Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Костопільської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи, в якому просила стягнути з відповідачів 60 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що її покійний чоловік отримав осколкове поранення голови від вибуху бойового снаряду у повоєнний період, а саме 21.11.1948 року, і відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» мав право на отримання пенсії як інвалід війни. Позивач вважає, що неправомірною поведінкою працівників відповідачів, яка полягала у безпідставні відмови у зміні причин чоловікової ([PERSON]) інвалідності їй завдана моральна шкода, яку оцінила в розмірі 60 000 грн. з розрахунком відповідно до ступеня вини кожного з відповідачів. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити. Представник відповідача Костопільської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії в судове засідання не з'явився. Представники відповідача Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи Якимчук С.М. та Кочубей О.Л. заперечували проти заявленого позову з наступних підстав. Вказали, що доводи позивача не підтверджуються жодними доказами, позивачем не зазначені обставини того у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. Як зазначається в п. 5 постанови Пленуму ВСУ та в ст. 1167 ЦК, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Відповідно до ч. 3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Верховний Суд України у своїй постанові Пленуму (п. 4) зазначає, що в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Факт заподіяння шкоди доводить позивач. Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними діями працівників Костопільської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи, позивач [PERSON] покликаючись на ст. 1167 ЦК України, просила стягнути моральну шкоду в зв'язку з тим, що безпідставні відмови у зміні причин чоловікової ([PERSON]) інвалідності призвели до її страждань та страждань її чоловіка. Моральну шкоду, завдану неправомірною поведінкою працівників відповідачів, позивач визначила відповідно до ступеня вини кожного з них в загальній сумі 60 000 грн. Відповідно до ст.3 ЦПК України особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим звернутися в суд за захистом свого суб'єктивного права має не кожен громадянин, а лише особа, яка заінтересована в такому захисті. Позивач не надала суду жодних доказів, яким чином порушені її права та законні інтереси і в чому вони полягають, тобто не довела які особисті її немайнові прав або нематеріальні блага були порушені, якими саме неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідачів була заподіяна шкода. В зв'язку з тим, що позивач не надала доказів порушення її прав, то відсутня одна із обов'язкових підстав для задоволення її позову. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, зібраних у ній доказів та з урахуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов [PERSON] є безпідставний та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed