Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-20 00:00:00

[PERSON], звертаючись до суду з позовом до [PERSON] та Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, просила змінити договір найму квартири [ADDRESS]; зобов'язати Дніпровську районну у місті Києві державну адміністрацію надати дозвіл на укладення з позивачем окремого договору найму житлового приміщення на кімнату площею 16,8 кв.м; зобов'язати Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м.Києва та Дніпровську районну у місті Києві державну адміністрацію укласти з позивачем окремий договорі найму житлового приміщення та відкрити на ім'я позивача особовий рахунок на кімнату площею 16,8 кв.м, що є предметом позову. На підставі протокольної ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2013 року судом залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог [PERSON]. На підставі протокольної ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2013 року судом залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що 30 червня 1982 року позивач отримала ордер на двокімнатну квартиру [ADDRESS], разом з членами сім'ї: чоловіком [PERSON], який помер в 1996 році, та донькою [PERSON], відповідач по даній справі. Квартира не приватизована, власником особового рахунку є позивач. На даний час разом з позивачем в квартирі зареєстровані: відповідач - [PERSON], та її діти - [PERSON], 1990 року народження, [PERSON], 1997 року народження, та [PERSON], 2009 року народження. За взаємною домовленістю між сторонами, позивач разом з онукою [PERSON] займає кімнату площею 16,8 кв.м, а відповідач разом з неповнолітніми дітьми - [PERSON] та [PERSON], проживають в кімнаті площею 10,3 кв.м, однак за комунальні послуги сплачує лише позивач, яка є особою похилого віку, єдиним джерелом доходів є пенсія, тому для врегулювання питання щодо сплати комунальних послуг, позивач вимушена звернутись до суду з вимогою змінити договір найму на квартиру та надати дозвіл на укладення окремого договору найму на кімнату площею 16,8 кв.м, що є предметом позову. Відповідач [PERSON] в судовому засідання проти позову заперечувала, просила в позові відмовити, пояснила, що дійсно позивач, її мати, є власником особового рахунку, за домовленістю між ними, позивач займає кімнату площею 16,8 кв.м, разом з нею в кімнаті проживає донька відповідача - [PERSON], а відповідач разом з неповнолітніми дітьми - донькою [PERSON], та сином [PERSON], займають кімнату площею 10,3 кв.м., враховуючи той факт, що квартира двокімнатна, тому іншого порядку користування квартирою встановити немає можливості. Відповідач визнає той факт, що нерегулярно сплачує за квартиру, оскільки має на утримання двох дітей, отримає мінімальні доходи, тому не спроможна повністю проводити оплату за житлово-комунальні послуги, однак вважає, що у разі виділення позивачу окремої кімнати порушуються права її неповнолітніх дітей, оскільки відповідач разом з дітьми змушена буде користуватись меншою за площею кімнатою. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити, пояснила, що квартира [ADDRESS] не приватизована, в цій квартирі зареєстровані позивач, відповідач та діти відповідача - [PERSON], 1990 року народження, [PERSON], 1997 року народження, та [PERSON], 2009 року народження, всі члени сім'ї позивача мають рівні права щодо користування житловими приміщення, при цьому право позивача на користування даною квартирою відповідачем не оспорюється, однак позивач із заявою про зміну договору найму до відповідача не зверталась, а відповідно до положень житлового законодавства, виходячи із загальної площі житлових приміщень, укладення окремого договору найму з позивачем є неможливим, оскільки житлова площу, що припадає на кожного з членів сім'ї, які проживають в цій квартирі, не відповідає розміру жилого приміщення, що надається громадянам, в межах норм жилої площі, яка визначається житловим законодавством, чим ущемляються права інших осіб, які мають право користування даною квартирою. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS], разом з нею в квартирі проживають позивач, її бабуся, та мати - [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми - донькою [PERSON], та сином [PERSON]. За домовленість між членами сім'ї, [PERSON] та третя особа [PERSON] займають кімнату площею 16,8 кв.м, а відповідач разом з дітьми проживають в кімнаті 10,3 кв.м, це звернення позивача до суду пов'язане з необхідність врегулювання питання щодо сплати за комунальні послуги, оскільки фактично всі витрати по сплати за комунальні послуги несе позивач, яка є особою похилого віку, отримує пенсію, тому не спроможна сплачувати всі витрати за утримання квартири самостійно. Уповноважений представник третьої особи - Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва, в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представник третьої особи та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Уповноважений представник третьої особи - Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача [PERSON], третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог Відповідно до статі 61 Житлового кодексу УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Судом встановлено, що 30 червня 1982 року [PERSON] отримала ордер на двокімнатну квартиру [ADDRESS], разом з членами сім'ї: чоловіком [PERSON], який помер в 1996 році, та донькою [PERSON] (змінила дошлюбне прізвище на "[PERSON]"). 3гідно ст. 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуватись нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно ст. 65 Житлового кодексу України наймач вправі у встановленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. 3гідно даних, викладених у довідці Житлової ремонтно - експлуатаційної організації № 412 (форма №3) від 05 грудня 2012 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], 1990 року народження, [PERSON], 1997 року народження, [PERSON], 2009 року народження. (а.с.8) Згідно п.15 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, користування всіма приміщеннями квартир у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється на підставі договорів найму або оренди. Як передбачено умовами Типового договору найму жилого приміщення в будинках державного та громадського жилого фонду в Україні, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 11.08.1988 р., наймодавець зобов'язується забезпечити належне утримання жилого будинку та прилеглої до нього території, своєчасно проводити ремонт жилого будинку, забезпечувати роботу його технічного обладнання, на час капітального ремонту надавати наймачеві та членам його сім'ї інше жиле приміщення тощо. За нормою статті 63 Житлового кодексу УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте розміром менше від встановленого для надання одній особі, частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора). Згідно даних технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], квартира складається з двох окремих кімнат житловою площею 16,8 кв. та житловою площею 10,3 кв.м, всього загальна площа квартири - 45,1 кв.м. (а.с.3-4) Таким чином, враховуючи, що в спірній квартирі проживають троє дорослих осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], 1997 року народження, та [PERSON], 2009 року, на кожного члена сім'ї в спірній квартирі приходиться житлова площа 05,42 кв.м (27,1 кв.м : 5 членів сім'ї). Разом з тим, відповідно до позовних вимог, позивач [PERSON] просить укласти окремий договір найму житлового приміщення на кімнату площею 16,8 кв.м, що зумовлює, як наслідок, залишення в користуванні інших чотирьох членів сім'ї, враховуючи двох неповнолітніх дітей різної статі, жилої кімнати площею 10,3 кв.м., що суперечить положенням статті 63 Житлового кодексу УРСР. Відповідно до частини першої ст. 104 Житлового кодексу УРСР член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладання з ним окремого договору найму, якщо житлову площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст.63 цього Кодексу. Як роз'яснено пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. №2 „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром, меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Відповідно до ст.103 Житлового кодексу УРСР договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік, іншими законодавчими актами Союзу РСР і цим Кодексом. Згідно положень частини першої та четвертої ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до частини першої та другої таті 106 Житлового кодексу України повнолітній члені сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. З огляду на викладене, суд вважає, що з урахуванням розміру жилої площі, що припадає на кожного члена сім'ї, є неможливим виділення окремого приміщення [PERSON], шляхом укладення окремого договору найму жилого приміщення, без порушення санітарних норм на житлове приміщення, що порушує права та законні інтереси інших членів сім'ї, оскільки проживання в одній кімнаті двох або більше осіб різної статті, в даному випадку при виділенні [PERSON] жилої кімнати площею 16,8 кв.м, іншим членам сім'ї залишається кімната площею 10,3 кв.м, що суперечить положенням ст.63 Житлового кодексу УРСР, та внаслідок такого розподілу житлової площі позивач набуває додаткове право щодо взяття на облік як такої, що потребує покращення житлових умов, тобто штучно погіршить її житлові умови. Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, треті особи: [PERSON], Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва, Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про зміну договору найму житлового приміщення та зобов'язати укласти окремий договір найму житлового приміщення є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки заявлені позивачем вимоги суперечать положенням ч.1 ст. 104 Житлового кодексу України, якою визначено, що член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладання з ним окремого договору найму, якщо житлову площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст.63 цього Кодексу. Крім того, позовні вимоги [PERSON] в частині зобов'язати Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва та Дніпровську району у місті Києві державну адміністрацію укласти з позивачем окремий договорі найму житлового приміщення та відкрити на ім'я позивача особовий рахунок на кімнату площею 16,8 кв.м є похідними та залежать від встановлення судом обставин , які дають право позивачу на укладення окремого договору найму на окреме житлове приміщення, тому не підлягають задоволенню. При цьому, відповідно до положень ч.4 ст.31 Цивільного процесуального кодексу України, кожна із сторін має право вимагати виконання судового рішення в частині, що стосується цієї сторони, що зумовлює покладення вимог зобов'язального характеру лише на сторін процесу, тобто позивача та відповідача у цивільному процесі, тому суд не має права покладати обов'язки та вимагати виконання статутних повноважень юридичну особу, в даному випадку Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, яка за своїм процесуальним статусом залучена до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог, як це передбачено ст.35 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки в межах даного пору судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed