Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-06 00:00:00

13.12.2012 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. В подальшому, а саме 03.01.2013 року, [PERSON] подав уточнену позовну заяву до Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області в якій просив визнати за ним право власності на земельні ділянки, площею 0,250 га та 0,145 га, що розташовані в с. Соколово по вул. Отакара Яроша, Зміївського району Харківської області, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства відповідно, які належали його померлому 13.09.2005 року батькові [PERSON] на підставі державних актів на право приватної власності на землю серія ХР 12-00-070170 від 23.01.1998 року та ХР 12-00-070171 від 23.01.1998 року. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначив, що\~ 13.09.2005 року помер його батько [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина у вигляді недобудованого житлового будинку (готовність 90,21%), та зазначених вище земельних ділянок. Він є єдиним спадкоємцем за законом, котрий прийняв спадщину, оскільки інші спадкоємці відмовилися від її прийняття на його користь. Позивач вказав, що звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька своєчасно та у встановленому законом порядку, однак оформити спадщину на земельну ділянку він не має змоги, оскільки при зверненні до управління Держкомзему у Зміївському районі Харківській області йому було відмовлено у наданні витягу з поземельної книги в зв'язку з відсутністю даних щодо внесення земельних ділянок до електронного реєстру. [PERSON] просив задовольнити його позовні вимоги з вищевказиних підстав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до канцелярії суду заяву, в якій зазначив, що на задоволені позовних вимог наполягає, просив справу розглядати за його відсутності. Від Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника з зазначенням, що вони не мають заперечень проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням провести розгляд справи за його в відсутності у якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідач [PERSON] не зявився у судове засідання, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог. Від третьої особи - управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області надійшли письмові пояснення з приводу позовних вимог [PERSON], в яких зазначили, що заперечень щодо задоволення позовних вимог вони не мають, просили провести розгляд справи за відсутності їх представника. Представник Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області у судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ \~ В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України,\~ \~ кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 029501, виданого 15 вересня 2005 року Соколівською сільською радою Зміївського району Харківської області, [PERSON], помер 13.09.2005 року /а.с. 6/. За життя [PERSON] на праві власності належали земельні ділянки, площею 0,250 га та 0,145 га, які розташовані за адресою с. Соколово, вул. Отакара Яроша Зміївського району Харківської області, за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства відповідно, які належали померлому на підставі державних актів на право приватної власності на землю серія ХР 12-00-070170 від 23.01.1998 року та ХР 12-00-070171 від 23.01.1998 року. /а.с. 11, 12/. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги після померлого 13.09.2005 року [PERSON] /а.с. 7/. З довідки Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 13.02.2013 року №622, вбачається, що після померлого 13 вересня 2005 року [PERSON], до нотаріальної контори звернулися: 09 березня 2006 року з заявою про прийняття спадщини син померлого [PERSON], 09 березня 2006 року від [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про відмову від спадщини на користь [PERSON] 14 червня 2006 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на недобудований будинок, готовністю 90,12% з надвірними будівлями, що розташований в с. Соколово, вул. О. Яроша, 1-б Зміївського району Харківської області на ім'я [PERSON] / а.с.27/ У своєму листі від 05.01.2012 року за №01-15/39, управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області надало пояснення [PERSON] з приводу його звернення, де вказали про відсутність в автоматизованій системі даних про земельні ділянки, відомостей про земельні ділянки належні [PERSON], та неможливість внесення таких відомостей в зв'язку зі смертю [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду. / а.с. 26 / Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення.\~ \~ Відповідно до ст. 1261 ч. 1 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до частини 1 пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереження її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право вланості на землю або іншим правовстановлюючим документом. Таким чином, судом встановлено, що за життя [PERSON] належали земельні ділянки на праві власності, позивач фактично прийняв спадщину шляхом своєчасного звернення до нотаріальної контори, однак він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на зазначені земельні ділянки, оскільки нотаріальною конторою в цьому йому було відмовлено. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом та необхідності його задоволення.

Outcome: approved