Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-25 00:00:00

28.03.2012 р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, який уточнила 12.07.2012 року (а.с. 44-45) і з урахуванням уточненого позову \\~просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування вартості відновлюваного ремонту у розмірі 16024 грн. моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та судові витрати у справі. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 13 травня 2011 року, о 18 годині 40 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «МАЗ 5432», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить та зареєстрований за Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Донснаб`на 341 км автодороги «Харків-Сімферополь», при виїзді з прилеглої території АЗС, не дотримався безпечного інтервалу руху, допустивши зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що знаходився праворуч,чим порушені вимоги п.п.10.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст..124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на користь держави. Інший учасник цієї дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] , на 341 км + 900 м автомобільної дороги «Харків-Сімферополь», керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер [NUMBER] , при виїзді з АЗС, при достатній об`єктивній оглядовості, не врахував дорожню обстановку, не витримав безпечний інтервал, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «МАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] та напівпричепом державний реєстраційний номер [NUMBER] , чим порушив вимоги п.п. 1.5, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року. Постановою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 05.12.2011 року, яка залишена без змін апеляційним судом Запорізької області 26.12.2011 року, [PERSON] був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, однак звільнений від адміністративної відповідальності у зв`язку з спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП України. Автомобіль «ВАЗ-21099», державний реєстраційний номер [NUMBER] належить їй на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, що видане 26.04.2011р. Запорізьким ВРЕВ № 2 УДАІ ГУ МВС України в Запорізькій області. [PERSON] керував автомобілем «ВАЗ-21099», державний реєстраційний номер \\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~ [NUMBER] , на підставі довіреності, виданої нею 26 квітня 2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кияницею О.В. та зареєстрованої в реєстрі за № 1655. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася в результаті порушення водіями [PERSON] вимог п.п.10.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України та [PERSON] вимог п.п. 1.5, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, був ушкоджений автомобіль \\~«ВАЗ 21099», а саме: деформоване ліве переднє, заднє крила автомобіля, ліві передня та задні двері автомобіля, передня ліва стойка. Мені було завдано матеріальної шкоди у вигляді збитків, заподіяних неправомірним ушкодженням її майна автотранспортного засобу «ВАЗ-21099» Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА 0858044, що виданий 12.01.2011р. Харківською регіональною дирекцією «Страхова група «ТАС», страхувальником автомобіля «МАЗ 5432»являється ТОВ «Торгівельний дім «Донснаб».. Також позивачка посилається, що ЗФ АТ «СК «АХА Страхування», у якій застрахований її транспортний засіб «ВАЗ 21099», відмовилася виплатити їй страхове відшкодування, мотивуючи свою відмову тим, що у відношенні водія [PERSON] , який керував на той момент транспортним засобом на правовій підставі, хоч і закрита справа про адміністративне правопорушення по ст..38 КпАП України, але згідно висновку експерта, він, як і [PERSON] , визнаний винним у порушенні Правил дорожнього руху України та скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 13.05.2011р. Оскільки у заподіянні шкоди винуватим є також водій транспортного засобу «МАЗ 5432» [PERSON] , який ним володів, то відшкодування шкоди повинно бути покладено на згадане підприємство. Так, відповідно до рахунків-фактури № 594 та № 595 від 25.05.2011р. вартість відновлювального ремонту склала: 11\\~499,00 грн. + 4\\~525,00 грн. = 16\\~024 грн. Відповідно до акту виконаних робіт \\~№ 209 від 10.07.2011р. автомобіль було відновлено на загальну суму 16\\~024 (шістнадцять тисяч двадцять чотири) грн. 00 коп. Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 327 від 10.07.2011р. підтверджено сплату в розмірі 16\\~024 (шістнадцять тисяч двадцять чотири) грн. 00 коп. за відновлювальний ремонт автомобіля «ВАЗ 21099»(державний номерний знак [NUMBER] ) на користь фізичної особи-підприємця \\~ [PERSON] . Також позивачка вказує, що в результаті ушкодження її автомобіля їй було завдано моральну шкоду, що виражається у душевних стражданнях, оскільки вона тривалий час (понад місяць) була позбавлена можливості пересуватися на автомобілі, вимушена була їздити на громадському транспорті, витрачаючи значно більший час для того, щоб доїхати на роботу та додому. Крім того, \\~була змушена самостійно здійснювати ремонт свого автомобіля за власний кошт, витрачаючи час на підбор станції технічного обслуговування та замовляючи ремонт. У зв`язку з такими неправомірними діями відповідача, вона змушена звертатися до спеціалістів у галузі права, звертатися до суду та інших державних органів, вистоювати довгі черги, та розповідати про свої проблеми, принижуючи, таким чином, себе. \\~Враховуючи вимоги розумності і справедливості, позивачка вважає, що розмір завданої їй моральної шкоди складає 1\\~000 грн. Позивачка \\~ [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявки суд не повідомила. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовну заяву у повному обсязі та просила її \\~задовольнити. Представники відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала надала до суду заперечення в яких посилалась на те, що позивачем не надано доказів, для відшкодування шкоди за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, до них жодних відомостей про ДТП не надходило. Також зазначили, що вони за полісом несуть відповідальність тільки за шкоду заподіяну внаслідок ДТП третім особам з вини страхувальника або іншої особи, що на законних підставах експлуатує автомобіль ВАЗ, тому у задоволенні позову необхідно відмовити. Представник 3-ої особи [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовну заяву у повному обсязі та просила її \\~задовольнити. Суд, вислухавши представника позивачки [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , представника 3-ої особи Полякову Т.Є., дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає \\~частковому задоволенню. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази \\~подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.08.2011 pоку [PERSON] 13 травня 2011 року, о 18 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем марки «МАЗ 5432», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить та зареєстрований за Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Донснаб`на 341 км автодороги «Харків-Сімферополь», при виїзді з прилеглої території АЗС, не дотримався безпечного інтервалу руху, допустивши зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що знаходився праворуч,чим порушені вимоги п.п.10.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, його було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, \\~передбаченого ст.ст. 124 КпАП України. (а.с. 6) Як вбачається з постанови Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 05.12.2011 року, яка залишена без змін апеляційним судом Запорізької області 26.12.2011 року, [PERSON] на 341 км + 900 м автомобільної дороги «Харків-Сімферополь», керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», державний реєстраційний номер [NUMBER] , при виїзді з АЗС, при достатній об`єктивній оглядовості, не врахував дорожню обстановку, не витримав безпечний інтервал, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «МАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] та напівпричепом державний реєстраційний номер [NUMBER] , чим порушив вимоги п.п. 1.5, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України. [PERSON] було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, \\~передбаченого ст.ст. 124 КпАП України. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. За таких обставин суд вважає доведеною вину \\~водіїв [PERSON] та [PERSON] \\~у дорожньо-транспортній \\~пригоді, що сталася 13 травня 2011 року, о 18 годині 40 хвилин, та такою, що не підлягає доказуванню. Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль ВАЗ 21099, державний номер [NUMBER] належить позивачці [PERSON] (а.с. 6) Як вбачається, з поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА 0858044 цивільна відповідальність водія автомобіля МАЗ 5432 [PERSON] була застрахована у відповідача Харківської регіональної дирекції акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС». (а.с. 10) Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим \\~немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що володіє транспортним засобом на відповідній правовій підставі, якщо вона не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. \\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~ Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 27.03.1992, № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Питання про відповідальність за шкоду, заподіяну при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожного із їх володільців перед іншим з них, вирішується за правилами ЦК: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним; при наявності лише вини володільця, якому заподіяна шкода, вона йому не відшкодовується; при наявності вини обох володільців - розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного; при відсутності вини володільців у взаємному заподіянні шкоди - жоден з них не має права на відшкодування. Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на того володільця джерела підвищеної небезпеки, з вини якого заподіяно шкоду. Якщо винні обидва володільця джерел підвищеної небезпеки, шкода відшкодовується кожним з них в залежності від ступеню вини кожного. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортник засобів`від 01.07.2004 року № 1961-IV в редакції чинній на час ДТП, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 6 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~ Статтею 22.1. цього ж закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до рахунків-фактури № 594 та № 595 від 25.05.2011р. (а.с. 12), акту виконаних робіт \\~№ 209 від 10.07.2011р. автомобіль було відновлено на загальну суму 16 024 (шістнадцять тисяч двадцять чотири) грн. 00 коп. та відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 327 від 10.07.2011р. підтверджено сплату в розмірі 16 024 (шістнадцять тисяч двадцять чотири) грн. 00 коп. за відновлювальний ремонт автомобіля «ВАЗ 21099»(державний номерний знак [NUMBER] ) на користь фізичної особи-підприємця \\~ [PERSON] (а.с. 14) Аналізуючи вищенаведене, \\~суд приходить до висновку, що у зв`язку з тим, що обох водіїв визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, \\~суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню половина суми вартості відновлювального ремонту від суми 16\\~024 грн., \\~тобто, 8012 грн., а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми страхового відшкодування підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 22.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказів того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягала у фізичному болю та стражданнях, у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я чи у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього чи членів його сім`ї, чи близьких родичів, суду не надано. Виходячи з наведеного, правових підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, у суду немає. Згідно статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов`язані з явкою до суду; Як вбачається з договору № 270 про надання правової допомоги від 19.03.2012 року та прибуткового касового ордеру № 19/03/2012 позивачем було сплачено 800 грн. за правову допомогу. Також суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути документально підтвердженні витрати \\~пов`язані з явкою до суду у розмірі 150 грн. Таким чином на користь позивачки з відповідача - дирекції акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 8012грн., судовий збір розмірі 214,60 грн. витрати на правову допомогу у розмірі 800 грн. та \\~витрати \\~пов`язані з явкою до суду у розмірі 150 грн., а всього 9177 \\~грн.

Outcome: partial