Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-07 00:00:00

18 жовтня 2008 року, близько 13 год. 45 хв., [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння керував автомобілем АЗЛК-412 та рухався по вул. Леніна автодороги Орадівка Корсунь-Шевченківський Мошни, що розташована в с. Набутів, Корсунь-Шевченківського району Черкаської області і знаходячись напроти Набутівської дільничної лікарні, не врахував дорожню обстановку та не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого втративши контроль над керуванням автомобіля допустив його занос, виїхав на ліву обочину та зіткнувся з деревом. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири його автомобіля [PERSON] та [PERSON] отримали тяжкі тілесні ушкодження. Позивач, посилаючись на ці обставини, звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з нього на його користь 86963 грн. матеріальних збитків у вигляді упущеної вигоди та 500000 грн. моральної шкоди. Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що майнову та моральну шкоду він із [PERSON] вирішив під час розгляду в суді кримінальної справи і ніяких претензій ні майнового ні морального характеру позивач до [PERSON] немає. Представник третьої особи - Ротмістрівського будинку-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів посилається на розсуд суду. Позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Вироком Корсунь-Шевченківського районного суду від 12 березня 2009 року [PERSON] засуджений за ч.2 ст. 286 КК України за те, що він порушивши правила дорожнього руху заподіяв потерпілим [PERSON] та [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження. 28 березня 2009 року вирок набрав законної сили. Ці обставини сторонами визнані і доказуванню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 1166 ЦК шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивачі не надали суду жодного доказу, які б свідчили про те, що прибудова балкону до квартири [ADDRESS] є належним їм майном, а відповідно до ст. 317 ЦК лише власникам належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Лікування [PERSON] перебуває в прямому причинно-наслідковому звязку з діями Відповідача 2, а саме: Відповідач 2 наніс удар в область голови, внаслідок чого [PERSON] упав та вдарившись головою об бетонну поверхню ганку, отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми голови. В звязку з цим з Відповідача 2 необхідно стягнути на користь позивачки 1601 грн. 89 коп. понесених нею витрат на лікування. Згідно зі ст. 1172 ЦК України юридична особа або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Позовні вимоги про стягнення з Відповідача 1 витрат на поховання слід задовольнити частково, оскільки відповідно до ст. 2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству, а тому з Відповідача 1 на користь позивачки необхідно стягнути 11682 грн. 55 коп. витрат на поховання, а саме: послуги катафалка 750 грн., витрати на продукти для поминального обіду відразу після поховання 7703 грн. 05 коп., предмети ритуальної належності 3229 грн. 50 коп. В позовних вимогах в частині відшкодування витрат на поминальний обід через 40 днів після поховання на 35 осіб 1920 грн. та поминальний обід через 1 рік після поховання на 40 осіб 3100 грн. необхідно відмовити, оскільки ця церемонія поминання відповідно до вищевказаної норми закону не відноситься до поховання. Крім цього, відшкодування витрат на спорудження надгробного памятника слід зменшити, оскільки пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості. Згідно з довідкою Приватного підприємства «Тендер ЮГ» № 12 від 17 травня 2012 року середня вартість стандартного памятника виготовленого з граніту в Сміла та Смілянському районі станом на 17 травня 2012 року становить 2300 грн., тому ці витрати необхідно також стягнути на користь позивачки з Відповідача 1. Позивачці, як матері, яка втратила сина, завдано моральної шкоди, яка полягає в перенесеному нею величезному душевному стражданні та нервовому потрясінні, у повній втраті інтересу до життя та постійному відчутті нестерпного глибокого душевного болю, який її ніколи не покине, що призвело до значного погіршення її морального та фізичного здоров'я, через що вона часто знаходиться на стаціонарному лікуванні медичних закладів, що підтверджується виписними епікризами, довідками ЛКК, листом непрацездатності. Це все призвело до звільнення її з роботи внаслідок стану здоровя, який перешкоджає продовженню роботи на посаді начальника фінансово-економічного відділу Смілянського РайСТ, що підтверджується записом в її трудовій книжці. Оскільки позивачці, як матері, у якої в молодому віці загинув син внаслідок вчинення відносно нього протиправних дій Відповідачем 2, завдано моральної (немайнової) шкоди, за що [PERSON] засуджений вироком суду, суд вважає, що ступінь вини у Відповідача 2 є значно більшою, ніж у Відповідача 1. Ступінь вини найманого працівника Відповідача 1 [PERSON], який також засуджений вироком суду є меншою, оскільки він усував наслідки події, спровокованої Відповідачем 2. Крім цього, згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи «навіть надання своєчасної та кваліфікованої медичної допомоги не гарантувало б збереження життя [PERSON]О.» Розмір заподіяної позивачці моральної шкоди суд визначає, враховуючи глибину фізичних та моральних її страждань через втрату сина, ступінь вини відповідачів, їх матеріальний стан, те, що Відповідачем 1 є юридична особа, а також вимоги розумності і справедливості, і визначає її в сумі 70000 грн., а саме: з Відповідача 1 необхідно стягнути моральну шкоду на користь позивачки в розмірі 25000 грн., з Відповідача 2 - 45000 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а тому з відповідачів необхідно стягнути на користь держави 855 грн. 85 коп. судового збору, а саме: з Відповідача 1 - 389 грн. 83 коп., з Відповідача 2 - 466 грн. 02 коп. На підставі наведеного, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, та

Outcome: partial