Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, сплачуваних ним на підставі рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06.12.2011 р. на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та визначити їх розмір в твердій грошовій сумі 200 грн. щомісячно. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що визначений рішенням суду розмір аліментів підлягає зменшенню та відповідному визначенню в твердій грошовій сумі з підстав, зазначених в ст. ст. 184, 192 СК України. Крім зазначеного вказував, що проживає в [INFO] разом зі своїми батьками, а також зі своїм сином від першого шлюбу [PERSON], [INFO], який перебуває на його повному утриманні, оскільки його мати не приймає участі в вихованні дитини. Також зазначав, що офіційно ніде не працює, не перебуває на обліку в Іванівському районному центрі зайнятості і не має у власності та користуванні земельних ділянок. У звязку з відсутністю роботи, кошти для свого утримання та утримання своїх неповнолітніх дітей заробляє на тимчасових сезонних роботах. В даний момент має змогу сплачувати аліменти в розмірі 200 грн. щомісячно. Вважає, що його доводи підтверджені доданими до позовної заяви доказами. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, одночасно з поданням позову подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог, просила відмовити в їх задоволенні, оскільки позивач майже постійно перебуває на заробітках і має дохід. Його дитина від першого шлюбу знаходиться на утриманні матері позивача. На сьогоднішній день [PERSON] сплачує їй аліменти в розмірі 200 грн. щомісяця. Вважає, що він має можливість виконувати рішення суду в повному обсязі. Крім того, їх дитина дуже часто хворіє, а тому потребує додаткових витрат. Суд заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити за необґрунтованістю з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК України). З розяснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Суд може змінити за позовом платника аліментів у звязку з зміною матеріального та сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось з них. Заочним рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06.11.2011 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 10). Позивач вказане рішення в порядку визначеному діючим цивільно-процесуальним законодавством не оскаржував, хоча такої можливості позбавлений не був. Своїм правом на оспорювання заявленого відповідачем розміру аліментів в судовому засіданні не скористався. Відповідно до свідоцтва про народження від 25.08.2004 р. серії І-КГ №133480 [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 6) Згідно відомостей, які містяться в довідці, виданій Іванівським районним центром зайнятості [PERSON] на обліку в Іванівському районному центрі зайнятості не перебуває (а.с. 7). [PERSON] на праві власності, користуванні земельна ділянка не належить (довідка від 14.02.2012 р. №337) (а.с. 8). Разом з позивачем за місцем його реєстрації і проживання проживають батько [PERSON], мати [PERSON], син [PERSON] (а.с. 9). В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказував, що надані докази свідчать про ту обставину, що він позбавлений можливості виплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в рішенні суду від 06.12.2011 р., проте суд не може погодитись з такими доводами, враховуючи наступне. Аналізуючи надані сторонами докази та враховуючи обставини, на які посилається позивач [PERSON], суд приходить до висновку, що наявне матеріальне становище позивача існує через сукупність субєктивних обставин. Крім того, обставини зазначені позивачем виникли задовго до прийняття рішення суду про стягнення аліментів, а тому їх не можна вважати такими, що дають підстави для зміни раніше визначеного розміру аліментів в силу положень ст. 192 СК України. Також посилання позивача на необхідність утримувати іншу неповнолітню дитину на думку суду не є безумовною підставою для задоволення заявлених позовних вимог, оскільки позивач не позбавлений права звернутись з позовом про стягнення аліментів до матері дитини, яка перебуває на його повному утриманні. Враховуючи викладене, беручи до уваги матеріальний та сімейний стан позивача, обставини справи, суд вважає, що [PERSON] не надав належних та допустимих аргументів, які б свідчили про необхідність зменшення розміру аліментів, які підлягають виплаті, а також не доведено факт наявності обставин, які унеможливлюють сплату аліментів в розмірі, вказаному в рішенні суду. Не можна визнати особу неспроможною сплачувати аліменти, якщо вона, будучи працездатною, не працює без поважних причин чи має інших утриманців, оскільки законом не передбачено таких підстав звільнення від сплати аліментів.

Outcome: dismissed