Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-10 00:00:00

Позивач, Фастівська міська рада, звернулався до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зобов»язання знесення самочинного будівництва , а саме вбиральню та самочинну перебудову веранди в житловому будинку по вул..Чапаєва, 213 в м.Фастові. Представник позивача в судовому засіданні свої вимоги підтримав і просить суд ухвалити рішення про знесення самочинного будівництва за рахунок відповідача, так як будівництво здійснено без отримання відповідних дозволів та погодження із співвласниками будинку. Відповідач, [PERSON] проти основного позову заперечує, оскільки вважає, що забудови вчинив на належній йому земельній ділянці, яку отримав у власність у встановленому законом порядку. Зустрічний позов визнав частково, в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, так як підпис на акті погодження меж йому не належить , в решті позовних вимог [PERSON] та [PERSON] просить відмовити. Представник відповідача суду пояснила, що первісний позов не визнає, оскільки вважає, що міська рада є неналежним позивачем, оскільки не є власником земельної ділянки, на якій розташовані самовільні забудови, а зустрічний позов визнає частково лише в частині скасування державного акту на земельну ділянку на ім»я [PERSON] Що стосується решти позовних вимог вважає, що в задоволенні вимог про стягнення з її довірітеля моральної шкоди слід відмовити, так як в суді знайшов своє підтвердження той факт, що не з вини [PERSON] неправильно оформлено Державний акт, з приводу чого судом винесена окрема ухвала суду. Представник Веприцької сільської ради позови визнала і просила ухвалити рішення на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства. Треті особи [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з зустрічним позовом до [PERSON], Веприцької сільської ради про визнання рішень Веприцької сільської ради, державного акту на право приватної власності на землю незаконними, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що надаючи дозвіл на приватизацію земельної ділянки [PERSON] Веприцька сільська рада порушила права позивачів, як землевласників земельної ділянки, прово яких на земельні ділянки підтверджено державними актами, які в установленому законом порядку ніким не змінені і не скасовані.. Відповідач [PERSON] створює перешкоди у користуванні землею загального користування, пояснюючи тим, що вказана земля являється його власністю, в результаті чого , позивачу [PERSON] завдана моральна шкода, оскільки відповідач не дозволяє користуватись її власністю. В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] позов підтримали та просять визнатия рішення Веприцької сільської ради, державний акт на право приватної власності на землю незаконними, усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Вислухавши думку учасників процесу, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. що позов Фастівської міської ради до [PERSON], третя особа: [PERSON], [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі, та позов [PERSON] [PERSON] [PERSON] до [PERSON], Веприцької сільської ради підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок по вул..Чапаєва 213 належить трьом співвласникам: [PERSON] -5/13 частин, [PERSON]-8/26 частин, [PERSON] 8/26. Відповідно до вказаних частин житлового будинку, співвласникам будинку належить 1 присадибна земельна ділянка: [PERSON]-площею 0,1348 га; [PERSON] площею 0,2025 га; [PERSON]- площею 0,1362 га. Всі вказані земельні ділянки співвласниками будинку приватизовані, що стверджується державними актами на право приватної власності на землю. Земельна ділянка, площею 0,0338 га являється землею загального користування для всіх співвласників будинку. Рішенням Веприцької сільської ради № 158 ХХІ сесії У скликання від 22.01.2009 року на ім.»я [PERSON] передана безкоштовно у приватну власність земельна ділянка площею 0,04 га в м.Фастові по вул.. Чапаєва № 213 цільове призначення якої: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Рішенням ХХІІ сесії у скликання Веприцької сільської ради від 10.04.2009 року була затверджена технічна документація та матеріали інвентаризації на вказану земельну ділянку площею 0,0338 га на ім.»я [PERSON] На підставі вказаних рішень [PERSON] виготовив та отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0338 га, таким чином він став власником земельної ділянки, яка являється землею загального користування для всіх співвласників будинку № 213 по вул..Чапаєва № 213 в м.Фастові. При зверненні [PERSON] до Веприцької сільської ради про передачу йому вказаної земельної ділянки у власність, Веприцька сільська рада не пере провірила факту користування даною земельною ділянкою всіма співвласниками будинку і незрозуміло чому саме [PERSON] була передана для приватизації дана земельна ділянка. Веприцька сільська рада знала, що існує рішення Фастівського міськрайонного суду від 17.12.2002 року, в якому вказано, що інша частина земельної ділянки знаходиться під будинком, двором та проходом по всій довжині садиби в загальному користуванні сторін», саме мова йдеться про земельну ділянку площею 0,0338 га. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], суду пояснила, що на час виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] вона працювала в Фастівському районному відділі земельних ресурсів і була закріплена за Веприцькою сільською радою, як землевпорядник. При зверненні відповідача до сільської ради за отриманням дозволку на приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку свідок особисто виходила на місце і робила обмір земельної ділянки. [PERSON] та [PERSON] при цьому присутні не були, чи їх підписи стоять на акті погодження меж земельної ділянки [PERSON] не відомо. Допитаний в суді свідок [PERSON] повідомив, що займався виготовлення технічної документації для отримання [PERSON] державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Згідно кодастрової зйомки прохід загального користування , правовий статус якого визначено рішенням суду, з невідомих причин обозначений як землі запасу сільської ради. Оскільки відповідач [PERSON]. указав на цю земельну ділянку як на свою, а згодом надав акт погодження меж в натурі , у свідка не було підстав додатково перевіряти або ставити під сумнів правильность складання технічної документацї і визначення меж спірної на даний час земельної ділянки. Як вбачається з матеріалів справи та показів свідків, надаючи дозвіл на приватизацію вказаної земельної ділянки [PERSON] Веприцька сільська рада порушила законні права та інтереси позивачів, як землевласників земельної ділянки. На даній земельній ділянці, [PERSON] самочинно побудував вбиральню, розміром 1,7х2,0 та здійснив самочинно, без погодження з іншими співвласниками перебудову веранди, чим порушив санітарні і будівельні норми, які зачіпають інтереси співвласників будинку, що знайшло своє підтвердження в суді, як поясненнями учасників процесу так і постановою інспекції держархбудконтролю № П 167/12 від 13 липня 2010 року, а також доповідної головного архітектора м.Фастова № 317 від 17 листопада 2009 року. За протиправні дії інспекцією державного архітектурно-будівельного контрою 13 липня 2010 року був притягнутий до адміністративної відповідальності та сплатив штраф, однак приписи Держархбуднагляду відповідач не виконав і самовільну забудову не узаконив і не зніс. Після того, як відповідач став власником вказаної земельної ділянки, він почав створювати [PERSON] та [PERSON] перешкоди в користуванні землею загального користування, не дозволяє заходити у двір, проходити по землі, пояснюючи тим, що вказана земельна ділянка являється його власністю. [PERSON] не може користуватись криницею, яка є власністю її та [PERSON], так як підхід до криниці можливий лише через землю загального користування, яку в даний час відповідач незаконно приватизував та захопив в натурі. Не може обслуговувати свій сарай, який потребує капітального ремонту так, як доступ до сарая обмежений зі сторони [PERSON] Калітка в суміжному паркані забита, [PERSON] не може нею користуватись, в результаті чого їй завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що [PERSON] не може користуватись своєю власністю, яка занепадає, потребує ремонту. Моральна шкода для [PERSON] полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою [PERSON] Аналізуючи докази зібрані по справі щодо первісного позову, суд вважає їх достовірними, а позовні вимоги такими що підлягають задоволенню, оскільки у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівничих норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов»язати особу, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила будівництво, відмовляється від її проведення, таке майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво.Особа, яка здійснила самочинне будівництво, зобов»язана відшкодувати витрати, пов»язані з проведенням земельної ділянки до попереднього стану. Відповідно до ч.2 п.7 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Суд критично ставиться до доводів представника відповідача [PERSON], щодо того, що Фастівська міська рада є неналежним позивачем по даній справі і вважає ці доводи необгрунтованими, окільки відповідно до ст.31 Закону україни Про місцеве самоврядування в Україні органам місцевого самоврядування надані повноваження щодо здійснення у встановленому порядку державного контролю за дотриманням містобудівного законодавства, затвердження містобудівної документації при плануванні і забудові територій. Що стосується зустрічного позову, то суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В частинівизнати незаконними рішення Веприцької сільської ради № 158 ХХІ сесії У скликання від 22.01.2009 року про передачу [PERSON] безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,4 га в м.Фастові по вул..Чапаєва,213; Рішення № 166 ХХІІ сесії у скликання Веприцької сільської ради від 10.04.2009 року про затвердження технічної документації та матеріалів інвентаризації на вказану земельну ділянку площею 0,0338 га на ім.»я [PERSON] та скасування їх позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Стосовно стягнення моральної шкоди, то відповідно до ст. 23, ст. 1167 ЦК України, розмір відшкодування матеріальної шкоди визначається з урахуванням характеру заподіяних фізичних та моральних страждань, та інших негативних наслідків, виходячи з умов розумності і справедливості суд вважає, що розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню складає 1000 грн. Що стосується усунення перешкод в користуванні власністю, то в цій частині зустрічні позовні вимоги суд вважає обгрунтованими та доведеними і відповідно до ст..391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене,

Outcome: partial