Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.12.2009 року, від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вона сама займається вихованням неповнолітньої дитини, однак матеріально утримувати доньку їй важко, а згоди відносно матеріального утримання дитини між нею та відповідачем не досягнуто, а тому вона бажає стягнути аліменти у судовому порядку на утримання дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила суд стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, аліменти на її утримання у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною трирічного віку (до 23 вересня 2013 року), посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини та на її утримання не надає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини запису про батька, в якому просив визнати, що він не є батьком дитини [PERSON], [INFO], вказуючи на те, що він вважає, що не є генетичним батьком дитини. В ході розгляду справи судом відповідач позовні вимоги визнав частково, зазначив суду, що він не заперечує проти того, що дитину та його колишню дружину необхідно утримувати, однак на даний час на його утриманні перебуває ще одна дитина та хвора мати, яка потребує постійного піклування, а тому він просив зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] до 450 грн., а на утримання дружини до 500 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню судом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.12.2009 року, мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Як зазначила позивач в судовому засіданні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а тому вона має намір вирішити питання про стягнення аліментів в судовому порядку відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, який вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти щомісячно в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Суд не вважав за можливе стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі. Приймаючи рішення про стягнення аліментів у частці, судом враховується матеріальний стан сторін по справі, а також той факт, що відповідач працює і має постійні доходи заробітну плату (а.с.14), інших доходів відповідач немає. Крім того, судом прийнято до уваги той факт, що на даний час на утриманні відповідача перебуває ще одна дитина від попереднього шлюбу син [PERSON], [INFO] та хвора мати, яка потребує постійного піклування (а.с.20-27). Відповідно до вимог ч.2 ст.91 СК України жінка, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання жінка, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] частково, а саме стягує з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до вимог ст.136 Сімейного Кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122,124,126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Сторонам розяснювалось, що відповідно до вимог ст.ст.27, 31 ЦПК України, позивач, відповідач, третя особа для підтвердження своїх вимог та заперечень, зобовязані надати суду всі наявні докази, або повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно висновку експерта № 9 від 13 грудня 2011 року молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] по відношенню до [PERSON] складає величину не менше ніж 99,999999%. Відповідно до вказаного висновку біологічне батьківство [PERSON] по відношенню до [PERSON] практично доведено. (а.с. 39-42). За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано суду належних доказів, які б спростовували його біологічне батьківство по відношенню до [PERSON], а відтак відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі розмірі 214 грн. 60 коп.

Outcome: partial