Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідача. У позовній заяві позивач [PERSON] зазначив, що у період з 20 жовтня 2008 року по 05 квітня 2009 року відповідач - [PERSON] позичив у нього грошові кошти у розмірі 45 000 (сорок п’ять тисяч) доларів США. [PERSON] позичені кошти зобов’язувався повернути позивачу до 05 жовтня 2009 року. Факт укладення між ними договору позики, передачі та отримання [PERSON] суми позики підтверджується власноруч написаною [PERSON] розпискою, в якій [PERSON] пояснив, що йому така сума грошей терміново необхідна для вирішення нагальних бізнесових проблем. Позивач спочатку не погоджувався на прохання відповідача, радив звернутися у будь-який банк чи кредитну спілку і отримати там бажану суму коштів, однак відповідач пояснював, що банківський кредит отримати дуже і дуже важко, крім цього кредитній установі необхідно сплачувати дуже великі відсотки за користування кредитом, а це йому не під силу. У той же час відповідач стверджував, що позичені гроші він поверне повністю та у визначений строк і що з ним не буде жодних проблем. В обумовлений договором строк [PERSON] позичені кошти не повернув. Позивач звертався до [PERSON] з проханням повернути суму боргу, однак він належним чином на ці прохання не відреагував і до цього часу. Все це свідчить про те, що [PERSON] не бажає добросовісно та добровільно виконати взяті на себе зобов’язання щодо повернення позичених у [PERSON] грошових коштів. Небажання відповідача у справі повернути гроші є неправомірним та суперечить ст. 1046 ЦК України, згідно якої, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей. Станом на день подання позову до суду офіційний курс НБ України гривні до долара становить 7, 97. З огляду на це 45 000 доларів США за офіційним курсом НБ України становить 358, 65 грн. 1 155 650 грн. Крім майнової шкоди відповідачем у справі також заподіяно і моральну шкоду, оскільки небажання [PERSON] повернути позичені у [PERSON] гроші, а також усвідомлення можливої втрати такої значної для позивача суми грошей, викликали у позивача глибокі моральні переживання та істотно погіршився стан його здоров’я. З приводу наявних захворювань позивач отримував необхідну медичну допомогу, продовжує лікуватися амбулаторно і на даний час. Оскільки на лікування позивача потрібні кошти, то він просив відповідача - [PERSON] повернути так необхідні позивачеві гроші, але відповідач гроші не повертає. З огляду на це моральну шкоду, заподіяну відповідачем позивач визначає у розмірі 5 000 грн. З урахуванням заподіяної позивачу шкоди, загальна сума, яку [PERSON] зобов’язаний позивачеві відшкодувати, крім судових витрат, становить 1 160 650 один мільйон сто шістдесят тисяч шістсот п’ятдесят) грн. Представник позивача в судове засідання не з’явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву про підтримання позовних вимог, просив позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з’явився повторно, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, про причину неявки суд не повідомив. Суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 - 226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити із наступних мотивів. З оригіналу письмової розписки [PERSON] (а.с. 70) вбачається, що [PERSON] позичив в [PERSON] 145 000 доларів США терміном на шість місяців до 05 жовтня 2009 року. Розписка датована 05 квітня 2004 року та підписана відповідачем [PERSON] З довідки НБ України вбачається, що станом на 30.09.2011 року (а.с.9) курс долара США становив 7,97. Із змісту боргової розписки (а.с.70) вбачається, що сторони фактично погодили всі істотні умови, як це передбачено в ст. 207 ЦК України і це узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530, 612 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк, а боржником є особа, яка прострочила або не приступила до виконання зобов’язання. Стаття 524 ч. 2 ЦК України дає право сторонам визначити грошовий еквівалент зобов’язання в іноземній валюті. Ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов’язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, в якій передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунком суми договору (а.с. 11) стверджено, що загальна сума заборгованості відповідача складає 1 155 650 (один мільйон сто п’ятдесят п’ять тисяч шістсот п’ятдесят) грн. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Як вбачається з ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.5 Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 р. № 4(v0004700-95) “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди”, відповідно до загальних підстав про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов’язковому з’ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв’язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з’ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Із консультативної довідки (а.с. 10), виданої 12.04.2011 року Івано-Франківською обласною клінічною лікарнею, вбачається, що [PERSON] 01.11.2010 року отримав важку черепно-мозкову травму, лікувався в ОКЛ і був виписаний з діагнозом забій головного мозку середньої важкості, перелом кісток черепа. Суд звертає увагу, що лікування позивача не знаходиться в причинному зв’язку із діями відповідача щодо невиконання ним свого боргового зобов’язання, а тому в межах розумності та справедливості, в наслідок недобросовісного виконання відповідачем взятих перед позивачем зобов’язань, не підлягає відшкодуванню моральна шкода. На підставі наведеного, ст.ст. 23, 625,1046, 1050, 1167 ЦК України та

Outcome: approved