Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що з 27 квітня 1985 року по 14 грудня 2012 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі ними зареєстровано право спільної часткової власності на окрему двокімнатну квартиру № 109 у житловому будинку №107а по вулиці Фадєєва у місті Біла Церква. Згідно свідоцтва про право власності вказана квартира належить сторонам на праві приватної спільної часткової власності у рівних частках по Ѕ частині. Житлові та підсобні приміщення квартири являють собою окрему ізольовану квартиру, яка складається з 2-х житлових кімнат загальною житловою площею 23,3 м2, з яких: одна кімната, площею 9,4 кв.м, друга кімната, площею 13,9 кв.м. Кухня окрема, площею 5,6 кв.м, ванна сполучена, площею 2,9 кв.м, коридор, площею 7,3 кв.м, кладова, 1,1 кв.м, балкон 1,0 кв.м. Після розірвання шлюбу між сторонами стали виникати суперечки і сварки з приводу користування спільною частковою власністю житлових та підсобних приміщень вказаної квартири. На неодноразові звернення і прохання позивача до відповідача вирішити спірні питання щодо користування спільним житлом добровільно, мирним шляхом, відповідач відмовляється, тому вона звернулась до суду з даним позовом, яким просить суд визначити порядок користування квартирою виділивши їй у користування кімнату площею - 13,9 кв.м та балкон. Відповідачу кімнату, площею 9,4 кв.м, підсобні приміщення: кухня, ванна, коридор, кладова - залишити в загальному користуванні. Зобов'язати відповідача не порушувати правила користування жилими та підсобними приміщеннями і дотримуватись норм санітарного стану. Стягнути з відповідача на її користь 400 (чотириста) гривень витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просять суд позов задовольнити. При цьому позивач під час розгляду справи не заперечує проти залишення у загальному користуванні балкон, а також зазначила, що визначення порядку користування квартирою їй також необхідно для розділення особових рахунків з оплати комунальних послуг. Відповідач не заперечує проти визначення порядку користування квартирою і просить суд виділити йому у користування кімнату площею - 13,9 кв.м, а позивачу кімнату, площею 9,4 кв.м, посилаючись на те, що у більшій розміром кімнаті йому зручно дивитись телевізор, а при виділені кімнати меншою площею будуть порушені його права співвласника квартири. Також відповідач не заперечує проти стягнення з нього на користь позивача судові витрати на правову допомогу в сумі 400 грн. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі являються співвласниками зазначеної квартири, згідно свідоцтва про право власності № 36719 від 07.10.2004 року, яке видане на підставі розпорядження комунальної служби приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква від 07.10.2004 року № 1-2-46, яке зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно Білоцерківського МБТІ 01.11.2004 року, номер запису 12366 в книзі 105. Житлова площа квартири становить 23,3 м2, з яких: одна кімната, площею 9,4 кв.м, друга кімната, площею 13,9 кв.м. Кухня окрема, площею 5,6 кв.м, ванна сполучена, площею 2,9 кв.м, коридор, площею 7,3 кв.м, кладова, площею 1,1 кв.м, балкон, площею 1,0 кв.м. Після розірвання шлюбу між сторонами стали виникати суперечки і сварки з приводу користування спільною частковою власністю житлових та підсобних приміщень вказаної квартири. Оскільки на час звернення позивача до суду між нею та відповідачем не було досягнуто згоди, щодо встановлення порядку користування квартирою і позивач бажає розділити особові рахунки по оплаті комунальних послуг, то вона звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. За ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. До звернення до суду домовленості між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном спірною квартирою не було досягнуто. Згідно роз'яснень , викладених у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.1995, № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. В даному випадку позивач не ставить вимогу про поділ квартири в натурі, тому суд вважає можливим вирішити спір між співвласниками в межах заявлених позовних вимог та встановити порядок користування квартирою. При вирішені цивільного спору суд враховує, що позивач являється інвалідом 2 групи довічно, що підтверджено матеріалами справи, хворіє, потребує свіже повітря і відповідно прямого виходу на балкон, який розташований в більшій кімнаті, тому суд вважає за можливе виділити у користування позивачу більшу кімнату, площею 13,9 кв.м, а відповідачу кімнату, площею 9,4 кв.м. Розміри кімнат в кожного будуть різні, але це не приведе до суттєвого порушення прав співвласників, так як відхилення від розміру часток є незначним. Судом також приймаються до уваги ті обставини, що встановлення порядку користування квартирою дасть можливість сторонам вирішити питання щодо оплати витрат на утримання квартири та за комунальні послуги відповідно до порядку користування приміщеннями квартири, а саме кожен із співвласників зможе відкрити особовий рахунок на своє імя переуклавши відповідні договори про надання цих послуг. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача не порушувати правила користування жилими та підсобними приміщеннями і дотримуватись норм санітарного стану, суд вважає їх такими, що не доведені стороною позивача, оскільки суду не надано жодного доказу про порушення зазначених правил відповідачем, тому вони задоволенню не підлягають і заявлені передчасно. Сторони звільнені від сплати судового збору на підставі п.п. 8-9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судові витрати в цій частині слід покласти на державу. Крім цього підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати за надання правової допомоги в сумі 400 грн. у відповідності до ст.84,88 ЦПК України, які не оспорюються і визнані відповідачем згідно ч.1 ст.61 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial