Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення вартості майна. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.01.2010 року Скадовським районним судом Херсонської області прийнято рішення по цивільній справі № 2-55/2010 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Рішенням суду розділено спільне майно та виділено у власність позивачки майно на загальну суму 6\~250 грн. З часу прийняття судового рішення спірне майно перебувало в одноособовому володінні та користуванні відповідача за адресою: м. Скадовськ, вул. Ворошилова, 204. Протягом 1,5 року позивач неодноразово зверталась до [PERSON] з проханням добровільно виконати рішення суду та повернути речі, але відповідач відмовився повернути речі, посилаючись на те, що вони придбані за рахунок кредитних банківських коштів, оформлених на його імя. 11.04.2012 року позивачкою подана заява про примусове виконання рішення суду до ВДВС Скадовського РУЮ Херсонської області, 12.04.2012 року винесено постанову про відмову в прийнятті до провадження виконавчого листа № 2-55, виданого 04.04.2012 року, мотивуючи це тим, що в рішенні суду відсутні дії примусового характеру, які повинні виконати ВДВС Скадовського РУЮ. Просить стягнути з [PERSON] на її користь вартість майна, виділеного 26.01.2010 року за рішенням Скадовського районного суду Херсонської області на суму 6\~250 грн. [PERSON] подав до суду зустрічний позов до [PERSON] про стягнення сплачених кредитних коштів. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період з 05.03.2005 року по 01.06.2009 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою [PERSON] Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 01.06.2009 року шлюб між ними було розірвано. 26.01.2010 року Скадовський районний суд виніс рішення по цивільний справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Під час перебування у шлюбі, за період з 08.02.2007 року по 14.02.2009 року між відповідачем за первісним позовом, за згодою позивачки за первісним позовом, було отримано по кредитним договором в банківських установах 21 244 грн. 25 коп., які були витрачені виключно на потреби сімї, в тому числі і на придбання майна, яке за рішенням суду було поділено. Всього відповідачем за первісним позовом було сплачено за кредитами після розірвання шлюбу 22\~854 грн. 88 коп. Просить суд стягнути з позивачки за первісним позовом [PERSON] на його користь 11\~427,44 грн., як половину сплачених ним коштів на погашення банківських кредитів. Представник [PERSON] первісні позовні вимоги підтримав та дав пояснення аналогічні позовній заяві. Проти зустрічного позову заперечив з тих підстав, що рішенням Скадовського районного суду від 26.01.2010 року, залишене без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 24.03.2010 року вирішено спір про поділ спільного майна сторін набутого за час їх шлюбу. Під час розгляду зазначеної справи в суді першої інстанції [PERSON] не надано доказів на підтвердження факту придбання на кошти, отримані ним за кредитними договорами майна, яке було предметом спору. Вважав, що оскільки спір про поділ спільного майна між сторонами вирішено, то вимоги [PERSON] про стягнення кредитних коштів з [PERSON] безпідставними, просив відмовити в задоволенні зустрічного позову. [PERSON] та його представник позовні вимоги по первісному позову заперечили повністю, підтримали зустрічні позовні вимоги, та надали пояснення аналогічні тим, які викладені в зустрічній позовній заяві. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне. По первісному позову [PERSON] судом встановлено, що рішенням Скадовського районного суду від 26.01.2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 24.03.2010 року вирішено спір про поділ спільного майна сторін набутого за час їх шлюбу, при цьому [PERSON] виділено у власність мякий куток, вартістю 1800 грн., телевізор Рейнфорд- 1400 грн., піч мікрохвильову 550 грн., музичний центр Самсунг- 900 грн., куток кухонний 750 грн., набір каструль білого кольору 210 грн., набір манікюрний 90 грн., пилосос LG- 370 грн., стіл журнальний 180 грн., всього майна на суму 6\~250 грн. ; [PERSON] виділено у власність: диван 1200 грн., телевізор Панасонік- 600 грн., духовку 120 грн., плиту газову Грета- 850 грн., стіл обідній з табуретками - 600 грн., шкаф навісний зі столом кухонним 860 грн., набір каструль світло-зелений 210 грн., утюг Тефаль- 80 грн., масажор Скарлет- 90 грн., тумба під телевізор 250 грн., обігрівач 120 грн., бритва Браун- 300 грн., килим 100 грн., набір ножів 86 грн., набір столовий 80 грн.,антена кімнатна - 80 грн., антена зовнішня 40 грн., ліхтар 12 грн., насос 25 грн., табурет 35 грн., комплект білизни рожевий 240, комплект білизни з малюнком 80 грн., комплект білизни зелений 80 грн., всього майна на суму 6 218 грн. На виконання зазначеного рішення Скадовським районним судом 04.04.2012 року видано виконавчий лист про виділення [PERSON] майна на суму 6250 грн., боржник [PERSON] Постановою державного виконавця ВДВС Скадовського РУЮ від 12.04.2012 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з підстав відсутності в рішенні суду дії примусового характеру. Свої позовні вимоги позивач по первісному позову мотивує нормами матеріального права, зокрема ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, відповідно до положень яких особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. При цьому позивачем на надано доказів на підтвердження неможливості повернення їй спірного майна, його погіршення чи зіпсування. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Враховуючи викладені обставини справи, суд приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню. В зустрічній позовні заяві [PERSON] зазначає, що по кредитним договорам від 08.02.2007 року, 17.03.2008 року, 08.10.2008 року та 14.02.2009 року ним отримано в банківських установах кошти на суму 21\~244 грн., які були витрачені на потреби сімї. Так, згідно договору № 014/16/1351 від 08.02.2007 року, укладеного між [PERSON] та Херсонською обласною дирекцією АТ [PERSON] Авальв особі Скадовського центрального відділення, банк видав на споживчі цілі 4940 грн. 05 коп. Заборгованість по кредиту погашена відповідно до довідки № 16/01 від 11.01.2011 року. Згідно договору № 804/8/03/2008/980к/0477 від 17.03.2008 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ КБ Надра, банк видав на споживчі цілі 4100 грн. Заборгованість по кредиту погашена відповідно до довідки № 80/16 від 09.07.2012 року. Згідно довідки № 232 від 09.07.2012 року, заборгованість по кредитному договору № 4821 від 08.10.2008 року відсутня. При цьому [PERSON] не надано зазначеного кредитного договору, а надано лише повідомлення про умови кредитування від 08.10.2008 року, що не є належним доказом. Згідно договору з обслуговування кредитної картки № 384/1521 CLRS від 14.02.2009 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ Міжнародний іпотечний банк, банк видав на споживчі цілі 2204 грн. 20 коп. Доказів на підтвердження погашення заборгованості по кредиту [PERSON] не надано. Як зазначив [PERSON], отримані кошти по зазначеним кредитним договорам були витрачені на потреби сімї, в тому числі і на придбання майна, яке за рішенням Скадовського районного суду від 26.01.2010 року було поділене між ними. Свідок за клопотанням відповідача-позивача [PERSON] [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що є онукою [PERSON], вона періодично навідується до діда, в 2008 році він повідомив їй, що збирається взяти кредит в банку. Коли в черговий раз прийшла до нього, то помітила нові речі, з яких були мякий куток, газова плита, музичний центр, столик під телевізор. Як пояснив їй [PERSON], вказані речі він придбав за кредитні кошти. Свідок за клопотанням відповідача-позивача [PERSON] [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що є колишньою колегою [PERSON], в 2008 році [PERSON] попросив її щоб вона підтвердила його платоспроможність для взяття кредиту. Для цього їй зателефонував представник із банку, а вона підтвердила платоспроможність [PERSON] Як пояснював потім їй [PERSON], за отримані кредитні кошти він придбав меблі та побутові електроприлади. Згідно накладних № 47 від 10.02.2007 року [PERSON] придбано товар на суму 5230 грн., № 25 від 04.03.2008 року на суму 1400 грн., акту закупки товарів на промисловому ринку ПП Еверествід 29.11.2009 року на суму 2350 грн., товарного чеку від 26.12.2008 року товар на суму 2350 грн., накладної від 08.10.2008 року на суму 1310 грн., товарного чеку від 15.02.2009 року на суму 895 грн. В зазначених платіжних документах не вказано, що розрахунок здійснювався коштами за кредитними договорами, на які посилається позивач, крім того майно, зазначене в них розділене між сторонами рішенням Скадовського районного суду від 26.01.2010 року. Рішенням Скадовського районного суду від 01.06.2009 року шлюб між сторонами розірвано. Із змісту вказаного рішенням суду встановлено, що шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинилися з січня 2008 року. Як вже зазначалося, майно між сторонами розділено рішенням Скадовського районного суду від 26.01.2010 року. При розподілі майна між сторонами грошові кошти отримані від зазначених кредитних договорів не було включено до складу майна, яке підлягало розподілу, так як [PERSON] не було надано доказів на підтвердження фактів придбання на ці гроші майна, що було предметом спору та неповернення цих грошей банкам під спільного проживання з [PERSON] Згідно розяснень п. п. 23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч.ч.2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї. Це означає, що спільною власністю чоловіка та дружини, яка може ділитися між ними відповідно до ст. 68 СК України, може бути лише майно, придбане подружжям у кредит, а не кошти, вже витрачені на придбання майна та погашення кредиту, враховуючи, що в силу ч.4 ст. 65 СК України розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобовязань за кредитом. Тому враховуючи наведені обставини, суд не вбачає підстав до задоволення зустрічного позову [PERSON]

Outcome: dismissed