Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-02 00:00:00

18.03.2013 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що одруження з відповідачем виявилось невдалим. Через постійні сварки та втрату взаємних почуттів шлюбні відносини були припинені, подружжя проживає окремо з 12.02.2013 року, спільне господарство не ведеться. За таких обставин позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та унеможливлює примирення з відповідачем, а тому просить суд позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.08.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області серії 1-КЕ №012004. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку Ольгу, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області серії 1-КЕ №022122. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2013 року. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно з'ясовано взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Як встановлено у судовому засіданні і про це стверджує позивачка, сторони не проживають разом та спільним побутом не повязані. Згідно з ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved