Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що між ним та відповідачем-1 19.12.2005 р. був укладений кредитний договір №8/2005/840-К/479-АП, відповідно до якого позичальник отримав від банку кредит в розмірі 24 163 дол.США зі строком повернення до 20 грудня 2012 року та зі сплатою процентної ставки 10% річних. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, банк належним чином виконав зобовязання за договором, утім, відповідач порушив умови кредитного договору, допустивши утворення заборгованості, розмір якої станом на 16.03.2012 р. складає 476 576 доларів США 87 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 3 803 083 гривні 42 копійки, яка утворилася станом на 16.03.2012 р., та складається з наступного: заборгованість по кредиту 182 483,74 грн., заборгованість по відсоткам 96 388,74 грн., пеня 3 442 929,60 грн., штраф 19 282,07 грн., по комісії 62 009,62 грн. Предмет позову становить вимога про стягнення зазначеної вище суми з відповідачів, як солідарних боржників ([PERSON] за договором поруки № 479/1 від 19.12.2005 р. поручилася за виконання гр. [PERSON] зобовязань); підставу позову становлять приписи ст.ст. 256, 526, 553-555, 1054 ЦК України. Про стягнення зазначеної вище суми у позові й заявлено відповідну вимогу щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідачів. У судове засідання позивач не зявився, утім, в особі представника за довіреністю надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, та в якій не заперечував проти заочного розгляду справи та в якій просив суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У судове засідання відповідачі, належним чином повідомлені, повторно не зявилися, причини неявки не повідомив, не надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, не скористалися правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахував заяву представника позивача та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного (за ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Як було встановлено судом 19.12.2005 р. між банком та відповідачем-1 укладений кредитний договір №8/2005/840-К/479-А, відповідно до якого позичальник отримав від банку кредит в 24 163 дол.США зі строком повернення до 20 грудня 2012 року та зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 10% річних. Судом встановлено, що позивач надав відповідачу-1 кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності, та банк належним чином виконав зобовязання за договором, утім, відповідач-1 порушив умови кредитного договору, допустивши утворення заборгованості, розмір якої станом на 16.03.2012 р. складає 476 576 доларів США 87 центів, що по курсу НБУ становить 3 803 083 гривні 42 копійки, яка утворилася станом на 16.03.2012 р., та складається з наступного: заборгованість по кредиту 182 483,74 грн., заборгованість по відсоткам 96 388,74 грн., пеня 3 442 929,60 грн., штраф 19 282,07 грн., по комісії 62 009,62 грн. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю. Разом з тим, приймаючи рішення щодо заявлених позивачем вимог, суд враховує, що кредитний договір є дійсним і неоспореним, є актом волевиявлення сторін, що підтверджує їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі та про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором №8/2005/840-К/479-А від 19.12.2005 р. в розмірі 476 576 доларів США 87 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 3 803 083 гривні 42 копійки, яка утворилася станом на 16.03.2012 р., та складається з наступного: заборгованість по кредиту 182 483,74 грн., заборгованість по відсоткам 96 388,74 грн., пеня 3 442 929,60 грн., штраф 19 282,07 грн., по комісії 62 009,62 грн. Вирішуючи в обовязкову порядку відповідно п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги те, що позивач не має пільг щодо сплати судового збору та при подачі позову позивачем були в повному обсязі сплачені судові витрати, тому, у порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, на користь позивача підлягають стягненню з відповідачів судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 3219,00 грн.

Outcome: approved