Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] та третя особа з самостійними вимогами [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], позовні вимоги якого пізніше уточнив, в якому просить постановити рішення, яким витребувати автомобіль марки Форд модель Ескорт, 1995 р.в., білого кольору, двигун v-1392 см. куб. SY88533, шасі (рама)WFOBXXGCADSY88533, тип ТЗ – легковий комбі – В, реєстраційний номер [NUMBER], Свідоцтво про реєстрацію ТЗ, ключі від автомобіля та оригінал довіреності, а у разі неможливості витребування даного транспортного засобу стягнути з відповідача на Користь [PERSON] спричинену майнову шкоду у розмірі 43000,00 (сорок три тисячі) гривень; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 2 000 грн., стягнути з відповідача на користь третьої особи майнову шкоду в розмірі 6500,00 грн, стягнути з відповідача на користь позивача 430, 00 грн. державного мита та кошти ІТЗ судового процесу. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що є власником належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу КІС №535485, виданого в м. Київ МРЕВ-1 12 липня 2000 року, автомобіля марки Форд моделі Ескорт д/н 12 902 КН. 02.09.2009 року позивач, за погодженням з [PERSON] у якого на той час зберігався належний позивачу [PERSON] засіб, передав зазначений автомобіль [PERSON] на підставі укладеного в усній формі безоплатного договору доручення, згідно довіреності посвідченої нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої у реєстрі за № 5373. Автомобіль марки Форд модель Ескорт, 1995 року випуску, білого кольору, двигун v-1392 см. куб. SY88533, шасі (рама) WFOBXXGCADSY88533, тип ТЗ – легковий комбі – В, реєстраційний номер [NUMBER] був переданий відповідачу технічно справним та укомплектованим. Ідентифікаційні номера кузова (шасі) та двигуна відповідали зазначеним у Свідоцтві про реєстрацію ТЗ. Станом на травень 2011 року вартість у Києві аналогічного за маркою, моделлю, роком випуску та технічним станом автомобіля становить 40 000 до 45 000 грн. Позивач 16.02.2011 року скасував довіреність від 02.09.2009 року подавши відповідну заяву нотаріусу, припинивши тим самим володіння Відповідача майном позивача. Посвідчену нотаріусом заяву про відміну Довіреності з витягом з реєстру та з вимогою про повернення власнику автомобіля, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ключів та оригіналу довіреності було направлено відповідачу поштою з повідомленням про вручення за місцем його реєстрації. Згідно поштового повідомлення, яке надійшло на адресу нотаріуса, поштове відправлення Відповідачу вручено. Відповідач на вищезазначену вимогу позивачу автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі та оригінал Довіреності законному власнику не повернув. 12.04.2011 року позивач отримав від відповідача лист в якому останній відмовляється повернути автомобіль. Протиправно утримуючи майно у себе, відповідач спричиняє третій особі із самостійними вимогами майнову шкоду, яка полягає у неможливості користування останнім предметом позову у відповідності з довіреністю. Майнову шкоду третя особа оцінює в 6500 грн. Також своїми діями відповідач спричиняє позивачу моральну шкоду, що виникла в результаті душевних страждань, яких позивач зазнав у зв’язку із посяганням на його право власності, шляхом невиконання обов’язку повернути транспортний засіб, що випливає з порушення договірних зобов’язань а також страждань пов’язаних з неможливістю вільно розпоряджатися власним майном. Моральну шкоду позивач визначає у розмірі 2 000 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з’явився, проте подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з’явився, однак представник відповідача [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідача [PERSON] Третя особа із самостійними вимогами [PERSON] в судове засідання не з’явився, проте подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, за недоведеністю таких. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Судом встановлено, що 02 вересня 2009 року позивач [PERSON] видав довіреність посвідчену нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], якою уповноважив [PERSON], представляти його інтереси в будь-яких установах, органах (в тому числі нотаріату), організаціях незалежно від їх форми власності та підпорядкування з питань, які будуть стосуватися управління та розпорядження, (а при необхідності продажу, обміну, оренди) належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ КІС № 535485, виданого м. Київ МРЕВ-1 «12» липня 2000 року, автомобілем марки FORD Escort 1.4 І, 1995 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № SY88533, шасі (кузов, рама, коляска) № WF0BXXGABSY88533 легковий комбі-В, державний номерний знак 12902КН, зареєстрований [INFO] «12»липня 2000 року, що підтверджується копією довіреності що знаходиться в матеріалах справи. 16.02.2011 року, позивач [PERSON], скасував вищезазначену довіреність, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей та повідомленням нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із передачою заяви [PERSON] про скасування довіреності, відповідачу [PERSON] Судом встановлено, що згідно постанов Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України у Київській області від 09.12.2011 року та 26.01.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON], було прийнято рішення про залишення автомобіля [NUMBER], на зберігання в Києво-Святошинському РВ ГУМВС України в Київській області. Затримання вищезазначеного транспортного засобу, підтверджується протоколом огляду та затримання транспорту № 70 від 09.12.2011 року. Згідно зі ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів вказаною статтею передбачено визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Судом встановлено, що на час розгляду справи в суді автомобіль Форд Ескорт д.н.з. 192-02КН знаходиться на зберіганні в Києво-Святошинському РВ ГУМВС України в Київській області, а не у незаконному володінні відповідача [PERSON] Згідно абз. 1 п. 11 Постанови пленуму Верховного суду України „Про судове рішення у цивільній справі” № 14 від 18.12.2009 року У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК) Таким чином, надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку про недоведеність представленими доказами позивачем [PERSON] та третьою особою з самостійними вимогами [PERSON] перед судом факту перебування спірного автомобіля у незаконному володінні відповідача [PERSON] Згідно з ч.2 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. У відповідності з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мала мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі, суд прийшов до висновку про відсутність належних допустимих, відповідно до ст.ст. 57-59 ЦПК України доказів, які б підтверджували неправомірні дії з боку відповідача відносно позивача та третьої особи із самостійними вимогами, протиправна поведінка та винні дії відповідача, якими могла б бути завдана матеріальна шкода позивачу та третій особі із самостійними вимогами вважаються недоведеними. Враховуючи вищенаведені докази, суд вважає, що позивачем не доведено те, що матеріальна шкода завдана відповідачем по справі та чому полягають прямі збитки завдані позивачу, та третьою особою з самостійними вимогами не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди і в чому саме вона проявилася, Таким чином законних підстав, для задоволення позовних вимог позивача та третьої особи із самостійними вимогами, судом не встановлено.

Outcome: dismissed