Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином. В обґрунтування своїх вимог вказував, що 16.09.2010 року водій [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2101 р.н. [NUMBER], в порушення п. 2.3 5) ПДР України, був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись по вул. Смілянська зі сторони вулиці 30 років Перемоги в напрямку вул. Луценка, біля перехрестя вулиць Смілянська - Автомобілістів, скоїв наїзд на стоячий транспортний засіб SUBARU FORESTER р.н. [NUMBER], який знаходився припаркованим біля правого краю проїзної частини по вул. Смілянська. В результаті ДТП від 16.09.2010 року [PERSON] був доставлений в приймальне відділення Третьої Черкаської міської лікарні. З 17.09.2010 року по 27.09.2010 року знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедичному відділенні Черкаської обласній лікарні. 21.09.2010 року позивачу була проведена операція з приводу відкритого уламкового перелому лівої великогомілкової кістки. Рішенням комісії МСЕК встановлена 2 група інвалідності. [PERSON] зазначає, що з вини водія [PERSON] йому завдано матеріальних збитків на загальну суму 33466 грн., яка складається з: вартості витрачених коштів на оплату медичного обладнання, медичних процедур, медичних препаратів (5197 грн.), вартість посиленого харчування за 495 днів (11880 грн.), сума втраченого заробітку за період з 16.09.2010 року по 10.02.2012 року (16189 грн.), недоплачена сума путівки на санаторно-курортне лікування (200 грн.). [PERSON] вказує, що окрім матеріальних збитків, протиправними діями відповідача [PERSON] йому та його сім»ї завдано моральної шкоди, яку позивач оцінює в 70000 грн. Враховуючи викладене, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Заявою від 23.10.2012 року, поданою в судовому засіданні представником позивача, збільшено позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача [PERSON] матеріальних збитків. Просили стягнути з [PERSON] на користь останнього 5197 грн. витрачених на медичні препарати, 17088 грн. витрачених на посилене харчування, 24542 грн. втраченого заробітку за 712 днів непрацездатності, що в сумі складає 46827 грн. матеріальної шкоди. Окрім цього, даною заявою, позивач [PERSON] просив стягувати на його користь в відшкодування 33% втраченої працездатності щомісячно 33% мінімальної заробітної плати. Заявою від 17.01.2013 року позивач уточнив позовні вимоги в частині розподілу відповідальності між відповідачами, а саме: просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 41275 грн. матеріальної шкоди, 67500 грн. моральної шкоди та на період встановлення інвалідності відшкодування 33% втраченої працездатності щомісячноу розмірі 33% мінімальної заробітної плати. Стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на користь [PERSON] в сумі 5552 грн. матеріальної шкоди та 2550 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що з моменту ДТП від 16.09.2010 року, яка виникла з вини відповідача [PERSON], і по сьогоднішній день [PERSON] є непрацездатним довічно з встановленою 2 групою інвалідності, має дружину-інваліда дитинства та дитину, яких разом з ним утримують його батьки. В зв'язку з цим, просила суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] завдану матеріальну шкоду в сумі 41275 грн., яка є обґрунтованою та такою, що відповідає нормам чинного законодавства. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», з останньої необхідно стягнути на користь позивача витрати на лікування, сума яких за чеками складає 5197 грн., шкоду пов'язану з тимчасовою непрацездатністю за період з 16.09.2010 року по 27.09.2010 року в сумі 355 грн. та моральну шкоду в межах ліміту відповідальності в сумі 2550 грн. Адвокат відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнав, надав до суду докази про оплату [PERSON] 5000,00 грн. на санаторно-курортне лікування, вказав на страхування цивільної відповідальності відповідача перед третіми особами в ПрАТ «СК «Провідна». Страхова сума за нанесення шкоди здоров»ю становить 51000 грн., що в повному обсязі покриває заявлену позивачем суму матеріальної шкоди. Суду пояснив, що [PERSON] не надав доказів звернення з необхідними документами до страхової компанії з вимогою відшкодувати матеріальну шкоду. При оцінці розміру моральної шкоди просив прийняти до уваги той факт, що на утриманні у відповідача перебуває двоє малолітніх дітей, його щире каяття та визнання вини, вважаючи суму моральної шкоди в розмірі 70000 грн. необґрунтованою. Крім того, суду пояснив, що страховик повинен відшкодувати не більше ніж 5% від встановленого ліміту відповідальності за полісом. Представник відповідача ПрАТ «СК «Провідна» - Гайдамащук О.В. в судове засідання не з»явився, скерував до суду заперечення на позов, вважаючи його необґрунтованим в частині вимог до ПрАТ «СК «Провідна», оскільки позивач [PERSON] не надав документів, визначених ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», необхідних для виплати страхового відшкодування, і тому, у ПрАТ «СК «Провідна» відсутній обов'язок щодо прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування. Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення відшкодування на посилене харчування в розмірі 11800 грн., то Законом України «Про обоє 'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» таке відшкодування за рахунок страховика не передбачено. Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали кримінальної справи № 1-63711р. по обвинуваченню [PERSON], суд приходить до наступного. Встановлено, що 16.09.2010 року відповідач [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2101 р.н. [NUMBER], в порушення п. 2.3 5) ПДР України, був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись по вул. Смілянська зі сторони вулиці 30 років Перемоги в напрямку вул. Луценка, біля перехрестя вулиць Смілянська - Автомобілістів, скоїв наїзд на стоячий транспортний засіб SUBARU FORESTER р.н. [NUMBER], припаркований біля правого краю проїзної частини по вул. Смілянська. Внаслідок ДТП позивач [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя та в подальшому зумовили втрату загальної працездатності не менш ніж на одну третину у вигляді відкритого багато уламкового перелому обох кісток лівої гомілки. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.04.2012 року [PERSON] звільнений від кримінальної відповідальності за скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на підставі п. «в» ст.. 1 ЗУ «Про амністію» від 08.07.2011 року. Закриття кримінальної справи в зв'язку із амністією є нереабілітуючою обставиною і не звільняє відповідача від відшкодування матеріальних збитків. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди" під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. 12.03.2010 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ВС № 6959578 строком дії з 13.03.2010 року по 12.03.2011 року на умовах договору 3 типу. Забезпеченим транспортним засобом згідно з вказаним Полісом є автомобіль «ВАЗ 2101», державний номерний знак [NUMBER]. Страхування майнової відповідальності особи є одним із можливих різновидів страхування, передбачених ст. 980 ЦК України. Предметом договору страхування, виходячи зі змісту ст. 980 ЦК України можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1)життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3)відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Приймаючи до уваги ст. 1194 ЦК України за загальним правилом особа, на користь якої здійснено страхування (потерпілий) вправі звернутися з вимогою про відшкодування шкоди не до завдавача шкоди, а до страховика, який здійснив страхування відповідальності страхувальника. При цьому страховик зобов'язаний сплатити потерпілому суму страхового відшкодування. Страхове відшкодування - це виплата, яка здійснюється страховиком в межах страхової суми, а страхова сума - це максимально можливий розмір виплати по страхуванню (ст. 9 Закону України "Про страхування"). З полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ВС № 6959578 вбачається, що страхова сума за нанесення шкоди здоров»ю за зазначеним полісом становить 51000 грн. Згідно з п. 1-2 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодовувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, тощо. У разі ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання офіційно не працювала, розмір шкоди визначається, виходячи з розміру мінімальної середньої заробітної плати встановленої ЗУ «Про державний бюджет України» на обчислювальний період. Судом достеменно встановлено та підтверджується матеріалами кримінальної справи, що з 17.09.2010 року по 27.09.2010 року позивач [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедичному відділенні Черкаської обллікарні. В матеріалах кримінальної справи містяться фіскальні та товарні чеки, які підтверджуються витрати [PERSON] на лікування в розмірі 5197 грн. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально, відповідним медичним закладом. Доводи представника позивача про те, що з 28.09.2010 року останній був на амбулаторному лікуванні, непрацездатним протягом 712 днів, проходить реабілітацію, про те, що йому була проведена повторна операція суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджені документально наявними матеріалами в справі, вимоги позивача в частині стягнення 17088 грн. вартості посиленого харчування, 24187 грн. втраченого заробітку за період непрацездатності з 16.09.2010 року по 01.10.2012 року суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають до стягнення. Крім того, уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] застрахував свою відповідальність за можливе завдання третім особам шкоди, пов'язаної з використанням джерела підвищеної небезпеки. Статтею 25 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Доходи потерпілого (працюючої особи) оцінюються в розмірі не отриманої середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до норм законодавства України про працю. Згідно із абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100, розмір середньої заробітної плати обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. За наявними у страховій справі документами встановлено, що [PERSON] повинна бути відшкодована шкода у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю непрацюючої повнолітньої особи з 16.09.2010 року по 27.09.2010 року у розмірі 355,20 грн. Вимоги [PERSON] в частині стягнення не отриманого доходу за період лікування з 28.09.2010 року, суд вважає необґрунтованими та непідтвердженими відповідними медичними документами. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом іншим ушкодженням здоров»я потерпілого здійснюється щомісячними платежами. Відповідно до пенсійного посвідчення Серії [NUMBER] [PERSON] є інвалідом 2 групи загального захворювання по опорно-рухового апарату, яка встановлена останньому з 13.03.2012 року довічно. Проведеною судовою експертизою в кримінальній справі визначено ступінь втрати непрацездатності позивача 33% втраченої заробітної плати. Відповідно до п. 22. Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317 Повторний огляд інвалідів з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров'я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один - три роки. Повторний огляд інвалідів, а також осіб, інвалідність яких встановлено без зазначення строку проведення повторного огляду, проводиться раніше зазначеного строку за заявою такого інваліда, інших заінтересованих осіб у разі настання змін у стані здоров'я і працездатності або за рішенням суду чи прокуратури. Особам, що звертаються для встановлення інвалідності, група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду у разі наявності вроджених вад розумового чи фізичного розвитку, анатомічних дефектів, стійких необоротних морфологічних змін та розладу функцій органів і систем організму, неефективності реабілітаційних заходів, неможливості відновлення соціальної адаптації, несприятливого прогнозу відновлення працездатності з урахуванням реальних соціально-економічних обставин у місці проживання інваліда, а також інвалідам, у яких строк переогляду настає після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Враховуючи вимогу даного положення позивач зобов'язаний буде проходити повторний огляд та може втратити групу інвалідності в разі його реабілітації відповідно до наданої комісією програми реабілітації. Таким чином в даному випадку стягнення коштів на довічне утримання буде передчасним та порушить права позивача. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача щомісячно 33% мінімальної заробітної плати в зв»язку з втратою 33% працездатності на період встановлення такої непрацездатності. Пунктом 9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (із змінами від 25.05.2011 року) роз'яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (Їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги той факт, що у відповідача на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, надані позивачу кошти на санаторно-курортне лікування в сумі 5000 грн., суд вважає, що моральна шкода в сумі 5000 грн. є розумною та такою, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 22.3. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілому може бути відшкодована також моральна шкода, передбачена п.1,2 частини другої ст. 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5% ліміту, визначено п.9.3. Закону. Отже, максимальний можливий розмір відшкодування ПрАТ СК «Провідна» моральної шкоди на користь [PERSON] становить 2550,00 грн. Враховуючи викладене, аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити частково, а саме: стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на користь позивача витрати на лікування в сумі 5197 грн., шкоду пов'язану з тимчасовою непрацездатністю за період з 16.09.2010 року по 27.09.2010 року в сумі 355 грн., 2550 грн. моральної шкоди, а всього 8102 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача 5000 моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial