Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-10 00:00:00

03 травня 2012 року позивач МДДБ «Сонечко» компенсуючого типу звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що з 08 червня 2011 року у дитячому будинку на повному державному забезпеченні перебуває малолітній [PERSON], [INFO], матір'ю якого є відповідач. За час перебування дитини у дитячому будинку відповідач [PERSON] декілька разів відвідувала сина, однак матеріальної допомоги не надавала та не робила спроб повернути дитину. Таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків та виявлення батьківського піклування щодо дитини на думку позивача є підставою для позбавлення її батьківських прав. Крім того, просив стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Представник позивача МДДБ «Сонечко» компенсуючого типу - Ковбасовська Л.Л., яка діє за довіреністю, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Пояснила, що за час перебування дитини у дитячому будинку відповідач [PERSON] декілька разів відвідувала дитину, проте не виявляла наміру її повернути. Для відвідування дитини батькам необхідно отримувати відповідний дозвіл служби у справах дітей. Строк дії такого дозволу у [PERSON] скінчився, тому в останній раз вона відвідувала дитину восени 2012 року. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги пред'явленого позову не визнала та пояснила, що прагне повернення дитини. З цього приводу, коли саме не пам'ятає, вона один раз зверталася до служби у справах дітей, де їй було роз'яснено, що такі питання необхідно вирішувати у дитячому будинку. Проте, у дитячому будинку до дитини її не пускають. Вважає, що дитину у неї незаконно відібрали, з приводу чого вона зверталася до міського голи та до міліції. Просила відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Київської районної ради міста Донецька у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Вирішення справи покладав на розсуд суду. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради - Пузіна Ж.І. в судовому засіданні вимоги позову підтримала у повному обсязі. Пояснила, що питання про повернення дитини вирішується відповідною службою у справах дітей за місцем проживання дитини чи за місцем її первинного обліку. За час перебування дитини у дитячому будинку [PERSON] до служби у справах дітей за поверненням дитини не зверталася. Прокурор Кулік А.В. у судовому засіданні вважала доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] та стягнення аліментів на його утримання, а тому не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, заслухавши думку прокурору, який вважав позов обґрунтованим, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно Відділом ДРАЦС Куйбишевського РУЮ у м. Донецьку від 17.05.2011 року, [PERSON] народився [INFO], про що вчинено актовий запис № 514. Батьками зазначені: батьком - [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с. 8). Відомості про батька дитини внесено у відповідно до положень ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за прізвищем матері, а ім'я та по-батькові батька за її вказівкою. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей. У відповідності до вимог ст. 164 ч. 1 п. 1, 2 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважних причин і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, а також в разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Встановлено, що 25 червня 2007 року [PERSON] було госпіталізовано до міського психоневрологічного диспансеру міста Донецька із діагнозом - легка розумова відсталість із поведінковими порушеннями. У зв'язку із чим та у зв'язку із відсутністю найближчих родичів малолітнього [PERSON] адміністрація міської клінічної лікарні № 1 міста Донецька звернулася до Виконкому Київської районної у місті Донецьку ради про влаштування дитини на повне державне забезпечення. Рішенням Виконкому Київської районної у місті Донецьку ради від 18.07.2007 року № 259/1 малолітнього [PERSON] з 20.07.2007 року влаштовано до КЛПУ «Міський спеціалізований будинок дитини» на повне державне забезпечення (а.с. 10, 17). За повідомленням служби у справах дітей Київської районної у місті Донецьку ради від 13.02.2012 року малолітній [PERSON] знаходився у КЛПУ МСБД м. Донецька на повному державному забезпеченні у період з 20.07.2007 року по 08.06.2011 року. За час перебування у закладі мати дитини, [PERSON], відвідувала дитину 16.03.2009 року, 16.02.2010 року, 29.06.2010 року, 10.02.2011 року та 15.03.2011 року. Матеріальної допомоги на утримання сина не надавала (а.с. 11). 02.06.2011 року Управлінням освіти і науки Донецької обласної державної адміністрації видано путівку за № 3132 про направлення малолітнього [PERSON] на навчання до Маріупольського дошкільного дитячого будинку «Сонечко» компенсуючого типу (а.с. 9). Наказом Маріупольського дошкільного дитячого будинку «Сонечко» компенсуючого типу від 08 червня 2011 року за № 148 малолітнього [PERSON] зараховано до даного закладу (а.с. 6). Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 20 вересня 2011 року за № 12 [PERSON] надано дозвіл на відвідування малолітнього [PERSON] у Маріупольському дошкільному дитячому будинку «Сонечко» компенсуючого типу (а.с. 15). За повідомленням служби у справах дітей Київської районної у місті Донецьку ради від 21.05.2012 року [PERSON] зверталася за роз'ясненням про можливість повернення дитини, з приводу чого їй було надано консультацію. У період з червня 2011 року по травень 2012 року питання про повернення дитини [PERSON] не порушувалося (а.с. 29). Поясненнями представника Служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради - Пузіна Ж.І., наданими в ході розгляду справи, які не спростовані відповідачем [PERSON], встановлено, що за час перебування дитини у Маріупольському ДДБ «Сонечко» компенсуючого типу, тобто близько двох років, питання про повернення дитини нею також порушувалося. Таким чином, зібрані та досліджені в ході судового розгляду справи докази у своїй сукупності свідчать про ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків та про відсутність належного вияву батьківської турботи щодо малолітнього сина [PERSON], а тому суд вважає необхідним позбавити її батьківських прав. Крім того, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та згідно із ст. 166 ч. 2 цього ж Кодексу, позбавлення особи батьківських прав не звільняє її від такого обов'язку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 2 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Дослідивши обставини, передбачені ст. 182 СК України, і перевіривши їх наданими доказами, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів їх заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 344,10 гривень. Відповідно до ст. ст. 150, 164 ч. 1 п. 2, 3, 165, 166 ч. 2, 167 ч. 4, 180-184, 193, 243, 244, Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved