Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом і свої вимоги обгрунтовує тим, що з 25.06.2010 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений у письмовій формі трудовий договір і який 30.06.2010 року зареєстрований Сумським міським центром зайнятості за № 1948-10. З порядком реєстрації та зняття з реєстрації трудового договору останній був ознайомлений особисто під розпис. Згідно умов трудового договору відповідач зобовязався виконувати обовязки водія-експедитора, а вона оплачувати його роботу у розмірі мінімальної заробітної плати щомісячно. 01.10.2010 року [PERSON] не зявився на роботі, не повідомивши причину своєї відсутності. Про що, згідно доповідної записки менеджера з адміністративної діяльності [PERSON] був складений акт про відсутність працівника на робочому місці від 01.10.2010р. Відповідачу неодноразово пропонувалось прибути до Сумського міського центру зайнятості для підтвердження розірвання трудового договору, але останній на виклики не зявлявся. Згодом, на імя директора Сумського міського центру зайнятості від [PERSON] надійшла нотаріально посвідчена заява від 08.10.2010р. за № 1089, в якій просить розірвати трудовий договір та звільнити його за власним бажанням. Однак така заява не може бути підставою для розірвання трудового договору, т.я. не відповідає вимогам діючого законодавства та Порядку зняття з реєстрації трудових договорів у центрі зайнятості. Відповідачу було розяснено, що правовідносини, які виникають між фізичною особою роботодавцем та найманим працівником регулюються законодавством України про працю. А тому, у відповідності до норм трудового законодавства питання про розірвання трудового договору та звільнення з роботи вирішується між роботодавцем та працівником. Згідно порядку реєстрації трудового договору між працівником та фізичною особою, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001р. за № 260 Державна служба зайнятості є реєстраційним органом, а не контролюючим. Отже, центр зайнятості ніяким чином не може розірвати трудовий договір. Крім того, 29.12.2011 року [PERSON] було вкотре направлено листа з проханням повідомити про наміри розірвати трудовий договір, але відповіді не надійшло, про що був складений акт про ненадання письмового пояснення працівником. Оскільки діюче законодавство обмежує фізичних-осіб підприємців щодо кількості найманих працівників і вона не має можливості укласти трудовий договір з новим працівником доти не бути розірваний та знятий з реєстрації договір з [PERSON] у порядку, встановленому чинним законодавством, та не може застосувати своє право на припинення підприємницької діяльності у разі прийняття нею рішення про припинення підприємницької діяльності. Вважає, що відповідачем порушені умови укладеного трудового договору і договір має бути розірваний. Просить суд ухвалити рішення, яким розірвати укладений між нею та відповідачем [PERSON] трудовий договір від 25.06.2010р., який зареєстровано в Сумському міському центрі зайнятості 30.06.2010 року за № 1948-10 з ініціативи роботодавця на підставі п.4 ст.40 КЗпП України з 01.10.2010 року. В судове засідання позивач ФОП [PERSON] не прибула, згідно поданої заяви просить справу розглядати в її відсутність. Позовні вимоги підтримала з зазначених вище підстав. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, не подавши з цього приводу ніяких заяв чи клопотань. Тому суд вважає за можливим розглянути справу в їх відсутність, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, вважає за необхідне позов задовольнити, враховуючи наступні обставини. Судом встановлено, що 25.06.2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений у письмовій формі трудовий договір, який 30.06.2010 року зареєстрований Сумським міським центром зайнятості за № 1948-10. З порядком реєстрації та зняття з реєстрації трудового договору останній був ознайомлений особисто під розпис /а.с.5/. 01.10.2010 року [PERSON] не зявився на роботі, не повідомивши причину своєї відсутності. За фактом відсутності відповідача на робочому місці був складений акт про відсутність працівника на робочому місці від 01.10.2010р. /а.с.6,7/. У своїй заяві, адресованої на імя директора центра зайнятості Сумської області та яка засвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 08.10.2010 року зареєстрованої в реєстрі за № 1089, [PERSON] просить розірвати трудовий договір з гр. [PERSON] фізичною особою підприємцем і звільнити його за власним бажанням, на підставі того, що роботодавець не надає роботу /а.с.9/. Згідно Порядку реєстрації та зняття з реєстрації трудових договорів в центрі зайнятості особиста присутність працівника необхідна як при укладанні договору і реєстрації його центром зайнятості, так і при розірванні і знятті з реєстрації трудового договору центром зайнятості. Однак відповідач [PERSON] на виклики щодо підтвердження розірвання трудового договору до Сумського міського центру зайнятості та до ФОП [PERSON] не зявлявся, пояснень щодо своєї неявки на робоче місце з 01.10.2010 року не надав /а.с.10,11,13/. Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений термін, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом також у випадку прогулу ( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого часу) без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне розірвати трудовий договір, укладений між ФОП [PERSON] та відповідачем [PERSON] 25.06.2010 року, який 30.06.2010 року зареєстрований Сумським міським центром зайнятості за № 1948-10 у звязку з прогулом на підставі п.4 ч. 1 ст.40 КЗпП України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачене при зверненні до суду з даним позовом судовий збір у розмірі 107,30 грн.

Outcome: approved