Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-22 00:00:00

У квітні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 14 червня 1994 року їй був виданий ордер на вселення до кімнати № 68 гуртожитку, який розташований за адресою: місто Бровари Київської області, вулиця Київська, буд. 296-А. Також до ордера були включені члени її сімї: дочка [PERSON] і чоловік [PERSON]. З цього часу вони проживали у гуртожитку. Оскільки їхні відносини з чоловіком [PERSON] згодом погіршилися, у 1995 році вони оформили розлучення. У 1997 році посварившись вона знялася з реєстрації за місцем проживання у гуртожитку за вказаною адресою. Із [PERSON] у них була домовленість про те, що він житиме у зазначеній кімнаті гуртожитку, так як йому не було де проживати. Фактично вона проживала разом із чоловіком у гуртожитку у кімнаті № 68 до 2007 року. У 2005 році у неї народився син [PERSON]. У 2007 році, отримавши після смерті батька у спадщину квартиру, вона переїхала до квартири за адресою: [ADDRESS], для того, щоб забезпечити дітям більше місця. Її колишній чоловік [PERSON] постійно хворів і вона хвилювалася за здоровя своїх дітей. Із 2007 року і аж до смерті 13 січня 2012 року колишнього чоловіка [PERSON] вона постійно відвідувала останнього, інколи ночувала у кімнаті № 68 гуртожитку, розташованого у м. Броварах по вул. Київській, 296-А. Самостійно з моменту отримання ордера сплачувала комунальні послуги, погашала заборгованість по оплаті цих послуг, що підтверджується відповідними квитанціями. Після смерті чоловіка [PERSON] вона намагалась вселитися до спірної кімнати гуртожитку, оскільки проживання у двокімнатній квартирі із дорослою дочкою, малолітнім сином і матірю не давало дітям достатнього місця для проживання. Проте адміністрація Дочірнього підприємства Житло Орендного підприємства Броварипромжитлобуд (далі ДП Житло) опечатала кімнату та усно повідомила її, що вселятися у кімнату № 68 гуртожитку вона не має права. Оскільки у спірну кімнату гуртожитку вона вселилася згідно із ст. ст. 128, 129 ЖК України на підставі виданого ордера, фактичного користування кімнатою не припиняла, вважає, що опечатування кімнати гуртожитку відповідачем ДП Житло та перешкоджання їй у користуванні даною кімнатою є незаконними. Просила визнати за нею, [PERSON], право користування кімнатою № 68 у гуртожитку за адресою: м. Бровари, вул. Київська, буд. 296-А, вселити її у цю кімнату гуртожитку на підставі виданого ордера та зобовязати відповідачів не чинити їй перешкод у користуванні вказаною кімнатою. До початку розгляду справи по суті, не змінюючи позовних вимог, [PERSON] подала до суду заяву про зміну підстави позову, у якій зазначала, що згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Будь-яке виселення особи, якщо вона добровільно не бажає звільнити житлове приміщення, допускається виключно на підставах передбачених законом та має відбуватися тільки у судовому порядку. Рішення про припинення нею, [PERSON], права користування спірною житловою кімнатою № 68 у гуртожитку, розташованому у м. Броварах по вул. Київській, буд. 296-А, судом не ухвалювалося. Отже, на сьогоднішній день існує її (позивача) право користування вказаною кімнатою. Виходячи з наведеного, враховуючи, що у спірну кімнату гуртожитку вона поселилась на підставі виданого ордеру, тобто на законних підставах, вважає, що за нею зберігається право користування кімнатою у гуртожитку до тих пір, поки судом не буде ухвалено рішення про втрату нею цього права. На даний час її право користування кімнатою гуртожитку відповідачами порушується. Посилання відповідача ДП Житло на те, що вона, зареєструвавшись за місцем проживання у спадковій квартирі, автоматично втратила своє право користування спірною кімнатою гуртожитку, не ґрунтується на вимогах закону. Зміна місця реєстрації проживання особи з поважних причин не може свідчити про відмову від права користування кімнатою гуртожитку. Поважними причинами за яких вона, [PERSON], змушена була переїхати із спірної кімнати гуртожитку були: тяжка хвороба колишнього чоловіка [PERSON], який постійно кашляв, погано себе почував і врешті-решт помер від туберкульозу легенів. Останній, продовжуючи жити у кімнаті гуртожитку, звільняти її не бажав, мотивуючи тим, що він вписаний в ордер на вселення і буде проживати у даній кімнаті. За наведених обставин спільне проживання із колишнім чоловіком в одній кімнаті гуртожитку було неможливим, оскільки вона хвилювалася за стан здоровя своїх дітей, які могли б заразитися тяжкою хворобою. Безпідставним є і твердження відповідача ДП Житло про те, що ордер одноразово використаний для вселення і на даний час він не має ніякого ні правового, ні юридичного значення для встановлення права користування спірною кімнатою гуртожитку. Рішенням адміністрації підприємства їй надано ордер на вселення у дану кімнату, що підтверджує факт надання цієї кімнати їй у користування. Просила суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. До участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, судом залучено дочку позивача [PERSON] та [PERSON], якому видано ордер на проживання у спірній кімнаті гуртожитку. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення аналогічні викладеному вище, просили суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] підприємство Броварипромжитлобуд у суд не зявилося, надало суду клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Представник відповідача ДП Житло [PERSON] у суді позов не визнав і пояснив, що дійсно 14 червня 1994 року позивач [PERSON] отримала ордер на вселення у житлову кімнату № 68 гуртожитку сімейного типу у місті Броварах по вулиці Київській, № 296-А, який є відомчим гуртожитком та перебуває на даний час на балансі ДП Житло. За цією адресою [PERSON] разом із дочкою [PERSON], [INFO], були зареєстрованими до 29 січня 1997 року. Син позивача [PERSON], [INFO], у гуртожитку зареєстрованим не був. Померлий колишній чоловік позивача [PERSON] за вказаною адресою був зареєстрованим лише тимчасово з 03 листопада 1994 року по 03 листопада 1995 року, після чого реєстрацію йому не продовжували. Останній до дня смерті 13 січня 2012 року проживав у спірній кімнаті гуртожитку, ніхто йому у проживанні не перешкоджав. Підтвердити чи спростувати інформацію щодо проживання позивача разом із дітьми у гуртожитку після припинення реєстрації і до 2007 року ДП Житло не має можливості, через відсутність у його розпорядженні відповідних документів з цього питання. У ст. ст. 127, 132 ЖК України визначено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Особи, які припинили роботу або навчання, підлягають виселенню. Ордер на кімнату у гуртожитку [PERSON] надавався для тимчасового проживання на період роботи на підприємстві. При припиненні трудових відносин мешканці зобовязані звільнити кімнату та повернути її балансоутримувачу. Сімї, які поселяються у гуртожиток сімейного типу, не знімаються з квартирного обліку до отримання житлової площі. На даний час позивач та члени її сімї не перебувають у будь-яких відносинах із ДП Житло чи [PERSON] підприємством Броварипромжитлобуд, які є розпорядниками гуртожитку, підстави для їх вселення відсутні. Позивач [PERSON] та члени її сімї мають на праві власності житло, що, на думку ДП Житло, і стало причиною вибуття їх із гуртожитку, а не хвороба колишнього чоловіка [PERSON], який до червня 2011 року до медичних закладів не звертався. Посилання позивача на неможливість спільного з ним проживання через хворобу є безпідставними. Із заявою про розселення із [PERSON] позивач ні до кого не зверталася. На облік щодо покращення житлових умов у Броварську міську раду не ставала. Твердження позивача про те, що за кімнату у гуртожитку вона самостійно сплачувала комунальні послуги нічим не підтверджені. Станом на 01 січня 2008 року заборгованість по оплаті цих послуг, при щомісячному нарахуванні 205 грн. 45 коп., складала 8213 грн. 75 коп. Ця заборгованість виникла за 40 місяців, тобто більш ніж за три роки. У жовтні-листопаді 2008 року вказана сума заборгованості була сплачена за рахунками, у яких платником зазначений [PERSON] Після чого плата за комунальні послуги знову не вносилася, заборгованість по оплаті цих послуг станом на 01 січня 2012 року становить 5788 грн. 30 коп. Фактично, користуючись бездіяльністю працівників ДП Житло, [PERSON], який помер 13 січня 2012 року, проживав у спірній кімнаті гуртожитку безкоштовно. Посилання позивача на оплату комунальних послуг є нічим іншим як введенням суду в оману. У січні 2012 року, отримавши інформацію про смерть [PERSON], враховуючи, що у спірній кімнаті ніхто не проживав і не був зареєстрованим, ДП Житло з метою запобігання несанкціонованого (безпідставного) вселення у кімнату гуртожитку вжило відповідних заходів. 31 січня 2012 року ордер на вселення у кімнату № 68 гуртожитку сімейного типу, що знаходиться у місті Броварах по вулиці Київській, 296-А, видано третій особі: [PERSON] З 01 лютого 2012 року він у цій кімнаті зареєстрований, з 17 квітня 2012 року у даній кімнаті гуртожитку зареєстровані його дружина [PERSON], та дочка [PERSON], [INFO]. Виходячи з наведеного вище, враховуючи, що позивач добровільно разом із дітьми виселилася із спірної кімнати гуртожитку, на праві власності має інше житло, у трудових відносинах із відповідачами не перебуває, правові підстави для задоволення позову відсутні. Просив у позові [PERSON] відмовити. Третя особа: [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує. Третя особа: [PERSON] у судовому засіданні позов не підтримав, вважає його безпідставним, оскільки позивач у трудових відносинах із підприємством не перебуває, у спірній кімнаті не проживає з 2007 року, має на праві власності інше житло. На момент отримання ним ордера у кімнаті ніхто не проживав і не був зареєстрованим. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 14 червня 1994 року на підставі рішення адміністрації і профкому Орендного підприємства Будівельно-монтажне управління № 5 позивачу [PERSON], яка раніше була зареєстрована за адресою: [INFO], було видано ордер на право зайняття кімнати № 68 площею 16 м2 у будинку № 296-А по вулиці Київській у місті Броварах Київської області, складом сімї три особи: вона, дочка [PERSON] та чоловік [PERSON] (а. с. 7). З даного ордера вбачається, що він дійсний на вселення протягом 10 днів. Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-БК № 002481 видно, що 21 червня 1995 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації актів розірвань шлюбу Відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області зроблено актовий запис за № 241. Після розірвання шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а. с. 9). Згідно із свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 233594 колишній чоловік позивача [PERSON] помер 13 січня 2012 року у віці 43 років. Причина смерті туберкульоз легенів (а. с. 10, 61). Відповідно до довідки № 280 від 14 червня 2012 року, виданої ДП Житло, позивач [PERSON], [INFO], та її дочка [PERSON], [INFO], були зареєстровані та проживали за адресою: [INFO], кім. 68, у період із 03 листопада 1994 року по 29 січня 1997 року (а. с. 27). З довідки № 283 від 14 червня 2012 року, виданої ДП Житло, вбачається, що [PERSON], [INFO], у період із 03 листопада 1994 року по 03 листопада 1995 року тимчасово був зареєстрованим за адресою: [INFO], кім. 68. Реєстрація більше не продовжувалась. Знятий з реєстраційного обліку 26 січня 2012 року у звязку зі смертю. Помер 13 січня 2012 року (а. с. 28). Станом на 01 січня 2012 року за вказаною кімнатою гуртожитку № 68 заборгованість по оплаті комунальних послуг складає 5788 грн. 30 коп. У 2009, 2010, 2011 роках жодної оплати за комунальні послуги не проводилось. Згідно із рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Про зміну договорів найму жилих приміщень від 08 квітня 2008 року № 174 позивача [PERSON] визначено наймачем за раніш укладеним договором найму на окрему двокімнатну квартиру № 3, жилою площею 28,6 м2, у будинку № 7 по бульвару Незалежності у місті Броварах Київської області замість попереднього наймача [PERSON] у звязку з його смертю та за згодою повнолітніх членів сімї (а. с. 92). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 червня 2008 року Управлінням комунальної власності Броварської міської ради Київської області, двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 50,7 м2, на праві спільної часткової власності належить в рівних долях позивачу [PERSON] та членам її сімї: [PERSON] (мати), [PERSON] (дочка) та [PERSON] (син) (а. с. 89). 03 липня 2008 року за кожним із них право спільної часткової власності на ? частку зазначеної квартири зареєстровано Комунальним підприємством Броварської міської ради Броварське бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер 23848096 (а. с. 90). Із технічної характеристики квартири [ADDRESS] вбачається, що ця квартира розташована на другому поверсі девяти поверхового будинку та складається з двох кімнат житловою площею 28,6 м2, у тому числі: 1-а кімната 17,0 м2, 2-а кімната 11,7 м2, коридору 8,2 м2, кухні площею 7,1 м2, ванної кімнати площею 2,9 м2, вбиральні 1,5 м2, вбудованої шафи 0,9 м2. Квартира обладнана лоджією 1,5 м2. Загальна площа квартири становить 50,7 м2 (а. с. 91). На даний час усі четверо співвласників зазначеної вище двокімнатної квартири зареєстровані та проживають у цій квартирі, що підтверджується довідкою Комунального підприємства Служба замовника від 19 червня 2012 року № 1050 (а. с. 93). Згідно із довідкою № 303 від 14 червня 2012 року гуртожиток сімейного типу, який розташований у місті Броварах Київської області по бульвару Незалежності, 296-А, знаходиться на балансі ДП Житло (а. с. 29). 31 січня 2012 року [PERSON] підприємством Броварипромжитлобуд третій особі: [PERSON] видано ордер № 01 на кімнату № 68 у вказаному вище гуртожитку сімейного типу. З 01 лютого 2012 року він зареєстрований у цій кімнаті, з 17 квітня 2012 року у даній кімнаті зареєстровані його дружина [PERSON], дочка [PERSON], [INFO] (а. с. 38, 39). У ч. 1 ст. 127 ЖК України визначено, що д ля проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які потребують медичної допомоги у звязку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 132 ЖК України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у звязку з роботою чи навчанням. Згідно із п. 2 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208, гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. У п. 18 цього Примірного положення про гуртожитки встановлено, що робітники, службовці, студенти, учні, а також інші громадяни, які проживають у гуртожитку, зобовязані своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги. Особи, які вибувають з гуртожитку, зобовязані здати все майно, що рахується за ними. Відповідно до ст. 1 Закону України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше пяти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Суд встановив, що позивач [PERSON] з 2007 року у кімнаті № 68 гуртожитку за адресою: місто Бровари Київської області, бульвар Незалежності, буд. 296-А, що знаходиться на балансі ДП Житло, не проживає, вибула добровільно. З реєстрації місця проживання у гуртожитку позивач знялася ще у 1997 році. У трудових відносинах із ДП Житло, на балансі якого знаходиться гуртожиток, не перебуває. [PERSON] та членам її сімї на праві власності належить двокімнатна квартира [ADDRESS], у якій вони зареєстровані і постійно проживають. Цих обставин позивач [PERSON] у суді не заперечувала та пояснила, що кімната у гуртожитку їй потрібна для проживання разом із малолітнім сином [PERSON], [INFO], так як дочка [PERSON] стала повнолітньою та їй необхідна окрема кімната. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем [PERSON] права користування кімнатою № 68 у гуртожитку за адресою: місто Бровари Київської області, бульвар Незалежності, буд. 296-А, та вселення її у цю кімнату, яка надана для проживання працівникові ДП Житло третій особі: [PERSON], тому позов задоволенню не підлягає. Твердження позивача про те, що вона у 2007 році зі спірної кімнати гуртожитку вибула вимушено через хворобу свого колишнього чоловіка [PERSON], який хворів туберкульозом, свого підтвердження у суді не знайшли, спростовуються листом головного лікаря Броварської центральної районної лікарні № 2619 від 27 липня 2012 року, з якого видно, що вперше діагноз: вогнищевий туберкульоз легень [PERSON] встановлено лише 01 червня 2011 року (а. с. 109). На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed