Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, шо вони зареєстрували шлюб 04.10.1998 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] та сина- [PERSON] [INFO] . Позивач вказує, що на протязі останнього року сімейне життя між ними погіршилось, в кінцевому результаті це призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Стверджує, шо кожен із них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, в зв`язку з чим між ними постійно виникають сварки, свідком яких стають їхні діти, шо тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз завдає дітям душевні страждання. Вказує, що збереження сім`ї неможливо І суперечить їх інтересам. Суперечки про місце проживання дітей і розподіл майна немає. В судове засідання позивач не з`явився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідачка не з`явився, від неї до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд приймає до уваги визнання позову відповідачкою [PERSON] , оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, шо сторони зареєстрували шлюб 04.10.1998 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, де зроблений відповідний актовий запис №1381, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, /а.с.4/. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] та сина- [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.5-6). Згідно ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 112 СК України зазначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вишевикладене, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки їхня сім`я розпалася остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, шо збереження сім`ї між сторонами неможливе, та зокрема суперечить правам та інтересам позивача, а також те, шо відповідачка позов визнала, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved