Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 2588 грн. 75 коп. та моральної шкоди у розмірі 15\~ 000 грн., завданої злочином . В обґрунтування своєї позовної заяви [PERSON] зазначила, що 17 травня 2011 р. [PERSON] безпричинно підійшов ззаду її неповнолітнього сина [PERSON], та сварячись схопив його за вуха, зробив обертальні рухи, після чого хлопком обох рук завдав удар по вухах, чим заподіяв згідно судово-медичної експертизи № 1840-ая/12 від 20.04.2012 р. легкі тілесні ушкодження. Відносно [PERSON] було порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 125 КК України, провадження якої на підставі постанови суду від 13.07.2012 р. закрито, а [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у звязку зі вступом в дію Закону України Про амністію від 08.07.2011 р. Після отримання тілесних ушкоджень, як зазначено в позовні заяві, [PERSON] скаржився на головний біль та біль у вухах. З 23 травня 2011 р. по 31 травня 2011 р. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом : гострий двосторонній верхньощелепний, етомоідальний синусит, гострий лівобічний посттравматичний середній катаральний отит, невропатія VІІІ пари черепно-мозкових нервів змішаного ґенезу (інфексійно-токсичного, посттравматичного). Після виписки [PERSON] було рекомендовано продовжувати спостереження і лікування у лор-лікаря, внаслідок гострого лівобічного посттравматичного середнього катарального отиту, невропатії VІІІ пари черепно-мозкових нервів змішаного ґенезу. В процесі лікування [PERSON] приймав наступні препарати: лоратадін, називні, нурофен, ципрофарм, лісобакт, беб-норм, санація ППН, КУФ, УВЧ, пантокальцін, актовегин, неуробекс форте, вестібо. З відповіді ПП Аптека [PERSON] № 7 вартість препаратів складає 2588 грн. 75 коп. Так, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати повязані з лікуванням [PERSON] у розмірі 2\~ 588 грн. 75 коп. Крім того, позивач вважає, що в результаті конфлікту з відповідачем було завдано моральну шкоду, яку позивач оцінює в 15\~ 000 гривень. В обґрунтування моральної шкоди позивач зазначила, що подія сталася під час прогулянки дітей, на їх очах, під час навчального року, чим було порушено навчальний процес. [PERSON] отримав психологічну травму, оскільки дорослий чоловік, який фізично значно перевищує дитину, без наявних причин, сварячись на його адресу безпідставно, зухвало, нахабно, агресивно напав на нього, принизив його в очах оточуючих, схопив його за вуха як неслухняну дитину і після такої поведінки навіть не вибачився та не поцікавився здоров*ям. На теперішній час відповідач не цікавиться наслідками вчиненого, вважає, що внаслідок застосування до нього акту амністії виправданий, оскільки звільнений від кримінальної відповідальності, не має наміру відшкодовувати заподіяну шкоду і продовжує нахабно та зухвало поводитися по відношенню до [PERSON] , що також згубно позначається на емоційному стані дитини. [PERSON] втратив почуття упевненості та безпеки, погіршився його стан здоров*я. В результаті конфлікту змінився в гірший стан звичний уклад життя родини, [PERSON] став більш тривожним, надмірно обережним, побоюється зайвий раз зіткнутися в коридорі з людиною, яка заподіяла йому тілесні ушкодження та суспільно принизила його. Так, моральна шкода в розмірі 15\~ 000 грн. є достатньою, обґрунтованою і необхідною для відшкодування заподіяної шкоди, відновлення нормального життєвого укладу. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовну заяву та надали пояснення відповідно до змісту позовних вимог. Відповідач та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та пояснили, що заявлена суми матеріальних збитків позивачем не доведена, вимоги по суті є необґрунтованими. Довідка, яка видана аптекою № 7 складена у неприпустимій формі, тобто на бланку адвокатського запиту зроблено написи від руки та проставлені відбитки штампу аптеки. Відсутні дані про особу, яка робила ці написи, посада, підпис, адреса, інші реквізити аптеки та дата складання документу. Таким чином, довідку аптеки № 7, на думку представника позивача, не можна вважати належним доказом у справі. Крім того, позивач пояснив, що моральну шкоду завдану подіями не можна обчислювати у грошовому еквіваленті, оскільки вона повинна виглядати у налагоджені стосунків між ним, позивачкою та її сином. Суд заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи вважає позовом таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] 17.05.2011 р. о 19 год. 15 хвил. у дворі будинку № 11 по пров. Откара Яроша в м. Харкові підійшов до [PERSON], схопив його за вуха та здійснив обертальні рухи, після чого хлопками обох рук наніс удари по вухам. Відповідно до висновку експерта № 1840-ая/12 від 20.04.2012 р. у [PERSON] на час первинного огляду 20 травня 2011 року мало місце садно на лівій вушній раковині. За ступенем тяжкості зазначене ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження та могло бути отримано при обставинах які відбувалися 17.05.2011 р. (а.с.24-27). Відносно [PERSON] було порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 125 КК України. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.07.2012 р. звільнено [PERSON] від кримінальною відповідальності в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у звязку зі вступом в дію Закону України Про амністію від 08 липня 2011 р. Кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України провадженням закрито(а.с. 10). Зазначена постанова сторонами не оскаржена та набрала законної сили. Відповідно до ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З мотивувальної частини висновку експерта № 1840-ая/12 від 20.04.2012 р. вбачається, що надана медична документація була консультована лікарем отоларингологом вищої кваліфікаційної категорії [PERSON], висновок: гострий двосторонній верхньощелепний, етомоідальний синусит, діагностований у [PERSON] в лікувальному закладі, є запальним захворюванням придаткових пазух носу. Раніше неодноразово переносив ринофарингіт. 27.02.2006 р. у [PERSON] було діагностовано тубоотит зліва. Обєктивних даних, які свідчать на користь сильного травматичного впливу під час подій 17.05.2011 р. в область голови, анатомічну сполучену з органом слуху та слуховим каталізатором не мається. У висновку експерта зазначено, що гострий двосторонній верхньощелепний та етомоідальний синусит який діагностовано у [PERSON] в лікувальному закладі є запальним захворюванням придаткових пазух носу, а не тілесним ушкодженням, у звязку з чим при оцінці ступеню тяжкості до уваги не береться. Травматичне походження: гострого лівобічного середнього катарального отиту, а також невропатія VІІІ пари черепно-мозкових нервів змішаного ґенезу, які діагностовано у [PERSON], не підтверджено обєктивними клінічними данними додаткових інструментальних методів обстеження, а також відсутність судово-медичних відомостей про достатньо сильний ударний вплив в область голови потерпілого, яке анатомічно сполучене з локалізацією органу слуху та слухового аналізатора не дозволяє прийняти до уваги данні діагнозу при оцінці ступеню тяжкості. З амбулаторної карти У09-97/08 (з поліклініки за місцем мекання на ім*я [PERSON], по якій він обстежується з народження) яка була використана експертом при проведенні судово - медичної експертизи вбачається, що [PERSON] в період з 2003 р. по 2005 р. мав захворювання ринофарингіт; 27.02.2006 р. оглянутий ЛОР-лікарем з діагнозом: тубоотит зліва; в листопаді 2006 р. оглянутий ЛОР-лікарем з діагнозом: підгострий ринофарингіт; в 2007 р. переніс ринофарингіт, тубоотит. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється, виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищезазначене суд не вбачає вини відповідача в тому, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікування у дитячому відділені ХДКЛ № 30 в період з 23.05.2011 р. по 31.05.2011 р., оскільки відповідно до висновку експерта № 1840-ая/12 від 20.04.2012 р. діями відповідача [PERSON] завдано легкі тілесні ушкодження, а саме: садно на лівій вушній раковині, а діагноз з яким знаходився на лікування [PERSON] є запальним захворюванням, у звязку з чим позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Зокрема, моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психологічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Як розяснено у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (з подальшими змінами) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди), розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен визначити незалежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових витрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має право керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в результаті подій 17.05.2011 р. відповідачем було нанесено [PERSON] легкі тілесні ушкодження, у звязку з чим позовні вимоги в частини стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 500 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. Відповідно до Закону України „ Про судовий збір від 8 липня 2011 року за N 3674, який набрав чинності 01.11.2011р. за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менш 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більш трьох розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином, суд не може стягнути суму менш ніж 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. На підставі викладеного,

Outcome: partial