Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Іванковецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно після померлого 20 січня 2003 року [PERSON], а саме на земельну ділянку площею 1,29 га, яка розташована на території Іванковецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області, мотивуючи тим, що вона є його спадкоємцем за заповітом, проте нотаріус відмовив в оформленні спадщини через те, що нею не подано документу, необхідного для вчинення нотаріальної дії, а саме зазначеного у заповіті сертифікату на право на земельну частку (пай). Вказаний документ вона не має змоги подати до нотаріальної контори, оскільки перед смертю спадкодавець на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) отримав державний акт про право власності на земельну ділянку і не встиг внести зміни до заповіту, а тому виникла перешкода в оформленні спадщини у нотаріальній конторі. В судовому засіданні позивач позов підтримала і пояснила, що після смерті [PERSON] вона звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом, так як вона пропустила шестимісячний термін для звернення до нотаріальної контори. Рішенням Лановецького районного суду від 19 квітня 2012 року їй було встановлено додатковий строк для прийняття спадщини терміном у 2 місяці, однак при повторному зверненні до нотаріальної контори їй знову було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що спадкодавцем не було внесено змін до заповіту. Крім того, заповітом охоплюється майно, яке складається з права на земельну частку (пай) розміром 2,10 га, а державний акт було видано на право власності на земельну ділянку площею 1,29 га, що відрізняється від розміру, вказаному у заповіті померлого. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка належала її діду [PERSON] Представник відповідача Іванковецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надійшла заява, в якій Іванковецька сільська рада позов визнає повністю і просить розглядати справу у відсутності її представника. Третя особа нотаріус Лановецької державної нотаріальної контори позов підтримав та пояснив, що дійсно двічі видавав позивачу відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк для звернення із заявою в нотаріальну контору та через те, що в заповіті вказано земельний сертифікат, а не державний акт, який був виданий на момент смерті спадкодавця, в заповіті змін в звязку з цим внесено не було. Суд, заслухавши пояснення позивача та третьої особи по справі, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON], померлого 20 січня 2003 року, що стверджується заповітом від 07 березня 2000 року, посвідченого секретарем Іванковецької сільської ради Лановецького району, згідно якого [PERSON] заповів позивачу належне йому на підставі сертифіката серії ТР №039479 право на земельну частку (пай) у землі, яка знаходиться на території Іванковецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області, розміром 2,10 га. 12 грудня 2001 року [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,29 га в межах згідно з планом, розташовану на території Іванковецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області, серії Р1 №655885. Вартість даної земельної ділянки складає 43007 гривень 15 коп., що підтверджується витягом з технічної документації про грошову нормативну оцінку земельної ділянки №№ 821 від 05 березня 2012 року, виданого управлінням Держкомзему у Лановецькому районі Тернопільської області. [PERSON] помер 20 січня 2003 року в с. Іванківці Лановецького району Тернопільської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД №142191, виданим 22 січня 2003 року Іванковецькою сільською радою Лановецького району Тернопільської області. В подальшому спадкодавець не скасовував свого заповіту, що свідчить про те, що його волевиявлення по заповіту стосується як права на земельну частку (пай) в час коли укладався заповіт, так і земельної ділянки належної спадкодавцю внаслідок виділення цієї частки (паю) на місцевості з визначенням її меж. Згідно довідки №749 від 02 грудня 2011 року, виданої Іванковецькою сільською радою Лановецького району Тернопільської області, померлий 20 січня 2003 року [PERSON] був зареєстрований та проживав в [INFO] і разом з ним на день смерті проживала та була зареєстрована племінниця [PERSON] Дружина [PERSON], [INFO] проживала і була зареєстрована з [PERSON] до 2005 року та померла 20 листопада 2005 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №008535. Відповідно постанови державного нотаріуса Лановецької державної нотаріальної контори від 20 грудня 2012 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), яке належало померлому [PERSON], оскільки нею не подано відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії (сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно повідомлення Лановецької державної нотаріальної контори №528/01-16 від 21 травня 2012 року спадкоємцем після смерті [PERSON], який помер 20 січня 2003 року є [PERSON], яка 21.05.2012 року подала заяву про прийняття спадщини, інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини у встановлений строк не зверталися і свідоцтва про право на спадщину не видані. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть йому належати у майбутньому. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проаналізувавши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позивач, як спадкоємець за заповітом, у встановленому порядку прийняв спадщину і на законних підставах набув право власності на спадкове майно у порядку встановленому законом, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved