Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до Первомайського гранітно-щебеневого карєру; третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості по виплаті аліментів. Згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.01.2008 року з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % встановленого прожиткового мінімуму для дітей її віку, починаючи з 08.01.2008 р. та до досягнення донькою повноліття. [PERSON], працює в Первомайському гранітно-щебеневому кар'єрі Миколаївської області де і знаходиться на виконанні виконавчий лист по даній справі. Підприємство утримує аліменти своєчасно, але не перераховує позивачці, а тому на підставі довідки ПГЩК заборгованість складає на час подачі позову 7659,61 грн. Несвоєчасна сплата аліментів поставила позивачку в скрутне матеріальне становище, вона не може забезпечити дитині належне утримання, тому неправомірними діями відповідач наніс їй ще й моральну шкоду, яка виразилась у причинені психічних страждань. Позивачка ходить до відповідача і змушена прохати його виплатить їй кошти, котрі вона повинна витратити на дитину. Тому вона втратила спокій, і змушена звернутися за допомогою до суду. Через ходіння до відповідача з проханнями виплатить їй аліменти привело до погіршення її психічного стану здоровя. Ці моральні страждання, а значить і моральну шкоду [PERSON] оцінює в 2000 грн., котру вона просить стягнути з відповідача по даній справі. В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі. Просила позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість по аліментам та завдану їй моральну шкоду. Представник відповідача та [PERSON] у судове засідання не зявилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Про причини своєї неявки в судове засідання не повідомили, письмових заперечень на позовну заяву не надали. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення № 2-325/08 р. Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.01.2008 року [PERSON] зобов'язаний виплачувати на користь позивачки аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів свого заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття доньки [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки виданої Первомайським гранітно-щебеневим карєром від 25.10.2012 року № 383, де працює [PERSON], заборгованість по виплаті аліментів станом на 01.10.2012 року складає 7659,61 грн. Надане в судовому засіданні повідомлення про надходження поштового переказу від 22.11.2012 року на імя позивачки підтверджує, що відповідач частково погасив заборгованість по сплаті аліментів в сумі 465,98 грн. Стаття 194 ч.1 СК України регламентує, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували предявленню виконавчого листа до виконання. У відповідності із ст. 87 Закону України „Про виконавче провадження" стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, яка зобов'язана провадити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи. При цьому стягувач звільняється від сплати судового збору. Невиконання рішення про стягнення аліментів з вини відповідача, як юридичної особи, яка зобовязана проводити стягнення коштів, є підставою для захисту прав стягувача у виконавчому провадженні, як це передбачено ст. 87 Закону України „Про виконавче провадження, отже для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам є законні підстави. За таких обставин суд приходить до висновку, що від загальної суми заборгованості 7659,61 грн. необхідно відняти 465,98 грн., які були сплачені відповідачем 22.11.2012 року. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Стосовно стягнення моральної шкоди, то суд вважає за необхідне зазначити, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з наявності значної шкоди, завданої в результаті невиконання обов'язку по сплаті аліментів протягом тривалого часу, характеру та обсягу фізичних та душевних страждань, їх тривалості та впливу на її життєві стосунки, тощо. Отже, зважаючи на обставини справи, наведені доводи на обґрунтування моральної шкоди виходячи з принципу розумності та достатності, а також справедливості, суд вважає, що з відповідача слід стягнути 2000 грн. моральної шкоди. Крім того, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial