Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтуванні позовних вимог посилався на те, що 23.11.2006 року на просп. Правди у м. Дніпропетровську з вини водія [PERSON], який керував належним відповідачці автомобілем „ГАЗ-3307, державний номер [NUMBER], та заходився у трудових відносинах з [PERSON], відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої належному позивачу автомобілю „ВАЗ-2115, державний номер [NUMBER], заподіяні ушкодження. З метою визначення розміру заподіяної шкоди була проведена автотоварознавча експертиза, за виконання якої позивач сплатив 400 грн. Відповідно до висновків вказаної експертизи №13 від 03.12.2006 року, вартість заподіяного матеріального збитку складає 3117,94 гривень, який позивач просить стягнути з відповідачки [PERSON], заробітну плату водія [PERSON] у розмірі 624,64 грн., а також понесені витрати по справі: 400 гривень за проведення експертизи та 81 гривню судових витрат. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] проти позову заперечували посилаючись на відсутність трудових відносин між відповідачами, оскільки трудовий договір не був зареєстрований у центрі зайнятості, вина відповідачки у скоєнні ДТП відсутня, тому просили в позовних вимогах щодо стягнення збитків з [PERSON] відмовити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення відповідачки та представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та адміністративного матеріалу, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягає задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що 23.11.2006 року на просп. Правди у м. Дніпропетровську, з вини водія [PERSON], який керував належним відповідачці автомобілем „ГАЗ-3307, державний номер [NUMBER], та заходився у трудових відносинах з [PERSON], відбулася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої належному позивачу автомобілю „ВАЗ-2115, державний номер [NUMBER], заподіяні ушкодження. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується адміністративним протоколом №282318 від 23.11.2006 року, постановою суду від 17.01.2007 року, згідно якої його визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та накладено покарання у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень. Відповідно до ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З метою визначення розміру заподіяної шкоди 03.12.2006 року була проведена автотоварознавча експертиза та складено звіт №13, згідно якого вартість заподіяного матеріального збитку складає 3117,94 гривень, який суд вважає стягнути з відповідачки [PERSON], а також понесені витрати по справі: 400 гривень за складання висновку експерта та 81 гривню судових витрат. В частині позову щодо стягнення збитків з [PERSON] суд вважає відмовити з підстав, визначених ст. 1172 ЦК України. Не доведені та не обґрунтовані також вимоги стосовно стягнення на користь позивача заробітної плати водія [PERSON] у розмірі 624,64 грн., тому в даній частині позовні вимоги також задоволенню не підлягають. Заперечення відповідачки [PERSON] щодо наявності між нею та [PERSON] трудових відносин спростовується матеріалами даної справи та документами, які містяться в адміністративному матеріалі, де вона повністю визнавала той факт, що є роботодавцем і [PERSON] під час скоєння ДТП керував належним їй автомобілем, перебував з нею у трудових відносинах та виконував трудові обов'язки. Відсутність реєстрації укладеного між відповідачами трудового договору в центрі зайнятості не є підставою для відмови в позові, оскільки відповідно до ч.4 ст.24 КЗпП України, трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Outcome: partial