Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-16 00:00:00

04 січня 2012 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 25 грудня 2011 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Л.Українки, 1, в с. Лісний Хлібичин, Коломийського району, Івано-Франківської області. Згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради народних депутатів №220 від 14.10.87р. та зареєстрованого в Коломийському МБТІ за № 471 від 07.01.1987р., дане будинковолодіння належало колгоспному двору, головою якого був [PERSON]. Станом на 01.07.1990 р. в житловому будинку №1 по вул. Лесі Українки в с. Лісний Хлібичин, Коломийського району були зареєстровані: [PERSON], вона, син [PERSON] та внука [PERSON]. Вона вступила в управління спадковим майном, оскільки взяла під охорону спадкове майно, обробляє земельну ділянку, сплачує податкові платежі. З метою оформлення спадщини вона звернулась до Другої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно, оскільки згідно ст.. 120 ЦК УРСР(1963р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Нотаріус немає змоги встановити всіх співвласників житлового будинку. Оскільки вона фактично прийняла спадщину, то просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на будинковолодіння за адресою: вул. Лесі Українки, №1, с. Лісний Хлібичин, Коломийського району, Івано-Франківської області. Від позивачки поступила до суду заява про розгляд справи без її участі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, але подали до суду заяви, згідно яких позов визнають та просять розглядати справу без їх участі. Зясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 25 грудня 2011 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Л.Українки, 1, в с. Лісний Хлібичин, Коломийського району, Івано-Франківської області. Згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради народних депутатів №220 від 14.10.87р. та зареєстрованого в Коломийському МБТІ за № 471 від 07.01.1987р., дане будинковолодіння належало колгоспному двору, головою якого був [PERSON]. Станом на 01 липня 1990 р. в житловому будинку №1 по вул. Лесі Українки в с. Лісний Хлібичин, Коломийського району були зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Позивачка вступила в управління спадковим майном, оскільки взяла під охорону спадкове майно, обробляє земельну ділянку, сплачує податкові платежі. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї, а згідно з ч. 5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З метою оформлення спадщини [PERSON] звернулась до Другої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно, оскільки згідно ст. 120 ЦК УРСР(1963р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Нотаріус немає змоги встановити всіх співвласників житлового будинку та їх частки в цьому майні. Згідно ст. 123 ЦК Української PCP (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки згідно вимог ст. 1268 ЦК України позивачка прийняла спадщину, а відповідачі відмовляються від своїх часток та не заперечують проти позову, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на будинковолодіння за адресою: вул. Лесі Українки, №1, с. Лісний Хлібичин, Коломийського району, Івано-Франківської області. На підставі ст.,ст. 328, 1220, 1223, 1268, 1297 ЦК України, ст.,ст. 120, 123 ЦК УРСР(1963р.) та

Outcome: approved