Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогою про надання дозволу на оформлення проїзного документа дитини [PERSON], [INFO], без згоди його батька [PERSON], та надання дозволу на тимчасові неодноразові виїзди за межі України [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] в супроводі його матері [PERSON] до виповнення 16 років, посилаючись на такі обставини. Позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 23.11.1999 року, від шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Син проживає з матірю та перебуває на її утриманні. Останнє відоме місце реєстрації відповідача є [ADDRESS]. Щодо фактичного місця перебування батька її сина - [PERSON] позивачу достеменно невідомо, але відома країна перебування - Канада. Спілкування його із сином відбувається за телефоном. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з метою отримання від останнього нотаріально посвідченого дозволу (згоди) на тимчасовий виїзд сина за кордон, однак відповідач через неприязні стосунки безпідставно не надає згоди, не обґрунтовуючи свої заперечення. У вихованні сина участі не приймає. В червні цього року позивач із сином має наміри провідати своїх рідних, які мешкають у м. Санкт-Петербург у Росії. Крім того, у вересні цього року позивач з сином має наміри відпочити у Туреччині. Враховуючи те, що позивач не перебуває у шлюбі з батьком дитини та дитина проживає разом з матірю, дитина жодного разу не перетинала державний кордон, а також той факт, що дитина потребує оздоровчого відпочинку, духовного та культурного розвитку, а відповідач знаходиться з позивачем в неприязних стосунках, принципово не надає дозвіл на виїзд дитини за кордон, будь-яких доказів про неможливість виїзду дитини за межі України не існує, тому позивач вважає, що немає перешкод для надання дитині дозволу на тимчасовий виїзд за межі України без згоди та супроводу її батька, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися із позовом до суду за захистом своїх прав. Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, поважних причини неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з їх неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом установлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених письмових доказів. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 23 листопада 1999 року, що підтверджує свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ЖД №269343 від 23 листопада 1999 року, запис №551. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖД №118512 від 05 квітня 1997 року, запис № 185, де батьком зазначений [PERSON], а матірю [PERSON]. Позивач із сином має наміри провідати своїх рідних, які мешкають у м. Санкт-Петербурзі у Росії, має наміри відпочити за кордоном. Враховуючи те, що позивач не перебуває у шлюбі з батьком дитини та дитина проживає разом з матірю, дитина жодного разу не перетинала державний кордон, а також той факт, що дитина потребує оздоровчого відпочинку, духовного та культурного розвитку, а відповідач не надає дозвіл на виїзд дитини за кордон, будь-яких доказів про неможливість виїзду дитини за межі України не існує, тому суд вважає, що немає перешкод для надання дитині дозволу на тимчасовий виїзд за межі України без згоди та супроводу батька. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про порядок виїзду з України, в'їзду до України громадян України, виїзд за кордон України громадянина, який не досяг 18 років, здійснюється на підставі проїзного документа дитини. Згідно ст. 4 означеного Закону оформлення проїзного документа на дитину здійснюється на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. Одержати згоду [PERSON] на оформлення проїзного документа на виїзд за межі України [PERSON] не представляється можливим, оскільки він жодних стосунків з позивачем і сином не підтримує, не приймає ніякої участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, яка проживає з матірю. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України „Про порядок виїзду з України, в'їзду до України громадян України, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №5 (з наступними змінами) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим, надати дозвіл на оформлення проїзного документа дитини [PERSON], [INFO], без згоди його батька [PERSON], та надати дозвіл на тимчасові неодноразові виїзди за межі України [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] в супроводі його матері [PERSON] до виповнення 16 років. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved