Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-03 00:00:00

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшов позов [PERSON](далі - позивач, [PERSON]) до [PERSON](далі - відповідач, [PERSON]) про стягнення матеріальної та моральної шкоди. З урахуванням заяви про зміну та зменшення позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 12 021,67 грн. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає про те, що 30.01.2013 року в місті Києві на перехресті вул. Білоруська та вул. Якіра з вини відповідача, що керував автомобілем "Тойота", реєстраційний номер [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача "Форд" реєстраційний номер [NUMBER]. Вироком Апеляційного суду м. Києва від 26 вересня 2013 р. відповідача було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Цим же вироком цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди було направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. 13.04.2013 р. позивачем було реалізовано його транспортний засіб Форд. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ 10В/02/13, складеного спеціалістом ПП «Галавтоекспертиза» [PERSON] 11.02.2013 р., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Позивача становила 23 557,37 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, відповідно до Звіту, була позначена як матеріальна шкода і була відшкодована позивачу ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» у розмірі 11 535,70 грн. Як зазначає позивач, сума страхового відшкодування не покриває завдану позивачеві матеріальну шкоду в повному обсязі, а саме вартість відновлювального ремонту транспортного засобу (23 55737 грн.), а тому позивач просить, на підставі ст. ст. 1166, 1192, 1194 ЦК України, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", стягнути з відповідача різницю, яка становить, становить 12 021.67 грн. (23 55737 - 11 535,70). Під час розгляду справи було залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка". У судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та представника відповідача [PERSON] проти позову заперечували та зазначали, що відповідач не поніс збитків, які він просить стягнути з позивача, оскільки автомобіль був реалізований у пошкодженому стані. Третя особа у судове засідання не направила свого представника, повідомлена належним чином про розгляд справи, що підтверджується факсограмою про направлення копії повістки на адресу третьої особи. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК України) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 30.01.2013 року в місті Києві на перехресті вул. Білоруська та вул. Якіра з вини відповідача, що керував автомобілем "Тойота", реєстраційний номер [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача "Форд" реєстраційний номер [NUMBER]. Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 10 червня 2013 року та вироком Апеляційного суду м. Києва від 26 вересня 2013 р. відповідача було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається із матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Уніка", що підтверджується копією поліса № АВ/8225655(а.с. 39). Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ 10В/02/13, складеного спеціалістом ПП «Галавтоекспертиза» [PERSON] 11.02.2013 р., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Ford Mondeo державний №? [NUMBER] внаслідок його пошкодження при ДТП, складає 11535,70 грн., а вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 23557,37 грн.(а.с. 43). Згідно із страховим актом № 00109297 від 27.02.2013 року ПрАТ "Страхова компанія "Уніка", відшкодуванню на користь позивача підлягає сума у розмірі 11 535,70 грн.(а.с. 38). Як зазначає позивача, дана сума виплачена йому ПрАТ "Страхова компанія "Уніка". Проте, враховуючи на те, що сума страхового відшкодування (11 535.70 грн.) не покриває завдану позивачеві матеріальну шкоду в повному обсязі, а саме вартість відновлювального ремонту транспортного засобу (23 55737 грн.), різниця, яку позивач вимагає стягнути з відповідача, становить 12 021.67 грн. Суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як зазначає позивач, автомобіль Ford Mondeo державний №? [NUMBER] він продав у пошкодженому стані, отже позивачем не було витрачено кошти на його відновлення. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів по відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Отже, коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Приймаючи до уваги те, що матеріальний збиток у розмірі 11535,70 грн. був відшкодований позивачу страховою компанією, а інших збитків позивач не поніс, поданий позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed