Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа [PERSON] про визнання права власності на 1/2 домоволодіння за адресою: м.Харків, вул..Шлюзова, 8 в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову, позивач зазначав, що Відповідно до свідоцтва про одруження серії ЯЩ №161384, що видане в березні 1973 року Московським райбюро ЗАГС м. Харкова, [PERSON] та [PERSON] з 1951 є подружжям, і стало власником домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Шлюзова, 8, - відповідно до договору на право побудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 12.12.1952 року, посвідченого Третьою Харківською Держнотконторою 23.12.1952 року. 10.04.1973 року було здійснено поділ майна подружжя на підставі свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя, посвідченого Третьою Харківською Держнотконторою 10.04.1973 року, внаслідок чого [PERSON] та [PERSON] стали власниками по ? частині відповідно домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Шлюзова, 8. 24.09.1975 року Фрунзенським райбюро ЗАГС м. Харкова, було зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу. Відповідно рішення виконкому Фрунзенської районної ради №276/8 від 21.08.1984 року реєстрація права власності на ? частину домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Шлюзова, 8 на імя [PERSON] бала анульована та передана [PERSON] для господарських потреб. [PERSON] [PERSON] померла. [PERSON] [PERSON] помер. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дітей [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги фактично вступив в управління спадковим майном, а саме ? частину домоволодінням за адресою: м. Харків, вул. Шлюзова, 8. [PERSON] оплачував комунальні платежі, що робить і по сьогоднішній день; розпоряджався речами померлої, що знаходилися у середині; був зроблений косметичний ремонт. Усі документи померлої на це домоволодіння також знаходяться у [PERSON], але після відкриття спадщини він не написав відповідної заяви про прийняття спадщини, бо вважав, що її прийняв, оскільки фактично володів спадковим майно увесь час. Третя особа - [PERSON] - на це спадкове майно не претендує, що підтверджується заявою від 26.03.1991 року. У судове засідання позивач [PERSON]І, не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву про підтримання позову, з проханням розглянути справу у його відсутність, ухвалити заочне рішення у справі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, про причини неявки суд не повідомила, надала суду нотаріально посвідчену заяву, в якій зазначає, що спадщину після смерті матері вона не прийняла, на неї не претендує, в суд за продовженням строку для прийняття спадщини звертатися не буде, та не заперечує проти оформлення спадщини на імя інших спадкоємців. Представник відповідача Харківської міської ради у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що представник відповідача не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії ЯЩ №161384, що видане в березні 1973 року Московським райбюро ЗАГС м. Харкова, у 1951 році зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. На підставі договору на право побудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 12.12.1952 року, посвідченого Третьою Харківською Держнотконторою 23.12.1952 року, по реєстру №30718/3, [PERSON] та [PERSON] є власниками домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Шлюзова, 8, відповідно до, зареєстрованого в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 16.03.1973 року і/с №44305. 10.04.1973 року було здійснено поділ майна подружжя на підставі свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя, посвідченого Третьою Харківською Держнотконторою 10.04.1973 року, по реєстру №2-3398, зареєстрованого в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 18.04.1973 року і/с №44305. Внаслідок чого [PERSON] та [PERSON] Семеновичстали власниками по ? частині відповідно домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Шлюзова, 8. Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ВЛ №338683, виданого 24.09.1975 року, Фрунзенським райбюро ЗАГС м. Харкова, було зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу. Згідно рішення виконкому Фрунзенської районної ради №276/8 від 21.08.1984 року реєстрація права власності на ? частину домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Шлюзова, 8 на імя [PERSON] була анульована та передана [PERSON] для господарських потреб. [PERSON] 09.10.1990 року померла, про що зроблений відповідний актовий запис №4367 від 26.03.1991 року (серіяІV-ВЛ №285316). [PERSON] помер 23.09.2010 року, про що зроблений відповідний актовий запис №13518 від 24.09.2010 року (серіяІ-ВЛ №283598). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дітей [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги фактично вступив в управління спадковим майном, а саме ? частину домоволодінням за адресою: м. Харків, вул. Шлюзова, 8. Гончаров.С.І. оплачував комунальні платежі, що робить і по сьогоднішній день; розпоряджався речами померлої, що знаходилися у середині; був зроблений косметичний ремонт. Усі документи померлої на це домоволодіння також знаходяться у [PERSON]. Але [PERSON] після відкриття спадщини не написав відповідної заяви про прийняття спадщини, бо вважав, що її прийняв, так як фактично володів спадковим майно увесь час. Відповідно до п.1 Постанови ВСУ Про судову практику у справах про спадкуваннявід 30.05.2008 року у разі відкриття спадщини до зазначеної дати (01.01.2004 року) застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні положення Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкування за заповітом. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК Української РСР 1963 р. для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, як підтверджені належними доказами, та такі, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: approved