Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування вимог вказав, що 12 квітня 2010 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого він передав у позику відповідачу грошові кошти: 4900 євро, 6200 доларів США та 20000 гривень, які відповідач зобовязалася повернути до 1 січня 2011 року, про що надала йому розписку. Боржник повернула йому лише частину боргу, а саме суму в 8000 грн. Станом на 16 жовтня 2012 року боржник умови договору позики не виконала, не повернула йому відповідно до складеної нею розписки 4900 євро, 6200 доларів та 12000 гривень. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути добровільно йому борг, однак вона борг не сплачує. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. На момент подання позову офіційний курс гривні до іноземних валют за даними сайту НБУ встановлений у розмірі 10,17908 грн. за 10 євро, 799,30 грн. за 100 доларів США. Таким чином станом на 13.11.2012 року відповідач має перед ним борг за договором позики у розмірі 111434, 12 грн. (49877,52 грн. (4900EUR х 10,17908грн.) + 49556,6 грн. (6200USD х 7,993 грн.) + 12000 грн.). Крім того, відповідно до ст.625 ЦК України відповідач має сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Компенсація з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання становить 7800,39 грн., а 3% річних від простроченої суми становить 6137,57 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь борг в розмірі 125372,08 грн., у тому числі 111434,12 грн. суму основного боргу за договором; 7800,39 грн. - суму компенсації від інфляції; 6137,57 грн. - суму 3% річних від простроченої суми. Окрім того просить стягнути з відповідача на його користь суму судових витрат, понесених ним при розгляді справи. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Також пояснив, що відповідач позичила в нього гроші - 4900 євро, 6200 доларів США та 20000 гривень на зайняття нею бізнесом. Гроші були надані ним відповідачу 10.04.2010 року, про що відповідач написала розписку, повинна була повернути гроші до 01.01.2011 року, але гроші до теперішнього часу не повернула, повернула тільки 8000 грн. Він надав позику відповідачу на заняття нею бізнесом, в них з відповідачем ніякого спільного бізнесу не було. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, наполягав на задоволенні позову. Відповідач позов визнала частково і суду пояснила, що вони з позивачем [PERSON] знайомі з 1995 року та в 2008 році вони вирішили спільно займатися бізнесом, вирішили зареєструвати в Україні російське підприємство, яке б здійснювало реалізацію засобів медичного призначення. Позивач надав їй гроші в розмірі, який вказаний в позовній заяві, для реєстрації російського підприємства в Україні та реєстрації в Україні засобів медичного призначення, які передбачалося реалізовувати через це підприємство. Вона, отримавши гроші позивача, витрачала їх на реєстрацію підприємства та реєстрацію засобів медичного призначення, потім на сертифікацію продукції. До кінця 2008 року нею вже були зібрані заявки з лікарень по Україні на ці засоби медичного призначення та з січня 2009 року передбачалося їх поставляти в лікарні. Але у звязку з економічною кризою МОЗ України було видано наказ, яким заборонено державним медичним закладам купувати за державні кошти медичні товари імпортного виробництва, аналоги яких виробляються в Україні. Оскільки вони збиралися реалізовувати товари російського виробництва, то після видання цього наказу вони не могли їх реалізовувати. Після цього позивач став вимагати повернути йому надані ним гроші, які він вклав у цю справу. 12.04.2010 року вона на вимогу позивача написала йому розписку про те, що взяла у нього гроші на реєстрацію документів та зобовязується їх повернути до 01.01.2011 року. До теперішнього часу вона не повернули позивачу ці гроші, повернула 16600 грн., хоча документально вона може підтвердити повернення 8000 грн. Їх з позивачем бізнесові відношення ніяк не реєструвалися, він не є засновником підприємства та ніде не вказаний. Позов визнає частково, а саме визнає саму суму боргу (євро, долари, гривні) та не визнає суму компенсації від інфляції та 3% річних. Вислухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 12.04.2010 року був укладений договір позики, згідно якого позивач передав, а відповідач прийняла від нього гроші в сумі 4900 євро, 6200 доларів США та 20000 гривень, які зобовязалася повернути до 01.01.2011 року. Зазначена обставина підтверджується письмовою розпискою, яку в той же день власноруч підписала відповідач (а.с. 6). Згідно ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики відповідно до ст.1046 ЦК України вважається укладеним з моменту передання грошей. Обовязок позичальника повернути позику позикодавцеві передбачено ст.1049 ЦК України. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно пояснень сторін у визначений строк суму позики відповідачем повернуто не було та згідно пояснень позивача із загальної суми боргу відповідачем виплачено йому частину боргу в сумі 8000 грн. На час ухвалення рішення заборгованість відповідача складає 4900 євро, 6200 доларів США та 12000 гривень. За курсом НБУ 4900 євро складає: 4900євро х 10,17908грн. = 49877,52грн.; 6200 доларів США складає: 6200дол. х 7,993 грн. = 49556,6 грн. Таким чином, сума боргу складає: 49877,52 грн. + 49556,6 грн. + 12000 грн. = 111434,12 грн. Розмір грошової компенсації з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання становить 7800,39 грн., а 3% річних від простроченої суми становить 6137,57 грн. (а.с. 7-13). Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1253,73 грн. (а.с. 2). Загальна сума, яка підлягає стягненню на користь позивача, становить: 111434,12 грн. + 7800,39 грн + 6137,57 грн. + 1253,73 грн. = 126625,81 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved