Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-21 00:00:00

09 січня 2013 року позивачка [PERSON], з посиланням на вимоги ст.ст. 19,164,165,185 Сімейного Кодексу України, звернулася до суду з позовом у якому просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач не виконує свої батьківські обов'язки щодо виховання та матеріального утримання сина [PERSON]. З дитиною не спілкується, не приділяє йому уваги, не цікавиться його здоров ям. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що на даний час вона зустрічається з іншим чоловіком. Богдан називає його татом, любить його, чекає на нього. На 14 березня 2013 року в них призначена свадьба. Відповідач останній раз приходив до дитини в грудні 2010 року. До теперішнього часу відповідач з дитиною не спілкується. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що в інтересах дитини вважає за можливе позбавити його батьківських прав. Представник третьої особи органу опіки та піклування служби зі справ дітей виконавчого комітету Алуштинської міської ради АР Крим позовні вимоги підтримала та вважає можливим позбавити відповідача батьківських прав, з урахуванням визнання позову відповідачем. Прокурор просила вирішити спір на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідив докази надані сторонами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Обов'язок доказування відповідно зі ст.10 ЦПК України покладений на стороні у справі, а суд тільки сприяє всебічному та повному з'ясуванні обставин справи шляхом роз'яснення прав та обов'язків та сприяє в їхньому здійсненні. Крім того, відповідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно зі ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Судом встановлено, що між сторонами 29 квітня 2006 року був укладений шлюб. Від сумісного життя сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.13). Рішенням Алуштинського міського суду 09.09.2010 року шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний (а.с.6) [PERSON] вихованням сина не займається, його життям та здоров'ям не цікавиться, матеріально не допомагає. Відповідач самоусунувся від виховання сина, не цікавиться його успіхами. Вихованням малолітнього сина займається його матір [PERSON], дитина знаходиться на її утриманні. Як вбачається з висновку щодо можливості позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно сина [PERSON], малолітній [PERSON] постійно проживає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в квартирі ,1/4 частині якої належить на праві власності позивачці. В квартирі створені належні умови для розвитку, навчання та виховання дитини. Після розірвання шлюбу батько дитини [PERSON] не проявляє до дитини батьківського інтересу. Вихованням повністю займається [PERSON] З [PERSON] була проведена бесіда представником органу опіки та піклування Алуштинської міської ради по питанням виховання та участі у житті сина. З цієї бесіди було встановлено, що відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про всиновлення та про позбавлення і відновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Так, з довідки головного лікаря Маломаякської лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини слідує, що за дитиною [PERSON] з часу його народження та по теперішній час доглядає та виконує батьківські обов язки мати [PERSON] (а.с.18). Відповідно до довідки секретаря Маломаякської сільської ради, за відвідування дитячого садочку з 01 червня 2010 року по теперішній час оплату проізводить [PERSON] (а.с.19) Вищезазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини, свідоме нехтування відповідачем своїми обов'язками відносно дитини. Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved