Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом Артемівської районної державної адміністрації про визнання права засновника Селянського (фермерського) господарства Лідія, Зайцевської сільської ради Артемівського району Донецької області. В обґрунтування доводів зазначила, що засновником та головою СФГ Лідія з 1994р. був її чоловік, який 10.01.2007 року помер. Після смерті чоловіка вона прийняла спадкове майно 25.12.2007 року згідно свідоцтва про право власності по закону, зарєстрованного в реєстрі № 7299, № 7298, свідоцтва про право власності на спадщину по закону від 19.12.2011 року, зареєстроване в реєстрі № 4406. Позивач, згідно статуту господарства від 1994р. приймала участь у діяльності господарства та управління справами, користувалася майном господарства, та вважає, що вона є правонаступником прав та обовязків Селянського (фермерського) господарства Лідіяпісля смерті власника господарства. Отримавши від райдержадміністрації відповідь № 18/0768-2 від 20.04.2012 року позивач вважає, що відповідач перешкоджає їй у оформленні її прав, як спадкоємця за законом, тому вона вимушена звернутися до суду, за захистом своїх прав та просить визнати за нею права засновника Селянського (фермерського) господарства Лідія, Зайцевської сільської ради Артемівського району Донецької області. Позивач мотивує свої позовні вимоги ст.ст. 357, 1216, 1218, 1220, 1221 ЦК України. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягала на задоволенні позовних вимог, по підставах, викладених у позові та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача у призначене на 03.07.2012 року судове засідання не зявився, про причину неявки не повідомив, але належним чином повідомлений про розгляд справи 21.06.2012 року (поштове відправлення № 84511030274112 від 20.06.20120 року), у судове засідання 13.07.2012 року не зявився, надав клопотання про перенесення розгляду справи у звязку з необхідністю представнику [PERSON] бути присутньою на раніше призначеному судовому засіданні. Клопотання було задоволено судом, розгляд справи відкладено на 25.07.2012 року об 11.00 год. Разом з тим, заперечень до позову та доказів в обґрунтування заперечень, витребуваних ухвалою від 06.06.2012р. не надав. В судове засідання, призначене на 25.07.2012 року, відповідач не з?явився, у зв?язку з находженням у відпустці, про що надав клопотання про перенесення розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані письмові докази, судом встановлено, що 09 березня 1994р. Розпорядженням голови Артемівської районної ради народних депутатів зареєстровано Статут Селянського (фермерського) господарства Лідія(зі змінами, зареєстрованими розпорядженням голови Артемівської районної державної адміністрації № 275 від 20.05.2002 року), засновником та головою якого був [PERSON]. [PERSON] помер 10.01.2007 року. Впродовж 13 років членом господарства є [PERSON] - дружина померлого. Після смерті чоловіка вона прийняла спадкове майно 25.12.2007 року згідно свідоцтва про право власності по закону, зареєстрованного в реєстрі № 7299, № 7298, свідоцтва про право власності на спадщину по закону від 19.12.2011 року, зареєстроване в реєстрі № 4406, у тому числі право користування земельною ділянкою площею 48,36 га, надану для ведення селянського (фермерського) господарства. У відповідності до п. 2.1 Статуту, затвердженого власником [PERSON] 09.03.1994 року засновником Селянського (фермерського) господарства Лідія є в одній особі [PERSON]. Членами господарства є [PERSON]. [PERSON] помер 10.01.2007 року, про що свідчить Свідоцтво про смерть, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції від 15.01.2007 року серія I-НО № 187179. Представник позивача зазначала, що згідно Статуту господарства від 1994р. [PERSON] приймала участь у діяльності господарства та управління справами, користувалася майном господарства, та вважала, що вона є правонаступником прав та обовязків Селянського (фермерського) господарства Лідіяпісля смерті власника господарства. Тому вона звернулась до відповідача та просила визнати її засновником фермерського господарства. Артемівська районна державна адміністрація у відповіді від 20.04.2012 року за № 18/0768-2 на імя [PERSON] повідомила, що згідно установчих документів засновником СФГ Лідіябула одна фізична особа, яка померла, та повідомила, що в даному випадку, замість рішення засновника щодо внесення змін до установчих документів державному реєстратору може надаватися свідоцтво про право на спадщину фермерського господарства за законом (уразі отримання спадщини за законом) або заповіт, оформлений відповідним чином, який підтверджує право на спадщину фермерського господарства; документ, що визначає права засновника та підтверджує правомочність прийняття рішення про внесення змін до установчих документів. Представник відповідача в судовому засідання пояснила, що не оскаржувала вищезазначеного рішення райдержадміністрації від 20.04.2012 року. Разом з тим, судом встановлено, що зазначеним листом відповідач фактично надав розяснення позивачу які необхідно надати документи для проведення державної реєстрації змін до установчих документів державному реєстратору. Зі змісту норми ч. 1 ст. 1 Закону України Про фермерське господарствовипливає, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Згідно ст.2 Закону України Про фермерське господарство (надалі Закон) фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону. Фермерське господарство діє на основі Статуту. Відповідно до Статуту СФГ Лідія, який затверджено 09.03.1994 року і який є дійсним на час розгляду справи (п.2.2) членами господарства є [PERSON] Семенівна- дружина, яка має право (п.7.3 Статуту) брати участь у діяльності господарства та управління справами, отримувати частину доходу, яка розподіляється між членами господарства у відповідності з їх трудовими вкладами, користуватися майном господарства. Положення ст. 1218 ЦК України визначають, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1216 ЦК України містить положення за яким спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.22 Закону фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов'язання. Статтею 23 Закону передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Виходячи з системного аналізу приписів законодавства України, фермерське господарство успадковується спадкоємцями виключно як сукупність майна (речей) при цьому в жодному разі не може успадковуватись права засновника господарства (або права на управління господарством (корпоративні права), про які і просить позивачка у позові. Судом встановлено, що [PERSON] успадкувала право на земельну частку (пай) у землях, що перебувають у колективній власності КПДонбас, артемівського району Донецької області, розміром 7.86 в умовних кадастрових гектарах, автомобіль марки ВАЗ-2101, автопричіп марки ММЗ-81021, грошовий та компенсаційний вклади (арк.с.2) та право користування земельною ділянкою площею 48.36 га, надану для ведення селянського (фермерського) господарства (арк.с.12). Згідно ч.1ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно статті 5 Закону України Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб підприємцівдержавна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців проводиться державним реєстратором виключно у виконавчому комітеті міської ради міста обласного значення або у районній, районній у містах Києві та Севастополі державній адміністрації за місцезнаходженням юридичної особи або за місцем проживання фізичної особи - підприємця. Порядок проведення внесення змін до установчих документів, які пов'язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи визначений статтею 29 Закону України Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб підприємців. Згідно статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки чинним законодавством України не передбачено такого способу захисту права як визнання права засновника фермерського господарства в порядку спадкування. За таких обставин, позовні вимоги про визнання права засновника Селянського (фермерського) господарства Лідія, Зайцевської сільської ради Артемівського району Донецької області є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Враховуючи викладені вище обставини справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Судові витрати покласти на позивача.

Outcome: dismissed