Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Великовербченської сільської ради, в якому на підставі ст.ст. 328, 392, 1216, 1220, 1234, 1235, 1268 ЦК України просила встановити факт належності [PERSON] на праві власності домоволодіння по вул. Першотравневій, 123 в с. В. Вербче Сарненського району та визнати за нею право власності на вказане домоволодіння а також земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Посилалась на те, що прийняла спадщину за заповітом, позов обґрунтувала відмовою нотаріуса видавати свідоцтво про право на спадщину та відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно для можливості оформлення спадщини. У судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлений позов підтримала, дала пояснення згідно заяви. Представник відповідача Великовербченської сільської ради в судове засідання не зявився, подав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов визнав. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення рішення у відсутності представника відповідача, який не зявився. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, визнання відповідачем позову не може бути прийняте судом, оскільки суперечить закону. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка надала суду копію свідоцтва про смерть [PERSON], яка померла14 вересня 2011 року, заповіт останньої, посвідчений секретарем виконкому Великовербченської сільської ради 30 грудня 2003 року, яким домоволодіння по вул. Першотравневій, 123 в с. В. Вербче а також право на земельну частку (пай) розміром 1,87 га заповідач заповіла позивачці [PERSON] Суду надана копія технічного паспорта комунального підприємства „Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації Рівненської обласної ради від 23 серпня 2012 року спірного домоволодіння, в якому власником зазначена [PERSON], роком забудови спірного будинку зазначений 1968 рік, рік забудови господарських приміщень не визначений. Відповідно до ст.1218 ЦК України 2003 року до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, до складу спадщини входять лише ті права та обовязки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах. Згідно з 1225 ЦК України 2003 року і ст. 131 ЗК України 2001 року право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до ст. 105 ЦК УРСР редакції 1963 року, яка діяла на час закінчення будівництва будинку, громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо). Судом не здобуто доказів, що за життя покійна [PERSON] збудувала житловий будинок відповідно до затвердженого проекту із дотриманням основних архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил у відповідності до проекту забудови. Згідно ж вимог ст. 331 ЦК України 2003 року право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, прийняття його до експлуатації та державної реєстрації. Відповідно до ст. 125 ЗК України 2001 року право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З доводів позивачки вбачається, що право власності [PERSON] на спірне домоволодіння на час її смерті не існувало, оскільки технічна документація домоволодіння виготовлена після смерті спадкодавця, державну реєстрацію права власності на домоволодіння не проведено. Щодо права власності [PERSON] на час її смерті на земельну ділянку, судом не здобуто доказів часу державної реєстрації такого права через відсутність у Державному акті ЯБ № 331843 дати реєстрації права власності. Крім цього, визначити встановлений заповітом обсяг спадщини в цій частині не видається можливим через заповітне розпорядження лише стосовно майнових прав на землю, а не права власності на землю. Оскільки в межах заявлених позивачкою позовних вимог та наданих суду доказів не видається можливим встановити обставини набуття права власності на нерухомість спадкодавцем, що в свою чергу створювало б підстави для виникнення такого права у спадкоємця, судом не може бути встановлений факт належності на праві власності покійній нерухомого майна та визнане право власності на спірні обєкти за позивачкою. На підставі ст.ст. 331, 1218, 1225 ЦК України 2003 року, ст. 125, 131 ЗК України, ст. 105 ЦК УРСР 1963 року,

Outcome: dismissed