Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Червоновершківьскої сільської ради, треті особи: відділ культури і туризму Компаніївської районної державної адміністрації, [PERSON] про поновлення на роботі і стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він 15.11.2010 року був прийнятий на посаду директора Червоновершківського сільського будинку культури, відповідно до розпорядження № 20 від 15.11.2010 року. Розпорядженням сільського голови від 13.06.2012 р. без будь-яких попереджень був звільнений з роботи, з посади директора Червоновершківського сільського будинку культури на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул 12 червня 2012 року. Будучи на посаді директора позивач не допускав ніяких порушень трудової дисципліни. Про звільнення з роботи нічого не знав та працював до 18 червня 2012 року. В результаті незаконного звільнення отримав сильне моральне потрясіння, що призвело до госпіталізації до стаціонару Компаніївської ЦРЛ. Просить суд визнати незаконним розпорядження Червоновершківського сільського голови від 13.06.2012 р., поновити його на посаді директора Червоновершківського сільського будинку культури з 13.06.2012 р., стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог та просив визнати незаконним розпорядження Червоновершківського сільського голови від 13.06.2012 р., поновити на посаді директора Червоновершківського сільського будинку культури з 13.06.2012 р., стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Пояснив, що дійсно працював на посаді директора Червоновершківського сільського будинку культури. 13.06.2012 року розпорядженням сільського голови [PERSON] його було звільнено на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин. Вважає, що його незаконно звільнили, оскільки 12.06.2012 р. він дійсно був відсутній на робочому місці, однак виконував свою роботу згідно посади, з 15 год. до 19 год. перебував в студентському клубі в смт. Компаніївка, готувався до дня села, проводив репетиції. Крім цього, його не ознайомили з розпорядженням про звільнення, не відібрали пояснення та не погодили звільнення з відділом культури та туризму Компаніївської РДА. Представник відповідача - сільський голова с. Червоновершка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що 12.06.2012 р. до сільського будинку культури приїздила обласна комісія, директора будинку культури [PERSON] на робочому місці не було, записи у трудову книжку [PERSON] про прийняття на роботу та звільнення з роботи не вносились. Підставою для звільнення з роботи позивача була доповідна записка художнього керівника [PERSON], яка являється підлеглою директора будинку культури [PERSON] З посадовою інструкцією директора сільського будинку культури [PERSON] був ознайомлений, але інструкція не була затверджена начальником відділу культури і туризму райдержадміністрації. З розпорядженням про звільнення та актом про відсутність на робочому місці від 13.06.2012 р. [PERSON] не знайомили через його відсутність, графіка роботи директора будинку культури не було, письмової вказівки на 12.06.2012 р. з приводу виконання конкретних дій [PERSON] також не було. Представник третьої особи [PERSON] пояснила суду, що звільнення [PERSON] з посади не було погоджено з начальником відділу культури і туризму райдержадміністрації, що є порушенням порядку звільнення керівників закладів культури, що належать до сфери управління органів місцевого самоврядування. Клопотання про погодження звільнення від сільського голови надійшло після звільнення [PERSON], в звязку з чим не було підстав його погоджувати. Крім цього, пояснила, що посадова інструкція директора сільського будинку культури затверджується рішенням виконкому Червоноверківської сільської ради та погоджується відділом культури і туризму райдержадміністрації, та зберігається в сільській раді. Суд, вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням сільського голови с. Червоновершка Компаніївського району Кіровоградської області № 20 від 15.11.2010 року, [PERSON] з 15.11.2010 року був призначений на посаду директора Червоновершківського будинку культури на 0,75 ставки (а.с.8). Розпорядженням сільського голови с. Червоновершка від 13.06.2012 року за № 5 [PERSON] був звільнений з посади директора Червоновершківського сільського будинку культури згідно п.4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин 12.06.2012 року (а.с.9). Згідно п. 4 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 18,22 постанови № 9 від 06.11.1992 року Про практику розгляду судами трудових спорів при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно зясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом і перевіряти їх відповідність законові. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно зясувати, в чому конкретно проявилось правопорушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п.1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника. Статтею 149 КЗпП України врегульований порядок застосування дисциплінарних стягнень, згідно з яким до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмового пояснення. При обранні стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Згідно зі ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення, як догана чи звільнення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Із пояснень позивача та представника відповідача [PERSON] в суді видно, що останній не з'ясовував у [PERSON] причини відсутності на роботі 12.06.2012 р., не відбирав у позивача письмових пояснень з цього приводу, а тому при обранні виду стягнення не міг в повній мірі врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок та чи дійсно мало місце порушення [PERSON] трудової дисципліни. Відсутність працівника на роботі мають підтверджувати відповідні документи. Зокрема: доповідна записка безпосереднього керівника працівника та один або кілька актів (де стоятимуть підписи кількох осіб) про відсутність працівника на робочому місці в сукупності більше 3-х годин протягом дня. Але доки власник не вживе всіх можливих заходів для з'ясування причин прогулу, то звільнити працівника за прогул не можна. Отже, перед тим як звільняти працівника за прогул, власник (уповноважений ним орган) повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмового пояснення (таке загальне правило прописано в ч. 1 ст. 149 КЗпП для всіх дисциплінарних стягнень), аби з'ясувати причини порушення трудової дисципліни. Як вбачається з матеріалів справи підставою для звільнення [PERSON] була доповідна записка художнього керівника [PERSON], яка не є безпосереднім керівником директора сільського будинку культури, а навпаки є його підлеглим. Акт про відсутність працівника на робочому місці в день відсутності 12.06.2012 р. не складався, а наданий суду акт від 13.06.2012 р. складений працівниками сільської ради, які не перебували 12.06.2012 р. в Червоновершківському будинку культури та підписи яких ніким не завірені не може бути визнано належним доказом (а.с.43). Рішення про звільнення з роботи не було повідомлене працівникові під розписку. Про звільнення [PERSON] дізнався лише 18.06.2012 р., про що розписався в розпорядженні про звільнення (а.с.9). Посилання відповідача на те, що звільнення директора будинку культури не погоджується з відділом культури і туризму райдержадміністрації тому що не передбачено п.4.1 Положення Червновершківського сільського будинку культури не приймається судом до уваги, оскільки надане суду Положення не погоджено з начальником відділу культури і туризму Компаніївської райдержадміністрації та не має юридичної сили (а.с.28-30). Крім цього, згідно п.8 Положення про відділ культури і туризму районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Компаніївської районної державної адміністрації від 23.03.2010 р. начальник відділу погоджує призначення на посаду і звільнення з посади керівників закладів культури, які належать до сфери управління органів місцевого самоврядування (сільської та селищної рад) (а.с. 38-39). За повідомленням відділу культури і туризму Компаніївської районної державної адміністрації від 18.06.2012 р. станом на вказану дату клопотання Червоновершківської сільської ради щодо погодження звільнення директора Червоновершківського сільського будинку культури не надходило (а.с.10). Крім цього, [PERSON] не ознайомили з посадовою інструкцією. Як пояснив представник відповідача, позивачу була надана для ознайомлення копія посадової інструкції, яка не була погоджена з відділом культури і туризму райдержадміністрації та оригінал якої взагалі відсутній. Всупереч ст. 29 КЗпП України [PERSON] не ознайомили з правилами внутрішнього трудового розпорядку, в звязку з чим позивач вважав, що повинен працювати з 10 год. до 12 год. та з 20 год. до 23 год., а відповідач вважав, що позивач повинен працювати з 14 год. до 20 год. в робочі дні, а у вихідні дні з 20 год. до 24 год. при 6-ти годинному робочому дні позивача. Через невизначеність правил внутрішнього трудового розпорядку на момент скоєння порушення неможливо достовірно встановити час початку та закінчення робочого часу позивача. Як пояснили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] в будинку культури графік роботи був відсутній. За таких обставин не виключається можливість виконання трудових обов'язків у будь-який зручний для позивача час. Свідок [PERSON] пояснила суду, що працює художнім керівником Компаніївського районного будинку культури та за сумісництвом художнім керівником студентського клубу. 12.06.2012 р. після 15 год. вона разом з [PERSON] перебувала в Компаніївському РБК, надавала останньому методичну допомогу в підготовці до свята дня села, складали сценарій та проводили репетицію. Свідок [PERSON] пояснила суду, що 12.06.2012 р. вона перебувала в складі робочої групи та відвідувала Червоновершківський будинок культури. В той день директора на робочому місці не було, в звязку з чим вони не могли оглянути всі приміщення будинку культури. Також зазначила, що не було графіка роботи, в звязку з чим вона не зрозуміла, в які години працює будинок культури. Свідок [PERSON] пояснила суду, що працює художнім керівником Червоновершківського будинку культури. 12.06.2012 р. вона перебувала на робочому місці, а [PERSON] був у смт. Компаніївка по роботі клубу та неодноразово телефонував їй з приводу очікуваної комісії. Також зазначила, що після 12.06.2012 р. в будинку культури змінили розпорядок роботи, до приїзду комісії графіку роботи не було. Таким чином, у судовому засіданні безспірно з'ясовано, що відповідач звільнив позивача з роботи з грубими порушеннями передбаченого законом порядку, тому вимоги позивача про поновлення на посаді директора Червоновершкіського сільського будинку культури підлягають задоволенню. За правилами ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує вимоги про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше як за один рік. Позивач також просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу на протязі періоду з 13.06.2012 р. по час розгляду справи у суді. Оскільки суд прийшов до висновку про доведеність вимог [PERSON], а також незаконність звільнення позивача, його вимоги про стягнення середнього заробітку потрібно задовольнити в обумовленому судом обсязі. Суд вважає за необхідне стягнути з Червоновершківської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 3784,48 гривень. При визначені суми яка підлягає стягненню, суд виходив із кількості днів вимушеного прогулу та суми середнього заробітку за два останні місяці перед звільненням. Вимушений прогул із дати звільнення до дати постановлення рішення по справі становить 56 днів. Середній заробіток за один день за квітень - травень 2012 року становить 67,58 грн. (Довідка від 25.07.2012 № 03-24/395). Згідно довідки виконкому Червоновершківської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області від 02.07.2012 р. середньомісячна заробітна плата директора Червоновершівського сільського будинку культури [PERSON] за період квітень-травень 2012 р. становить 1351,50 грн. (а.с.13). Викладені судом обставини, окрім пояснень сторін, підтверджуються також показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], письмовими доказами: розпорядженнями про прийняття на роботу та звільнення, довідкою про заробіток позивача, повідомленням Компаніївської райдержадміністрації, «Положенням про відділ культури і туризму райдержадміністрації»», іншими матеріалами справи. Згідно правил, передбачених пп. 2, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, та про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначив згадані в рішенні суми, що підлягають стягненню на користь позивача, без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів. Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 321,90 грн., від сплати якого позивач був звільнений у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по справі.

Outcome: approved