Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-11 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з наявним позовом і просять суд виселити [PERSON], [INFO], її сина [PERSON], [INFO] та її мати [PERSON] з їх дачного будинку, який розташовано за адресою: [ADDRESS], в квартиру за адресою [ADDRESS], в якій вони зареєстровані; зобов'язати [PERSON] та її мати [PERSON] не чинити їм перешкод в користуванні дачним будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], якій належить йому на праві приватної власності; вселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у будинок, якій розташовано за адресою: [ADDRESS]; відшкодувати з [PERSON] та [PERSON] на їх користь заподіяну їм протиправними діями моральну шкоду у розмірі 50000,00 гривень; стягнути з [PERSON] та [PERSON] на їх користь понесені ними судові витрати, в тому числі судовий збір - 107,30 гривень, за надання правової допомоги - 3000,00 гривень, накладні витрати у розмірі 2000,00 гривень. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.10.2012 року [PERSON] є власником зазначеного дачного будинку. На підставі договору купівлі-продажу від 19.10.2012 pоку він є власником земельної ділянки площею 0,0273 га, на якій розташовано вказаний дачний будинок. Після придбання будинку [PERSON] побажав завезти туди свої речі та вселитися в нього, але виявив, що в будинку без жодних правових підстав перебувають відповідачі, які ніколи не були ані власниками, ані орендаторами вказаного будинку. Договір найму з відповідачами не укладався. Відповідачі в будинку не зареєстровані, не оплачують ніяких комунальних платежів, займають приміщення самоправно. Представник позивачів та позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали повністю та просили суд його задовольнити в повному обсязі. Відповідачі до судового засідання повторно не з'явились, хоча були судом повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи, повідомлення про причини неявки від них не надходило, а тому за згодою представника позивачів та відповідачів [PERSON] та [PERSON] суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву про слухання справи без її участі в якій також зазначила, що відповідачка [PERSON] була нею повідомлена про відчуження нерухомості, однак не вчинила будь-який дій щодо її (нерухомості) звільнення. Позов підтримала (а.с.23). Представник третьої особи відділ опіки та піклування Біляївської РДА Одеської області в судовому засіданні позов підтримала в усіх частинах, крім частини відшкодування відповідачами [PERSON] та [PERSON] моральної шкоди позивачам, розгляд якого залишила на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника позивачів та позивачів [PERSON] та [PERSON], пояснення представника третьої особи відділу опіки та піклування Біляївської РДА Одеської області, врахувавши позицію третьої особи [PERSON], всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивачі посилаються як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Як встановлено в судовому засіданні, 19.10.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] був посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №7118 договір купівлі-продажу (а.с.8), відповідно до якого [PERSON] купив у [PERSON] дачний будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вчинення вказаного правочину також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №12001074 від 19.10.2012 року (а.с.9). Крім того, 19.10.2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] був посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №7117 договір купівлі-продажу (а.с.10), відповідно до якого [PERSON] купив у [PERSON] земельну ділянку площею 0,0273 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер ділянки: 5121084200:02:002:0220. Після придбання будинку позивач [PERSON] виявив, що в будинку без жодних правових підстав перебувають відповідачі, які ніколи не були ані власниками, ані орендаторами вказаного будинку. Договір найму з відповідачами не укладався. Відповідачі в будинку не зареєстровані, не оплачують ніяких комунальних платежів, займають приміщення самовільно. Добровільно звільнити приміщення відповідачі не бажають, у зв'язку з чим позивачі змушені звернутись до суду, оскільки своїми діями відповідачі створюють йому перешкоди в користуванні будинком. Самоуправно займаючи будинок, перебуваючи в ньому без достатніх правових підстав, відповідачі перешкоджають [PERSON] та його родині користуватись власністю. Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 3 ст.116 ЖК України встановлено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Судом встановлено право власності [PERSON] на зазначене нерухоме майно, отже, враховуючи наведені вище норми матеріального права, вимоги позивачів в частині виселення відповідачів з дачного будинку позивачів, який розташовано за адресою: [ADDRESS]; в частині зобов'язання [PERSON] та її мати [PERSON] не чинити позивачам перешкод в користуванні вказаним дачним будинком та вселення позивачів у вказаний будинок є обґрунтованими. Водночас, суд не знаходить правових підстав виселення відповідачів за конкретною адресою ([ADDRESS]), як того просять позивачі, адже дана вимога порушує загальні принципи прав людини, визначені розділом ІІ Конституції України. Стосовно відшкодування моральної шкоди, суд приходить до такого. Пунктом 3 Постанови №4 від 31.03.1995 року Пленуму Верховного суду України зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до пункту 9 цієї ж Постанови, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає, в даному випадку, залежно від характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнали позивачі. Зокрема, суд враховує тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивачів. Отже, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дослідивши обставини правовідносин, характер та обсяг душевних страждань, які зазнали позивачі, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивачів, вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивачів моральну шкоду в розмірі 10000,00 гривень. Щодо вимог позивачів про стягнення судових витрат, суд, у відповідності з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто лише в частині сплати судового збору (а.с.5), в розмірі 107,30 гривень, адже щодо інших судових витрат позивачі не надали до суду відповідні документи.

Outcome: partial