Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-26 00:00:00

26 березня 2012 року [PERSON] звернувся до Барвінківського суду з позовом до комунального закладу охорони здоровя Барвінківська центральна районна лікарня Харківської області, третя особа- Халєєв [PERSON], головний лікар комунального закладу охорони здоровя Барвінківська центральна районна лікарня Харківської області , про визнання права порушеним, стягнення компенсації за не отримані ліки та моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він має статус ветерана війни - інваліда війни другої групи. В період з 28 лютого по 9 березня 2012 року він перебував на стаціонарному лікуванні в комунальному закладі охорони здоровя Барвінківська центральна районна лікарня Харківської області з діагнозом вірусний гепатит А. Під час лікування він за власні кошти придбав ліки та медичні засоби на суму близько 300 гривень. 9 березня 2012 року лікування незаконно, на його думку, без будь-яких пояснень з боку молодшого медичного персоналу, було припинено. Також йому було відмовлено в отриманні достовірної і повної інформації про стан його здоровя, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються його здоровяя. Просив визнати незаконними дії керівництва та медичних працівників відповідача щодо ненадання кваліфікованої безоплатної медичної допомоги та неправомірної вімови в оознайомленні з відповідними медичними документами , що стосуються його здоровя; зобовязати відповідача надати йому можливість в ознайомленні з відповідними медичними документами , що стосуються його здоровя; стягнути з відповідача на його користь 312 грн. в рахунок компенсації за придбані ліки,а також 10 000 грн. компенсації моральної шкоди. У судовому засіданні позивач підтримав зазначені позовні вимоги. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених позовних вимог. Третя особа- Халєєв О.А., головний лікар комунального закладу охорони здоровя Барвінківська центральна районна лікарня Харківської області, до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З копії посвідчення ( серія А №012044) та вкладинки до посвідчення ( №201813) убачається , що [PERSON] віднесений до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС .(а.с.9) Відповідно до копії посвічення ( серія Б №195774) [PERSON] є інвалідом другої групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни .(а.с.9) Згідно ч.3 ст.49 Конституції України держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров'я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності. Відповідно до рішення Констиитуційного Суду України від 29 травня 2002 року (Справа N 1-13/2002) положення частини третьої статті 49 Конституції України 254к/96-ВР ) "у державних і комунальних закладах охорони здоров'я медична допомога надається безоплатно" треба розуміти так, що у державних та комунальних закладах охорони здоров'я медична допомога надається всім громадянам незалежно від її обсягу та без попереднього, поточного або наступного їх розрахунку за надання такої допомоги. Статтею 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, передбачено право інвалідів війни та\~\~прирівняним\~\~до\~\~них\~\~особам на безплатне\~\~\~\~одержання\~\~ ліків,\~\~лікарських\~\~ засобів, імунобіологічних\~\~препаратів\~\~та\~\~виробів медичного призначення за рецептами\~\~лікарів. Відповідно до ст.8 Закону України Про основи законодавства України про охорону здоров'я Держава визнає право кожного громадянина України\~\~на\~\~охорону здоров'я і забезпечує його захист. Кожен громадянин має право на безоплатне отримання у державних та комунальних закладах охорони здоров'я медичної допомоги. У\~\~разі\~\~порушення законних прав і інтересів громадян у сфері охорони здоров'я відповідні державні, громадські або інші\~\~органи, підприємства,\~\~установи\~\~та\~\~організації,\~\~їх посадові\~\~особи і громадяни зобов'язані\~\~вжити\~\~заходів\~\~щодо\~\~поновлення\~\~порушених прав захисту законних \~\~ інтересів\~\~та\~\~відшкодування\~\~заподіяної шкоди. З листа головного лікаря комунального закладу охорони здоровя Барвінківська центральна районна лікарня Харківської області [PERSON] №163 ід 25.04.12 убачається, що [PERSON] дійсно перебував на лікуванні в інфекційному відділенні Бавінківської ЦРЛ з 28.02.12 по 09.03.12 з діагнозом віруний гепатит А. Позивачем за власні кошти були придбані медичні препарати на суму 312 грн. У своєму листі від 09 березня 2012 року на адресу головного лікаря Барвінківської ЦРЛ [PERSON] просив вирішити питання про відшкодування йому коштів, витрачених ним особисто під час перебування на лікуванні в інфекційному відділенні ЦРЛ з 28 лютого 2012 року по 09 березня 2012 року. ( а.с.5) Судовим розглядом встановлено, що на час розгляду справи [PERSON] не відшкодовавні зазначені витрати. Таким чином суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача грошових коштів у рахунок понесених витрат на придбання ліків та лікарських засобів знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи і підлягають задоволенню. Відповідно до п.ест.6 Закону України Про основи законодавства України про охорону здоров'язазначеного Закону кожний громадянин України має право на охорону здоров'я, що передбачає достовірну та своєчасну інформацію про стан свого здоров'я і здоров'я населення, включаючи існуючі і можливі фактори ризику та їх ступінь. Частиною першою ст.285 ЦК України передбачено, що повнолітня фізична особа має право на достовірну і повну інформацію про стан свого здоров'я, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються її здоров'я. З копії листа [PERSON] від 09 березня 2012 року на адресу головного лікаря Барвінківської ЦРЛ убачається, що позивач просив надати йому можливість в ознайомленні з відповідними медичними документами , складеними в період його перебування в інфекційному відділенні ЦРЛ з 28 лютого 2012 року по 09 березня 2012 року. ( а.с.5) В ході судового засідання встановлено, що до цього часу позивачу зі сторони відповідача не надана можливість в ознайомленні з відповідними медичними документами , що стосуються його здоровя, а тому позовні вимги позивача в цій частині також підлягають задоволенню. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; Суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання незаконними дії керівництва та медичних працівників Барвінківської ЦРЛ щодо ненадання йому кваліфікованої медичної допомоги не підлягають задоволенню, так як позивачем не надано достовірих доказів на підвердження зазначених вимог. Обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач посилався на те, що пербуваючи в тяжкому стані в інфекційному відділенні Бавінківської ЦРЛ, він був позбавлений можливості на відповідне лікування у разі непридбання лікарських засобів за власні кошти, що в результаті призвело до його душевних страждань. Крім того, незаконне позбавлення можливості в ознайомленні з історією його хвороби призвела до відстності у нього достовірної і повної інформації про стан його здоровя, який на час розгляду справи не покращився, чим було принижено його честь та гідність, а також ділову репутацію. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, суд вважає, що неправомірними діями посадових осіб відповідача позивачу заподіяна також і моральна шкода. При з'ясуванні фактів, з якими закон пов'язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов'язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Відповідно до роз'яснень, даних у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5) , під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У п. 5 вказаної Постанови йдеться про те, що обов'язковому з'ясуванню в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями її заподіювана та вина останнього у її заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями ( бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Суд вважає доведеним факт нанесення [PERSON] зі сторони працівників Барвінківської ЦРЛ моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях , які позивач зазнав у зв'язку з позбавленням можливості на відповідне лікування у разі непридбання лікарських засобів за власні кошти, та в незаконному позбавленні можливості в ознайомленні з історією його хвороби та відсутності у нього достовірної і повної інформації про стан його здоровя. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги обставини справи, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди слід встановити у сумі 1000 грн., що буде відповідати характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, а також засадам розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин на відповідача необхідно покласти судові витрати по даній справі у виді судового збору у розмірі 214 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial