Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю многофунціональне підприємство «Азовмашпром» (надалі за текстом ТОВ МП «Азовмашпром») про стягнення заробітної плати за період з січня 2012 року по вересень 2012 року у сумі 11866,12 гривень, а також середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 4814,80 грн. станом на 03.12.2012 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 07 квітня 2009 року по 14 вересня 2012 року працював у ТОВ МП «Азовмашпром» на посаді охоронника. На день звільнення у звязку з невиплатою відповідачем заробітної плати за січень-вересень 2012 року склалася заборгованість в сумі 11866,12 грн., що підтверджується відповідною довідкою наданою відповідачем, і яку він просить стягнути. Також просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку , який станом на 03.12.12 року складає 4814,80 грн. 19 лютого 2013 року позивач збільшив свої позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, просив нарахувати його на день винесення рішення судом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги в частині заявленої суми заборгованості по заробітної платі зменшив, пояснив, що підприємство частково у грудні 2012 року виплатило йому заборгованість по заробітної платі в сумі 4976,11 грн., тому просив стягнути 6890,01 грн., а також просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку станом на день винесення рішення суду. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, проти задоволення позову частково заперечував та пояснював, що підприємство визнає, що має заборгованість по заробітній платі перед позивачем у сумі 6890,01 грн. та зобовязується її сплатити. Щодо зобовязання стягнення з підприємства середнього заробітку за час затримки розрахунку, то в даній частині позовні вимоги не визнає, так як підставою відповідальності відповідно до ст..116 КЗпП є склад правопорушення, який включає два юридичних факти порушення строків розрахунку при звільненні та вина власника. Вважає, вини відповідача у несвоєчасному розрахунку з позивачем не має, у звязку з арештом коштів підприємства, який накладений Іллічівським відділом ДВС 25.06.2012 року. Арешт коштів чинний на день звільнення позивача та на даний час. Вважає, що в звязку з арештом коштів підприємство не мало можливості провести розрахунок з позивачем в день звільнення та не має на даний час. Просив позовні вимоги позивача задовольнити частково, тільки в частині стягнення заборгованості по заробітної плати в сумі 6890,01 грн., в іншій частині позовних вимог, відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, інші докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах із відповідачем з 07.04.2009 року по 14.09.2012 року. Прийнятий на посаду охоронника [PERSON] з обмеженою відповідальністю многофунціонального підприємства «Азовмашпром» на підставі наказу № 2 від 07 квітня 2009 року (а.с.43). Звільнений наказом від 14.09.2012 року № 210-к за власним бажанням на підставі ст..38 КЗпП України, про що зроблений відповідний запис у трудовій книжці за № 11 від 14.09.2012 року (а.с.12, 10-11). На час звернення до суду 04.12.2012 р. у відповідача існувала перед позивачем заборгованість із заробітної плати за період з лютого 2012 року по вересень 2012 року у сумі 11866,12 грн., що не заперечував відповідач. 24.12.2012 року відповідач частково погасив позивачу суму боргу по заробітної платі в розмірі 4976,11 грн. і залишилася заборгованість в сумі 6890,01 грн., з якою був згоден позивач. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.115 Кодексу Законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плати виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 6890,01 гривень. Що, стосується стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд прийшов до наступного. Як вбачається з наданої відповідачем виписки з банку та довідки № 60 від 25.01.2013 року, 24.12.2012 року позивачу частково була сплачена заробітна плата в сумі 4976,11 грн., тобто відповідач фактично на час винесення судом рішення не розрахувався з позивачем у повному обсязі. Згідно вимог ч. 1 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної платні без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фак тичного розрахунку. Як розяснено п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановляння рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. При цьому, сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. За таких підстав, суд вважає, що не заслуговують до уваги твердження відповідача, що 25.06.2012 року при проведення виконавчих дій накладено арешт на кошти ТОВ «Багатопрофільне підприємство «Азовмашпром», що містяться на всіх рахунках у всіх банківських установах, тому підприємство не мало можливості провести розрахунок з позивачем в день звільнення. Таким чином вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими. Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд вирішує питання про розмір стягуваної суми виходячи з наступного. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок №100), середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток, або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, аліментів, тощо. Оскільки у серпні 2012 року позивач знаходився у відпустці, а 14 вересня 2012 року звільнився, останніми двома календарними місяцями, що передують місяцю звільнення і враховуються для розрахунку середньої заробітної плати, є червень і липень 2012 року. При цьому, позивачем суду були надані розрахункові документи, які не оспорювалися у судовому засіданні відповідачем. - середньогодинна заробітна плата складає: (нарахована заробітна плата за червень 2012 року 1861,62 грн./192 відпрац. робочих годин, за липень 2012 року 1863,19 грн./192 відпрац. робочих годин). Середньогодинна заробітна плата складає (1861,62+1863,19): (192+192)=9,70 гривень. Розрахунок середнього заробітку за період затримки у розрахунку, враховуючи графік роботи позивача, а також то, що останній робочий день 14.09.2012р. [PERSON] відпрацював, за період з 15.09.2012р. по 28.02.2013р. включно (на час винесення судом рішення),становить: 15 вересня 2012 року відпрацював 4 зміни х 24 (годин) = 96 годин х 9,70грн. = 931, 2 грн.; жовтень 2012 року відпрацював 8 змін х24 (годин) = 192 годин х 9,70 грн. = 1862,40 грн.; листопад 2012 року відпрацював 7 змін х 24 (годин) = 168 годин х 9,70 грн. = 1629,60 грн.; грудень 2012 року відпрацював 8 змін х24 (годин) = 192 годин х 9,70 грн. = 1862,40 грн.; січень 2013 року відпрацював 7 змін х 24 (годин) = 168 годин х 9,70 грн. = 1629,60 грн.; лютий 2013 року відпрацював 7 змін х 24 (годин) = 168 годин х 9,70 грн. = 1629,60 грн. Всього: 9544,80 грн. і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідно зі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у дохід держави в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved