Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Попільнянського районного управління юстиції в Житомирській області, треті особи без самостійних вимог [PERSON] та [PERSON] про зняття арешту та заборони на відчуження нерухомого майна, вказуючи, що 26.04.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0979/82/108851. Відповідно до договору іпотеки від 27.04.2007 року в забезпечення виконання зобов’язань за кредитним договором [PERSON], [PERSON] (майновий поручитель), [PERSON]О, (майновий поручитель) та [PERSON] (майновий поручитель) передали в заставу чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 84,9 кв. м, житловою площею 54,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відомості внесені в Держаний реєстр іпотек, а також в Єдиний реєстр заборон відчуження об’єктів нерухомого майна 24.07.2007 року. 18.03.2008 року між АТ «[PERSON] [PERSON]» в особі Житомирської обласної дирекції і ФОП [PERSON] укладено кредитний договір № 010/110/145. Відповідно до договору іпотеки від 18.03.2008 року в забезпечення виконання зобов’язань [PERSON], [PERSON] (майновий поручитель), [PERSON] (майновий поручитель) та [PERSON] (майновий поручитель) передали в заставу чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 84,9 кв. м, житловою площею 54,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відомості внесені в Держаний реєстр іпотек, а також в Єдиний реєстр заборон відчуження об»єктів нерухомого майна 18.03.2008 року. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» - іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно ст. 4 Закону України «Про іпотеку» - обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога Іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно. Відповідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна вищий пріоритет на предмет іпотеки має АТ «[PERSON] [PERSON]». 18.03.2011 року між Іпотекодержателем та Позичальниками досягнуто домовленість щодо добровільної реалізації предмету іпотеки. Під час проведення підготовки матеріалів для добровільної реалізації, було встановлено, що: - 19.12.2011 року Попільнянським районним судом Житомирської області винесено ухвалу про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики шляхом накладення заборони на відчуження квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] та [PERSON], на виконання даної ухвали 30.12.2011 року відділом державної виконавчої служби Попільнянського районного управління юстиції накладено арешт на все майно та оголошено заборону на його відчуження згідно постанови про відкриття виконавчого провадження 30549135 від 29.12.2011 року. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Отже, АТ «[PERSON] [PERSON]» вважає, що майно, на яке накладено арешт належить Банку, оскільки є заставою, а не Іпотекодавцям і вбачає підстави для зняття арешту та заборони на відчуження на підставі ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду з позовом про звільнення заставного майна з-під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Позивач просить зняти арешт та заборону на відчуження з чотирьохкімнатної квартири, загальною площею 84,9 кв. м, житловою площею 54,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], накладений відділом державної виконавчої служби Попільнянського РУЮ в Житомирській області, згідно постанови про виконавче провадження 30549135 від 29.11.2011 року, на виконання ухвали Попільнянського районного суду Житомирської області № 2з-46/11 від 19.12.2011 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача ВДВС в судове засідання не з’явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі уповноваженого представника відділу та прийняти рішення на свій розсуд. В судовому засідання третя особа [PERSON], позов підтримав, не заперечує проти його задоволення. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з’явилася, надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Суд, вислухавши представника позивача [PERSON], третю особу [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до кредитного договору № 014/0979/82/108851 від 26.04.2007 року ВАТ «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] уклали договір, згідно якого позичальник отримав кредит у сумі 100 000 гривень. За умовами даного договору [PERSON] зобов»язаний до 26.04.2017 року повернути Іпотекодержателю кредит у розмірі 100000 гривень. Згідно договору іпотеки від 27.04.2007 року в забезпечення виконання зобов’язань за кредитним договором [PERSON], [PERSON] (майновий поручитель), [PERSON]О, (майновий поручитель) та [PERSON] (майновий поручитель) передали в заставу чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 84,9 кв. м, житловою площею 54,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відомості внесені в Держаний реєстр іпотек, а також в Єдиний реєстр заборон відчуження об»єктів нерухомого майна 24.07.2007 року. Відповідно до [PERSON] про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек, на вказане майно 27.04.2007 року було внесено реєстраційний запис до Державного реєстру іпотек. Як вбачається з [PERSON] з Єдиного реєстру заборон відчуження об’єктів нерухомого майна від 18.03.2008 року, 27.04.2007 року було зареєстровано заборону на нерухоме майно, а саме: чотирьохкімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], на підставі договору іпотеки, ВЕО № 568404. ВЕО № 568405, 27.04.2007 року ВАТ «[PERSON] [PERSON]». Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору, станом на 15.03.2012 року, [PERSON] заборгував за кредитом – 72 945 гривень 33 копійки; за відсотками – 29 520 гривень 86 копійок; пеня за прострочення тілу кредиту - 47 790 гривень 04 копійки та пеня за прострочення відсотків по кредиту – 66 318 гривень 87 копійок. Згідно кредитного договору № 010/110/145 від 18.03.2008 року, між АТ «[PERSON] [PERSON]» в особі Житомирської обласної дирекції та ФОП [PERSON] укладено договір, предметом договору є кредит у сумі 80 000 гривень. Дану суму [PERSON] повинна повернути у строк до 17.03.2009 року. Відповідно до договору іпотеки від 18.03.2008 року [PERSON] передала в заставу чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 84,9 кв. м, житловою площею 54,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відомості внесені в Держаний реєстр іпотек, а також в Єдиний реєстр заборон відчуження об’єктів нерухомого майна. Як вбачається з розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 15.03.2012 року, [PERSON] заборгувала за кредитом: - 61 799 гривень 90 копійок; за відсотками – 27 209 гривень 34 копійки; пеня за прострочення тілу кредиту – 427 623 гривні 49 копійок; пеня за прострочення відсотків по кредиту – 60 773 гривні 32 копійки. Згідно до [PERSON] з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна від 18.03.2012 року, 18.03.2008 року на чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 84,9 кв. м, житловою площею 54,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON], на підставі заяви ВАТ «[PERSON] [PERSON]» накладено арешт на заборону та відчуження. Умови зазначених кредитних договорів [PERSON] та [PERSON] не виконали належним чином та допустили заборгованість. Як вбачається з постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.12.2011 року, виданої державним виконавцем ВДВС Попільнянського РУЮ, накладено арешт на вищевказану квартиру, що належить боржнику [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить даному боржнику. Згідно копії заяви [PERSON] до ВАТ «[PERSON] [PERSON]» від 17.03.2011 року, [PERSON] в зв’язку з фінансовими труднощами та неможливістю сплачувати кредит зверталася до банку з проханням про добровільну реалізацію за ринковими цінами предмету застави , а саме: чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 84,9 кв. м, житловою площею 54,1 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», банк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов»язань перед банком. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов’язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов’язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно з встановленим пріоритетом. Відповідно ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача – заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеної у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене та іпотечне майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника. Таким чином, арешт та заборона на відчуження заставленого та іпотечного майна є неправомірними, оскільки порушує права позивача як заставодержателя, а позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved