Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати незаконним та скасувати розпорядження про звільнення його з роботи та поновити його на роботі, посилаючись на наступні обставини. 12.12.2011 року позивач був призначений на посаду директора Будинку культури Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області і працював на цій посаді до 25.05.2012 року. 25.05.2012 року позивач знаходився на своєму робочому місці- службовому кабінеті директора Будинку культури сільської ради, коли до нього зайшла [PERSON], яка займала посаду сільського голови до 12.08.2011 року і була звільнена у звязку із прийняттям 9-ю сесією сільської ради рішення №75-VI про вираження їй недовіри та дострокове припинення її повноважень сільського голови. [PERSON] висунула вимогу до позивача негайно звільнити робоче місце та оголосила про його звільнення з посади директора Будинку культури, надавши позивачу розпорядження без номера від 04.05.2012 року про його звільнення. З вказаної дати він фактично не мав змоги виконувати свої трудові обовязки директора Будинку культури Струмківської сільської ради, оскільки ключі від його приміщень, включаючи від службового кабінету, у нього вилучили, а на цю посаду [PERSON] призначила іншу особу. Окрім вручення йому вищевказаного розпорядження від 04.05.2012 року про його звільнення, інших дій [PERSON], як поновлена з 28.05.2012 року на посаді сільського голови, не здійснила. Позивач вважає, що його звільнення є незаконним з огляду на наступне. По-перше, розпорядження від 04.05.2012 року про звільнення позивача з посади директора Будинку культури видано особою, яка на день його видання не мала на це повноважень, оскільки [PERSON] була поновлена на посаді Струмківського сільського голови з 28.05.2012 року, коли запис про це був внесений до відомостей, які містяться щодо цієї сільської ради у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Ці зміни були зареєстровані державним реєстратором Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області 28.05.2012 року і саме з цього дня, вважає позивач, вона отримала організаційно-розпорядчі повноваження, у тому числі право звільнення. При цьому, позивач посилається на ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 року №755-1У, згідно якої, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. По-друге, у розпорядженні від 04.05.2012 року правовою підставою для звільнення позивача вказаний п.4 ст.40 КЗпП України, а саме розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу через прогул ( в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин). Застосування до позивача звільнення як заходу дисциплінарного стягнення є, на його думку, абсолютно незаконним та безпідставним, оскільки основане тільки на вигадках та домислах самої [PERSON] При звільненні за такою підставою власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність з боку працівника такого порушення, як прогул. По-третє, вважає звільнення незаконним, оскільки воно проведено з порушенням правил ч.1 ст.43 КЗпП України без попередньої згоди виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, наполягав на визнанні незаконним розпорядження про звільнення його з роботи, просив поновити його на роботі на посаді директора Будинку культури Струмківської сільської ради Татарбунарського району та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.05.2012 року по день поновлення на роботі. Відповідачка проти вимог позову заперечувала, пояснивши, що звільнення позивача проведено на законних підставах. При цьому, вона вважає, що поновлення її повноважень відбулося на підставі ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2012 року, яким залишено в силі рішення Татарбунарського районного суду від 07.11.2011 року про скасування рішення Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 12 серпня 2011 року в частині про дострокове припинення повноважень сільського голови Струмківської сільської ради Татарбунарського району [PERSON] та доручення секретарю Струмківської сільської ради [PERSON] тимчасове здійснення повноважень Струмківського сільського голови. На підставі цього, нею 25.04.2012 року було винесено розпорядження щодо виконання нею ж обовязків сільського голови з вказаної дати. Тому, вона мала право на видачу наказу щодо звільнення позивача з роботи і підставою послужило: перебування [PERSON] 24.04.2012 року в робочий час в Одеському адміністративному апеляційному суді; прогул [PERSON] без поважних причин більше трьох годин, який мав місце 27.04.2012 року, після чого до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення догани та доповідна записка від голови бюджетної комісії [PERSON] від 28.04.2012 року щодо відсутності позивача вказаної дати на своєму робочому місці. Крім того, пояснила, що позивач не реагував на видані нею розпорядження, ігнорував нею, відмовлявся давати пояснення щодо невиконання своїх службових обовязків по плануванню проведення першотравневих свят та мітингу до Дня Перемоги, у звязку з чим йому також була винесена догана, від підпису якої та дачі пояснень він відмовився. Тому, в наказі від 04.05.2012 року вона зазначила: [PERSON] директора Струмківського Будинку культури за систематичні прогули без поважних причин, не виконання розпоряджень та ігнорування сільського голови [PERSON] (ст.139 КЗпП; п.4 ст.40 КЗпП) звільнити. Також пояснила, що розпорядження про звільнення позивача з роботи та розпорядження про винесення йому доган в книзі розпоряджень не реєструвались, так як її не передала виконуюча обовязки голови - секретар сільради [PERSON] І лише в липні 2012 року були внесені до неї всі винесені до цього розпорядження та упорядковані номерами. До профспілкового органу щодо погодження звільнення позивача з роботи за прогул, вона не зверталась, так як вважає, що він не є членом профкому сільської ради, а входить до штатного розпису сільради лише щодо фінансування. Вислухавши пояснення та доводи позивача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 232 КЗпП України, безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами …керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого та регіонального самоврядування а також громадськими організаціями та іншими обєднаннями громадян, з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу. Як вбачається із копії наказу відділу культури і туризму Татарбунарської райдержадміністрації № 150 від 12.12.2011р. (а.с.17), позивача призначено на посаду директора Струмківського Будинку культури з 12 грудня 2011 року. Звільнено з займаної посади у звязку за переведенням до Струмківської сільської ради згідно п.5 ст.36 КЗпП України з 01 березня 2012 р. наказом № 14 від 20.02. 2012 р. по відділу культури Татарбунарськох РДА (а.с.106-108). Згідно копії розпорядження Струмківської сільської ради №2 від 01.03.2012 року «Про прийняття працівників культури району за переведенням до Струмківської сільської ради» прийнято [PERSON] на посаду директора Струмківського Будинку культури з 01.03.2012 року (а.с.105). Вказані обставини підтверджуються також записами в трудовій книжці позивача, дослідженими в судовому засіданні (а.с.135-136). Копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.90) підтверджується реєстрація 10.05.2006 року юридичної особи Струмківської сільської ради, керівником якої значиться [PERSON]. Із запису №7 (а.с.124) вбачається внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не повязані зі змінами в установчих документах від 25.08.2011 року про зміну керівника в Струмківській сільській раді на підставі рішення сесії №75-У1 від 12.08.2011 року, обовязки голови в звязку з недовірою голові були покладені на [PERSON] (а.с.120). Зазначене рішення сесії №75-У1 від 12.08.2011 року міститься на аркуші справи 130. 28.05.2012 року до ЄДР внесено запис №9 про здійснення повноважень голови сільської ради [PERSON] на підставі ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2012 року (а.с.124 зв.). Вказаною ухвалою постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 листопада 2011 року та додаткову постанову Татарбунарського районного суду від 16 листопада 2011 року залишено без змін (а.с.115-117). Постановою Татарбунарського районного суду від 07.11.2011 року визнано протиправним та скасовано рішення Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 12.08.2011 року в частині про дострокове припинення повноважень сільського голови Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області [PERSON] та доручення секретарю Струмківської сільської ради [PERSON] тимчасове здійснення повноважень Струмківського сільського голови (а.с.115). Додатковою постановою Татарбунарського районного суду від 16.11.2011 року (а.с.114) зобовязано Струмківську сільську раду Татарбунарського району не чинити перешкод у здійсненні [PERSON] повноважень Струмківського сільського голови Татарбунарського району Одеської області. Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 року №755-1У, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. 04 травня 2012 року головою Струмківської сільської ради [PERSON] видано розпорядження без номера про звільнення [PERSON] з займаної посади за систематичні прогули без поважних причин, не виконання розпоряджень та ігнорування сільського голови [PERSON] на підставі ст.139 КЗпП; п.4 ст.40 КЗпП, що вбачається з його копії ( а.с.16). Разом з тим, в трудовій книжці позивача вказане розпорядження про звільнення його з роботи (запис №32) значиться під №26 (а.с.136). Згідно п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. На підтвердження вчинення позивачем прогулу без поважних причин, представником відповідача суду надано, як письмові докази: акт від 07.05.2012 року, складений депутатами сільської ради щодо невизнання позивачем голови сільської ради повноважним керівником (а.с.91); акт від 11.05.2012 року, складений також депутатами сільської ради про оголошення розпорядження [PERSON] про звільнення його з роботи, на що він не відреагував, як зазначено в акті (а.с.92); копію акту прийому-передачі трудових книжок від 02.07.2012 року відповідачкою від [PERSON]М.(а.с.93); копії розпоряджень без номера та №1 від 27.04.2012 року щодо голови Будинку культури [PERSON] про надання письмового пояснення про відсутність в робочий час до 15.00 години на робочому місці (а.с.95) та про винесення йому догани згідно ст.139 КЗпП України за невиконання розпорядження та ігнорування сільського голови [PERSON] (а.с.96), в кінці яких зазначено, що останній відмовився від дачі пояснень та підпису; табель працівників Струмківського Будинку культури за травень 2012 року без підпису відповідальної особи, затверджений головою сільради [PERSON], де щодо директора [PERSON] значиться всього 7 відпрацьованих годин 03 травня, звільненим значиться з 05.05 (а.с.97); розрахунково-платіжну відомість за травень 2012 року працівників БК (а.с.98) та розрахунковий лист на позивача (а.с.99); акт прийому-передачі печатки Струмківської сільської [PERSON] від 10.05.2012 року (а.с.100); копію розпорядження №25 від 10.05.2012 року Струмківської сільської ради про відміну довіреності на [PERSON] бути представником на суді справ Струмківської сільської ради (а.с.101); графік роботи на 2012 рік працівників Струмківського БК (а.с.104); копію розпорядження №2 від 28.04.2012 року щодо надання позивачем плану проведення 1-2 Травня та 9 Травня мітингу (а.с.110); копію розпорядження №3 від цієї ж дати на позивача про винесення йому догани згідно п.3 ст.40 за невиконання розпорядження та ігнорування сільського голови [PERSON]І.(а.с.111); копію акту від 28.04.2012 року (а.с.112), складеного комісією про зачитку позивачу розпорядження про догану, на яке він не відреагував, пояснювальної записки не надав; копія докладної від депутата сільради [PERSON] від 28.04.2012 року, адресованої голові сільради про відсутність директора БК на робочому місці вказаної дати та появу його в 15.00 годин (а.с.113). Однак жоден із зазначених та досліджених судом документів не може вважатись належним доказом порушення позивачем трудової дисципліни відсутності його на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин. Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили суду, в основному, наявність протистояння та непорозуміння між позивачем та представником відповідача. Так, із пояснень свідка [PERSON] випливає, що 27.04.2012 року близько 17 години голова сільради [PERSON] повідомила їй, що позивач знаходиться в сільській раді практично весь день, а не на своєму робочому місці. 28.04.2012 року їй повідомили, що [PERSON] знаходиться в м.Татарбунари, про що вона повідомила в сільську раду, після чого заходила не один раз в Будинок культури, але позивача на робочому місці не було, зявився він близько 15 години, про що вона написана доповідну записку голові сільради. Також пояснила, що позивач ігнорував голову сільради, не визнаючи її повноважень, не реагував на розпорядження голови щодо винесення йому доган та дачі пояснень. Свідок [PERSON] пояснила суду, що 27 та 28 квітня 2012 року вона була присутня при оголошенні доган, а 11.05.2012 року при оголошенні розпорядження про звільнення [PERSON] з роботи. Свідок не памятає, чи вручалось йому в той день розпорядження про звільнення з роботи. Також пояснила, що позивач 27.04.12 року майже весь день знаходився в сільській раді, а не на своєму робочому місці, а 28.04.12 року був в районі, за що йому виносились догани. Як пояснила суду свідок [PERSON], вона до червня 2012 року очолювала профспілку сільської ради, з березня 2012 року позивача було переведено до штату сільської ради і він автоматично став членом її профспілки. 25.05.2012 року на сходці села вона дізналась із виступу голови сільради [PERSON], що директора Будинку культури звільнено з роботи з 04.05.2012 року, хоча він був весь час на роботі, ніхто до неї, як голови профспілки, з погодженням на його звільнення не звертався, щодо порушення трудової дисципліни останнім їй не відомо, тому була вкрай здивована звільненням останнього з роботи. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працює художнім керівником БК. 25.05.2012 року відповідачка з іншими особами прийшли в кабінет директора Будинку культури та запропонувала звільнити робоче місце, оголосивши про його звільнення за прогули з 04.05.2012 року, хоча позивач постійно був на роботі до цього дня, прогулів не мав, на роботу приходив вчасно, в разі, коли він відлучався з роботи, то ставив до відома. Більш того, голова сільради ніколи не цікавилась цим питанням. 28.04.2012 року директор зранку був на роботі, потім сказав, що відлучається по справах БК. Згодом приходила [PERSON] та запитувала директора, на що свідок їй повідомила, що останній відлучився у справах. Із вищезазначених свідчень неможливо зробити висновок про відсутність позивача на роботі більше 3 (трьох) годин протягом робочого дня. Приведене може свідчити про упередженість сільського голови по відношенню до позивача та намір будь-що звільнити його з роботи за ігнорування її як сільського голови, про що й зазначено в розпорядженні про його звільнення. Крім того, на думку суду, заслуговують уваги доводи позивача щодо відсутності у [PERSON] на момент видачі розпорядження про звільнення його з роботи 04.05.2012 року, повноважень сільського голови, незважаючи на те, що за рішенням суду вона була поновлена у своїх повноваженнях 24.04.2012 року, оскільки вказані відомості, всупереч закону, не були своєчасно внесені до Єдиного державного реєстру. Як встановлено в судовому засіданні, та не заперечувалось сторонами, такі відомості були внесені лише 28.05.2012 року (а.с.120), тому такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не було внесено відповідних змін відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 року №755-1У. Разом з тим, доводи позивача щодо відсутності узгодження його звільнення з профспілковим органом, як однієї з підстав поновлення його на роботі, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки [PERSON]І до звільнення працював на керівній посаді, зокрема на посаді директора Будинку культури Струмківської сільської ради, а тому необхідно враховувати положення ст.43-1 КЗпП України щодо відсутності потреби у наданні згоди профспілкового органу на звільнення керівника. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Проте представником відповідача не наведено належних доказів про порушення позивачем трудової дисципліни відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, а судом їх не добуто. З огляду на вимоги закону та враховуючи обставини справи, суд не може визнати обгрунтованими дії відповідача і вважає, що позивача звільнено незаконно. Згідно ч.ч.1,2 ст.235 КзпП України у разі звільнення без закон-ної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різ-ниці заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не бі-льше як за один рік… Таким чином, позивач, якого звільнено з роботи незаконно, під-лягає поновленню на займаній посаді. А в звязку з цим, відповідно до вимог ст.235 КЗпП України, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час виму-шеного прогулу за період з 04 травня 2012 року по 11 лютого 2013 року в розмірі 8956,10 грн., виходячи з наступного. Як вбачається з довідки Струмківської сільської [PERSON] (а.с.131) середньомісячний заробіток позивача складає 1650 грн., дану суму перемножуємо на 9 місяців 6 днів (з дня звільнення по день винесення рішення суду) загальна сума складає 15262,50 грн. Оскільки позивач влаштувався на роботу з 01 листопада 2012 року, про що свідчить довідка Татарбунарського МУВГ (а.с.138), де працює по теперішній час, йому з часу прийому на роботу була нарахована та виплачена заробітна плата в розмірі 6306,40 грн. (а.с.137), тому вказана сума, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів, вираховується з загальної суми, яку належить стягнути на користь позивача і стягненню заробітку за час вимушеного прогулу підлягає остаточна сума в розмірі 8956,10 грн. (15262,50 - 6306,40). Згідно п.п.2,4 ч.1 ст.367 КЗпП України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Тому суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в цій частині.

Outcome: approved