Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою і просить поділити майно, що є їх з відповідачем сумісною власністю, виділивши їй в натурі: будинок, розташований по вул. Леніна, 124 в смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області, вартістю 43 606 гривень 00 копійок; - комп'ютер вартістю 4 700 гривень 00 копійок; -стіл комп'ютерний вартістю 360 гривень 00 копійок; -пилосмок LG вартістю 298 гривень 00 копійок; - меблевий набір (диван та два крісла) вартістю 2 578 гривень 00 копійок; -бойлер вартістю 800 гривень 00 копійок. Всього на суму 52 342 гривні 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що за час проживання у шлюбі з 06.02.1999 року вони з [PERSON] придбали наступне майно на суму 105842,00 грн.: - будинок, розташований по вул. Леніна, 124 в смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області, вартістю 43 606 гривень 00 копійок; - автомобіль марки ЗАЗ-Daewoo sens, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 50000 грн.; - комп'ютер вартістю 4 700 , 00 грн.; - стіл комп'ютерний вартістю 360,00 грн.; - холодильник Атлант вартістю 3500,00 грн.; - пилосмок LG вартістю 298,00 грн.; - меблевий набір (диван та два крісла) вартістю 2 578,00 грн.; - бойлер вартістю 800,00 грн. Зазначене майно придбане ними за спільні кошти та підлягає поділу по ? частини кожному, відповідно до вимог ст.ст. 60, 67, 69, 70, 71 СК України. Автомобіль проданий [PERSON] невідомій особі без її дозволу, та позивач вважає, що продаж автомобіля здійснено формально, для виключення автомобіля зі складу спільного нажитого майна. Згідно вимог зустрічного позову [PERSON] просить: - визнати, що житловий будинок № 124 по вулиці Леніна смт. Приазовське належить йому на праві особистої власності; - визнати за [PERSON] право власності на ? частину сумісного майна та виділити йому наступне майно: кольоровий телевізор Akira-21, вартістю 800 грн., електродухову шафу, вартістю 150 грн.; - інше майно на суму 1127 грн. виділити відповідачці, стягнувши з неї на його користь різницю вартості виділеного майна у розмірі 88 грн.; - стягнути з відповідачки на його користь судові витрати в сумі 570 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що вони з [PERSON] у період шлюбу за спільні кошти придбали: кольоровий телевізор Akira-21, вартістю 800,00 грн.; електродухову шафу, вартістю 150,00 грн., фотоапарат Samsung-EC S630GZB FA, вартістю 617,88 грн., мікрохвильову піч LG, вартістю 510,00 грн., всього на суму 2077,88 грн. Крім того, зазначив, що житловий будинок, незважаючи на те, що був придбаний у шлюбі, але за його особисті кошти, які він отримав від продажу квартири [ADDRESS], яка належала йому на підставі договору дарування від 09.08.3005 року та продана ним за 135000 грн., згідно договору купівлі-продажу від 01.04.2008 року, а спірний житловий будинок було придбано за 35886,00 грн., станом на 15.06.2011 року інвентаризаційна вартість складає 43606,00 грн. Тому, на підставі п.3ч.1ст.57 СК України, будинок по вулиці Леніна, 124 є його особистою власністю та не підлягає розділу. В судовому засіданні [PERSON] і її представник [PERSON] підтримали заявлені вимоги первісного позову за обставинами, викладеними в ньому. [PERSON] та його представники [PERSON] і [PERSON] в судових засіданнях також підтримали заявлені вимоги зустрічного позову за обставинами, викладеними в ньому. Заслухавши пояснення сторін, опитавши свідків та дослідивши письмові докази суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог первісного та зустрічного позовів з наступних підстав. Майно (кожна річ, крім речей індивідуального користування), набуте подружжям за час шлюбу, згідно ст. 60 СК України, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ цього майна, незалежно від розірвання шлюбу та у разі його поділу, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Якщо у придбання майна подружжя крім спільних коштів вкладені і кошти, отримані від реалізації особистого майна одного з них, то при доведеності цього факту частка у спільному майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю (частини 1, 7 ст. 57 СК). Відповідно до ст. 60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 06.02.1999 року, проживали разом і вели спільне господарство з цього часу до 06.06.2011 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які проживають разом із матір'ю - [PERSON]. Зазначені обставини визнані сторонами в судовому засіданні. В зазначений період подружжям придбаний будинок за адресою: вулиця Леніна,124 смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області ціною 35886, 00 грн., згідно договору купівлі-продажу, укладеного 14.05.2009 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] (а.с.30). Станом на 15.06.2011 року (подання первісного позову - 04.07.2011 року) інвентаризаційна вартість будинку складає 43606,00 грн., яка не заперечується сторонами. В судовому засіданні [PERSON] наполягає на тому, що цей будинок придбаний за його особисті кошти, які він отримав після продажу подарованої матір'ю йому квартири. Встановлено, що згідно договору дарування квартири від 09.08.2005 року [PERSON] добровільно передала безоплатно у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], вартістю 19931,00 грн. (а.с.25,26). Зазначена квартира продана [PERSON] 01.04.2008 року [PERSON] за ціною 135000,00 грн., згідно договору купівлі-продажу (а.с.27-29). Як пояснив [PERSON], кошти виручені від продажу цієї квартири він витратив при покупці: будинку по вулиці Фрунзе в смт. Приазовському для його матері [PERSON] ціною 43000,00 грн., автомобіля марки ЗАЗ-Daewoo sens, реєстраційний номер [NUMBER], за ціною 100 грн., згідно біржового договору від 22.05.2008 року (а.с.79). Решту коштів обміняв на 11637,50 євро, які вніс 01.04.2008 року на свій особовий рахунок в ПАТ [PERSON] [PERSON], а 14.04.2008 року зняв 11500,00 євро, згідно виписки з рахунку (а.с.143,144). Зазначені кошти зберігав за місцем проживання та 14.05.2009р. обміняв їх на гривні і за них придбав будинок № 124 за адресою вулиця Леніна смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області за ціною 35886, 00 грн. [PERSON] в судовому засіданні заперечила, що будинок № 124 придбаний за вказані [PERSON] кошти, так як він їх на момент покупки будинку 14.05.2009 року частково потратив і її батьки та бабця їм дали для придбання будинку гроші в сумі близько 30000 грн. Пояснення сторін в судовому засіданні не можуть сприйматися як докази на підтвердження зазначених ними обставин, тим паче, що пояснення їх на протязі всього часу розгляду справи змінювалися. Так, [PERSON] спочатку розгляду справи зазначила, що будинок № 124 вони придбали за гроші, які [PERSON] виручив від продажу подарованої йому квартири, але в подальшому та до кінця розгляду справи свої пояснення змінила. Свідки в судовому засіданні родичі [PERSON] - батько [PERSON], мати [PERSON], рідна сестра [PERSON] в судовому засіданні зазначали, що вони для покупки подружжям будинку № 124 давали їм кошти в сумі близько 30000 грн., так як на момент покупки будинку [PERSON] витратив гроші, виручені від продажу квартири. Конкретна сума, яка надана подружжю, ніким із свідків не названа. [PERSON] зазначав, що купив своїй матері будинок по вулиці Фрунзе в смт. Приазовському за 43000 грн., пізніше зазначив, що за 31507 грн., а свідок його мати [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що їй був куплений будинок за 34000 грн. Будь які письмові докази на підтвердження цієї обставини сторонами не надані. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], надали пояснення про обставини покупки [PERSON] Будинку № 124 по вулиці Леніна в смт. Приазовське, зазначивши, що вони знають зі слів інших осіб та [PERSON] про те, що останній придбав спірний будинок за особисті кошти, виручені від продажу квартири [ADDRESS], тобто подарованої йому матір'ю. Згідно протоколу судового засідання від 28.02.2012 року Рахівського районного суду Закарпатської області, свідок [PERSON] пояснив, що в 2009 році [PERSON] придбано будинок в смт. Приазовському по вул. Леніна, 124 за кошти його матері, які були отримані нею внаслідок продажу квартири. Про ці обставини йому відомо, оскільки з [PERSON] він знаходив в дружніх відносинах. В день оформлення правочину купівлі-продажу даного житлового будинку він був присутній у нотаріальній конторі при передачі [PERSON] грошей в сумі біля 30000 грн. продавцю Свідок зазначив, що він особисто їздив з [PERSON] до м.Мелітополя, щоб обміняти євро на гривні (а.с.131,132). Суд критично відноситься до показань свідків, які опитані за клопотанням сторін, так як свідки кожен окремо є або родичем або перебувають в дружніх відносинах із одним із сторін і можуть бути заінтересовані у вирішенні справи. Крім того, показання свідків про те, що вони знають обставини належності коштів за які придбаний будинок № 124 лише зі слів [PERSON] чи [PERSON], не дають змоги зробити беззаперечний висновок, що дійсно кошти, які [PERSON] зняв із рахунку 14.04.2008 року не були витрачені на момент покупки будинку 14.05.2009 року і саме за його особисті кошти придбаний спірний будинок. Статтею 65 СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, згода другого з подружжя має бути подана письмово та нотаріально засвідчена. Відповідно до нотаріально засвідченої письмової заяви [PERSON] від 14.05.2009 року № 148, вона дала згоду на купівлю її чоловіком [PERSON] за сумісно набуті ними в період зареєстрованого шлюбу грошові кошти будинку № 124 по вулиці Леніна в смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області (а.с.89). Зазначена заява, яка, відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України, жодним належним та допустимим письмовим доказом не спростована іншою стороною, дозволяє суду зробити висновок про те, що будинок № 124 за адресою: вулиця Леніна смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області дійсно придбаний подружжям за сумісно набуті ними в період зареєстрованого шлюбу грошові кошти. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чорловік не доиовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Суд в межах заявлених позовних вимог, та враховуючи розяснення п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" приходить до висновку про можливість вирішення даного спору про поділ майна подружжя - будинку № 124 за адресою: вулиця Леніна смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області, шляхом визнання ідеальних часток подружжя в майні без його реального поділу з залишенням майна у їх спільній частковій власності. Відповідно до листа Мелітопольського ВРЕР ДАІ № 418 від 17.03.2012 року автомобіль ЗАЗ-Daewoo Т 13110, реєстраційний номер [NUMBER] в період з 27.05.2008 року по 13.05.2011 року був зареєстрований за [PERSON] на підставі біржової угоди № 803666 від 22.05.2008 року, 13.05.2011 року цей автомобіль знятий з обліку для реалізації та 21.05.2011 року на підставі довідки-рахунку КІМ № 635227 від 17.05.2011 року зареєстрований за [PERSON], [INFO], яка проживає [INFO] (а.с.147). Згідно пояснень [PERSON] зазначений автомобіль придбаний ним за його особисті кошти, виручені від продажу подарованої йому квартири. [PERSON] в судовому засіданні надала такі ж пояснення та не назвала підстави поділу автомобіля. Окрім того, у зв'язку з тим, що вказаний автомобіль на день подання позовної заяви (04.07.2011 року) належить іншій особі і вимоги до цієї особи не пред'явлені, договір відчуження автомобіля недійсним не визнавався, в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що автомобіль марки ЗАЗ-Daewoo sens, реєстраційний номер [NUMBER] не підлягає поділу між сторонами. З тих же підстав не підлягає поділу холодильник Атлант, який відповідно до гарантійної карти проданий магазином Техніка 10.01.2011 року [PERSON] (а.с.40-43). Будь яких доказів на спростування цієї обставини та належність холодильника подружжю сторонами не надано. До майна, що підлягає поділу [PERSON] зазначено комп'ютер вартістю 4700 грн., а [PERSON] - фотоапарат Samsung-EC S630GZB FA, вартістю 617,88 грн., але кожна із сторін заперечує наявність у них цих предметів. Враховуючи те, що сторони не довели їх наявність на цей час, а також, не вказали і не довели обставини, що хтось здійснив відчуження цього майна чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, суд дійшов висновку про відсутність підстав для включення цих речей до майна, що підлягає поділу, а також врахування їх вартості при поділі. Сторони в судовому засіданні підтвердили наявність в будинку № 124 по вулиці Леніна в смт. Приазовське наступних речей, які належать до майна, що підлягає поділу, а саме: стіл комп'ютерний, пилосмок, меблевий набір, бойлер, кольоровий телевізор, електродухова шафа та мікрохвильова піч, тому зазначене майно підлягає поділу відповідно до їх згоди в судовому засіданні, а саме [PERSON] - меблевий набір та бойлер, інше майно [PERSON] Будь які письмові докази про належність зазначених вище предметів іншим особам сторонами суду не надані. Враховуючи розяснення п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Щодо вартості зазначеного майна то сторонами в судовому засіданні погоджена ціна кольорового телевізора 800 грн., електродухової шафи 150 грн., мікрохвильової печі 510 грн. Відносно іншого майна [PERSON] зазначені такі ціни: стіл комп'ютерний 360 грн., пилосмок 298 грн., меблевий набір (диван та два крісла) 2578 грн., бойлер 800 грн., а [PERSON] наступні: стіл комп'ютерний 200 грн., пилосмок 100 грн., меблевий набір (диван та два крісла) 1500 грн., бойлер 600 грн. Враховуючи те, що жодна із сторін не надала належних та допустимих доказів про дійсну вартість речей, тому судом визначаються ціни на вказане майно на свій розсуд, виходячи із середньої ціни, між цінами, названими сторонами, а саме: стіл комп'ютерний 280 грн., пилосмок 199 грн., меблевий набір (диван та два крісла) 2039 грн., бойлер 700 грн. Відповідно до визначених цін на рухоме майно [PERSON] виділяється речей на загальну суму 2739 грн, а [PERSON] - на 1939 грн, тому різниця вартості виділеного майна у розмірі 400 грн. підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON]

Outcome: partial