Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок [ADDRESS], після смерті її батька - [PERSON], який помер [INFO]. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] помер батько позивачки, [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є тільки позивачка. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що [PERSON] за життя належним чином не оформив та не зареєстрував право власності на вказаний будинок у відповідних органах державної реєстрації. Від позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Мелітопольської міської ради Запорізької області в судове засідання не з'явився до суду надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та винести рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до акту про відвід земельної ділянки від 28.09.1962 року, [PERSON] була виділена земельна ділянка, площею 550 кв.м, під індивідуальне будівництво за адресою: [ADDRESS]. /а.с. 15/. Згідно довідки від 01.12.1962 року було проведено в натурі відвід садибної ділянки під індивідуальне будівництво за адресою: [ADDRESS] /а.с. 14/. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] батько позивачки, [PERSON], помер [INFO] /а.с. 7/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивачка [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) /а.с. 13/. Відповідно до акту від 21.01.2014 року встановлено, що [PERSON] з грудня 1990 року фактично проживає у спадковому будинку [ADDRESS] /а.с. 5/. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину фактично, оскільки вищевказаний житловий будинок перейшов в її управління та володіння. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], прийняла спадщину після смерті свого батька - [PERSON], померлого [INFO]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Однак, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.02.2014 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що немає факту прийняття спадщини та відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно /а.с. 12/. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до частини 2 статті 182 ЦК України, державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Аналізуючи зібрані у справі докази кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає за необхідним задовольнити позов [PERSON] та визнати за нею право власності на вказаний будинок.

Outcome: approved