Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою та просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 24 липня 2009 року у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 603. При цьому позивач посилається на те, що 24 липня 2009 року у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. В період шлюбу у них народився син [PERSON]. Але сімейне життя між подружжям не склалося, тому останній рік вони живуть окремо, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спору між подружжям щодо спільного майна не існує. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з нею. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, місце і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав: 24 липня 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 603. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. 20 січня 2010 року у подружжя народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД за № 214624, виданим Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Малолітній [PERSON], [INFO], постійно проживає за адресою реєстрації матері, [PERSON] в [ADDRESS], що підтверджується Актом про проживання, виданим 10 січня 2013 року начальником КП ЖКС «Чорноморський» . Останній рік подружжя [PERSON] припинило шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, сумісно не проживають. Наявність майнового спору на час розгляду справи судом не встановлена. При таких обставинах суд вважає недоцільним вживати заходи щодо примирення подружжя, так як збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу. В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу за допомогою будь-яких видів насильства. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved