Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить стягнути з ПРАТ «Українська екологічна страхова компанія», [PERSON] національного аграрного університету матеріальну шкоду в розмірі 12832,79грн. та моральну шкоду 2550грн., завдану внаслідок ДТП. Вимоги обґрунтував тим, що 27.09.2011р. о 10.30 год. [PERSON], який перебуває в трудових відносинах з [PERSON] національним аграрним університетом, керуючи автомобілем [NUMBER] в м.Білій Церкві, порушивши п.п.2.3.»б», 10.3 ПДР України, допустив зіткнення з його автомобілем [NUMBER]. Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду від 10.10.2011р. [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль позивача. Вартість відновлювального ремонту становить, згідно оцінки спеціаліста від 11.10.2011р., 13482,79грн.. Вартість складеного звіту становить 500грн.. Проте ПРАТ «Українська екологічна страхова компанія», в якій застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, належного [PERSON] національному аграрному університету, безпідставно відшкодувала йому лише 650грн.. Страхове відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілого, зменшується на суму франшизи 500грн.. Тому до стягнення з відповідачів підлягає решта суми в розмірі 12832,79грн.. За завдану моральну шкоду страховик відшкодовує не більш ніж 5% ліміту, визначеного п.9.3 ст.9 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що становить 2550грн.. Тому позивач вважає, що до відшкодування з відповідачів належить завдана йому матеріальна шкода в розмірі 2550грн.. Моральна шкода полягає у перенесених душевних стражданнях в звязку з протиправною поведінкою щодо нього та в звязку з пошкодженням транспортного засобу. Позивач протягом місяця не мав змоги користуватися автомобілем, був змушений позичити гроші на його ремонт, які і досі винен. Змінився звичний спосіб його життя. Був змушений витрачати час на ремонт транспортного засобу, на звернення до страхової компанії, яка так і не здійснила відшкодування в повному розмірі, на звернення до юристів та суду за захистом своїх прав. В судовому засідання позивач підтримав заявлені вимоги, проте уточнив, що сума страхового відшкодування, виплаченого ПРАТ «Українська екологічна страхова компанія», становить 680,79грн., про що свідчить виписка порахунку від 13.12.2011р.. Представники відповідача [PERSON] національного аграрного університету позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким є університет застрахована у ПРАТ «Українська екологічна страхова компанія», тому належним відповідачем має бути страхова компанія, яка і повинна відшкодувати заявлену позивачем як матеріальну, так і моральну шкоду. З незрозумілих причин страхова компанія лише частково відшкодувала заподіяну шкоду, вмотивованого рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування не надала. Відповідач ПРАТ «Українська екологічна страхова компанія» в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, рекомендованим листом. Заперечень до суду не надав, тому суд приймає рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню, шкода повинна бути стягнена зі страхової компанії, в якій застрахована цивільна відповідальність власника транспортного засобу. Пояснив, що на момент скоєння ДТП, він перебував з [PERSON] національним аграрним університетом у трудових відносинах. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, матеріали справи про адміністративне правопорушення № 3-1065/2011р., суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Так, в судовому засіданні встановлено, що 27.09.2011р. о 10.30год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] в м.Білій Церкві, порушивши п.п.2.3б, 10.3 ПДР України, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що належить [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду від 10.10.2011р. [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобіль позивача марки «ВАЗ 21099», д.н.з. [NUMBER], 2006 р.в., отримав такі механічні пошкодження: деформовано капот, праве переднє крило, передній бампер справа, розбито праву передню фару, що стверджується довідкою ВДАІ з обслуговування м.Біла Церква при УДАІ МВС України в Київській області від 27.09.2011р.. 28.09.2011р. субєктом оціночної діяльності складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) із зазначенням характеру пошкоджень, назви деталей і опису пошкоджень. [PERSON] звіту № 111011 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 11.10.2011р., матеріальний збиток складає 12181,10грн., вартість відновлювального ремонту становить 13482,79грн.. При цьому, матеріальний збиток, завданий власнику колісного транспортного засобу, визначений з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Тому, суд вважає за доцільне при визначенні розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, брати до уваги саме розмір матеріального збитку в сумі 12181,10грн.. Вартість виконання звіту становить 500грн., що підтверджується квитанцією від 28.09.2011р.. [PERSON] № АА/ 5139976 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховиком є ПРАТ «Українська екологічна страхова компанія», страхувальником є [PERSON] національний аграрний університет, забезпеченим транспортним засобом «ЗИЛ ММЗ45021», 1985 р.в., н.з. 0734 КХН. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну ману на одного потерпілого встановлена в розмірі 50000грн., франшиза визначена в розмірі 500грн.. Строк дії страхового полісу: з 29.05.2011р. по 28.05.2012р.. Відповідно до наказу № 283/О по [PERSON] національному аграрному університету від 24.10.2008р. [PERSON] перебуває в штаті працівників БНАУ на посаді водія, 27.09.2011р. виконував посадові обовязки, що підтверджується подорожнім листом № 0286. [PERSON] ч.1 ст.1172 ЦК України, «юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків». Відповідно до ст.22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: п.22.1. «При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.» п.22.3. «Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої ст.23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої ст.23 ЦК України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.» Відповідно до п. 9.3. ст.9 Закону, «обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51000 гривень на одного потерпілого.» Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що майнова шкода підлягає до стягнення зі страховика, а саме ПРАТ «Українська екологічна страхова компанія», який в межах встановлених лімітів не здійснив страхового відшкодування. З яких підстав страховик відшкодував лише частково матеріальну шкоду, завдану майну потерпілого, суду не відомо. Будь яких пояснень чи то заперечень щодо позову страховик не надав. Рішення про відмову у страховій виплаті страховиком не надане. Беручи до уваги, що відшкодуванню підлягає матеріальний збиток, визначений в сумі 12181,10грн., як вище вказано судом, сплачено страховиком 680,79грн., що підтверджується випискою по рахунку від 13.12.2011р., франшиза становить 500грн., вартість виконання звіту 500грн., майнова шкода має бути стягнена в розмірі 11500,31грн. (12181,10 680,79 + 500 500). Щодо відшкодування суми вирахуваної франшизи позивач вимог не заявив. Суд прийшов до висновку, що моральна шкода підлягає до відшкодування з [PERSON] національного аграрного університету, оскільки як вбачається з позовних вимог позивача та його пояснень, вона полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з пошкодженням транспортного засобу (що передбачено п.3 ч.2 ст.23 ЦК України). Як пояснив позивач, він протягом тривалого часу не мав змоги користуватися автомобілем, був змушений позичати гроші на його ремонт, які і досі винен. Змінився звичний спосіб його життя, порушився душевний спокій. Був змушений витрачати час на ремонт транспортного засобу, на звернення до страхової компанії, яка так і не здійснила відшкодування в повному розмірі, на звернення до юристів та суду за захистом своїх прав. Розмір заявленої моральної шкоди суд вважає спів мірним із заподіяною шкодою, визначеним позивачем в межах 5 відсоткового ліміту, визначеного ст.9 «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Сам факт заподіяння моральної шкоди представник відповідача [PERSON] національного аграрного університету визнав, зазначивши, що відшкодовувати її має страхова компанія. Проте, враховуючи, що даний вид моральної шкоди підлягає до відшкодування з особи, яку визнано винною у скоєнні ДТП, яка знаходилася у трудових відносинах з [PERSON] національним аграрним університетом, то відшкодовувати її має саме [PERSON] національний аграрний університет. На підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1172 ЦК України, ст.ст. 1, 6, 9, 12, 19, 22, 28, 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1, 2, 26 ЗУ «Про страхування»,

Outcome: approved