Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-29 00:00:00

14.05.2012 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним до Гонятичівської сільської ради Миколаївського району Львівської області. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він на даний час проживає та зареєстрований в с. Вербіж Миколаївського району Львівської області та знаходиться на пенсії як інвалід ІІ групи. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Гонятичівською сільською радою Миколаївського району Львівської області від 05.01.1998 року посвідчено, що в цілому будинок, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить йому. Дане свідоцтво було видано на підставі рішення виконкому Гонятичівською сільською радою від 26.08.1997 року за №89 та зареєстровано в Стрийському МБТІ Львівської області. Згідно рішення Миколаївської районної ради Львівської області від 07 жовтня 1976 року за №353 позивачу було видано погоджений архітектурою план земельної ділянки площею 800 кв.м., відповідно було видано свідоцтво про забудову садиби в сільських населених пунктах та інші документи, на підставі яких був збудований житловий будинок та інші господарські будівлі. Рішенням №15 сесії 24 скликання Гонятичівської сільської ради від 24 грудня 1993 року та 21 сесії 5 скликання №428 від 21 грудня 2009 року позивачу [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №887505 в якому зазначено, що позивач є власником земельної ділянки 0,1331 га для обслуговування житлового будинку. Загальна площа земельної ділянки, яка була приватизованаа становила 0,25 га. Третьою стороною - ДП "Львівський інститут землеустрою" проводився обмір земельної ділянки без участі позивача, без погодження меж між сусідськими земельними ділянками, [PERSON] ніяких документів не підписував, оскільки перебував на стаціонарному лікуванні в ДЗ "Клінічна лікарня ДТГО "Львівська залізниця". Під час проведення робіт з виготовлення кадастрового плану земельної ділянки було з'ясовано, що ДП "Львівський інститут землеустрою" було неправильно виготовлено Державний акт на право власності на землю, вони допустили суттєві розбіжності щодо розмірів земельної ділянки. Так, з огляду та заміру земельної ділянки позивача від 01 липня 2011 року, складеного компетентною комісією з представників сільської ради вбачається, що у виданому йому Державному Акті на право власності на земельну ділянку ширина земельної ділянки від "Б" до "В" складає 13,40 метри, а в натурі становить 14,30 метри, тобто на 0,90 м. більша. Внаслідок видачі відповідачем Державного Акту права власності на землю з невірним накресленням земельної ділянки порушуються його законні права та інтереси. У зв'язку з вищенаведеним змушений був звернутись до суду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Представник відповідача Гонятичівської сільської ради Миколаївського району Львівської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що є відомості в матеріалах справи. Відомостей про причину його неявки немає. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа ДП "Львівський інститут землеустрою" в судове засідання не з'явились, однак подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти проведення заочного розгляду справи та задоволення позовних вимог не заперечили. Третя особа Управління держкомзему у Миколаївському районі Львівської області в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про день та час розгляду справи, відомостей про причину їх неявки у суду немає. Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких мотивів. Відповідно ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки вправі вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Як встановлено в судовому засіданні, згідно рішення Миколаївської районної ради Львівської області від 07.10.1976 року №353 [PERSON] було видано погоджений з архітектурою план земельної ділянки площею 800 кв.м. Відповідно було видано і свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах та інші документи, на підставі яких позивачем був збудований житловий будинок та інші господарські будівлі. На підставі рішення 15 сесії 24 скликання Гонятичівської сільської ради від 24 грудня 1993 року та 21 сесії 5 скликання №428 від 21 грудня 2009 року Гонятичівської сільської ради позивачу [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №887505 в якому зазначено, що він є власником земельної ділянки площею 0,1331 га для обслуговування житлового будинку (а.с. 11). Загальна площа земельної ділянки, яка позивачем була приватизована становить 0,25 га. Даний державний акт на право власності на земельну ділянку було видано відповідачем - Гонятичівською сільською радою та зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування за №01-10.4560040 від 23 лютого 2010 року та зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Миколаївському районі 03 березня 2010 року реєстратором Миколаївського відділу ЛФР ДП "УДЗК". Обмір земельної ділянки проводився ДП "Львівський інститут землеустрою" без участі позивача, він не підписував жодних документів, оскільки знаходився на стаціонарному лікуванні в ДЗ "Клінічна лікарня ДТГО "Львівська залізниця". Землевпорядна фірма допустила суттєві розбіжності щодо розмірів земельної ділянки позивача. Так, з огляду та заміру вказаної земельної ділянки від 01 липня 2011 року, складеного компетентною комісією з представників сільської ради вбачається, що у виданому йому державному акті на право власності на земельну ділянку ширина земельної ділянки від "Б" до "В" складає 13,40 метри, а в натурі становить 14,30 метри, тобто на 0,90 м. більша. Станом на сьогодні у фактичному володінні, користуванні та розпорядженні та Державному акті на право власності на землю допущена помилка. Тому відповідно ст. 155 Земельного кодексу України в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи, щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі і зберігання державних актів на право приватної власності, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів оренди землі - державний Акт на право власності на землю виготовляється на підставі виписки з рішення відповідної Ради про передачу у власність земельної ділянки тощо. Інструкцією не передбачено можливості внесення змін у Державний Акт шляхом його виправлення, оскільки це тягне за собою переробку всієї технічної документації. Оскільки виданий Державний Акт на право власності на земельну ділянку на підставі рішення 15 сесії 21 скликання від 24 грудня 1993 року, 21 сесії 5 скликання №428 від 21.12.2009 року порушує права землекористувача - позивача [PERSON] щодо володіння і користування його власною земельною ділянкою, тому вказаний Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК№887505 виданий [PERSON] слід визнати недійсним. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved