Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-26 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що 01 жовтня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Шлюбні стосунки припинені, в звязку з тим, що спільне життя не склалося. Позивачка вважає, що подальше проживання разом та збереження шлюбу не можливі, тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею і відповідачем, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 50% з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити [PERSON], а також стягнути понесені нею судові витрати. В судове засідання позивачка не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, свої вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав частково, вважає, що взмозі сплачувати аліменти в розмірі 25% від його доходу. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі вступили в шлюб 01 жовтня 2010 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 1476, що підтверджується свідоцтвом про шлюб на а. с. 5. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6), який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с. 8). Вказані обставини не заперечуються відповідачем. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сімя фактично розпалася. Відповідач в цій частині визнав позов і не заперечує проти його задоволення. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову в цій частині не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому на підставі ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Ч. 3 ст. 234 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 235 ЦПК України, яка встановлює порядок розгляду справ окремого провадження, в рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки цивільно-процесуальним законодавством не встановлено вирішення питання та зазначення в рішенні суду в обов'язковому порядку, щодо зміни прізвища у справах про розірвання шлюбу, що розглядається у позовному проваджені, а також спору з цих вимог у сторін не виникає, суд вважає необхідним у задоволенні цих вимог відмовити, оскільки позивачкою подано позов, який судом розглядався саме у позовному провадженні, а не в окремому. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач працює тренером-викладачем Сумського державного університету (а.с. 28, 29), отримує регулярний дохід, має задовільний стан здоровя, а тому суд приходить до висновку, що він здатний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, з урахуванням обставин передбачених ст. 182 СК України. Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 107 грн. 30 коп., а також на користь держави судовий збір в сумі 214 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial