Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-16 00:00:00

В серпні 2012 року позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив зняти арешт, накладений на іпотечне майно, а саме: торгівельний павільйон, розташований за адресою: м.Миколаїв, вул.Самойловича, 27/1. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 08.12.2010 року між ним та [PERSON] було укладено Договір позики, відповідно до якого він отримав мав гроші в сумі 20000,0 дол.США, що на день передачі грошей було еквівалентно 159040,0 грн. з кінцевим терміном повернення- 08.12.2012р. та сплатою відсотків за користування грошима в розмірі 6% в місяць від суми позики в гривнях, що є еквівалентом 1200 дол.США за курсом НБУ на день сплати відсотків. Договір позики було посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №2256. В забезпечення виконання зобовязань за договором позики між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, який також посвідчений нотаріусом. Предметом іпотеки за договором є торгівельний павільйон, розташований за адресою: м.Миколаїв, вул.Самойловича, 27/1. Станом на 01.07.2012р. заборгованість за вказаним договором позики перед [PERSON] складає 385 520 гривень. Намагаючись добровільно погасити заборгованість за договором позики за рахунок продажу предмету іпотеки, він дізнався, що на торгівельний павільйон, який є предметом іпотеки, накладено арешт в ході виконавчого провадження №31877913 про стягнення з нього заборгованості на користь ПАТ „Альфа-Банк. Оскільки право першочерговості задоволення вимог за договором іпотеки виникає у іпотекодержателя, то арешт, накладений державним виконавцем в в межах виконавчого провадження №31877913, на іпотечне майно, а саме: торгівельний павільйон, розташований за адресою: м.Миколаїв, вул.Самойловича, 27/1, вважає необхідним зняти. Посилаючись на наведене, просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовільнити по викладених в позовній заяві підставах. Представник відповідача- Корабельний ВДВС ММУЮ- в судовому засіданні просила розглядати позов на підставі наявних доказів та винести рішення на розсуд суду, щоб її думка не була розцінена як упереджене ставлення до сторін виконавчого провадження або третіх осіб. Пояснила, що в них на виконанні находиться зведене виконавче провадження, через що був накладений арешт на все майно боржника. Третя особа- Римар Д.Є.- для участі у справі направив свого представника, який просив задовольнити позовні вимоги [PERSON], оскільки заборгованість позивача перед [PERSON] складає 385 520 гривень, і йому виставлена вимога або розрахуватися за боргами або продати павільйон. Вислухавши сторони по справі, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 08.12.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, відповідно до якого він отримав мав гроші в сумі 20000,0 дол.США, що на день передачі грошей було еквівалентно 159040,0 грн. з кінцевим терміном повернення- 08.12.2012р. та сплатою відсотків за користування грошима в розмірі 6% в місяць від суми позики в гривнях, що є еквівалентом 1200 дол.США за курсом НБУ на день сплати відсотків. Договір позики було посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №2256. В забезпечення виконання зобовязань за договором позики між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, який також посвідчений нотаріусом. Предметом іпотеки за договором є торгівельний павільйон, розташований за адресою: м.Миколаїв, вул.Самойловича, 27/1. Станом на 01.07.2012р. заборгованість за вказаним договором позики перед [PERSON] складає 385 520 гривень. З наданого позивачем [PERSON] з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (запис 7) вбачається, що постановою державного виконавця Корабельного ВДВ С ММУЮ [PERSON] було накладено арешт та оголошення заборони на його відчуження всього нерухомого майна, яке належить [PERSON]. Зазначений арешт зареєстрований в Миколаївській філії державного підприємства „Інформаційний центр Мінюста України 30.03.2012 року. Відповідно до вимог ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна, переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Нормою ч. 1 ст. 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором чи законом. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, то підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь- який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з вимогами ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувана, який не є заставодержателем, стягнення на заставне майно боржника може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів або коли вартість предмету застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; заставодержатель має право звернутися до суду про звільнення заставленого майна з під арешту. Згідно із вимогами ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду із позовом про визнання права на майно і звільнення його з під арешту; понезакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Договір іпотеки був укладений 08.12.2010 року, а арешт на все майно позивача, в т.ч. і на торгівельний майданчик, що перебуває в іпотеці, накладено в 2012 році, вартість предмета застави становить 400 000 гривень, а розмір заборгованості боржника [PERSON] заставодержателю [PERSON] складає станом на 01.07.2012 р. 385 520 гривень, тобто вартість предмета іпотеки на день розрахунку за заборгованістю не буде перевищувати розміру заборгованості перед заставодержателем. Таким чином [PERSON] має пріоритет перед іншими стягувачами по зведеному виконавчому провадженню. З цих підстав позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved