Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-25 00:00:00

10.10.2012 року СТДВ Гарантіязвернулось до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, 17.12.2010 року о 01-45 год. на 119 км + 500 м а/д Н 11 Дніпропетровськ Миколаїв (через Кривий Ріг) відбулась ДТП за участю транспортного засобу МАЗ, д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Сузукі, д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Згідно довідки ВДАІ та постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва № 3-886/11 року від 29.03.2011 року, вищевказана ДТП відбулась в наслідок порушення водієм [PERSON] п. 2.3 б ПДР України. До позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав при цьому усі необхідні документи. 20.04.2011 року позивачем на підставі поданих документів було складено розрахунок суми страхового відшкодування та страхові акти № СНТ-20/21/0001-5910-01/Ф та № СНТ-20/21/0001-5910-01/Ф/Д (від 04.01.2011 р.). На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі: 20\~689 грн. 25 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 8743 від 29.03.2011 року на суму 4\~349 грн. 67 коп., платіжним дорученням № 5878 від 30.05.2011 року на суму 8\~169 грн. 79 коп. та платіжним дорученням № 6294 від 29.06.2011 року на суму 8\~169 грн. 79 коп. 24.07.2012 року на адресу відповідача була направлена регрес на вимога з проханням відшкодувати вказану шкоду в добровільному порядку, яку він залишив без розгляду. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій підтримав позов, просив його задовольнити та розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним повідомленням Укрпоштипро вручення судових повісток. Відповідач не надав заяви про розгляд справи в його відсутність, ним не повідомлено причин неявки до суду, не надано заперечень проти позову. Оскільки немає відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти такого вирішення справи не заперечує, що видно з тексту наданої ним заяви. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, строк дії якого визначено з 14.09.2010 року до 13.09.2011 року, що підтверджується договором № 20210001-5910, яким застрахований автомобіль [NUMBER]. Згідно постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва № 3-886/2011 р. від 29.03.2011 р. провадження по справі по відношенню до [PERSON] за ст. 124 КУпАП було закрите на підставі ч. 2 ст. 38 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином обставини вчинення ДТП за участю [PERSON] 17.12.2010 року та його вина у вчиненні ДТП встановлені і не підлягають доказуванню в наданій справі. Страхувальником позивачу подано заяву, в якій він просив виплатити страхове відшкодування за механічні пошкодження транспортного засобу. Згідно висновку авто товарознавчого дослідження про оцінку № 67-11 вартість матеріального збитку, спричиненого відповідачем потерпілому [PERSON] внаслідок пошкодження його автомобіля складає 53 857 грн. 07 коп. Як видно із страхових актів № СНТ-20/21/0001/5910-01/Ф від 20.04.2011 року та № СНТ-20/21/0001/5910-01/Ф/Д від 04.01.2011 року позивачем було прийняте рішення за результатами розслідування та врегулювання страхового випадку про виплату потерпілому [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 4\~349 грн. 67 коп. та 16\~339 грн. 58 коп., що підтверджується копіями платіжних доручень № 8743 від 29.03.2012 року, № 5878 від 30.05.2011 року та № 6294 від 29.06.2011 року. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ Про страхування, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, оскільки [PERSON] винний у спричиненні матеріальної шкоди [PERSON], він застрахував свою цивільно-правову відповідальність і страховик (позивач) відшкодував потерпілому матеріальну шкоду у повному обсязі, на підставі ст. ст. 1166, 1191 ЦК України, ст. 27 ЗУ Про страхуванняпозов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача 20\~689 грн. 25 коп. в порядку регресу на відшкодування матеріального збитку внаслідок відшкодування шкоди потерпілому [PERSON], завданої з вини [PERSON] під час ДТП 17.12.2010 року. На підставі ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача також слід стягнути відшкодування понесених ним і документально підтверджених судових витрат.

Outcome: approved