Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. А саме, просила визнати за нею право власності на земельну ділянку кадастровий номер: [NUMBER] адреса : [ADDRESS], площею 0,1000 гектара та витребувати земельну ділянку з незаконного володіння відповідача [PERSON] Також просила стягнути з відповідачки [PERSON] на її користь сплачені судові витрати.Дані вимоги мотивувала тим, що відповідачі протиправно позбавили її права власності на зазначене вище майно шляхом подання неправдивих відомостей, а саме заяв, які начебто були підписані нею з відмовою від земельної ділянки на користь [PERSON] В свою чергу, у судовому засіданні відповідач [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном, а саме просив - зобов'язати [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди йому у користуванні та розпорядженні земельними ділянками, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], а також зобов'язати відповідачів за зустрічним позовом - протягом п'яти днів з дня набрання рішенням суду законної сили знести самовільно встановлену огорожу, яка знаходиться на території та межі земельних ділянок за адресою: [ADDRESS]. Дані вимоги та заперечення вимог основного позову мотивував тим, що відповідно до укладених договорів купівлі-продажу земельних ділянок, 17.08.2009 року був зареєстрований суб'єктом права власності на спірні земельні ділянки. 08.04.2010 року він звернувся до ГУЗР виконавчого органу КМДА з проханням визначити межі земельних ділянок на місцевості, але приїхавши на адресу розташування даних земельних ділянок, потрапити до них не зміг у зв'язку з тим, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] було зачинено на замок огорожу. Вищезазначена цивільна справа перебуває у провадженні суду з 14.05. 2010 року та ухвалою суду від 28.10. 2010 року була зупинена до розгляду адміністративного позову в окружному адміністративному суді м. Києва за позовом [PERSON] до Київської міської Ради про скасування рішення КМР № 692/692 від 27.11. 2008 року та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Ухвалою суду від 06.11. 2012 року відновлено провадження у цивільній справі та розгляд справи розпочато по суті. 26.11. 2012 року позивачка [PERSON] в ході судового засідання змінила предмет та підстави позову ( т.1, а.с.130 -136) та просила : - визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11.04. 2009 року укладений між [PERSON] та [PERSON] ( номер правочину 3403122) посвідченого Приватним нотаріусом Гмирею В.В. за реєстровим № 616, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] адреса : [ADDRESS], площею 0,10 гектара, недійсним; - визнати недійсним та скасувати державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] виданий [PERSON], зареєстрований 19.02.2009 року за № 10-7 -08734; - визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію державного акту серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки:[NUMBER] [PERSON], зареєстрованого 19.02. 2009 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) за № 10-7-08734; - визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію переходу права власності від [PERSON] до [PERSON] за договором купівлі- продажу від 11.04. 2009 року ( номер правочину 3403122), посвідченого Приватним нотаріусом Гмирею В.В. за реєстровим № 616 на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки:[NUMBER] проведеної Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) за № 10-7-08928; - визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки:[NUMBER] та стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на її користь сплачене державне мито та витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу. Відповідач [PERSON] в свою чергу в ході судового засідання 18.12. 2012 року ( т.1, а.с.191) також змінив позовні вимоги, залучивши в якості третьої особи [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS] та просив : - зобов"язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - зобов"язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - зобов"язати [PERSON] протягом п"яти днів з дня набрання рішенням суду законної сили знести самовільно встановлену огорожу, яка знаходиться на території та межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 21.12. 2012 року ( т.2, а.с.138) будучи належним чином повідомлені, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення судових викликів, в судове засідання не з"явилися. Подана письмова заява представником позивача [PERSON] через загальну канцелярію за вх. № 21597 від 14.05. 2013 року, тобто в день розгляду справи, про відкладення розгляду справи з причин представництва нею інтересів фізичної особи в іншому суді, суд не може визнати неявку представника позивача [PERSON] поважною, оскільки з представником зазделегідь була узгоджена дата перенесення розгляду справи, про що є її особистий підпис від 17.04. 2013 року ( т.2, а.с. 203), крім того, представником [PERSON] - [PERSON] до заяви не залучені докази щодо участі її в іншому судовому засіданні. Неявка представника в судове засідання без поважних причин не є перешкодою для розгляду справи, згідно вимог ст. 169 ч.2 ЦПК України, оскільки остання висловила свою думку щодо позовни х вимог, підтримала їх та просила задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялись належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення судових повісток. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні їх відмовити, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити. Представник третьої особи Київської міської ради Самелюк К.О., яка діє на підставі довіреності № 225-КР-1847 від 29.12. 2012 року ( т.2, а.с. 183) в судове засідання не з"явилася, надала свої письмові заперечення та просила розглядати справу у її відсутності ( т.2, а.с. 179-182). Представник третьої особи Департаменту земельних ресурсів КМДА Якимець О.І., яка діє на підставі довіреності № 05703-1652 від 28.01. 2013 року ( т.2, а.с.175) в судове засідання не з"явилася, надала свої письмові заперечення та просила розглядати справу за її відсутності ( т.2, а.с. 173-174). Треті особи: Київське міське управління юстиції, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гмиря В.В. , [PERSON] в судове засідання не з"явилися, про день та час розгляду справи належним чином повідомлені, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення судових викликів, про причини неявки суду не повідомили, а також будь яких заяв чи клопотань від останніх не надходило. Заслухавши пояснення відповаідача [PERSON], вивчивши письмові пояснення та заперечення учасників процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими не потребують доказування; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 118 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна) ділянка за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради. Відповідно до наданих сторонами доказів, а саме до копії державного акту на право власності на земельну ділянку, відповідно рішення КМР від 14.07.2005 року № 786/3361 " Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд" ( т.1, а.с.4), зазначене рішення прийнято відповідно до Земельного кодексу України, Постанови Верховної Ради УРСР від 18.12. 1990 року "Про земельну реформу" та враховуючи матеріали інвентаризації земель. Зазначеним рішенням Київської міської ради було вирішено передати [PERSON], у приватну власність земельну ділянку площею 0, 10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування. Після чого, рішенням Київської міської ради від 27.11.2008 року № 692/692 " Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 14.07. 2005 року № 786/3361 " Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд" було внесено зміни ( т.1, а.с.8). А саме, у зв"язку із заявою [PERSON] та розглянувши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, Київська міська рада вирішила: слова " [PERSON]" замінити слова " [PERSON]" ( т.2, а.с. 1- 128). Позивач [PERSON] у позовни х вимогах стверджує, що заяву про відмову від земельної ділянки не підписувала та у нотаріуса який засвідчував справжність її підпису ніколи не була, посилаючи сь на висновки судово-почеркознавчої експертизи № 2695/-11 від 20.09. 2011 року за матеріалами адміністративної справи № 2а-13522/10/2670 ( т.1, а.с. 138-149); відповідно № 12004/10-11 від 20 січня 2011 року за матеріалами кримінальної справи ( т.1, а.с. 150153); відповідно № 2497/11-11 за матеріалами кримінальної справи № 60-3801 від 06 квітня 2011 року ( т.1, а.с. 154- 160), судом не м ожуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані ксерокопії експертних висновків належним чином не завірені та не скріплені печаткою, а оригінали ні позивачем ні його представником для огляду в судове засідання не надавалися. Отже, на підставі рішення Київської м іської ради було видано державний акт на право приватної власності на землю за адресою [ADDRESS], яке є чинним. Отже [PERSON] було визнано власником земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення ( використання ) земельної ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (т.1, а.с.14). Відповідно до укладеного договору купівлі-продажу земельної ділянки, від 11.04. 2009 року ( т.1, а.с.6-7) 17.08.2009 року [PERSON] був зареєстрований суб'єктом права власності на земельну ділянку, а саме на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] ( т.1, а.с. 25 зв.). Згідно з вимогами п.1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 даної статті. Відповідно до вимог п.п.2,6 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку такою угодою. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених ч.2 ст. 126 ЗК України, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, що посвідчує ( видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та її обмежень, роблять відмітку про відчуження земельної ділянки із зазначенням документа, на підставі якого відбулося відчуження. Орган, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, робить відмітку про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі документа про її відчуження, складеного та посвідченого в порядку, встановленому законом, протягом 14 календарних днів з дня подачі до цього органу зазначеного документа. Відповідно до Інструкції від 04.05. 1999 року № 43 " Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчас ового користування землею ( в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі ", а саме п.п.1.15, 1.16 розробку технічної документації зі складання державного акта на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею, здійснюють державні та інші землевпорядні організації за формою згідно з додатком 8, яке видається районним ( міським) відділом ( управлінням) земельних ресурсів Держкомзему України на підставі доручення відповідного органу, яким було прийнято рішення про передачу, надання або продаж земельної ділянки. Згідно до п.1.16 Технічна документація зі складання державного акта на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею включає: - виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про надання у постійне користування, передачу у власність або продаж земельної ділянки; - заяву власника землі або землекористувача про складання державного акта; - технічне завдання на розробку технічної документації зі складання державного акта; - висновок державного органу земельних ресурсів Держкомзему України про наявні обмеження на використання земельної ділянки; -журнал польових вимірювань; - кадастровий план земельної ділянки, складен7ий за результатами зйомки; - збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів; - відомість обчислення площі земельної ділянки; - відомість обробки теодолітного ходу та вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки; - експлікація земельних угідь згідно з формою 6 - зем. До технічної документації зі складання державного акта на право приватної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею обов"язково додається копія справи щодо підготовки рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність, чи надання у постійне користування або копія справи щодо підготовки рішення про продаж земельної ділянки. При наданні земельної ділянки у постійне користування до технічної документації зі складання державного акта обов"язково додається копія матеріалів щодо перенесення в натуру ( на місцевість ) меж земельної ділянки з проекту відведення цієї земельної ділянки, затвердженого в установленому порядку. Тобто, подання відповідної заяви особи, якій рішенням Київради передано у власність земельну ділянку, є обов"язковою складовою технічної документації зі складання державного акта на право на право приватної власності на землю. Отже, видача державного акта може здійснюватися лише за ініціативою заявника. Таким чином, оформлення права власності та видача державного акта щодо передачі у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS], відповідає вищезазначеним вимогам Оскільки позивачем за основним позовом не було надано суду доказів існування у неї права власності на спірну земельну ділянку, а також, проаналізувавши вищенаведені дані, всі інші матеріали справи у їх сукпності, суд вважає, що основний позов не підлягає задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню, оскільки встановлено в судовому засіданні, що відповідач [PERSON] є суб"єктом права власності земельної ділянки площею 0,10 га , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Що стосується вимог в частині зобов"язання відповідачів знести самовільно встановлену огорожу, яка знаходиться на території його земельної ділянки, то в цій частині вимоги не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] суду не надано жодного доказу у встановленні огорожі. Отже, на підставі викладеного,

Outcome: partial