Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якій вказує, що він є власником автомобіля марки ВАЗ 2107 держаний номерний знак 380-41ЕК. Крім позивача, згідно до технічного паспорту автомобілем має право керувати також донька позивача [PERSON]. 25.07.2009 року близько 23 годині 45 хвилин донька позивача [PERSON], керуючи вказаним транспортним засобом рухалася зі швидкістю 60 км. на годину по автошляху м. Марїнка- м. Вугледар. У зустрічному напрямку рухався автомобіль марки ЗІЛ 433102 державний номерний знак АН 7740ВО під керуванням [PERSON], який на гнучкому зціпленні буксував автомобіль ГАЗ-3302 державний номерний знак АН 80-53АМ зі швидкістю 40 км. на годину, останній автомобіль перебував під керуванням відповідача по справі [PERSON] Водій транспортного засобу марки ГАЗ-3302 днз АН 80-53 АМ виїхав на смугу зустрічного руху, де рухався його автомобіль на відстані приблизно 1.65 метру, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів відповідача [PERSON] ГАЗ-3302 днз АН 80-53 АМ та його автомобілю. Інспектором ВДАІ м. Марїнка 25.07.2009 року було складено протокол про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] [PERSON] визнано винною у порушенні п. 13.1 ПДР України, у якому зазначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. При розгляді справи про адміністративне правопорушення була призначена авто технічне дослідження. Згідно висновку № 4286\\18 від 15.09.2009 року встановлено, що у вищезазначеній транспортно-дорожній пригоді [PERSON] не мала технічної можливості упередити настання дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання нормативних вимог ПДР України( а.с 18-21). Також у висновку зазначено, що дії [PERSON] були регламентовані вимогами п.12.3- а саме: - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обактивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди. У даній дорожній ситуації у її діях невідповідності вимогам ПДР України, які б перебували у причинно-слідчому звязку з пригодою, не вбачається. Справу про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ст. 124 КпАП України закрито за відсутністю адміністративного правопорушення (а.с. 22). Представник позивача [PERSON] відповідно до договору про участь при розгляді цивільної справи від 02 грудня 2010 року та ордеру на ведення цивільної справи просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь [PERSON] відшкодування у розмірі 28521 гривен. У судове засідання представник позивача не зявився, звернувся до суду із заявою, у якій підтримав позовні вимоги, просить суд розглянути справу у його відсутності. Відповідачі до суду не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим справу розглянути заочно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: згідно висновку № 4286\\18 від 15.09.2009 року встановлено, що у вищезазначеній транспортно-дорожній пригоді [PERSON] не мала технічної можливості упередити настання дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання нормативних вимог ПДР України( а.с 18-21). Також у висновку зазначено, що дії [PERSON] були регламентовані вимогами п.12.3- а саме: - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обактивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди. У даній дорожній ситуації у її діях невідповідності вимогам ПДР України, які б перебували у причинно-слідчому звязку з пригодою, не вбачається. Справу про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ст. 124 КпАП України закрито за відсутністю адміністративного правопорушення (а.с. 22). Згідно огляду місця ДТП від 25.07.2009 року складеного інспектором ОМ ДТП рульове керування автомобілю [NUMBER] було несправним, зазначений автомобіль буксирувався на гнучкому зчіпленні автомобілем [NUMBER] під керуванням другого відповідача [PERSON]; часткового навантаження автомобілю марки ГАЗ-3302 ані на платформу, ані на інше спеціальне опорне пристосування не було, що і призвело до того, що буксируваний транспортний засіб виїхав на зустрічну полосу руху. По якому їхав автомобіль під керуванням позивача. Своїми діями відповідачами було створено небезпеку руху, чим попирався закон зухвало та ганебно з самого початку. Дії обох відповідачів призвели до створення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої автомобіль ВАЗ 2107 днз 380-41ЕК є фактичним володільцем якого є [PERSON] зазнав ушкоджень. Згідно акту оцінки відновлювального ремонту автомобілю [PERSON], складеного СПД [PERSON] м. Вугледар про розрахунок вартості виконаних робіт, запасні частини та їх комплектуючі, фарбувальні роботи відновлювальний ремонт склав 28521 гривен. Із наданих суду документів вбачається, що вищезазначеній ДТП були 3 учасники, тобто матеріальна шкода була заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Згідно ст. 1188 ч.1 п. 1 ЦК України передбачено, що шкода заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, заподіяна одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій спричинено збитки внаслідок порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є : втрати, понесені особою в звязку з пошкодженням або знищенням майна, а також витрати, які особа понесла або повинна була понести для поновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частина 3 цієї ж статті передбачає, що збитки відшкодовуються в меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, на відповідальній правовій підставі володіючого транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до розясень Пленуму Верховного Суду України в п.3 Постанови № 6 від 27.03.1991 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкодишкода заподіяна одному з власників з вини іншого відшкодовується винним. На підставі викладеного, відповідно до ст. 22,1187,1188,1190 ЦК України,

Outcome: approved