Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю Житло-Гарантзвернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В подальшому позовні вимоги до [PERSON], [PERSON] залишили без розгляду ( а.с. 101). В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що відповідно до норм Житлового Кодексу України та Правилами користування жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, власники (наймачі) квартир зобовязані щомісячно проводити оплату за житлово-комунальні послуги. Відповідачка в порушення діючих законодавчих та нормативних актів не вносить плату за користування житлово-комунальними послугами в результаті чого з 01.07.2008 року по 31.07.2011 року утворилася заборгованість в розмірі 448,30 гривень. ТОВ Житло-Гарантбула подана заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості та оплачені розходи на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30 гривень. Судовий наказ № 2н-28/11 від 13.04.2011 року був скасований ухвалою суду від 26 травня 2011 року. Просить суд стягнути з відповідачки на користь ТОВ Житло-Гарантзаборгованість за користуванням житлово-комунальними послугами в сумі 448,30 гривень з урахуванням індексу інфляції за час прострочки у розмірі 218,24 гривень, з урахуванням 3% річних в сумі 13,44 гривень, нарахованих на суму заборгованості а всього 679,98 гривень за період з 01 липня 2008 року по 31 липня 2011 року. Крім того, просить суд також стягнути з відповідачки на користь товариства 30 гривень за сплату інформаційно технічного забезпечення судового процесу, 30 гривень розтрати на правову допомогу. Представник позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю Житло-Гарант, що діє на підставі довіреності, [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, в подальшому надала суду письмові пояснення по справі, в яких вказувала на те, що ТОВ Житло Гарантє обслуговуючою організацією, діяльність якої направлена на утримання будинків та при будинкової території. Між ТОВ Житло-Гарантта Орджонікідзевський-158 був укладений договір на обслуговування буд. №63 по вул. Московській, який діяв до січня 2009 року. Згідно п.3.2.3. Договору ТОВ Житло-Гарантмає право стягнути борг окремо з кожного квартиронаймача, укладати договір на реструктуризацію заборгованості. Вказаний договір ніким не оспорювався та діяв на момент користування відповідачкою послугами ТОМ Житло-Гарант, тобто між ТОВ Житло-Гаранті відповідачкою існували належним чином оформлені договірні правовідносини, внаслідок чого у відповідачки виникли зобовязання по сплаті фактично отриманих послуг. За весь період технічного обслуговування буд. №63 по вул. Московській з претензіями відносно не надання або не якісного надання послуг про перерахунок плати за надання послуг відповідачка в ТОВ Житло-Гарантне зверталась. Згідно розрахунку, заборгованість відповідачки по витратам на утримання будинку та при будинкової території за період з 01.07.2008 року по 21.91.2009 рік складає 448, 30 гривень. Просила про повне задоволення позову та надала заяву з проханням в подальшому розглядати дану справу без її участі. Відповідачка [PERSON] у відкритому судовому засіданні не визнала позовні вимоги ТОВ Житло-Гарантв подальшому надала суду письмові пояснення по справі, в яких вказувала на те, що вона не укладала з позивачем договір на обслуговування будинку та згоди від її імені на його укладення не давала. Договір, на який посилається позивач як на обґрунтування своїх вимог не може бути доказом її згоди на обслуговування ТОВ Житло гарантбудинку №63 по вул. Московській, оскільки він укладений між головою ЖСК [PERSON], яка стала нею в 2008 році з моменту існування кооперативу, тому всі угоди укладені до 2008 року є недійсними. Звертаючись до суду із позовом, позивач не надав жодного доказу, що підтверджував би реально виконані роботи та надані послуги, а також витрати, повязані з виконанням таких робіт та послуг. Зауважила, що споживач має здійснювати оплату за надані послуги, а не за отримані квитанції з вказівкою суми до сплати. Просила у задоволенні позовних вимог ТОВ Житло гарантвідмовити в повному обсязі та подала заяву з проханням в подальшому розглядати дану справу без її участі. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ Житло-Гарантза наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі довідки ЖЕК №19 від 09.03.1992 року зареєстрованої в БТІ м. Маріуполя ( а.с. 111-113). Будинок № 63 по вулиці Московській у м. Маріуполі є будинком ЖБК Орджонікідзевський 158. Між ТОВ Житло-Гарантта ЖБК Орджонікідзевський 158був укладений договір на обслуговування будинку № 63 по вулиці Московській ( а.с. 11-12). Договір діяв до січня 2009 року. В січні 2009 року даний договір було розірваний, про що не заперечували сторони. Відповідно до умов даного договору ЖБК передає, а ТОВ Житло-Гарант, приймає по акту на обслуговування кооперативне домоуправлінні за адресою вулиця Московська будинок 63 у м. Маріуполі. ТОВ Житло-Гарант, зобовязується обслуговувати будинок, а також належні території за вказаною адресою на рівних умовах з державним житлом, відповідно до Правил та норм технічної експлуатації будинків, та на умовах договору. Відповідно до умов даного договору, п.п. 2.1.3, 2.1.4 ЖБК зобовязаний своєчасно приймати та оплачувати ВАТ Житло-Гарантроботи, які передбачені договором, та оплачувати послуги ТОВ Житло-Гарантза технічне утримання будинку. Відповідно до п. 3.2.3 договору ТОВ Житло-Гарант має право стягнути борг через господарській суд в цілому по ЖБК та окремо с кожного квартиронаймача, укладати договори на реструктуризацію боргу. Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідачів з витрат на утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 липня 2008 року по 31 липня 2011 року складає 448,30 гривень (а.с.8). Відповідно до вимог ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст. 17 Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, власники та наймачі квартир зобовязані своєчасно вносити плату за обслуговування та ремонт будинку, а також плату за комунальні послуги, у тому числі й за послуги по опаленню та гарячому водопостачанню. Відповідно до ст. 20, ст. 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Статтею 14 Закону України Про житлово-комунальні послугипередбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій затверджені рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 214 від 16.08.2006 року, з послідуючими змінами (а.с.16). Відповідно до ст. 18 \~Закону України Про житлово-комунальні послуги\~у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. \~ Проте з \~претензіями щодо ненадання певних послуг, або їх неналежної якості відповідачка відповідно до ст. 18 \~Закону України Про житлово-комунальні послуги, \~до позивача не зверталась. При вирішенні спору по суті не приймає до уваги посилання відповідачки, що вона не зобовязана оплачувати житлові-комунальні послуги у звязку з тим, що вона не укладала з ТОВ Житло-Гарантдоговір на обслуговування, та договір який був укладений між ТОВ Житло-Гарантта ЖКБ Орджонікідзевський не має ніякої сили виходячи з наступного. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обовязки. Мешкаючи в багатоквартирному будинку, який обслуговував позивач, а саме, забезпечував належне централізоване опалення, холодне водопостачання та водовідведення, обслуговував внутрішньобудинкові мережі, виконував поточний ремонт кровлі, прибирання прибудинкової території, \~користуючись цими послугами на протязі тривалого проміжку часу, відповідачка своїми діями підтвердила наявність між нею та позивачем фактичних договірних правовідносин, внаслідок яких у відповідачки виникли обовязки по сплаті фактично отриманих послуг. Крім того, між ЖБК Орджонікідзевський 158та ТОВ Житло-Гарантбув укладений договір на обслуговування будинку № 63 по вулиці Московській у м. Маріуполі. Даним договором передбачені права та обовязки сторін, в тому числі обовязки ЖБК своєчасно оплачувати послуги та роботи ТОВ Житло-Гарант, та право ТОВ Житло-Гарантстягнути борг через господарській суд в цілому по ЖБК та окремо с кожного квартиронаймача, укладати договори на реструктуризацію боргу. Оскільки даний договір ніким не оспорювався, на момент користування відповідачем послуг ТОВ Житло-Гарантбув діючим, то суд вважає, що між ТОВ Житло-Гарантта відповідачкою [PERSON] також існували належним чином оформлені договірні правовідносини, внаслідок яких у відповідачки виникли обовязки по сплаті фактично отриманих послуг. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ Житло-Гарант в частині стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 448,30 гривень, а тому задовольняє позовні вимоги ТОВ Житло-Гарант в цій частині позову. Відповідно до п.10 ч.3 ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послугиспоживач зобовязаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом або договором розмірах. Отже, спеціальним Законом, який є Закон України Про житлово-комунальні послуги, і який регулює правовідносини сторін у галузі надання комунальних послуг, передбачається відповідальність споживача за несвоєчасну оплату отриманих комунальних послуг лише у вигляді пені. Відповідальність споживача у вигляді сплати інших сум, у тому числі 3% річних та інфляційного нарахування, вказаним Законом не передбачена, тому суд відмовляє у задоволені позову ТОВ Житло-Гарантв частині стягнення індексу інфляції 2,4% від суми заборгованості у розмірі 218,24 гривень, та 3% річних в сумі 13,44 гривень. Згідно із ст. 56 ЦПК України особа, яка надає правову допомогу має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених документів, бути присутнім у судовому засіданні. Оскільки правова допомога не включає здійснення представництва інтересів сторін в судовому процесі, то суд відмовляє в задоволені вимог ТОВ Житло-Гарантпро стягнення оплати за представництво в суді у розмірі 30 гривень. Також суд відмовляє у задоволені позову про стягнення 30 гривень за інформаційно-технічне забезпечення при звернення до суду з позовною заявою, оскільки дані витрати не передбачені чинним ЦПК України та Законом України Про судовий збірвід 08.07.2011 року. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судові витрати в розмірі 214 гривень 60 копійок.

Outcome: partial