Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-23 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просила розірвати шлюб укладений з [PERSON], мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалось внаслідок різних поглядів подружжя на життя та ведення спільного побуту, у зв'язку з подружжям втрачено почуття любові та поваги, тому шлюбні відносини між сторонами припинено, сторони спільного господарства не ведуть, внаслідок чого позивач вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу є неможливим і суперечить їх спільним інтересам, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що з 01 серпня 1998 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], спільне сумісне життя подружжя не склалось, оскільки вони стали чужими один одному, причиною цьому є схильність відповідача до вживання алкогольних напоїв, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння провокує сварки, ображає честь та гідність позивача, були випадки нанесення відповідачем позивачу тілесних пошкоджень, всі ці події відбуваються на очах дитини, що впливає на її психоемоційний стан, протягом останнього року подружжя не підтримують шлюбних стосунків, тому позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, мотивуючи тим, що звернення позивача з позовом про розірвання шлюбу є передчасним, відповідач не втрачає надії на можливість відновлення сімейно-шлюбних стосунків, має намір вживати всіх можливих заходів для примирення. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 08 лютого 2013 року, [PERSON] до [PERSON] було надано строк на примирення терміном на два місяці. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 1998 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], сімейне життя подружжя не склалось, у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, не в змозі дійти до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем, протягом тривалого часу сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, за час наданий судом примирення між подружжям не відбулося, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, позивач поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має, тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved