Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-20 00:00:00

У січні 2013 року [PERSON] (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] (Відповідачки) про стягнення грошових коштів за договором позики, в якому просив: стягнути з Відповідачки на його користь 35 000 000,00грн. (тридцять пять мільйонів гривень 00 копійок), а також сплачену ним суму судового збору. Свої вимоги Позивач мотивував тим, що 18 березня 2011 року між ним та Відповідачкою був укладений договір позики, згідно з яким він передав, а Відповідачка отримала 35 000 000,00грн., які зобовязувалась повернути в повному обсязі 01.03.2012р., за адресою: [ADDRESS]. Прибувши у вказану дату за місцем виконання зобовязання Позивач виявив відсутність Відповідачки. Поряд з цим, він отримав від Відповідачки листа від 01.04.2012р., яким остання просила відтермінувати строк виконання зобовязання до 01.09.2012р., проте взятих на себе зобовязань не виконала. Факт передачі грошей за даним договором підтверджується розпискою Відповідачки від 18.03.2011р. У судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник Відповідачки [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 31.07.2012р., виданої в порядку передоручення, позов визнала повністю і проти його задоволення не заперечувала. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши повноваження представника Відповідачки, зазначені у довіреності від 31.07.2012р. (а.с 56), судом встановлено, що представник [PERSON] наділена правом визнання позову, а визнання Відповідачкою позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Так, суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (надалі -ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено в судовому засіданні, 18 березня 2011року Відповідачка отримала від Позивача грошові кошти у розмірі 35 000 000,00грн. (тридцять пять мільйонів гривень 00 копійок), що на час отримання (18.03.2011р.) за курсом Національного банку України становило 4 408 060,45 доларів США (чотири мільйони чотириста вісім тисяч шістдесят що підтверджується розпискою від 18.03.2011р., складеною у присутності гр.[PERSON] (а.с.4-5 копія, а.с.65-оригінал). Таким чином, вказаною розпискою підтверджується укладення між Позивачем та Відповідачкою договору позики. Взятих на себе зобовязань щодо повернення грошової суми у визначений день (01.03.2012р.) Відповідачка не виконала, проте листом від 01.04.2012р. повідомила Позивача, що внаслідок тимчасових труднощів просить розглянути можливість повернення нею грошових коштів не пізніше 01.09.2012р. (а.с.6-копія, а.с.66 - оригінал). За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, у встановлений сторонами строк та по теперішній час Відповідачка не виконала зобов'язань за договором позики та грошову суму Позивачу не повернула. Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що Відповідачка не виконала своїх зобов'язань за договором позики від 18.03.2011р., в тому числі і у строк, вказаний в листі від 01.04.2012р., щодо повернення Позивачеві суми позики у розмірі 35 000 000,00грн. (тридцять пять мільйонів гривень 00 копійок), а також враховуючи, що представник Відповідачки позов визнала в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з Відповідачки на користь Позивача вказаної грошової суми. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з Відповідачки на користь Позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 441,00грн. З урахуванням всього вищевказаного стягненню з Відповідачки на користь Позивача підлягає сума 35 003 441,00грн. (тридцять пять мільйонів три тисячі чотириста сорок одна гривня 00 коп). Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України та

Outcome: approved