Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-26 00:00:00

01 березня 2013 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві вона посилалась на те, що з 25 вересня 1971 року перебувала у шлюбі з [PERSON], який 15 квітня 2009 року помер, залишивши їй у спадок житловий будинок № 26 з надвірними приміщеннями, який розташований по вул. Павлодарська м. Костянтинівка Донецької області на земельній ділянці площею 551,0 кв.м, побудований на підставі угоди про виділення в безстрокове користування земельної ділянки для будування індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 23.12.1971 року, укладеної між виконкомом [PERSON] ради депутатів робітників та [PERSON], посвідчений 17 січня 1972 року нотаріусом [PERSON] нотконтори, про що було зроблено відповідний реєстраційний запис. [PERSON] не залишив заповіту, тому позивачка є спадкоємцем першої черги за законом і відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона прийняла спадщину, оскільки на момент смерті чоловіка перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі, проживала з ним однією сім*єю в цьому будинку з моменту побудови, вела спільне господарство та була зареєстрована за цією адресою з 12.02.1975 року. В січні 2013 року позивачка звернулася до [PERSON] державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про спадщину, але їй було відмовлено через те, що померлий при житті не оформив на себе право власності та порекомендували звернутися до суду. 22 лютого 2013 року вона також звернулася до реєстраційної служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції Донецької області із заявою про проведення державної реєстрації права власності, про що також отримала відмову, де зазначено що вона є неналежною особою. таким чином, маючи всі необхідні документи та дозвіл на будівництво нового будинку по вказаній вище адресі, її померлий чоловік [PERSON] не провів при житті реєстрацію права власності і правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними приміщеннями за життя оформити та отримати не зміг. На підставі ст. 331 ЦК України її чоловік був власником нерухомого майна, а тепер вона є власником цього майна і змушена звернутися до суду в порядку ст. 392 ЦК України про визнання права власності за позивачкою на будинок з надвірними приміщеннями, розташований за адресою вул.Петровського, 26, м. Костянтинівка Донецької області, що знаходиться на земельній ділянці розміром 551,0 кв.м. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, додала, що спірний будинок, розташований за адресою: вулиця Павлодарська, будинок № 26, м. Костянтинівка Донецької області на земельній ділянці площею 551,0 кв.м, її чоловік побудував приблизно в 1973-1974 роках. Представник відповідача [PERSON] міської ради Донецької області [PERSON] у судове засідання не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила ухвалити рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивачка [PERSON] знаходилася в зареєстрованому шлюбу з [PERSON] з 25 вересня 1971 року (а.с.5). 15 квітня 2009 року [PERSON] помер в м.Костянтинівка Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4), після своєї смерті заповіту не залишив (а.с.31). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку № 26 з надвірними приміщеннями, який розташований по вул. Павлодарська м. Костянтинівка Донецької області на земельній ділянці площею 551,0 кв.м, побудований на підставі угоди про виділення в безстрокове користування земельної ділянки для будування індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 23.12.1971 року, укладеної між виконкомом [PERSON] ради депутатів робітників та [PERSON], посвідчений 17 січня 1972 року нотаріусом [PERSON] нотконтори, про що було зроблено відповідний реєстраційний запис (а.с.8-9). Спадкоємцем за законом першої черги померлого [PERSON] є його дружина позивачка [PERSON], інших спадкоємців не має (а.с.30-31). Вона фактично спадщину прийняла, оскільки проживає у будинку з лютого 1975 року і до цього часу, в тому числі і на момент смерті спадкодавця (а.с.6-7, 17-18), має технічну документацію на нього (а.с.10-16). Однак оформити спадщину не може через те, що [PERSON] за життя право власності у встановленому порядку на будинок не оформив (а.с.19). Згідно ст. 15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається з п.п. 3, 4 ПКМУ від 9 вересня 2009 року №1035 Про затвердження Тимчасового порядку, підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 5 серпня 1992 року, є висновок про технічних стан будинку (будівлі), укладений між бюро технічної інвентаризації за формою, встановленою Міністерством з питань житлово-комунального господарства за погодженням з Міністерством регіонального розвитку та будівництва, і документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані зазначені обєкти будівництва. Відповідно до ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Таким чином, у випадку смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, яка не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику і послідуючого його власнику вирішується у судовому порядку. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що у ході судового розгляду справи встановлено, що житловий будинок з надвірними приміщеннями, за адресою: вул. Павлодарська, будинок № 26, в м. Костянтинівка Донецької області померлий [PERSON] побудував до 5 серпня 1992 року (спадкоємець зареєстрована в ньому в 1975 році) на земельній ділянці площею 551,0 кв.м, наданої йому в безстрокове користування для будування індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, що підтверджується Угодою від 23.12.1971 року між виконкомом [PERSON] ради депутатів робітників та [PERSON], посвідчений 17 січня 1972 року нотаріусом [PERSON] нотконтори (а.с.8-9), суд вважає, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження право власності [PERSON] на вказаний будинок, що не було у встановленому порядку оформлено. Тому, враховуючи, що позивачка [PERSON] в силу ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги після померлого чоловіка [PERSON], інших спадкоємців окрім позивачки не має, суд вважає за необхідне задовольнити позов та визнати право власності позивачки [PERSON] у порядку спадкування на житловий будинок, розташований за адресою: вулиця Павлодарська, будинок № 26, м. Костянтинівка Донецької області на земельній ділянці площею 551,0 кв.м.

Outcome: approved