Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-18 00:00:00

15.04.2011р. позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру, що на праві власності належить відповідачу, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження. В обґрунтування вказаних позовних вимог позивач посилався на те, що, 18.04.2008р. між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, в забезпечення виконання якого між сторонами укладено Іпотечний договір, предметом якого є належна відповідачу на праві власності квартира №4, розташована у будинку №18 по вул. Медичній у м. Дніпродзержинську. Оскільки відповідач [PERSON] своїх зобов'язань щодо повернення кредиту не виконує, утворилась заборгованість на загальну суму 52 236,02 доларів США, що в еквіваленті складає 414 268,20 грн. Враховуючи те, що, відповідач відмовляється повернути вказану суму заборгованості у досудовому порядку, позивач вважає можливим на підставі п.5.4 Іпотечного договору, ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про виконавче провадження» звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру №4, розташовану у будинку №18 по вул. Медичній у м. Дніпродзержинську шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі: 1700,00 грн. судовий збір; 120,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 09.04.2012р. позивач надав суду уточнену позовну заяву (а.с.107), у якій, висунувши позовні вимоги до [PERSON], [PERSON], [PERSON], просив суд: - звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру №4, розташовану у будинку №18 по вул. Медичній у м. Дніпродзержинську шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження» у рахунок погашення відповідачем [PERSON] заборгованості за кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем [PERSON]; - виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] з житлового приміщення, на яке звернуто стягнення; - зобов'язати відділ громадянства і реєстрації фізичних осіб Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [PERSON], [PERSON], що зареєстровані в квартирі №4, розташованій у будинку №18 по вул. Медичній у м. Дніпродзержинську; - стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі: 1700 грн. судовий збір; 120,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В обґрунтування вказаних позовних вимог позивач посилається на те, що, через невиконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредитних коштів за кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем [PERSON], утворилась заборгованість по сплаті кредиту на загальну суму 414 268,20 грн. На забезпечення виконання основного зобов'язання між сторонами укладено Іпотечний договір, за яким відповідач [PERSON] передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру. Враховуючи що, на час звернення із даним позовом до суду відповідач [PERSON] належним чином взяте на себе зобов'язання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконує, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки. Разом з цим, враховуючи, що, разом із відповідачем [PERSON] у спірному помешканні мешкають також відповідачі [PERSON], [PERSON], які також відмовляються у добровільному порядку звільнити приміщення після того, як позивач повідомив їх про своє рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, позивач просить виселити відповідачів у примусовому порядку, зобов'язавши орган реєстрації зняти останніх з реєстраційного обліку. В наданій суду уточненій позовній заяві від 11.12.2012р. позивач, не змінюючи предмета та підстави позову, уточнив розмір заборгованості відповідача [PERSON], яка за час розгляду справи зменшилась до 392 997,98 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], з урахуванням наданих уточнень, підтримала позовні вимоги свого довірителя у повному обсязі, та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та уточненнях до неї. В судовому засіданні 11.05.2012р. відповідач [PERSON] суду зазначив, що, не визнає уточнений 09.04.2012р. позов у повному обсязі, та заперечує проти його задоволення. В судове засідання 18.12.2012р. відповідач [PERSON] не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, направленими на його адресу. В судовому засіданні 11.05.2012р. суд роз'яснив відповідачу [PERSON] обов'язок повідомляти суду про причини неявки у судове засідання. Враховуючи, що, відповідач [PERSON] про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте, будь-яких причин неявки в судове засідання, призначене 18.12.2012р., суду не повідомив, суд визнав неповажною причину неявки відповідача [PERSON] в судове засідання, на підставі чого дійшов висновку про можливість продовжити розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] В судове засідання відповідач [PERSON], та неповнолітня [PERSON] із законним представником не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, що дозволило суду визнати їх неявку в судове засідання з неповажних причин та, відповідно до ст.169 ЦПК України, провести розгляд справи у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Заводської районної ради у м. Дніпродзержинську [PERSON] висловила думку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині виселення відповідачів із спірної квартири. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділу громадянства і реєстрації фізичних осіб Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, що дозволило суду визнати його неявку в судове засідання з неповажних причин та, відповідно до ч.2 ст.169 ЦПК України, провести розгляд справи у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що, позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, у разі прострочення повернення чергової частини позики(кредиту) позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики(кредиту), що залишилася. Згідно ч.1 ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» N 898-IV від 05.06.2003р., у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.33 вказаного Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 35 «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. При цьому, положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що, згідно кредитного договору № 014/800020/3133/74, укладеного 18.04.2008р. між позивачем та відповідачем [PERSON], останній взяв на себе зобов'язання повернути позивачу згідно встановленого графіку отриману від позивача суму кредиту у розмірі 35 000,00 доларів США, що, станом на 18.04.2008р. за курсом НБУ складала 176 750,00 грн., а також сплачувати проценти за користування Кредитом у розмірі 13,0% річних. Пунктом 16.3 вищевказаного кредитного договору передбачено сплату відповідачем пені за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором у розмірі 0,5% від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення. Згідно п.16.4 кредитного договору за фактом невиконання або неналежного виконання позичальником грошових зобов'язань за цим договором, кредитор надсилає позичальнику письмову вимогу про усунення відповідного порушення протягом одного місяця з моменту отримання позичальником цієї вимоги. Невиконання позичальником вимоги кредитора протягом встановленого строку є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов Іпотечного договору. Пунктом 17.5 вищевказаного кредитного договору визначено, що, повідомлення та інша кореспонденція між сторонами здійснюється у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів та/або вручення відповідних документів під особистий розпис іншої сторони. При цьому, сторони зобов'язались своєчасно інформувати одна одну про будь-які зміни, що сталися в їх поштових та інших реквізитах. Як вбачається з Іпотечного договору № 014/800020/3133/74/1, укладеного 18.04.2008р. між позивачем та відповідачем [PERSON], на виконання умов вищезазначеного Кредитного договору відповідач [PERSON] передав позивачу в іпотеку належну йому на праві власності квартиру №4, розташовану у будинку №18 по вул. Медичній у м. Дніпродзержинську. Пунктом 1.4 Іпотечного договору сторонами визначена заставна вартість предмета іпотеки в сумі 221 952,00 грн. Пунктом 3.1.4 Іпотечного договору встановлено, що, у випадку невиконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за цим або кредитним договором, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п.5 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків та інше. У пункті 5.3 Іпотечного договору визначено, що, у разі порушення відповідачем обов'язків, встановлених кредитним або цим договором, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за Кредитним договором, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет іпотеки. Як вбачається з заяви про видачу готівки та квитанції від 18.04.2008р. (а.с.20), на виконання умов вищевказаного кредитного договору позивач передав відповідачу [PERSON] суму коштів у розмірі 35000,00 доларів США, еквіваленту 176750,00 грн. При цьому, зобов'язавшись повернути отриману від позивача суму кредиту разом із процентами за користування кредитом, відповідач [PERSON] взяте на себе зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 01.03.2011р. утворилась заборгованість за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 414 268,20 грн., яка підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача [PERSON]М.(а.с.23), а також Виписками по його рахунку. Згідно повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором (а.с.24), позивач, дотримуючись умов п.16.4 Кредитного договору, та припису ст.35 ЗУ «Про іпотеку», шляхом направлення рекомендованого листа на адресу відповідача [PERSON] повідомив останнього про наявність заборгованості та порушення ним умов договору. Як вбачається з письмової вимоги позивача про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором від 24.07.2009р. (а.с.25) позивач під особистий розпис повідомив відповідача [PERSON] про існуючу перед ним заборгованість за кредитним договором та передбачену відповідальність відповідача за невиконання його грошових зобов'язань усім належним йому майном. Як вбачається з письмової вимоги від 08.07.2011р., направленої позивачем на адресу відповідача [PERSON] шляхом направлення рекомендованого листа (а.с.112), позивач, дотримуючись умов кредитного договору, повідомив відповідача [PERSON] про прийняте ним рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах, а також запропонував відповідачу [PERSON] та всім громадянам, що мешкають у вказаній квартирі, добровільно звільнити приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. При цьому, відповідач [PERSON], прийнявши без будь-яких застережень умови кредитного договору про спосіб спілкування сторін з приводу виниклих між ними правовідносин, та, зобов'язавшись згідно п.17.5 кредитного договору інформувати про будь-які зміни, що сталися в його поштових та інших реквізитах, вищевказану письмову вимогу позивача від 08.07.2011р. з причин «закінчення терміну зберігання» не отримав (а.с.112), у чому суд вбачає навмисне ухилення відповідача [PERSON] від отримання даної письмової вимоги. Разом з тим, про існування вищевказаної письмової вимоги позивача від 08.07.2011р. відповідач [PERSON] був сповіщений при доповіді головуючого про зміст заявлених позивачем вимог в судовому засіданні 11.05.2012р. Крім того, в ході розгляду справи між позивачем та відповідачем [PERSON] 09.08.2012р. укладено Додаткову угоду до Кредитного договору від 18.04.2008р., у якій сторони досягли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, яка станом на дату укладання даної додаткової угоди складала 33094,83 доларів США. При цьому, порушуючи умови Додаткової угоди від 09.08.2012р., відповідач [PERSON] взяте на себе зобов'язання щодо повернення позивачу кредитних коштів не виконує, внаслідок чого, згідно наданого позивачем розрахунку та Виписки по рахунку відповідача [PERSON], станом на 04.12.2012р. заборгованість останнього перед позивачем за кредитним договором у гривневому еквіваленті складає 392 997,98 грн., у тому числі: - 374 600,34 грн. заборгованість за кредитом; - 15 034,83 грн. заборгованість за відсотками; - 3 362,81 грн. пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків. Враховуючи вищевикладені обставини, та наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає встановленим та доведеним в ході розгляду справи факт неналежного виконання відповідачем [PERSON] взятого на себе за умовами кредитного договору зобов'язання, на підставі чого приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру №4, розташовану у будинку №18 по вул. Медичній у м. Дніпродзержинську. Вирішуючи питання щодо співмірності суми заборгованості відповідача за кредитним договором із вартістю іпотечного майна, суд приймає до уваги визначену сторонами у п.1.4 Іпотечного договору заставну вартість предмета іпотеки, що складає 221 952,00 грн., та розмір заборгованості відповідача [PERSON], яка станом на 04.12.2012р. у гривневому еквіваленті складає 392 997,98 грн., на підставі чого приходить до висновку, що сума заборгованості відповідача [PERSON] значно перевищує заставну вартість предмета іпотеки, що безпосередньо тягне за собою завдання збитків позивачу. Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог позивача в частині виселення відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] з житлового приміщення, на яке звернуто стягнення, та зняття відповідачів з реєстраційного обліку суд виходив з наступного. Згідно ч.2 ст.39 ЗУ «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок виселення всіх мешканців житлового помешкання, на яке звернуто стягнення, встановлений ч.3 ст.109 ЖК України. Згідно роз'яснень, наданих у п.43 Постанови N 5 від 30.03.2012р. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 ЖК України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. З вищенаведених правових норм суд вбачає, що, тільки за умови повідомлення іпотекодержателем всіх мешканців житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, про прийняте ним рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, та наявності відмови мешканців звільнити вказане приміщення у добровільному порядку, суд має підстави ухвалити рішення про виселення цих мешканців з даного житлового приміщення. Як вбачається з довідки про склад сім'ї, наданої ТОВ «Інфо-ком», станом на 29.02.2012р. (а.с.118), в квартирі №4, розташованій у будинку №18 по вул. Медичній у м. Дніпродзержинську, яка є предметом іпотеки, зареєстровані відповідачі: [PERSON], [PERSON], неповнолітня [PERSON] Згідно заяви, наданої 18.04.2008р. відповідачем [PERSON] приватному нотаріусу Дніпродзержинського МНО [PERSON] (а.с.19) при укладанні іпотечного договору, цією заявою останній повідомив, що, станом на 18.04.2008р. він не одружений, фактичних шлюбних відносин ні з ким не підтримує, спірну квартиру придбав собі у власне користування за свої особисті кошти. Як вбачається з письмової вимоги від 08.07.2011р., направленої позивачем на адресу відповідача [PERSON] (а.с.112), про прийняте позивачем рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах позивач повідомив особисто відповідача [PERSON], при цьому запропонувавши останньому та всім громадянам, що мешкають разом із ним у спірній квартирі добровільно звільнити приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Письмових доказів тому, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] на час направлення позивачем вищезазначеної письмової вимоги від 08.07.2011р. мешкали разом із відповідачем [PERSON] у спірній квартирі - в матеріалах справи відсутні. Також, в матеріалах справи відсутні докази тій обставині, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] були повідомлені позивачем про необхідність добровільно звільнити спірне приміщення протягом певного строку. Таким чином, встановивши, що, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не були у передбаченому ЗУ «Про іпотеку» порядку повідомлені позивачем про необхідність у добровільному порядку звільнити спірне приміщення, та, як наслідок, були позбавлені можливості звільнити спірне приміщення добровільно, суд, позовні вимоги позивача в частині примусового виселення відповідачів [PERSON] та [PERSON] вважає передчасними і необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають. Разом з тим, приймаючи до уваги те, що, відповідач [PERSON] про прийняте позивачем рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах та необхідність звільнити спірне приміщення протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги від 08.07.2011р. був повідомлений у встановленому ч.2,3 ст.40 ЗУ «Про іпотеку» порядку, а також безпосередньо в ході судового розгляду справи 11.05.2012р., та, встановивши, що, на час вирішення судом справи по суті відповідач [PERSON] у добровільному порядку житлове приміщення, що є предметом іпотеки, не звільнив, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині примусового виселення відповідача [PERSON] з житлового приміщення, на яке звернуто стягнення. Враховуюче вищевикладене, суд також приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині зобов'язання органа реєстрації зняти відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку квартири, на яке звернуто стягнення, та відсутність підстав для задоволення вказаних позовних вимог в частині зняття з реєстраційного обліку відповідачів [PERSON] та [PERSON] Таким чином, встановивши в ході розгляду справи, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими, суд,

Outcome: partial