Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-11 00:00:00

У липні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 08 березня 2011 року померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. Ще за життя 18 березня 2008 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила особисте розпорядження, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, що належатиме їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідала їй, [PERSON] У визначений законом строк вона подала приватному нотаріусу Броварського районного нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] 19 серпня 2011 року приватний нотаріус [PERSON] відкрила спадкову справу після померлої 08 березня 2011 року [PERSON] Під час оформлення спадщини за заповітом вона дізналась, що за життя спадкодавець [PERSON] з невідомих їй причин не оформила належним чином правовстановлюючі документи на належну їй частину житлового будинку № 16 по вулиці Червоноармійській у селі Заворичі Броварського району Київської області, що входить до складу спадкового майна. З 18 червня 1975 року по день смерті [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] Зазначений житловий будинок побудований ними спільно за час їхнього перебування у шлюбі, має загальну площу 65,5 м2, житлову площу 41,8 м2, складається із двох житлових кімнат, розташований на земельній ділянці площею 0,3000 га. Відповідно до ст. 22 КпШС України (1969 року), чинного на час побудови житлового будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно із витягом із погосподарської книги № 167 від 29 лютого 2012 року за 2006-2011 роки, особовий рахунок № 634, членами домогосподарства за адресою: село Заворичі Броварського району Київської області, вулиця Червоноармійська, 16, є: [PERSON] голова двору та [PERSON] його дружина, яка померла 08 березня 2011 року. Оскільки зазначений вище житловий будинок побудований [PERSON] спільно із [PERSON] за час їхнього перебування у шлюбі, цей житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, тому кожному із належить по ? частки даного будинку. Виходячи з наведеного, враховуючи, що на час смерті [PERSON] належала ? частка вказаного житлового будинку, у визначений ст. 1270 ЦК України строк вона, [PERSON], подала приватному нотаріусу [PERSON] заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], вважає, що як спадкоємець за заповітом вона має право на спадкування належної спадкодавцю ? частки житлового будинку, розташованого у селі Заворичі Броварського району Київської області по вулиці Червоноармійській, 16. 28 листопада 2011 року уже після смерті [PERSON] виконавчий комітет [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області прийняв рішення про визнання права власності на весь зазначений житловий будинок за відповідачем [PERSON] без урахування того, що цей будинок побудований у шлюбі та ? частка даного будинку належала померлій [PERSON] Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу [PERSON] розяснила їй, що якщо право власності на майно за життя спадкодавця не було зареєстроване у бюро технічної інвентаризації, із питанням визнання в порядку спадкування права власності на нерухоме майно необхідно звертатися до суду. Просила визнати недійсним рішення [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області від 28 листопада 2011 року № 108 про визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок, що знаходиться у селі Заворичі Броварського району Київської області по вулиці Червоноармійській, 16, та визнати за нею, [PERSON], право власності на ? частку цього житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позивач [PERSON] у суді позов підтримала, позовні вимоги збільшила та уточнила. Просила визнати частково недійсним рішення виконкому [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області від 28 листопада 2011 року № 108 щодо оформлення [PERSON] права власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: село Заворичі Броварського району Київської області, вулиця Червоноармійська, 16, у розмірі 3/8 часток; визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на даний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, видане на імя відповідача [PERSON], у розмірі 3/8 часток та визнати за нею, [PERSON], право власності на 3/8 частки вказаного вище житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 08 березня 2011 року. В обґрунтування цих вимог, крім зазначених вище обставин, вказувала на те, що при оформленні спадкових прав за заповітом після смерті [PERSON] зясувалося, що відповідач [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадщині, яка відкрилася після смерті його дружини [PERSON], оскільки є непрацездатним за віком чоловіком померлої, тому незалежно від змісту заповіту має право на спадкування половини частки майна, яка належала б йому у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Згідно із розясненнями, що містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7, при визначенні розміру обовязкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги та увесь склад спадщини. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом є чоловік померлої відповідач [PERSON], [INFO], та дочка померлої [PERSON],[INFO]. Оскільки після смерті [PERSON] є двоє спадкоємців першої черги за законом, спадщина після смерті останньої відкрилася на належну їй ? частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, обовязкова частка відповідача [PERSON] як непрацездатного за віком вдівця складає 1/8 частку житлового будинку. Виходячи з наведених вище обставин, відповідач [PERSON] має право на отримання у власність лише 5/8 часток житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами у селі Заворичі Броварського району Київської області по вулиці Червоноармійській, 16. Відповідно вона, позивач [PERSON], має право на отримання у власність в порядку спадкування 3/8 часток вказаного житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами. За таких обставин, рішення виконкому [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області від 28 листопада 2011 року № 108 щодо оформлення права власності [PERSON] на весь житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: село Заворичі Броварського району Київської області, вулиця Червоноармійська, 16, а також свідоцтво про право власності на це нерухоме майно, видане відповідачу, суперечать вимогам закону, порушують її (позивача) права, тому вони судом мають бути визнані частково недійсними в розмірі 3/8 часток. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у суді позов підтримали, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не зявилася, направила до суду листа, у якому просить розглянути дану справу за відсутності їхнього представника, позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачем [PERSON] у порядку спадкування за заповітом права власності на 3/8 частки спірного житлового будинку. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. Того факту, що спірний житловий будинок побудований відповідачем і його померлою дружиною [PERSON] за час їхнього перебування у шлюбі не заперечував. Однак вважає, що цей будинок на праві власності належить відповідачу [PERSON], оскільки будувався за кошти останнього. Просив у позові [PERSON] відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти на відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ОК № 209883 [PERSON] померла 08 березня 2011 року у віці 74 років. Із заповіту, посвідченого 18 березня 2008 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1546, вбачається, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, а також все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповідала позивачу [PERSON] З Витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу видно, що 18 червня 1975 року виконком [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області зареєстрував шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 19. Суд встановив, що під час перебування у шлюбі у жовтні 1975 році подружжя [PERSON] побудувало житловий будинок у селі Заворичі Броварського району Київської області по вулиці Червоноармійській, 16. Зазначена обставина підтверджується актом державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 01 жовтня 1975 року, витягами із погосподарських книг села Заворичі Броварського району Київської області за період 1980-1982, 2006-2011 роки. Згідно із довідкою [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області від 31 серпня 2012 року № 664 [PERSON] та його дружина [PERSON], яка померла 08 березня 2011 року, проживали разом та були зареєстровані у вказаному вище житловому будинку. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок, розташований за адресою: село Заворичі Броварського району Київської області, вулиця Червоноармійська, 16, власником у якому зазначений відповідач [PERSON], за даною адресою знаходяться: житловий будинок А-1, загальною площею 65,5 м2, житловою площею 41,8 м2, і господарські будівлі та споруди: сарай Б, вбиральня В, тротуар Т, колодязь К та огорожа N. Згідно із ч. 1 ст. 22 КпШС України (1969 року), чинного на час побудови житлового будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. У ч. 2 цієї статті зазначалося, що подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Аналогічні положення містить і ч. 1 ст. 60 СК України, чинна з 01 січня 2004 року, у якій визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За змістом положень ч. 1 ст. 28 КпШС України (1969 року), ч. 1 ст. 70 СК України та ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Оскільки зазначений житловий будинок будувався подружжям [PERSON] і [PERSON] у шлюбі, він є спільною сумісною власністю подружжя, тому кожному із них у цьому нерухомому майні належить по ? частки. З довідки Комунального підприємства Київської обласної ради Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації № 825 від 12 вересня 2011 року вбачається, що станом на цю дату інформація про реєстрацію права власності на житловий будинок за вказаною вище адресою за [PERSON] в архіві бюро відсутня. У ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У ч. 1 ст. 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є чоловік померлої [PERSON], [INFO], і дочка померлої [PERSON], [INFO]. Остання у суді показала, що житловий будинок № 16 по вулиці Червоноармійській будувався відповідачем [PERSON] та її матірю [PERSON] під час перебування у шлюбі. Згідно із ч. 1 ст. 1241 ЦК України відповідач [PERSON] як непрацездатний за віком вдівець має право на обовязкову частку у спадщині після смерті дружини. Із спадкової справи № 5/2011 до майна померлої 08 березня 2011 року [PERSON] видно, що 19 серпня 2011 року у встановлений ст. 1270 ЦК України строк із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріальної округу [PERSON] звернулася позивач [PERSON] Спадкоємці за законом після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Разом з тим, відповідач [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON], так як постійно проживав разом із останньою до дня її смерті, про свою відмову від спадщини не заявляв. Пленум Верховного Суду України у п. 19 постанови Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 розяснив, що перелік осіб, які мають право на обовязкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обовязкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини. Той зі спадкоємців, який має право на обовязкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Виходячи з наведеного, враховуючи, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй ? частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що розташовані у селі Заворичі Броварського району Київської області по вулиці Червоноармійській, 16, спадкоємцями першої черги за законом є дві особи: дочка померлої [PERSON] і чоловік померлої відповідач [PERSON], який проживав разом із спадкодавцем до дня смерті, останній є непрацездатною за віком особою, тому він має право на обовязкову частку у спадковому майні, що складає половину ? належної йому спадкової частки цього будинку у разі спадкування за законом, тобто на 1/8 частку. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] як спільному сумісному майні належить ? частка житлового будинку і 1/8 обовязкова спадкова частка, суд вважає, що відповідач має право лише на 5/8 часток вказаного вище спірного житлового будинку. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] у встановлений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті її бабусі [PERSON], якій належала ? частка житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами у селі Заворичі Броварського району Київської області по вулиці Червоноармійській, 16, а також розмір обовязкової частки у спадщині чоловіка померлої відповідача [PERSON], суд дійшов висновку, що [PERSON] має право на отримання у власність 3/8 часток вказаного нерухомо майна у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 08 березня 2011 року. 28 листопада 2011 року виконком [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області прийняв рішення за № 108 Про оформлення права власності на житловий будинок, яким вирішив оформити на імя [PERSON] право власності на збудований у 1975 році житловий будинок, загальною площею 65,5 м2, житловою площею 41,8 м2, із господарськими будівлями та спорудами: сарай, вбиральня, тротуар, колодязь та огорожа, що розташовані за адресою: село Заворичі Броварського району Київської області, вулиця Червоноармійська, 16. 07 грудня 2011 року виконавчий комітет [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області видав [PERSON] свідоцтво про право власності на вказане вище нерухоме майно, а саме: житловий будинок А-1, загальною площею 65,5 м2, житловою площею 41,8 м2, сарай Б, вбиральню В, тротуар Т, колодязь К та огорожу N, що знаходяться за зазначеною адресою. Цього ж дня 07 грудня 2011 року Комунальне підприємство Київської обласної ради Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації провело державну реєстрацію права власності відповідача [PERSON] на це нерухоме майно. Зазначене рішення про оформлення на імя [PERSON] права власності на весь житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами виконкомом [PERSON] сільської ради Броварського району прийняте без урахування того, що позивач [PERSON] як спадкоємець за заповітом має право на спадкування 3/8 часток цього житлового будинку, тому дане рішення підлягає визнанню частково недійсним у розмірі 3/8 часток вказаного нерухомого майна. У звязку з наведеним вище, у розмірі 3/8 часток має бути визнане недійсним і видане на підставі цього рішення виконкому сільської ради на імя відповідача [PERSON]свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами. Оскільки при подачі до суду даної позовної заяви [PERSON] не в повному обсязі сплатила судовий збір, у дохід держави із позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 295 грн. 12 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved