Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

\~\~\~\~\~ Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання обєкту нерухомістю, визнання права власності на нерухоме майно, визнання нікчемним договору, реєстрацію права власності на обєкт нерухомості, зобовязання звільнити приміщення, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Громадського обєднання човновласників Ветеран війни та праціта Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації. Свою позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що 05 березня 2012 року ним укладено з відповідачем договір купівлі-продажу обєктів нерухомості: човнового боксу № 155 під літерою Вплощею 2,6 кв. м та човнового боксу № 156 під літерою Вплощею 2,7 кв. м. За умовами цього договору відповідач набув право власності на ці обєкти нерухомості. Згідно п. 1.5., п. 1.6. цього Договору відповідач повинен був протягом 5-ти днів сплатити позивачу грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. за придбане нерухоме майно та згідно п. 1.11 договору, у відповідності до ст. 657 ЦК України, здійснити нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію цього договору. Позивач після укладення договору протягом 5-ти днів намагався звязатися з відповідачем з метою отримати належні йому грошові кошти за продане нерухоме майно та з метою здійснити нотаріальне посвідчення договору від 05.03.2012 року. Відповідач, грошові кошти позивачу в розмірі 4000,00 грн. за придбане нерухоме майно не сплатив, договір відповідно його умов нотаріально не посвідчив та не виконав умови п. 1.5., п. 1.6. та п.1.11 договору купівлі-продажу від 05.03.2012 року. 13.03.2012 року позивач звернувся до відповідача з листом, яким просив його сплатити належні йому грошові кошти, нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу обєктів нерухомості: човнового боксу № 155 під літерою Вплощею 2,6 кв. м, човнового боксу № 156 під літерою Вплощею 2,7 кв. м або звільнити їх. Відповідач листом від 19.03.2012 року повідомив позивачу, що договір купівлі-продажу від 05.03.2012 року не потребує нотаріального посвідчення, оскільки човновий бокс № 155 під літерою Вплощею 2,6 кв. м та човновий бокс № 156 під літерою Вплощею 2,7 кв. м розміщені на території причалу № 12, що розташований за адресою: м. Запоріжжя вул. Дванадцятого квітня, буд. 84. не являються обєктами нерухомості і позивач не являється їх власником, також повідомив, що у звязку із фінансовими труднощами на теперішній час він не має змоги сплатити грошові кошти за договором від 05.03.2012 року. Позивач вважає, що відповідач, не визнавши його право власності на обєкти нерухомості: човновий бокс № 155 під літерою Вплощею 2,6 кв. м та човновий бокс № 156 під літерою Вплощею 2,7 кв. м, фактично в односторонньому порядку відмовився від зобовязань передбачених договором купівлі-продажу від 05.03.2012 року, незаконно користується його нерухомістю, чим порушує його право володіння, користування та розпоряджання майном. Обставини щодо правомірного набуття позивачем права власності на човновий бокс № 155 під літерою Вплощею 2,6 кв. м та човновий бокс № 156 під літерою Вплощею 2,7 кв. м, що розміщені на території причалу № 12, що розташований за адресою: м. Запоріжжя вул. Дванадцятого квітня, буд. 84 він підтверджує тим, що у 2000 році він став членом човнового причалу № 12 що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя вул. Дванадцятого квітня, буд. 84, який згодом був реорганізований у Громадське обєднання човновласників Ветеран війни та праці, що підтверджується довідкою виданою директором громадського обєднання човновласників Ветеран війни та працівід 02.03.2012 року № 28. Набувши у 2000 році членства, в звязку із відсутністю вільних боксів позивачу для задоволення потреб щодо зберігання човну великих габаритних розмірів для відбудови були надані напівзруйновані будівлі човнових боксів № 155, 156 загальною площею 5,3 кв. м., що посвідчено довідкою громадського обєднання № 27 від 02.03.2012 року. Позивач за власні кошти відбудував надані йому човнові бокси, як човновий бокс № 155 під літерою Вплощею 2,6 кв. м та човновий бокс № 156 під літерою Вплощею 2,7 кв. м, що також посвідчується довідкою Громадського обєднання човновласників Ветеран війни та працівід 02.03.2012 року № 27. Це також підтверджується технічним паспортом на човнові бокси, що складений товариством ЗМБТІ04.07.2012 року за результатами проведеної технічної інвентаризації. Наданим листом від 02.03.2012 року № 26, Громадське обєднання човновласників Ветеран війни та праціпідтвердило, що зауважень та будь-яких претензій від Громадського обєднання човновласників Ветеран війни та праці, інших човновласників членів Громадського обєднання човновласників Ветеран війни та працічи третіх осіб не надходило. У звязку з зазначеним позивач просить визнати нікчемним договір купівлі продажу від 05.03.2012 року укладений між ним та [PERSON] щодо купівлі продажу обєкту нерухомості човного боксу літерою В №155,156 на території човного причалу №13 за адресою м.Запоріжжя, вул. 12 Квітня,84, визнати човновий бокс обєктом нерухомості, визнати за позивачем право власності, зобовязати ТОВ „ ЗМБТІ зареєструвати право власності, зобовязати відповідача звільнити човновий бокс. Під час розгляду справи позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить визнати нікчемним договір купівлі продажу від 05.03.2012 року укладений між ним та [PERSON] щодо купівлі продажу обєкту нерухомості човного боксу літерою В №155,156 на території човного причалу №13 за адресою м.Запоріжжя, вул. 12 Квітня,84, визнати човновий бокс обєктом нерухомості, визнати за позивачем право власності, зобовязати ТОВ „ ЗМБТІ зареєструвати право власності, зобовязати відповідача звільнити човновий бокс. В судове засідання позивач не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Представники громадського обєднання човновласників Ветеран війни та праців судове засідання також не зявилися, від директора обєднання до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представників обєднання. Проти задоволення позову не заперечує. Представники ТОВ ЗМБТІв судове засідання не зявилися, від представника товариства до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представників товариства. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 181 ЦК України, побудовані позивачем човновий бокс № 155 під літерою Вплощею 2,6 кв. м та човновий бокс № 156 під літерою Вплощею 2,7 кв. м, розміщені на території причалу № 12, що розташований за адресою: м. Запоріжжя вул. 12 квітня, буд. 84 необхідно визнати обєктами нерухомості, так як їх переміщення не можливе без їх знецінення та зміни їх призначення. Листом від 19.03.2012 року відповідач повідомив позивачу, що він не вважає човновий бокс № 155 під літерою Вплощею 2,6 кв. м та човновий бокс № 156 під літерою Вплощею 2,7 кв. м, розміщені на території причалу № 12, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. 12 квітня, буд. 84 нерухомим майном, а також вважає що позивач не є його власником. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач ставить перед судом питання про визнання за нею права власності на вказані вище човнові бокси за набувальною давністю, оскільки з 2000 року (тобто більше десяти років) він сумлінно, відкрито і безперервно володіє вказаними вище об'єктами нерухомості, що підтверджується довідками та листом Громадського обєднання човновласників Ветеран війни та праці. Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Оскільки побудовані човнові бокси не порушують права інших осіб, а так само з урахуванням того, що цими човновими боксами позивач сумлінно, відкрито і безперервно володіє більше десяти років суд вважає за необхідне визнати право власності на зазначені вище човнові бокси. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного Законодавства, а також моральним засадам суспільства. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 05.03.2012 року між [PERSON] та [PERSON] суперечить нормам ЦК України, зокрема ст. 657 цього кодексу відповідно до якої, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Правові наслідки недодержання вимоги ст. 657 ЦК України, про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, передбачені ст. 219 ЦК України, якою встановлено, що такий договір є нікчемним. За таких обставин, позовні вимоги позивача про визнання нікчемним договору купівлі-продажу, укладеного 05.03.2012 року [PERSON] з [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку з зазначеним вимоги позивача про звільнення обєктів нерухомості, зайнятих на виконання недійсного правочину, за правилами реституції підлягає задоволенню.

Outcome: approved