Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, суми приросту інфляції та трьох процентів річних, в якому вказав, що ПАТ "Донецькобленерго" здійснює постачання електроенергії відповідачу та контролює оплату за її використання, а відповідач споживає електроенергію, яку постачає позивач. Отже, відповідач зобов'язаний здійснювати плату за спожиту електричну енергію. Відповідач є споживачем електричної енергії (особовий рахунок № 030134146). Таким чином, між Енергопостачальником та відповідачем існують зобов'язання. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України Про електроенергетикута Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду України від 4 червня 2008 року). Правовідносини між позивачем та відповідачем з постачання та споживання електричної енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України „Про електроенергетику" від 16 жовтня 1997р. №575/97-ВР, Житловим кодексом Української РСР. Законом України Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004р. №1875-ІУ. Правилами користування електричною енергією для населення (затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999р. №1357) та іншими нормативно-правовими актами і технічними документами. Відповідно до діючого законодавства тарифи на електричну енергію для споживачів категорії „Населення" встановлюються Постановами Національної комісії з регулювання електроенергетики України. Так, зокрема, постановою НКРЕ України. Про тарифи на електроенергію, що відпускається населенню і населеним пунктам" від 10.03.1999 р. №309 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.03.1999 р. за №151/3444) встановлені тарифи на електричну енергію, які почали діяти з 01.04.1999 р. В подальшому вказані тарифи змінювались постановами НКРЕ України №401 від 30.03.2006 р., №926 від 20.07.2006 р. (з подальшими змінами та доповненнями). Відповідно до п. 42 ч.5 та ч.6 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію, здійснюючи її перерахування виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Згідно п. 48 ПКЕЕН споживач несе відповідальність згідно з діючим законодавством за порушення вищевказаних Правил. Згідно п. 19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно п. 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Згідно п. 21 ПКЕЕН знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. За період з 25.08.2010 р. по 31.07.2011р. боржник спожив 1304 кВт/г електроенергії, за яку мав сплатити 369,17 грн., але оплату здійснено частково у розмірі 103,74 грн., у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 265,43 грн. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов,язання, на вимогу кредитора зобов,язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за всеь час прострочення, а також три провенти річних від простроченої суми. У зв,язку з цим, боржнику, відповідно до ст.625 ЦК України, були нараховані наступні суми: приріст інфляції складає (265,43 грн. * 1,11)-265,43 грн. = 29,20 грн., де 1,11 - індекс інфляції; сума трьох процентів річних від простроченої суми складає: (265,43 грн. * 340 * (3%/365 днів)/100%) = 7,42 грн. Тому, просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ ДТЕК Донецькобленергосуму заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 265,43грн., суму приросту інфляції в розмірі 29,20грн., суму трьох процентів річних в розмірі 7,42 грн. та судовий збір. Ухвалою Артемівського міськрайсуду від 26.06.2012р. первісного відповідача [PERSON] замінено на належного [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Дав пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач позов не визнав та пояснив суду, що є власником квартири [ADDRESS] з 24.06.2008р. , заборгованість за позовом за спожиту електроенергію в сумі 265,38грн. сплатив 12.12.2011р., а суму приросту інфляції в розмірі 29,20грн., суму трьох процентів річних в розмірі 7,42 грн. , також, сплатив 13.12.2011р., про що свідчать надані суду квитанції, тому, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач є власником квартири за адресою: м.Артемівськ Донецька область вул.Декабристів,33/57, з 23.03.2012р. та відкрито особовий рахунок № 030134146 (а.с.6,34). В обґрунтування своїх вимог про стягнення з відповідача \~інфляційних витрат та трьох процентів річних заявник посилається на ст.625 ЦК України (матеріальне право). Згідно ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дійсний позов до суду поданий 10.04.2012р., про що свідчить відповідний штамп Артемівського міськрайсуду на позові. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, вимоги щодо стягнення заборгованості заявлені за період з 25.08.2010 р. по 31.07.2011р. в сумі 265,38 грн. (а.с. 6-7), на яку нарахована сума інфляції в розмірі 24,68 грн. та 3% річних в сумі 7,44грн. (а.с.60). Між тим, відповідно до квитанцій відповідачем сплачено заборгованість за спожиту електроенергію за період з 25.08.2010 р. по 31.07.2011р. у розмірі 265,38грн. - 12.12.2011р., суму приросту інфляції в розмірі 29,20грн. та суму трьох процентів річних в розмірі 7,42 грн. - 13.12.2011р., згідно довідки Артемівського міського РЕМ заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 265,38 грн. сплачена 12.12.2011р. і станом на 01.01.2012 р. заборгованість відсутня (а.с.70,71,72). Враховуючи викладене, оскільки на час звернення до суду з позовом відповідач не мав заборгованості за спожиту електроенергію за позовом, тому, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed