Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 16 листопада 2010 року. Від даного шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем припинені. Сімейне життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя та майбутнє, відсутність спільних інтересів, між ними втрачені почуття любові та поваги. Спільне проживання стало неможливим, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] для участі в розгляді справи не зявилася, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задовольнити, а тому відповідно до ст. 169 ЦПК України судове засідання проведено у відсутність позивача. Від відповідача надійшла посвідчена апостилем, відповідно до протоколів Гаазької конвенції від 05.10.1961 р., заява, в якій Бевілаква Доменіко дав згоду на розірвання шлюбу з позивачкою (а. с. 9-10), відповідач також зазначив, що спільних дітей, народжених у шлюбі у них немає, майнових претензій не має. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав. В судовому засіданні доказами встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 листопада 2010 року у Комуні Ардоре Провінції Реджо-Калабрія у країні [PERSON], про що було вчинено запис в Бюро РАЦС реєстрі актів про шлюб 2010 р. № 1 том 1 частина 1 та було видано Свідоцтво про шлюб (а.с.5-6). Від даного шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем припинені. Сімейне життя не склалося із - за різних характерів та поглядів на життя та побут. При таких обставинах справи, а також за наявності згоди відповідача на розірвання шлюбу з позивачкою, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача настоювати на розірванні шлюбу є вагомими підставами для розірвання шлюбу, подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя передбачено, що у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ст. 110 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 110 ЦПК України за домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Відповідно до ст.. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», якщо у сторін не має спільного закону і немає спільного проживання, вони вправі вибрати для рішення питання про розірвання шлюбу право відповідної держави. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка є громадянкою України, що підтверджується її паспортом (а.с.11), відповідач є громадянином [PERSON], що підтверджується його посвідченням (а.с.12), сторони вибрали для вирішення питання про розірвання шлюбу право України. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України Про міжнародне приватне право суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України (із доповненнями, внесеними згідно із Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. N 2398-VI, які набрали чинності 27.07.2010 року) у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище «Нетребюк», яке вона мала до реєстрації шлюбу та залишила після реєстрації шлюбу. У чинність ч.2 ст.115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved