Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначила, що за рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 21 червня 2011 року з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, відповідач неналежним чином невиконує вказане рішення суду чим допустив заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 2310,59 грн., тому просила ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості по виплаті аліментів у вказаному розмірі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] при судовому розгляді справи позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що він має незначний дохід, крім цього, за виконавчим документом, виданим Новобузьким районним судом 30.05.2005 року стягує аліменти на користь колишньої дружини [PERSON] на утримання іншої неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], тому, по мірі можливостей, своєчасно та повному обсязі сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. Проти наявності заборгованості не заперечував її розмір не оскаржував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Судом встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON], з 05 вересня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому 28 лютого 2006 року народилася спільна дитина Вячеслав. Згідно з рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 21 червня 2011 року з відповідача [PERSON] стягнуто на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 квітня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного судового рішення 13.07.2011 року видано виконавчий лист № 2-341/2011р. Згідно розрахунку, виконаного відділом державної виконавчої служби Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, відповідач не своєчасно та не в повному обсязі сплачує аліменти на користь стягувача [PERSON], тому виникла заборгованість за період з 01 травня 2011 року по 01 квітня 2012 року у розмірі 1714,71 грн., а за період з 01 квітня 2012 року по 01 серпня 2012 року у розмірі 595,88 грн., а всього на суму 2310,59 грн. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину. Згідно із ч. 1 ст. 187 цього Кодексу один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували предявленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, предявленим до виконання, аліменти не стягувалися у звязку з розшуком платника аліментів або у звязку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України Про виконавче провадження і відповідно до ч. 9 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Разом з цим, як встановлено в судовому засіданні спір щодо розміру заборгованості по виплаті аліментів між сторонами відсутній, а тому така заборгованість повинна стягуватися державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по виплаті аліментів є безпідставними, а тому у їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати понесенні позивачем у зв'язку з розглядом справи підлягають зарахуванню на її рахунок.

Outcome: dismissed