Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, просить суд встановити факт, що [PERSON] є її батьком , посилаючись на те, що даний факт має значення для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] В судовому засіданні заявниця заяву підтримала. Суду пояснила, що з дня свого народження вважала [PERSON] своїм батьком, а він називав її донькою. Проживала разом з батьком [PERSON] та матірю [PERSON] однією сімєю. Батько до дня смерті піклувався про неї, матеріально забезпечував. Батьки проживали у незареєстрованому шлюбі, тому у свідоцтві про її народження [PERSON] батьком не зазначений. 25.06.2012 року батько помер, залишивши на її імя заповіт. Звернулася в нотаріальну контору для оформлення спадкових прав після смерті батька, але у звязку з тим, що у свідоцтві про право на спадщину не зазначено, що вона приймає спадщину від батька, змушена сплатити податок у більшому розмірі. Крім того, вважає, що має право на визнання судом, що [PERSON] є її батьком з метою забезпечення її особистих прав на визнання батьківства. Заінтересована особа в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Частиною 1 ст.256 ЦПК України визначено перелік фактів, справи про встановлення яких можуть бути розглянуті судом. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З матеріалів справи вбачається, що позивачка просить встановити факт батьківства. Судом встановлено, що відповідно до положень ст.130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за яким при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сімю (п.15 Постанови ППВСУ). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сімю України (в редакції 1969 року), в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матірю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно свідоцтва про народження [PERSON], дівоче прізвище позивачки по справі, що видане 23.09.1965 року, в графі батько відомостей не зазначено (а.с.10). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON], відомості про батька зазначені згідно ч.1 ст.135 СК України, а в графі «відомості про батька»інформація відсутня. [PERSON] 15.10.2010 р. на випадок своєї смерті склав заповіт, що того ж дня посвідчений приватним нотаріусом Снігурівського районного державного нотаріального округу [PERSON], яким заповів все своє майно [PERSON] (а.с.6). 25.06.2012 р. [PERSON] помер (свідоцтво про смерть а.с.9). Листом від 25.10.2012 р. приватний нотаріус [PERSON] розяснила позивачці про те, що якщо вона бажає, щоб у свідоцтві про право на спадщину після смерті [PERSON] було зазначено, про те, що вона отримує спадщину від батька, то вона має звернутися до суду із питання про факту родинних відносин (а.с.8). Крім пояснень заявниці, вказані обставини підтверджуються показами свідків, а також фотознімками, наданими суду. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 1960 року проживала разом з [PERSON] однією сімєю. Від спільного проживання у 1965 році у них народилася донька, заявниця по справі. Після народження доньки запис про її батьківство в свідоцтво внесено не було, оскільки вони з чоловіком проживали у незареєстрованому шлюбі. Вони проживали разом та вели спільне господарство. Чоловік за життя визнавав заявницю своєю донькою, матеріально утримував, дуже хотів зареєструвати своє батьківство, але не встиг, захворів та помер. Перед смертю її чоловік дуже просив встановити факт його фатівства щодо доньки. Інших дітей у них з чоловіком не було. Все своє майно чоловік залишив доньці, на яку склав заповіт. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству з заявницею та її сімєю, яких знає близько 33 років. [PERSON] дуже любив свою доньку, якою називав заявницю по справі. [PERSON] разом з дружиною [PERSON] проживали однією сімєю, але розписані не були. Жили дружно, завжди допомагали одне одному, доньці допомагали матеріально. А коли заявниця поїхала до Росії на заробітки, то надсилала їм кошти на утримання та лікування батька. Заявниця обґрунтовує необхідність встановлення даного факту необхідністю внесення запису до свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], згідно заповіту складеного на її імя, про те, що вона отримує спадщину саме від батька. Іншим шляхом встановити факт батьківства заявниця не може, оскільки її батько помер. Приймаючи до уваги вищевикладене, надані заявницею докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту батьківства [PERSON], [INFO], є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Судові витрати заявниця просила не стягувати.

Outcome: approved