Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувсь до суду з названим позовом, мотивуючи його тим, що 18 квітня 1990 року померла його мати [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до якої входить: житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по вул. Кірова, 5, в с. Городище-Пустоварівське Володарського району Київської області. До дня своєї смерті, [PERSON], заповіт не складала. [PERSON] вважає, що має право на спадкове майно після померлої, оскільки є сином померлої, та являється спадкоємцем за законом. Відповідач по справі спадщину приймати не бажає. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має. Оскільки померла [PERSON] за життя правовстановлюючий документ на житловий будинок не отримала, тому позивач не має змоги отримати свідоцтво про прийняття спадщини у нотаріуса. В звязку з даними обставинами він змушений звернутися до суду. [PERSON] просить суд, встановити визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, який розташований по вул. Кірова, 5, в с. Городище-Пустоварівське Володарського району Київської області. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився,подавши до суду заяву, я якій просить судовий розгляд проводити без його участі, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Із пояснень представника позивача та матеріалами справи встановлено, що 18 квітня 1990 року померла [PERSON], що стверджено свідоцтвом про смерть (а.с.8). [PERSON] є спадкоємцем за законом, оскільки є сином померлої (а.с.7). Після його смерті залишилося спадкове майно до якого входить: - житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по вул. Кірова, 5, в с. Городище-Пустоварівське Володарського району Київської області. Проте, спадкодавець за свого життя, правовстановлюючий документ на вказаний будинок не отримала, а реєстрація будинку в органах БТІ в установленому порядку була здійснена після смерті спадкодавця, що стверджено технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок Комунального підприємства Київської обласної ради «Білоцерківське Міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с.15-16). Згідно довідки Городище-Пустоварівської сільської ради Володарського району Київської області від 04.09.2012 року № 361, житловий будинок, який розташований по вул. Кірова, 5, в с. Городище-Пустоварівське Володарського району Київської області належав померлій [PERSON] (а.с.18). Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», (затвердженого наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п 4.18. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», (затвердженого наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5), якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. Встановлене судом вказує, що померла не встигла отримати названий реєстр. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили. Позивач фактично прийняв спадщину, оскільки вступив у володіння та користування спадковим майном житловим будинком, має на руках технічний паспорт на житловий будинок, проживав спільно з померлою та вів спільне господарство до дня смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч. 1 ЦК України вказує, що спадкоємцями за законом і за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач по справі є сином померлої, а отже, спадкоємцем першої черги за законом. Відповідач, котрий також являється спадкоємцем за законом першої черги, не заперечує проти прийняття спадщини позивачем. Згідно довідки Київського обласного державного нотаріального архіву від 28.03.2013 року №01-07-530 спадкова справа після померлої, [PERSON], не заводилась, отже, спадщина ніким не приймалася. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст. 5 ЦК України (2003 року) якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. У п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, зазначено, що правила книги шостої Цивільного Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. В силу ст. 549 ЦК України (1963 року) спадщина вважається прийнятою за умови, що спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved