Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності і просив визнати дійсним Договір купівлі-продажу від 23.07.2008 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], та визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки ВАЗ, моделі 21099, сірого кольору, 2003 року випуску, тип легковий седан - В, номер шасі (кузов, рама, коляска) XTA21099033420641, ДНЗ 14730ВТ, мотивуючи свої вимоги тим, що у звязку із закінченням строку дії довіреності не може реалізувати своє право власності на спірний транспортний засіб. Представник позивача [PERSON] у судове засідання 16.10.2012 року не зявився, однак подав до суду заяву, у якій позов підтримав повністю та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судові засідання 11.10.2012 року та 16.10.2012 року не зявився, однак подав до суду письмове пояснення по суті позовних вимог, у якому зазначив, що на оформлення права власності [PERSON] на автомобіль не має часу та коштів, однак з позовними вимогами він згоден, а також просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Зі змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України вбачається, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що 23.07.2008 року між [PERSON] (далі -Продавець) та [PERSON] (далі - Покупець) був укладений Договір купівлі-продажу, згідно якого Продавець передає у власність, а Продавець зобовязується оплатити та прийняти транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ, моделі 21099, сірого кольору, 2003 року випуску, тип легковий седан - В, номер шасі (кузов, рама, коляска) XTA21099033420641, ДНЗ 14730ВТ. Отже, відповідно до умов вищевказаного договору, позивачеві [PERSON] було передано транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ, моделі 21099, сірого кольору, 2003 року випуску, тип легковий седан - В, номер шасі (кузов, рама, коляска) XTA21099033420641, ДНЗ 14730ВТ, що підтверджується Актом прийому-передачі від 24.07.2008 року. Як вбачається з розписки від 23.07.2008 року, [PERSON] здійснив розрахунок з [PERSON] за придбаний транспортний засіб в сумі 5000 доларів США, що еквівалентно 24\~200 грн. На виконання вказаного договору [PERSON] також було видано [PERSON] Довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровану в реєстрі за № 4603, на право володіння, користування та розпорядження зазначеним транспортним засобом строком дії три роки. На даний час термін дії довіреності закінчився, однак [PERSON] не встиг поставити на облік придбаний транспортний засіб, проте [PERSON] у звязку з браком часту та коштів відмовив у видачі Довіреності з новим терміном дії або укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, що унеможливлює реалізацію права власності [PERSON] на спірний транспортний засіб. При цьому, суд звертає увагу, що вищевказаний транспортний засіб був заставним майном з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, укладеним між ВАТ КБ Надрата [PERSON], однак, як вбачається з листа ВАТ КБ Надра№ 36-02/00-1325 від 23.08.2008 року, було знято заборону на відчуження даного автомобіля у звязку з повним погашенням кредиту 14 січня 2008 року, а тому права третіх осіб не порушені. Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦПК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони у повному обсязі виконали свої зобовязання за договором купівлі продажу транспортного засобу, а тому [PERSON] набув право власності на нього. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст. 60 Закону України Про виконавче провадження, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобовязань, зокрема, випливають з договору купівлі-продажу, а тому вимоги позивача про визнання права власності обґрунтовані та підлягають задоволенню. Разом з тим, в частині визнання дійсним Договору купівлі-продажу від 23.07.2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], позов задоволенню не підлягає, оскільки згідно положень ст. 220 ЦК України, суд може визнати дійсним лише правочин, який за законом підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню, але сторони уклали його без додержання цієї форми, і одна зі сторін виконала його повністю або частково, а друга ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного правочину, однак для договорів купівлі-продажу автомобілів таке оформлення не є обов'язковим. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача 242,00 грн. судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial