Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про, стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 6391,86грн. та моральної шкоди 3000грн. за її несвоєчасну виплату. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначав, що він з 26 грудня 1996 року по 30 червня 2000року працював у відповідача інженером теплотехніком, а з 1липня 2000року до цього часу працює начальником котельні та проживає в гуртожитку відповідача. Станом на 17 квітня 2013року відповідач заборгував йому заробітну плату в сумі 6391,86грн. Він є учасником бойових дій в Афганістані, інвалідом війни 2групи, що потребує щорічного медичного обстеження та диспансеризації, а для цього потрібні кошти. В його сімї немає інших працівників з самостійним заробітком, так як дружина [PERSON] перебуває на обліку в Центрі зайнятості, син [PERSON] також перебуває на його утриманні у звязку з навчанням на контрактній основі в Харківському Національному технічному університеті, та проживає в гуртожитку, за який теж необхідно проводити оплату. Ці обставини призводять до страждань, здоровя погіршилось він змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, та позичати гроші щоб вижити. Моральну шкоду він оцінив в 3000грн. Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою від 20.05.2013р. про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача, будучи належно повідомлений відповідно до вимог ст. 74,76 ЦПК України повторно в судове засідання не зявився, поважності причин своєї неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе згідно ст. 169 ЦПК України розглянути справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем з 26 грудня 1996року до цього часу, що підтверджується витягом із його трудової книжки ( а. с. 3). На час розгляду справи йому не виплачено заробітну плату, починаючи з серпня 2012року по березень 2013р. в загальній сумі 6391,86 грн., розмір якої підтверджується довідкою відповідача (а.с. 4). Тому суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі ґрунтується на закон і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», ст. 43 Конституції України кожен працівник має право на заробітну плату. Це право позивача порушено відповідачем, що призвело до моральних страждань позивача, і вимагає від останнього додаткових зусиль для організації свого та сімї життя, враховуючи що його дружина перебуває на обліку в Центрі зайнятості, син продовжує навчання на контрактній формі навчання у Вузі, та проживає в гуртожитку (а.с.7-10), сам позивач є інвалідом війни 2групи, хворіє у звязку з цим, що потребує значних матеріальних витрат (а.с.11-12,14), тому суд вважає обґрунтованими вимоги [PERSON] по відшкодуванню завданої йому моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування такої шкоди враховується характер та значна тривалість порушення права, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, підлягають до задоволення, відповідно до ст.237-1 КЗпП України, в межах заявлених позовних вимог, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, в сумі 3000 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір від сплати якого при зверненні до суду був звільнений позивач підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі встановленому ст.4 ЗУ «Про судовий збір» в сумі 229 гривень 40 коп.

Outcome: approved