Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги обгрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем був укладений 18 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 610. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що спільне життя в них з відповідачем не склалося внаслідок різних поглядів на життя. Між ними постійно виникають непорозуміння, тому вони прийняли сумісне рішення припинити подружні стосунки та ведення спільного господарства, вирішили розділити бюджет та проживати окремо. В даний час кожен живе своїм життям. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, воно буде суперечити її інтересам та інтересам їх сина.Спору про поділ майна між ними не існує. Просить шлюб розірвати. Крім того позивачка вказує на те, що неповнолітній син проживає разом з нею. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов»язків по його матеріальному утриманню. Вказує, що в місяць вона витрачає на утримання дитини приблизно від 2 300 до 2 600 гривень, тому вважає, що правильним буде поділити порівну витрати, які вона несе на дитину щомісяця. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1300,00 гривень щомісяця, починаючи від дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, а в разі продовження навчання до досягнення дитиною 23 років. В судовому засіданні позивач підтримала свій позов, дала суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Вважає, що надання строку для примирення недоцільне, просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Відповідач в судовму засіданні позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами зареєстровано шлюб 18 вересня 2610 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 610 (а.с. 8). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], 25.07.2011 р. н.(а.с. 9). Також судом встановлено, що із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя, відсутності взаємопорозуміння, поваги і довіри, між сторонами виник конфлікт, який носить постійний характер і виключає спільне проживання подружжя та збереження шлюбу. Беручи до уваги наведене, та враховуючи, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки і позивач не бажає їх відновлювати, суд вважає, що шлюб сторін розпався, носить формальний характер, тому, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України такий шлюб слід розірвати. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статтей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, тому стягує з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). Судом встановлено, що відповідач свої батьківські обовязки по матеріальному утриманню дітей не виконує. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, наведені в ст. 182 СК України. Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в разі його навчання до досягнення ним 23 років, вважає їх передчасними, оскільки дитині виповнилося лише 1 рік 3 місяці, а відповідно до ст.199 ч.І СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Outcome: partial