Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-17 00:00:00

\~ Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] половини суми боргу в розмірі 80112,50 грн. В процесі розгляду справи позивач зменшував позовні вимоги та остаточно просив стягнути з Відповідача 2537,50 грн. суми боргу за договором цільової позики. Крім того просив стягнути з Відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник Позивача адвокат [PERSON] підтримала змінені позовні вимоги та просила їх задоволити в повному обємі. Відповідач проти задоволення позову заперечувала. В обгрунтуваня своїх заперечень вказала, що поскільки вона не проживає у квартирі за яку Позивач сплачує кредит, то і обовязку сплати половини суми кредиту немає. Щодо розміру суми боргу, яку Позивач просить стягнути з неї, вона претензій немає. Заслухавши сторін їх представників, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 30.05.2006 року позивачем та Державним підприємством НАЕК „Енергоатом" від імені якого за дорученням діяв Відокремлений підрозділ „Хмельницька атомна електрична станція" було укладено договір безвідсоткової цільової позики № 1473 для придбання житлового приміщення на вторинному ринку. Відповідно до графіку погашення позики сума щомісячного платежу становить 725,00 грн. Даний договір не є публічним, умови надання та повернення пільгової позики регулюються діючим на ДП НАЕК «Енергоатом» ВП ХАЕС положеннями та умовами укладеного договору. За укладеним договором лише позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позичені грошові кошти. Згідно із ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини. 01.06.2006 року Позивачем було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Даний договір купівлі-продажу було зареєстровано в КП Нетішинське БТІ в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 07.06.2006 року. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Ст. 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Рішенням Нетішинського міського суду від 25.08.2010 року було визнано право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] в рівних частках по 1/2 за Позивачем та Відповідачем. Таким чином у Відповідача існує обовязок щодо погашення Позивачу половини суми сплаченої ним позики. Після звернення до суду Відповідач передала для Позивача 5075,00 грн., що стверджується наявними в матеріалах справи розписками, яка ним була зарахована в рахунок погашення заборгованості Відповідача за період з 01.03.2011 року по 01.05.2012 року. Станом на 01.12.2012 року сума заборгованості Відповідача становить 2537,50 грн., що обрахована із половини суми зобовязання по погашення позики (725,00/2=325,50) за період з 01.05.2012 року по 01.12.2012 року. Враховуючи вищевикладене позов про стягнення з Відповідача 2537,50 грн. підлягає задоволенню. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, згідно якої, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з Відповідача на користь Позивача слід стягнути 214,60 грн. судового збору та 600,00 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved