000 грн. 00 коп. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитом такими, що підлягають задоволенню частково. Позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано суду документального підтвердження сплати та вартості наданих юридичних послуг, акту виконаних робіт, крім того юристом не надавались послуги позивачу у судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідачів на його користь відповідно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial