Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-17 00:00:00

У серпні 2012 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить розірвати кредитний договір № DN80AM10360404, укладений між ним, з однієї сторони, та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк», з іншої сторони, 10 січня 2008 року з дати винесення рішення; скасувати надмірно нараховану пеню та зобов'язати відповідача перерахувати пеню відповідно до вимог діючого законодавства; стягнути з відповідача незаконно отриману винагороду у розмірі 4635 дол. США. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 10 січня 2008 року між ним, з однієї сторони, та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк», з іншої сторони, було укладено кредитний договір № DN80AM10360404. Зазначає, що на даний час істотно змінилися обставини на які він розраховував при укладанні кредитного договору, а саме те, що у зв'язку із світовою фінансовою кризою погіршився його матеріальний стан та він не в змозі здійснювати погашення кредиту в розмірі та у строки передбачені кредитним договором та подальша дія кредитного договору призведе до подальших порушень умов договору з його боку. Крім того, позивач зазначає, що п. 4.1 спірного кредитного договору суперечить положенням ст. ст. 1, З ЦК України та ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому це є ще однією підставою для його розірвання та перерахунку пені та стягнення на його користь незаконно отриманої винагороди у розмірі 4635 дол. США, яку відповідач включив до коштів, які отримані за кредитним договором, але фактично ним не отримані. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, направив на адресу відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність, просив суд відмовити у задоволенні позову. Крім того, просив суд слухати справу без участі його представника. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 січня 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № ОІЧ80АМ10360404. Відповідно до умов Договору відповідач надав позивачу кредитні кошти на строк з 10.01.2008 року по 09.01.2015 року включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 14119, 13 дол. США, зі сплатою позивачем щомісячного платежу у розмірі 205, 56 дол. США. Відповідно до ст. ст. 651, 652 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень п. 2.3.3 кредитного договору, договір може бути змінений або розірваний за лише з ініціативи відповідача у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Так, чинне законодавство України допускає можливість розірвання договору у випадку зміни істотних обставин, якими сторони керувались під час укладення договору. За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 652 ЦК України, розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин може відбуватись за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1)в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2)зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3)виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4)із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Згідно з ч. З ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень. Так, позивачем не наведене належне обґрунтування та не надано доказів наявності одночасно усіх чотирьох вищезазначених умов. Посилання позивача на скрутне фінансове становище та не отримання належних прибутків від своєї підприємницької діяльності не є істотною зміною обставин, оскільки відповідно до положень ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Суд також не приймає до уваги твердження позивача про те, що п. 4.1 спірного кредитного договору суперечить положенням ст. ст. 1, З ЦК України та ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому це є ще однією підставою для його розірвання та перерахунку пені та стягнення на його користь незаконно отриманої винагороди у розмірі 4635 дол. США, оскільки підписанням кредитного договору позивач підтвердив те, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність виконувати умови договору, надаючи відповідні документи. Крім того, зазначені обставини не є підставою для розірвання кредитного договору у відповідності до вимог чинного законодавства. З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення позову суд не вбачає. Ухвалюючи рішення, суд виходив із загальних засад цивільного судочинства: справедливості, добросовісності та розумності, зазначених у ст. З Цивільного кодексу України.

Outcome: dismissed