Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні спільних дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні, підтримуючи і уточнюючи свої вимоги, [PERSON] пояснив, що від шлюбу з відповідчакою має двох синів: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з матір»ю. Незважаючи на рішення Служби у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації про його участь у спілкувані і вихованні дітей, [PERSON] першкоджає йому у здійсненні участі у спілкуванні і вихованні дітей. Не дає йому можливсоті приймати участі в цьому. Його спроби якимось чином переконати відповідача у тому, що він як батько, теж повинен приймати участь у вихованні дітей, результату не дали, а тому він був змушений звернутися до суду. Просить визначити способом його участі у спікуванні і вихованні дітей: особисте спілкування шляхом побачення у вихідні та святкові дні з 08 до 19 години в місті Кодимі, площа Гусєва,14/2, періодичні побачення у будні дні з 15 до 18 години та канікули з можливістю проживання у батька за попередньою домовленістю з [PERSON]. Стьягнути з відповідача судовий збір. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що ніяких перешкод у спілкуванні з дітьми позивачеві не створює. Представник відповідача (на підставі угоди) в судовому засіданні підтримав позицію своєї довірительниці і пояснив, що та не створює перешкод позивачеві у того спілкуванні з дітьми. Представник третьої особи Служби у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації (на підставі довіреності) в судовому засіданні пояснив, що відповідач не виконує покладеного на неї обов»язку не перешкоджати позивачеві у того участі у вихованні дітей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що як сільський голова знає про ситуацію, що виникла у спорі сторін. Приймала участь у складанні акта проо те, що відповідач не дає можливості позивачеві зустрічатися і спілкуватися з спільними дітьми, які живуть з тою. Чому [PERSON] так вчиняє, вона пояснити не може. Згідно свідоцтв про народження: серії І-ЖД №070296, виданого 28 листопада 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області і серії І-ЖД №070297, виданого 28 листопада 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області, відповідно [PERSON] народився 05 липня 2000 року, а [PERSON] народився 28 серпня 2001 року. Згідно акту від 07 серпня 2012 року, складеного комісією в складі: [PERSON] сільського голови с. Писарівка, Кодимського району, [PERSON] секретаря сільської ради та [PERSON] депутата сільської ради, в присутності [PERSON] [PERSON], не допускала [PERSON] зустрічатися та спілкуватися з дітьми, при цьому лаялась нецензурною лайкою. Згідно висновку орагну опіки та піклування №973 від 18 червня 2012 року визначено порядок і спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітніх дітей. Вислухавши вимоги і заперечення сторін, пояснення свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача частково з таких підстав. Стаття 51 Конституції України, ст.ст. 150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов»язок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Судом установлено, що [PERSON] і [PERSON] від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Після розрівання шлюбу діти залишилися проживати з матір»ю. Згідно висновку органу опіки та піклування Кодимської районної державної адмінстрації №973 від 18 червня 2012 року визначено порядок і спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітніх дітей. Однак, як установлено під час рохзгляду срави по суті, відповідач не виконує зазначений припис, не надає можливості позивачеві приймати участь у вихованні своїх малолітніх дітей, що підтверджується показанням свідка [PERSON], актом про встановлення факту відмови відповідача надати можливість [PERSON] спілкуватися з дітьми. Згідно частини першої статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачеві у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Посилання відповідача та її представника на те, що таких перешкод нею не створюється якими-небудь доказами не підтверджується, а тому суд ці твердження вважає необгрунтованими. Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що зустрічі батька з дітьми у вихідні та будні дні, а також під час канікул є достатніми для повноцінної участі його у їх вихованні, а тому способом участі [PERSON] у вихованні і спілкуванні з дітьми: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] визначає: систематичні побачення у помешканні за адресою: м. Кодима, площа Гусєва,14/2, Одеської області кожної суботи та неділі з 8 до 19 години; в канікулярний період, можливість проживання у батька у визначені за згодою з матір»ю дні; періодичні побачення у будні дні з 15 до 18 години, попередньо повідомивши про це [PERSON]. Згідно частини 2 статті 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звілдьнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору під час звернення до суду, то він підлгяє стягненню з відповідача. На підставі ст.159 СК України,

Outcome: approved