Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 64275,05 грн. за борговою розпискою. Заявою від 20.12.2012 року (вх. № 49285 від 21.12.2012 року) зменшено позовні вимоги, а саме: позивач просить стягнути з відповідача 63480,55 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.06.2011 року позивач, [PERSON], позичила відповідачу, [PERSON], 7945,00 дол. США, про що була складена в присутності свідка, [PERSON], розписка. Згідно розписки суму позики відповідач зобов'язувалась повернути 15.06.2011 року. Проте, до теперішнього часу борг відповідачем не повернуто, всі намагання позивача повернути позичені кошти відповідачем проігноровані. За таких обставин, враховуючи, що на день подання позовної заяви до суду офіційний курс долара США складав 7,99 грн. за 1 долар, позивач просить стягнути з відповідача 63480,55 грн. Відповідач до суду не з'явилась, причини неявки не повідомила, хоча належним чином була сповіщена про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 21). Крім того, відповідач повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в порядку частини 9 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 43). Через канцелярію суду, 28.01.2013 року представником позивача подано заяву (вх. № 3728 від 28.01.2013 року) про заочний розгляд справи в зв'язку з неявкою в судове засідання відповідача (а.с. 42). Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи належне повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Між [PERSON] та [PERSON] існували цивільно-правові відносини, що підтверджується письмовою розпискою від 13.06.2011 року (а.с. 14, оригінал розписки, а.с. 36). Відповідач, [PERSON], 13.06.2011 року отримала від позивача, [PERSON] 7945,00 дол. США., про що надала розписку, в якій зобов'язувалася суму боргу повернути 15.06.2011 року. В розписці зазначено, що факт передачі коштів здійснено в присутності свідка [PERSON] На пропозицію суду щодо допиту свідка, клопотання про допит свідка представником позивача не заявлялось. У відповідності до пункту 1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу визначає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є: договори та інші правочини. Складена сторонами розписка та їх дії свідчать про те, що між ними виникли зобов'язання, що виникають з договору позики, в силу яких одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (стаття 1046 Цивільного кодексу України). Згідно статті 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження укладення договору позики та його умов позивачем представлена розписка від 13 червня 2011 року, яка свідить про те, що між сторонами договір позики укладений в письмовій формі, кошти відповідачем отримані, що відповідає вимогам статті 1047 Цивільного кодексу України. Таким чином, позивач свою частину зобов'язань виконав в повному обсязі. Написання відповідачем розписки, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні та приєднано до матеріалів справи (а.с. 36), свідчить про те, що відповідач взяв на себе зобов'язання по поверненню визначеної грошової суми. Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Термін повернення грошових коштів в розписці сторонами узгоджений та визначений 15.06.2011 року. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З приписом статті 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк. Докази повернення відповідачем грошових коштів за розпискою від 13 червня 2011 року в матеріалах справи відсутні, суду не подані, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому стягнути з відповідача, сплаче ний позивачем судовий збір при звернення до суду роміром на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 634,81 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved