Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-21 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~4 квітня 2007 року позивач СП ТОВ «Світловодськпобут»звернувся до суду із позовом до [PERSON] [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію у сумі 4662 грн.75 коп. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Свій позов мотивують тим, що відповідачі зареєстровані у [INFO]. Квартира забезпечується послугою з централізованого опалення, яку надає позивач. Відповідачі отримували вказані послуги від них не відмовлялись, а тому на думку позивача повинні вносити плату за отриману послугу. Письмовий договір між сторонами відсутній, проте відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину не має наслідком його недійсність. Оплата за послуги проводиться згідно затверджених органами місцевого самоврядування тарифами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~5 лютого 2008 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зустрічним позовом про визнання дій СП ТОВ «Світловодськпобут»неправомірними. Заявою від 18.09.2008 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] просили залишити свій зустрічний позов без розгляду. Ухвалою від 18 .09.2012 заяву задоволено та залишено зустрічний позов без розгляду. Повторно [PERSON], [PERSON], [PERSON] з цими позовними вимогами до суду не зверталися. У цій частині ухвала суду не оскаржувалась, а тому суд розглядає позов лише у межах позовних вимог, заявлених СП ТОВ «Світловодськпобут» до відповідачів про стягнення боргу. Ухвалою суду від 19 вересня 2012 року провадження у справі за позовом СП ТОВ «Світловодськпобут»до [PERSON] закрите у звязку зі смертю відповідача. У судовому засіданні представник позивача свій позов підтримав у повному обсязі, пославшись на обставини. Якими їх обґрунтовує та на докази, що їх стверджують. Відповідачі проти заявлених вимог заперечували, посилаючись на те, що позивач не надав суду доказів того, що він є виконавцем послуг та має право надавати такі послуги та отримувати за них плату. Крім цього зазначає, що у їх квартирі були відсутні батареї, що фактично унеможливлювало з технічної точки зору забезпечення їх квартири послугами з централізованого опалення. Крім цього подали до суду письмову заяву про застосування позовної давності. Заслухавши доводи сторін, зясувавши обставини справи, перевіривши докази суд дійшов наступного висновку. Як вбачається із довідки від 2.03.2007 року (а.с.2) квартира [ADDRESS] є приватною власністю у ній станом на дату видачі довідки проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON] Судом встановлено, що на відповідача [PERSON] СП ТОВ «Світловодськпобут»відкрив особовий рахунок № 210593 та згідно довідки про розмір платежів за період з 01.11.2001 року по 01.11.2007 року нарахована заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 4662 грн. 75 коп. На підтвердження того, що позивач був визначений виконавцем послуг з теплопостачання він надав наступні докази. Рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 15 березня 2007 року № 732 «Про визначення виконавці житлово-комунальних послуг, у якому зазначено, що виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання визначено СП ТОВ «Світловодськпобут». (Т.1 а.с.57). Рішенням від 06.02.2003 року (Т.1 а.с.58) СП ТОВ «Світловодськпобут»визначено виробником та постачальником послуг теплопостачання. Відповідно до договору від 01 грудня 2001 року укладеного між СП ТОВ «Світловодськпобут», як теплопостачальним підприємством та ЖЕК № 2 як виконавцем послуг теплопостачальне підприємство зобовязане постачати виконавцю теплову енергію до кордону розподілу будівель, які знаходяться на його балансі, а виконавець передає теплопостачальній організації право вимоги платежів за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання та укладання договорів зі споживачами. (Т. 1 а.с.69). Письмовий договір між СП ТОВ «Світловодськпобут»та [PERSON] та [PERSON] не укладався. Розрахунок вартості за послуги з теплопостачання позивач проводить на підставі тарифів на послуги теплопостачання (Т.1 а.с. 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65). Заперечуючи проти позову відповідачі посилались на технічну неможливість отримання послуг з теплопостачання у звязку із-за відсутності батарей. Проте вказані факти не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами. Відповідачі подали до суду письмову заяву від 22 жовтня 2012 року про застосування строків позовної давності та просили відмовити у позові з цих підстав. Статтями 256, 257 ЦК України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається із матеріалів справи позивач СП ТОВ «Світловодськпобут»звернувся до суду з позовом 4 квітня 2007 року. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 18 вересня 2008 року позовну заяву СП ТОВ «Світловодськпобут»було залишено без розгляду у звязку з повторною неявкою позивача у судове засідання. Вказана ухвала була оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області та була залишена без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 9 грудня 2008 року та з цього часу набрала законної сили. Залишаючи позов без розгляду суд у своїй ухвалі розяснив позивачу положення ч. 2 статті 207 ЦПК України, а саме що він має право повторно звернутися з цими самими позовними вимогами. 2 лютого 2009 року позивач оскаржив у касаційному порядку ухвалу Світловодського міськрайонного суду від 18 вересня 2008 року та ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 9 грудня 2008 року. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 березня 2012 року були скасовані ухвала Світловодського міськрайонного суду від 18 вересня 2008 року та ухвала колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 9 грудня 2008 року, а справу направлено на новий розгляд. Частиною 1 статті 265 ЦК України передбачено, що залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Виходячи з цього суд вважає, що позивач починаючи з часу набрання законної сили ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області, а саме з 9 грудня 2008 року протягом трьох років мав змогу повторно звернутися до суду з цим самим позовом, проте своїм правом не скористався. Період, за який позивач просить стягнути заборгованість, а саме з 01.11.2001 року по 01.11.2007 рік виходить за межі позовної давності. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. В ході судового розгляду справи позивач не клопотав перед судом про поновлення строків позовної давності. З огляду на викладене, суд вважає за можливе застосувати позовну давність за заявою відповідачів та на цій підставі відмовити у задоволенні позову. Судові витрати суд розподіляє між сторонами відповідно до ст.88 ЦПК України та вважає, що оскільки позивач не сплатив судовий збір до подання позову, то він підлягає стягненню з позивача на користь держави. На підставі викладеного та ст.ст. ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України,

Outcome: approved