Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-19 00:00:00

В липні 2012 року позивач звернулася до суду з позовом про повернення дитини, посилаючись на те, що вона є матірю малолітнього [PERSON], [INFO] (далі за текстом - дитина), якого за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 липня 2011 року відібрано та передано відповідачу. В подальшому дитину помістили до Миколаївської загальноосвітньої школи соціальної реабілітації. Вказує на те, що за час знаходження дитини в школі вона відвідувала сина, спілкувалася з ним, у них нормальні стосунки і вона хоче виховувати і утримувати сина. Посилається на те, що характеризується позитивно, матеріально забезпечена, для дитини створені належні побутові умови. Просила позов задовольнити та повернути їй сина. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, наполягала на задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Прокурор в судовому засіданні вважав позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки це відповідає інтересам дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ФП № 003637 [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.07.2011 [PERSON], 30.07.1998 р. н. відібрано від матері [PERSON] Приймаючи рішення суд виходив з того, дитина в школі характеризується негативно, через недостатнє виховання та догляд дитина неодноразово потрапляла до дитячого притулку. Відповідно до листа Миколаївської загальноосвітньої школи соціальної реабілітації від 20.06.2012 за № 271 за рік перебування дитини в школі [PERSON] відвідувала сина 7 разів, дядько дитини забирав його 21 раз і на канікули. Допитаний в якості свідка [PERSON] показав, що він забирав дитину зі школи на вихідні, тому що матері сина не віддавали. Кожного разу він відвозив дитину до матері, яка займається його вихованням, цікавиться його розвитком, дуже хоче повернути дитину в сімю. Вказав, що дитину у позивача відібрали через те, що вона працювала, затримувалась на роботі, а дитина іноді довго гуляла на дворі. На сьогодні ж все змінилось і він також готовий допомагати виховувати дитину. Відповідно до характеристик з місця проживання та дільничного інспектора міліції [PERSON] характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, скарг на неї не надходило, діти доглянуті. Допитаний в судовому засіданні малолітній [PERSON], 30.07.1998 р. н., показав, що дуже хоче повернутись до матері, скучає за нею. Вказав, що зробив правильні висновки і не буде більше довго гратися на вулиці, буде слухатися матір [PERSON] За рік знаходження в школі соціальної реабілітації він на вихідних та канікулах був з матірю, нарікань на поведінку не було, в міліцію чи до притулку він більше не потрапляв. Відповідно до довідки виконавчого комітету Безводненської сілької ради від 11 вересня 2012 року за № 18 [PERSON] проживає в [INFO] має підсобне господарство: 4 свині, 25 голів птиці. Частиною 3 статті 170 СК України встановлено, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. За таких обставин, суд вважає, що причини, які були підставою для відібрання дитини та перешкоджали належному вихованню дитини відпали, і на сьогоднішній день повернення дитини відповідає інтересам дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст. 170 СК України,

Outcome: approved