Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-31 00:00:00

У січні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання сина - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що після розірвання шлюбу з [PERSON] та проживання окремо, між ними виник спір з приводу проживання сина - [PERSON] На думку позивача, його матеріально-побутовий стан набагато кращий ніж відповідача. Поведінку відповідача останнім часом [PERSON] вважає аморальною, остання зловживає спиртними напоями, постійно конфліктує з позивачем та дітьми, часто ображає їх, влаштовує сварки, схильна до суїциду. Позивач стверджує, що [PERSON] взагалі не приймала участі у вихованні сина, не цікавилась його життям, грубо з ним поводиться, а тому проживання дитини саме з матірю зашкодить її розвиткові. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні 13.02.2013 року категорично заперечила проти позову та зазначила про те, що після розлучення з позивачем бажає створити нову сімю і обовязково проживати зі своїм сином [PERSON] Посилаючись на те, що з батьком проживає старша дочка, а також на те, що для виховання та догляду за сином створені належні матеріально-побутові умови, з огляду на те, що вона отримує самостійний достатній дохід та враховуючи вік сина і його психологічний стан, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову. Прокурор в судовому засіданні підтримав позицію відповідача та просив суд з урахуванням положень СК України визначити місце проживання [PERSON]Є з матірю. Представник служби у справах дітей Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області в судовому засіданні 13.02.13 просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає його необґрунтованим та безпідставним. У своїх письмових заявах просив розглядати справу без їх участі з урахування відповідного висновку служби у справах дітей . В судовому засіданні надала пояснення дочка сторін [PERSON], яка підтримала позов батька, просила суд визначити місце проживання брата [PERSON] саме за батьком. Також, вона зазначила про те, що її не влаштовують способи та методи виховання матері, вона постійно конфліктує з нею, ображає батька, влаштовує сварки, піднімає руки на дітей. Крім того, [PERSON] зазначила про те, що вона особисто боїться співмешканця своєї матері, оскільки він декілька разів говорив з нею, чіплявся до неї. На її думку, батько дуже любить [PERSON], а тому набагато краще виховає його та догляне за ним. В судовому засіданні допитаний свідок [PERSON] пояснив, що працює дільничним та знає про сімейний конфлікт між сторонами уже близько двох років, оскільки від кожного із них протягом цього часу надходили скарги, заяви з приводу насильства в сімї, образ, лайок. Безпосередньо під час сварок [PERSON] не був присутній, позивача характеризує з позитивної сторони. Свідок [PERSON] пояснила, що працює вчителем початкових класів школи лінгвістики, де навчався певний час [PERSON] Вона зазначила, що на співбесіду до школи позивач та відповідач приходили разом, зі школи переважно забирав [PERSON] дідусь, грошові кошти за навчання сплачували обидві сторони, на батьківські збори зявлялись також і позивач і відповідач. Також, свідок [PERSON] розповіла, що 18.01.2013року після початку уроку до класу раптово забігла відповідачка з незнайомим чоловіком та забрала [PERSON] і увезла його у невідомому напрямку. В результаті такої поведінки діти у класі були дуже налякані, [PERSON] не хотів іти до матері та просив не віддавати його матері. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] також підтвердили , що працюють у школі і бачили як діти сторін неодноразово разом ховались від матері, не хотіли до неї іти, також чули крик [PERSON] коли відповідач забирала його зі школи та бачили як вона закривала йому рот. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює шкільним психологом та декілька разів спілкувалась із старшою дочкою сторін Дарєю, яка у розмові розповідала про сварки та конфлікти у сімї. Свідок також пояснив, що батько дуже цікавився своїми дітьми, просив особисто з ним поспілкуватись. З приводу малолітнього сина [PERSON] свідок зазначила, що він дуже замкнутий, не іде на контакт, має нестабільний емоційний стан. Свідок [PERSON], начальник служби у справах дітей, пояснив, що до служби від обох сторін надходило багато скарг та заяв про бійки, образи, сімейні конфлікти. Під час перевірок вказаних матеріалів працівники служби виїздили на місце та спілкувались з дітьми та особисто із сторонами. Під час бесід [PERSON] повідомляла про те, що мати страждає на алкоголізм, веде аморальний спосіб життя. Допитаний свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив про існування тривалого сімейного конфлікту сторін. Вказав, що [PERSON] часто скаржилась на поведінку мати, яка додому поверталась дуже пізно, переважно у стані алкогольного спяніння. Його син, позивач, дуже добре відноситься до дітей, а тому він на відміну від відповідачки набагато краще виховає сина та догляне. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після розлучення, сторони разом з дітьми певний час проживали у трикімнатній квартирі [ADDRESS], проте з грудня 2012 року почали проживати окремо. Так, позивач із дочкою продовжує проживати у вищевказаній квартирі, а відповідач разом із малолітнім сином та співмешканцем [PERSON] проживає в однокімнатній квартирі [ADDRESS]. Обидві сторони мають належні матеріально-побутові умови для забезпечення потреб малолітніх дітей, що підтверджується відповідними актами обстеження житлово-побутових умов від 05.11.12р., від 17.01.2013р. складеними комісією служби у справах дітей. З матеріалів справи вбачається, що відповідач - [PERSON] працює на посаді викладача музики у Бориспільській музичній школі, має позитивні характеристики за місцем роботи, а також добрі відгуки від батьків своїх учнів. З довідки про доходи [PERSON] від 07.11.12 вбачається, що вона має самостійний стабільний та достатній дохід. Згідно довідок від 16.01.2013 на обліку у лікаря нарколога та психіатра відповідач не перебуває Згідно Висновків служби у справах дітей Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 13.11.12 №21-08/814, від 07.02.2013 №12-27-506 служби у справах дітей вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з матірю [PERSON] У своїх висновках служба у справах дітей вказала про те, що [PERSON] працює менеджером по продажу і його трудова діяльність повязана з тривалими відрядженнями, що не дає можливості належним чином доглядати за малолітнім сином, який відповідно до свого віку потребує материнської уваги та турботи. Рішенням Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 20.11.2012 року №1089 визначено місце проживання [PERSON], [INFO] разом з батьком, натомість [PERSON], [INFO] разом з матірю. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір суд враховує зазначені вимоги закону, а також принцип 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, в якій вказано, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Доказів того, що мати безвідповідально ставиться до виконання своїх батьківських обовязків матеріали справи не містять. Обидві сторони мають самостійний дохід та належні матеріально-побутові умови для забезпечення потреб малолітнього сина. Належних доказів, що мати зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, або своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини також не подано. Перевага в матеріально-побутовому стані батька сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Належних та допустимих доказів наявності виключних обставин, за яких дитина могла б бути розлучена зі своєю матірю матеріали справи не містять. Аналогічна думка з цього приводу викладена в ухвалі ВССУ від 25.05.2011р. Таким чином, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO] слід відмовити. Судом відхиляються посилання позивача на постанови правоохоронних органів про відмову в порушенні кримінальної справи від 27.06.2011, від 16.08.2011, від 27.02.2012, від 04.2012, від 22.05.2012, а також на покази допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] оскільки вищевказані документами та показами зазначених свідків не підтверджено обставин поганого ставлення відповідачки до виконання своїх батьківських обов'язків щодо сина [PERSON], або наявності інших виключних обставини, що мають істотне значення для справи, за яких дитина могла б бути розлучена зі своєю матірю. Критично оцінено судом посилання позивача на копію медичної довідки від 28.08.12 про епікріз історії хвороби, тому що вказана довідка не підтверджує наявності у відповідача психологічного розладу, не здатності нею усвідомлювати значення дій, наслідків, неможливості виховувати дитину. Відхиляються доводи позивача з приводу зловживання відповідачки спиртними напоями та вчинення аморальних вчинків, оскільки вказані обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Доводи позивача щодо кращого матеріально-побутового стану, посилання на свідоцтво пор право власності на нерухоме майно від 24.04.2007 відхиляються судом, оскільки перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Аналогічна думка з цього приводу викладена в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України, відповідно до якого вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обовязків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Outcome: dismissed