Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-07 00:00:00

05 листопада 2012 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до Виконавчого комітету Білицької міської ради Донецької області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 12 листопада 1997 року померла моя матір [PERSON]. Після смерті матері [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири, що розташована за адресою в [ADDRESS]. Матір позивачки [PERSON] за життя 10 січня 1993 року склала заповіт на імя позивачки, з якого виходить що матір заповідає квартиру за адресою м. Білицьке [ADDRESS] [PERSON] За даними Добропільської державної нотаріальної контори цей заповіт не змінено та не скасовано. В силу обставин, які вона не має можливості змінити, позивачка оформити спадщину в нотаріальній конторі в передбаченому законом порядку, пропустила строк звернення до суду, бо вважала, що фактично прийняла спадщину, бо періодично мешкає в квартирі, доглядає за квартирою, сплачує комунальні послуги та проводить необхідні ремонтні роботи. Позивачка в позовній заяві просить визнати право власності за нею у порядку спадкування на квартиру №3 будинку №24 в м. Білицьке вул. Радянській. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі угоди, просить задовольнити вимоги [PERSON] в повному обсязі. Позивач, представник відповідача в судове засідання не зявились, представник відповідача надав листа з проханням розглянути справу в їх відсутність, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Інтереси позивача представляє представник позивача [PERSON] на підставі угоди. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає можливим розглянути справу в відсутність позивача, представника відповідача. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, вислухавши думку представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позиція суду підтверджується наступним. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом України Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено: Згідно до ст. 114 ЦПК України, виключної підсудністю є позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Спірна квартира розташована за адресою в [ADDRESS], тобто на території Добропільського району. У судовому засіданні встановлено: Матір позивачки [PERSON] - [PERSON] померла 12 листопада 1997 року, про що було видано свідоцтво про смерть та зроблені відповідні актові записи у книзі реєстрації актів про смерть. (свідоцтво про смерть І-НО №242487 виданого 12 листопада 1997 року Виконкомом Білицької міської Ради м. Добропілля Донецької області). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що [PERSON] записана матір'ю позивачки (свідоцтво про народження НВ №588568 від 16 січня 1957 року, місце реєстрації м. Бугульма Татарстан). Матір позивачки [PERSON] склала заповіт на імя позивачки, з якого виходить що матір заповідає їй квартиру за адресою в [ADDRESS]. За даними Добропільської державної нотаріальної контори цей заповіт не змінено та не скасовано. Згідно ст. 321 ЦК України і ст. 41 Конституції України право власності є нерушимим. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійснення. Згідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі вказаної статті Цивільного кодексу України позивач є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки [PERSON] є дочкою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 16 січня 1957 року. Як вбачається зі ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин, і згідно вказаної норми закону заповіт [PERSON] не оскаржено в установленому законом порядку, тому він є чинним. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved