Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-06 00:00:00

У липні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» ( далі ПАТ «Родовід Банк») про стягнення відсотків за користування коштами, пені, інфляційних нарахувань та відшкодування моральної шкоди за договором банківського вкладу. В обґрунтування позову зазначав, що 23 червня 2008 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк»(далі ТОВ «Укрпромбанк») був укладений договір банківського вкладу Перша Ластівка(депозиту) на суму 11000євро, строком на 390 днів, з 23 червня 2008 року по 17 липня 2009 року зі сплатою 9,8% річних за користування депозитом. У строк ТОВ «Укрпромбанк» своєчасно та в повному обсязі не повернув депозитний вклад. Правлінням Національного банку України у ТОВ «Укрпромбанку» було введено тимчасову адміністрацію та мораторій на задоволення вимог кредиторів. Сумісною постановою від 07.10.2009р. № 1133 всі депозитні справи, в тому числі і його боргове зобовязання передано до ПАТ «Родовид Банк». 17 березня 2010р. він уклав з ПАТ «Родовид Банком» договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку. Згідно цього договору, банк грубо порушив його право розпоряджатися своїми коштами та видавав їх йому, згідно ліміту по 1000грн. на добу. Крім того, відповідач, щоб зупинити виплату йому коштів вигадував різні акції, спочатку замінив картковий рахунок на іменну платіжну картку «VISA», потім кошти були перекладені на поточний рахунок з виплатою по 100грн.в день, за умови наявності коштів у касі. Залишок коштів 150 євро він отримував більше ніж пів року.15 серпня 2010 року відповідач уклав з ним строковий договір банківського вкладу «Ощадний», строком на 1 місяць, а потім переклав його на поточний рахунок. Посилаючись на те, що відповідачем не були виконані умови договорів про банківський вклад з ПАТ «Родовід Банком» «Укрпромбанком»з в частині своєчасного та в повному обсязі повернення депозитних вкладів та відсотків, просив суд стягнути з відповідача на його користь 1753,34євро,(еквівалентно 19877,93грн.) інфляційних збитків внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання, 2717,01євро(еквівалентно 30803,23 грн.)пені, 397,30 євро(еквівалентно 4504,26грн.)відсотків за понадстрокове користування депозитними вкладами, 10000грн. завданої моральної шкоди та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи при подачі позову. Пізніше позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з ПАТ «Родовід Банк» на його користь 1753,34євро,(еквівалентно 19877,93грн.) інфляційних збитків, внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання,2717,01євро(еквівалентно 30803,23 грн.)пені, 397,30євро (еквівалентно 4504,26грн.)відсотків за понадстрокове користування депозитними вкладами,10000грн. завданої моральної шкоди, обґрунтовуючи її тим, що відповідач через неповернення депозитних вкладів грубо порушив його права на вільне розпорядження його власністю, на економічну свободу, принизив його, спричинив фізичні та душевні страждання,а також просив стягнути 125 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи при подачі позову. В судовому засіданні позивач відмовився від частини своїх позовних вимог про стягнення з відповідача 2717,01євро пені(еквівалентно 30803,23грн.)Інші позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. При цьому просив суд стягнути з відповідача за договором депозиту від 23 червня 2008 року інфляційні збитки за період з 17.07.2009р. по 17.03.2010р.в сумі 754,80євро(0,68х11100) та 3% річних у сумі 234,47євро(11100х3%:365дн.х257дн.). За депозитним договором від 18.08.2010р.стягнути з відповідача інфляційні збитки за період з 18.09.2010р.по 26.05.2011р. в сумі 572,83євро(7956х1,072) та 3% річних у сумі 162,83євро(7956х3%:365днх249дн.)Також стягнути моральну шкоду у сумі 10000 грн. у звязку з тим,що у наслідок неповернення його грошових коштів відповідач порушив попередній уклад життя. Він важко переживав обставини, що сталися з вини відповідача на побутовому рівні та у сімейному житті. Ухвалою суду від 17.08.2012р. відмова позивача від частини позовних вимог була прийнята судом і в цій частині справа закрита. Представник відповідача позов не визнав у повному обсязі посилаючись на те, що позивач у своєму позові вимагає стягнути інфляційні збитки, внаслідок прострочення виконання двох грошових зобов'язань, а також 3% за понадстрокове користування депозитними вкладами, один з яких він укладав з ТОВ «Укрпромбанк», а не з ПАТ «Родовід Банком». Інші позовні вимоги також є безпідставними та такими, що не відповідають закону. Далі зазначив, що нарахування інфляційних витрат розраховується виключно до договорів в національній валюті - гривні, тому застосування цієї норми закону до договору у євро не можливо. Крім того, законодавством України в т.ч. Закону України «Про захист прав споживачів» не передбачено стягнення моральної шкоди за невиконання договору банківського вкладу чи поточного рахунку. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі суд ухвалюючи рішення суд виходить з такого. 23 червня 2008 року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» укладено договір банківський вкладу (депозиту) "Перша Ластівка». Відповідно до п. 1.1. договору, позивач передав ТОВ «Укрпромбанк» грошову суму у розмірі 11100євро. Договір укладався строком на 390 днів і відповідно до п. 1.1. договору, банк зобов'язувався повернути йому вклад 17 липня 2009 року та 9,8% за користування коштами на умовах та в порядку, визначеному договором. ТОВ «Укрпромбанк» не повернув у строк банківський вклад позивача. 20.01.2009р. правлінням Національного банку України прийняте рішення про введення тимчасової адміністрації у ТОВ «Укрпромбанк» строком на один рік з 21.01.2009р по 21.01.2010р. призначення тимчасової адміністрації введення мораторію на задоволення вимог кредиторів строком на 6 місяців, а потім цей термін продовжений до 21.01.2010р.Сумісною постановою Кабінету Міністрів України і Національного банку України від 07.10.2009р. №1133 «Про взаємодію Кабінету Міністрів України і Національного банку України щодо відчуження ТОВ «Український промисловий банк» зобовязань за вкладами фізичних осіб та активів публічному акціонерному товариству «Родовід Банк» всі депозитні справи, в тому числі боргові зобовязання відповідача по депозитним вкладам, строк виконання яких закінчився, було передано ПАТ «Родовід Банк». Передача вкладу позивача підтверджується укладанням із ПАТ «Родовід Банк» договору на відкриття та обслуговування карткового рахунку №РР/UKRVCLAD/002-8446-12-2009 від 17.03.2010р. та отримання вкладу, який розміщувався на рахунку ТОВ «Укрпромбанку» ( а. c. 12-13). Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2010 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Укрпромбанк» про стягнення 8000євро боргу,7118,89грн. інфляційних збитків внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання,18376,91грн.пені,2273,61грн.відсотків за понадстрокове користування депозитним вкладом та 10000грн. завданої моральної шкоди за договором банківського вкладу (депозиту), було відмовлено. У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки у справі брав участь позивач, що і у цій справі, обставини, встановлені рішенням суду від 31 серпня 2010 року не підлягають доказуванню. Тобто доказів вини відповідача у неповерненні банківського вкладу за зобовязанням ТОВ «Укрпромбанку» позивач суду не надав, а його твердження про це не відповідають встановленим судом обставинам. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід і іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором. Ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Аналіз цієї норми закону вказує на те,що наслідки просрочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та не залежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання. Судом також встановлено, що 18.08.2010р. [PERSON] уклав з банком договір №ДРЄ.545.ОЩ01-5429/08-2010 про строковий банківський вклад «Ощадний» строком на 1 місяць до 18.09.2010р. на суму у 8000євро під 6% річних від суми вкладу. (а.с. 15 16) 15.09.2010р. [PERSON] звернувся до банку з заявою про повернення вкладу та процентів. (а.с. 17) Згідно акту про повернення грошових коштів за договором банківського вкладу від 04.10.2010р. [PERSON] отримав суму вкладу та відсотки по ньому в повному обсязі і претензій до банку не має. Пункти розділу 5 Договору щодо сплати сторонами пені вважаються такими, що втратили силу з моменту підписання цього акту. (а.с.18) У той же день, тобто 04.10.2010р. [PERSON] уклав з банком договір ПРЄ.545.ПРР-1398/10-2010 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичних осіб резидентів. ( а.с. 19-20) Позивач звернувся до відповідача саме 04.10.2010р., що підтверджується заявою про відкриття рахунку та заявою про переведення залишків грошових коштів на поточний рахунок. Отже [PERSON] вільно розпоряджався своїми коштами відповідно до умов договору. Тому твердження позивача, що відповідач не виконав умови п. 3.1.3 договору на підставі його заяви від 28.01.2011р. є безпідставними, оскільки його заява не є платіжним дорученням тв. Не містить всіх необхідних реквізитів відповідно до вимог чинного законодавства. 24.04.2011р. відповідач, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України і Національного банку України від 30.03.2011р. № 323 «Про взаємодію Кабінету Міністрів України і Національного банку України щодо відчуження публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» зобовязань перед фізичними особами за вкладами та активів відкритому акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» передав активи (зобовязання до ВАТ «Ощадбанк України», в тому числі і зобовязання перед [PERSON] ( а.с. 57-58, 79) Пунктом 18 Постанови № 5 від 30.03.2012 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних «Про практику застосування судового законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом ст. 552, ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті та три процента річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за виконання або неналежне виконання зобовязання. Як убачається з укладеного сторонами договору банківського вкладу він укладений в іноземній валюті і за порушення зобовязання відшкодування моральної шкоди договором не передбачено. За таких обставин вимоги позивача про стягнення відсотків за користування коштами, інфляційних нарахувань та відшкодування моральної шкоди за договором банківського вкладу Перша Ластівка(депозиту) від 23 червня 2008 року та строковим договором банківського вкладу «Ощадний» від 15.08.2010р., укладеними у іноземній валюті не ґрунтується на законі та не підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає, що у задоволенні позову треба відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed