Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-24 00:00:00

На адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів,в якій позивачка просить суд винести рішення, яким постановити рішення , згідно якого щомісячно стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] , аліменти на мою користь, на утримання неповнолітніх дітей -сина - [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дітей відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви до їх повноліття. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, про що маються відповідні відмітки в матеріалах справи. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову шляхом винесення заочного рішення, обгрунтовуючи своє рішення наступним. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка [PERSON] проти винесення заочного рішення не заперечувала, в зв»язку з чим судом на підставі ч. 1 ст. 225 ЦПК України було винесено ухвалу. Отже, судом в судовому засіданні встановлено, що 06 вересня 1997 року [PERSON] уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у виконкомі Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 11. Від спільного шлюбу сторони по справі мають неповнолітніх дітей, сина - [PERSON] та дочку [PERSON], відповідно 06 січня 1998 року та [INFO] відповідно, які проживають разом з позивачкою і перебувають на її утриманні. 26 листопада 2002 року, на підставі рішення суду, шлюб між сторонами був розірваний і на даний час позивачка [PERSON] з позивачем подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства та бюджету не ведуть, відповідач [PERSON] проживає окремо від позивачки та своїх дітей. Відповідно до ст. ст.150,157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідач тривалий час дітей не утримує , матеріальної допомоги на їх утримання не надає і позивачці самій приходиться утримувати їх, незважаючи на те що через відсутність постійної роботи позивачка [PERSON] доходів не отримує, а проживає за рахунок підсобного господарства. Діти мають хронічні хвороби, часто хворіють і потребують додаткових витрат, які несуться тільки позивачкою без участі відповідача. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом в судовому засіданні з пояснень позивачки [PERSON] відповідач аліментними зобов'язаннями не обтяжений, працездатний, працює та отримує доходи і може надавати допомогу дитині, на своєму утриманні других дітей чи непрацездатних батьків не має. Згідно частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, відповідно до частини 1 ст. 183 СК України, визначається судом. Згідно частини 2 вказаної статті, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позови до фізичної особи, відповідно до ст. 109 ЦПК України, пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Що стосується судових витрат, то суд приходить до висновку щодо стягнення з [PERSON] на користь держави 107 грн. 30 коп. судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved