Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-16 00:00:00

05.10.2012 року, після скасування судового наказу, ДП «Балаклійський ремонтний завод»(далі ДП «БРЗ») звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] В його обґрунтування вказує, що відповідачка за адресою: [ADDRESS] користувалася послугами підприємства з централізованого опалення за відсутності письмового договору. За отримані послуги з 01.10.2010р. по 15.04.2011р. включно відповідачка має заборгованість у 1173,10 гривень, які і просить стягнути позивач (а.с.7). В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] надала заяву, в якій вказала про підтримку позову, не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання, проте за отриманням судової повістки на пошту і в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. Тому, зі згоди представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Обов'язком, які беруть участь у справі, є добросовісне здійснення своїх процесуальні прав і виконання покладених на них процесуальних обов'язків (ч.3 ст.27 ЦПК України). Урівноваженням прав відповідача є його право на перегляд заочного рішення, подачу всіх доказів, які він міг подати у судовому засіданні, а також на нову оцінку наявних у справі доказів з урахуванням його позиції. Згідно зі ст.ст.10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Відповідачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] і тому в період з 01.10.2010р. по 15.04.2011р. включно була споживачем послуг з централізованого опалення, що на той час надавалися ДП «БРЗ»за відсутності між сторонами письмового договору. Надані ДП «БРЗ»послуги відповідачка у повному обсязі не оплатила, внаслідок чого згідно бухгалтерського обліку по особистому рахунку відповідачки її заборгованість за період з 01.10.2010р. по 15.04.2011р. включно становить 1173,10 гривень. Сторони є суб'єктами договірних правовідносин. Між сторонами не була укладена письмова угода, а мала місце усна угода. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Належних доказів наявності обставин, що відповідно до зазначених положень є підставою для зменшення розміру плати або несплати вартості послуг з централізованого опалення, відповідачкою суду не надано. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved