Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.08.2006 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № VIHORX02030001, згідно якого останньому був наданий кредит в сумі 2120,36 грн. на строк до 05.08.2007 року із сплатою 24% річних. Відповідач [PERSON], взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином та в повній мірі не виконав, що спонукало позивача звернутись до суду з даним позовом. Станом на 13.12.2011 року загальна сума заборгованості становить 24379,79 грн., та складається з: 1311,24 грн. заборгованість за кредитом; 9108,81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 229,02 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 12093,56 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штафи відповідно до пункту 5.3, умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1137,13 грн. штраф (процентна складова) (а.с.2,3). В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обємі з підстав, зазначених у позовній заяві. Додатково суду пояснив, що відповідач укладаючи з Банком договір був ознайомлений і погодився з умовами кредитування, які були надані йому у письмовій формі, підтвердивши факт надання йому повної інформації про умови кредитування своїм підписом у заяві позичальника. Також зазначив, що умови надання споживчого кредиту фізичним особам і заява позичальника складає кредитний договір і окремого підпису на умовах договору не вимагається. Крім того кредитним договором не передбачено повідомляти боржника про наявність заборгованості. Відповідач позов не визнав посилаючись на те, що вже минув строк позовної давності встановлений для звернення до суду і підстав для його поновлення не має. Також, не погоджуються з розміром нарахованих Банком штрафних санкцій. Представник відповідача позов до її довірителя не визнала, суду пояснила, що дійсно з метою придбання товару в магазині «Ельдорадо», 07.08.2006 року [PERSON] отримав в ПАТ КБ «ПриватБанк»кредит в сумі 2120,36 грн. Даний кредит був укладений в одному екземплярі. ЇЇ довіритель не був ознайомлений з умовами надання споживчого кредиту, копії кредитного договору не отримував. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі, а оскільки її довіритель не підписував умови надання кредиту вважає, що позивачем при зверненні до суду порушено строки позовної давності. Крім того, до моменту звернення банку до суду з позовом її довіритель не отримував ніяких письмових претензій з приводу наявності у нього заборгованості за кредитом, ніхто його ні про що не повідомляв. Просить при розгляді справи застосувати строки позовної давності і у задоволенні позову відмовити з цих підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що 07.08.2006 року між ВАТ КБ «ПриватБанк та [PERSON], був укладений кредитний договір №VIHORX02030001, про надання останньому кредиту в сумі 2120.36 грн. на строк до 05.08.2007 року, процентна ставка за користування кредитом складає 24% річних (а.с.5-8). Відповідно до умов договору, [PERSON] зобовязався погашати кредит та відсотки щомісячно, рівними частинами в розмірі 239.1 грн. та повернути кредит до 05.08.2007 року включно. За порушення строків повернення кредиту позичальник повинен сплатити банку пеню в розмірі 1.25% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день просрочки, але не менше 1 гривні. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховується. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між ВАТ КБ «ПриватБанк, [PERSON] є зобовязальними і регулюються нормами ЦК України. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено ст. 610 ЦК України. Відповідач [PERSON], в порушення вимог кредитного договору та вказаних норм ЦК України, не виконав взятого на себе зобов`язання. Отже, вимога позивача про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 1311,24 грн., підлягає до повного задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати проценти. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Розрахунком заборгованості (а.с.4) доведено, що [PERSON] допустив заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 9108, 81 грн., і така сума заборгованості підлягає стягненню з боржника-позичальника. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У разі порушення боржником зобовязання, боржник повинен передати кредиторові грошову суму неустойку (ст. 549 ЦК України). Відповідно до норм цивільного законодавства: неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Пунктами 5.1 та 5.3 Договору передбачена відповідальність за порушення зобовязання, а саме: пеня у розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні, та штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Тобто за одне й те саме порушення зобовязання передбачена подвійна відповідальність одного виду. Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тому, суд приймає рішення про відмову в задоволенні вимоги позивача про стягнення процентної частини штрафу. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 12093,56 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Відповідно до ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Приймаючи рішення про зменшення розміру неустойки, суд враховує: 1) настання кризи світової фінансової системи, що є загальновідомим фактом і згідно із ч. 2 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає; 2) майновий стан відповідача, який, з його пояснень суду в даний час немає роботи, має хворобу серця і потребує постійного лікування, крім того має на утриманні двох неповнолітніх дітей та пристарілу бабусю (а.с.27-30). З огляду на вказане, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] пеню в сумі 2000 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Твердження представника відповідача про те, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі, а її довіритель з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам не був ознайомлений та не підписував їх спростовується заявою позичальника, в якій зазначено, що позичальник ознайомлений і згоден з умовами кредитування, які були надані йому в письмовій формі. Своїм підписом ствердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування. Також, був згоден, що заява позичальника разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 256 Цивільного Кодексу України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Сторони скористалися цією можливістю, передбаченою ст.259 ЦК України, та в п.5.5. до умов надання споживчого кредиту фізичним особам встановили термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором тривалістю у пять років. Згідно п.2 ст.12 ЦК України нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення. Відповідно ч.5 ст. 261 ЦК України за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №VIHORX02030001 між сторонами укладений строком до 05.08.2007 року, то станом на 14.03.2012 року день звернення до суду із позовною заявою, пятирічний строк позовної давності за кредитним договором не сплив, а тому підстав для застосування строку позовної давності немає. Також суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про безпідставність та незаконність стягнення штрафних санкцій. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, згідно з яким відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу. Інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 243 грн., 80 коп., судового збору (а.с. 1), тобто 1% від ціни позову. Суд задовольнив вимогу часткову на суму 13 149 гривень 07 копійки, а тому і судовий збір підлягає стягненню з відповідача в розмірі 1% від цієї суми, однак Законом України «Про судовий збір»визначено мінімальну ставку судового збору за подання позовною заяви майнового характеру, а саме не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 214 грн. 60 коп.

Outcome: partial