Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить встановити факт родинних відносин між нею, як дочкою та [PERSON], як матір'ю і визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по вулиці Щорса, 67 у с. Буди, Чернігівського району, у порядку спадкування за заповітом, після смерті 21.12.2008 року її матері [PERSON] Позов обґрунтовується наступним. Після смерті матері позивача відкрилась спадщина на все належне їй на день смерті майно, у точності на житловий будинок з господарськими спорудами по вулиці Щорса,67 у с. Буди, Чернігівського району, який по погосподарських книгах з 1972 року був зареєстрований на ім'я [PERSON]. За життя спадкодавець склала заповіт на ім'я позивачки та її рідної сестри [PERSON] У визначений, рішенням Чернігівського районного суду від 01.03.2011 року, додатковий строк позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідач, [PERSON], спадщини у встановленому законом порядку не прийняла. Перепоною в отриманні свідоцтва про право на спадщину, є той факт, що за життя спадкодавець не оформила правовстановлюючі документи на будинок. Окрім того, в свідоцтві про народження позивача неправильно записано ім'я матері замість "Ганна" вказано "Галина". У судове засідання позивач не з'явилась. Через канцелярію суду завчасно подала заяву, в якій заявила письмове клопотання про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без її участі. Згідно положень ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Будинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, оскільки сільський голова подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги сільська рада визнає. Відповідач [PERSON] надіслала телеграму з проханням справу розглянути за її відсутності, позов визнає. Визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення пре задоволення позову. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно роз'яснень п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 віл 31.03.1995 р. суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. [PERSON] народилася 19 серпня 1945 року у селі Буда, Чернігівського району, Чернігівської області, зареєстрована [INFO], що підтверджується паспортом громадянина України серії «СО»' №267207, і її батьками, згідно свідоцтва про народження серії «ІІІ-УР» №377068, записані [PERSON] та [PERSON]. 19 червня 1981 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] і після одруження отримала прізвище чоловіка, про що засвідчує свідоцтво про укладення шлюбу, щодо підтвердження дошлюбного прізвища. Відповідно до заповіту від 19 грудня 1991 року, посвідченого секретарем виконкому Грабовської сільської ради Куликівського району Чернігівської області все своє майно [PERSON], заповіла своїм дочкам [PERSON] та [PERSON]. За даними свідоцтва про народження серії «І-ЯК» №957466 [PERSON] її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії «І-ЕЛ» №108951 [PERSON] померла 21.12.2008 року у віці 88 років в с. Буди, Чернігівського району та області, що узгоджується з даними державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Останнє місце проживання померлої: вул. Щорса,67, с. Буди, Чернігівський район, Чернігівська область. Провівши аналіз вищевказаних документів у їх сукупності, зіставивши їх дані між собою, суд дійшов однозначного висновку, що померла [PERSON] є матір'ю [PERSON]. З досліджених у судовому засіданні довідок виконкому Будинської сільської ради Чернігівського району №11, №12, №13, №14, №15 від 26.03.12 р., встановлено, що домоволодіння по вул. Щорса,67 с. Буди, Чернігівського району, згідно даних по погосподарської книги побудоване [PERSON] на земельній ділянці виділеній колгоспом під забудову житлового будинку і станом на 01.07.47 р. - 15.04.91 р. відносилось до типу колгоспних дворів, а вона була головою двору. Даний житловий будинок належав спадкодавцю на праві власності, але свідоцтво про право власності на будинок не видавалось. На день смерті [PERSON] проживала одна. За даним КП «Чернігівське РБТІ» право власності на спірне домоволодіння не зареєстроване, а дані технічного паспорта свідчать, що його дійсна вартість становить 21669 грн. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК УРСР (в редакції, що діяла до 10.11.1992 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР частки кожного члена колгоспного двору рівні, включаючи неповнолітніх та непрацездатних членів двору. Достовірними доказами встановлено, що після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України «Про власність», майно вказаного колгоспного двору не змінилося і не зменшилося, тому суд дійшов висновку, що єдиним власником двору була [PERSON] Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять. Підстав вважати його самочинно збудованим майном суд не вбачає. Відповідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право і прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дослідженням рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області ви 01.03.2011 р. та інформації Чернігівської районної державної нотаріальної контори від 03.07.12 р. встановлено, що позивачка прийняла спадщину, що відкрилась після смерті її матері і 28.04.2011 р. у нотаріальній конторі відкрито спадкову справу №235/2011, однак свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Відповідач, [PERSON], спадщину в шестимісячний строк не прийняла. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права - власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи, що спадкодавець [PERSON] за життя не оформила та не зареєструвала своє право власності на вказане нерухоме майно, це унеможливлює реалізацію спадкових прав позивача, як спадкоємиці за заповітом та перешкоджає у реалізації її речових прав. Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано у системі колгоспного двору. Зокрема, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав, була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Підсумовуючи викладене, суд дійшов об'єктивного висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved