Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] перебувають у шлюбі з 19 грудня 2009 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], спільного господарства не ведуть та разом не проживають. Позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку, але не менще 30 % прожитковго мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, про що надав суду відповідну заяву. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача та розглянувши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статтей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 грудня 2009 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-ОК № 093077 видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського МРУЮ Київської області. Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить відповідне свідоцтво про народження серії 1-ОК №178874 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управаління юстиції у Київській області. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими, тому шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу позивачка залишає шлюбне прізвище «Ожгібесова». Статтею 5 СК України визначено, що держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї. [PERSON], [INFO] є спільною дитиною позивачки та відповідача про що свідчить свідоцтво про народження дитини та не заперечується сторонами. Статтею 181 СК України, врегульовано, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, та пояснень позивачки, дитина проживає разом з матір'ю та перебуває повністю на її утриманні. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не надає матеріальної підтримки, та не бере участі у вихованні дитини. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, та інші обставини, що мають істотне значення. Суду не надані докази щодо наявності у відповідача інших дітей, на утримання яких він сплачує аліменти та щодо неможливості відповідачем надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, а тому суд вважає, що аліменти слід стягувати у заявленому розмірі щомісячно.

Outcome: approved