Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-03 00:00:00

05.02.2013 року позивач звернувся до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з позовом, у якому просить суд стягнути з [PERSON], заборгованість за кредитним договором у сумі 4341,88 грн. та судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що 13.03.2007 року між банком "Дельта Банк" (правонаступником ТОВ Комерційний Банк Дельта) та відповідачем [PERSON], був укладений кредитний договір № 001-24023-130307, відповідно до умов п.п.1 якого Позивач (за договором кредитор) зобовязується надати Відповідачеві (за договором Позичальникові) кредит у сумі 8850,00 грн., на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором, із остаточним терміном повернення Кредиту та сплату процентів і комісійних по ньому не пізніше ніж 12.03.2009 року. Відповідач [PERSON], порушила умови кредитного договору, а саме: своєчасно не сплачує кредит, проценти та пеню за користування кредитними ресурсами, внаслідок чого станом на 22.11.2012 року виникла заборгованість на суму 4341,88 грн., що складається з: заборгованість за сумою кредиту 1873,13 грн., заборгованості по відсотках 52,63 грн., заборгованості за комісією 2416,12 грн.. На сьогоднішній день заборгованість у добровільному порядку не погашена, з метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. В судове засідання представник позивача не зявився. В заяві просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують. Не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі та надала суду оригінали квитанцій про сплату кредиту з останньою датою повного погашення за кредитом 13.02.2008 року, а всього вона сплатила банку 11250, 00 грн. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши у судовому засіданні надані докази, судом встановлено наступне. Відповідно до копій свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та витягу з статуту ПАТ Дельта Банк, банк змінив своє найменування з ТОВ Комерційний банк Дельта на Публічне акціонерного товариство Дельта Банк (а.с.21). 13.03.2007 року між ТОВ Комерційний банк Дельта та [PERSON], був укладений договір № 001-24023-130307 відповідно до умов п.п.1 якого Позивач (за договором кредитор) зобовязується надати Відповідачеві (за договором Позичальникові) кредит у сумі 8850,00 грн., на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором, із остаточним терміном повернення Кредиту та сплату процентів і комісійних по ньому не пізніше ніж 12.03.2009 року (а.с.9-11). З розрахунку заборгованості (а.с.7-8) вбачається, що станом на 22.11.2012 року виникла заборгованість на суму 4341,88 грн., що складається з: заборгованість за сумою кредиту 1873,13 грн., заборгованості по відсотках 52,63 грн., заборгованості за комісією 2416,12 грн.. На сьогоднішній день заборгованість у добровільному порядку не погашена. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями глави 19 ЦК України визначається позовна давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу та визначається загальна позовна давність тривалістю у три роки. Суд вважає, що перебіг позовної давності в даному випадку розпочинається з 12.03.2009 року, тобто від дня остаточного терміну повернення кредиту [PERSON], (коли банк довідався або міг довідатися про порушення свого права на належне виконання кредитного договору). Однак позивач звернувся до суду з позовом лише 05.02.2013 року, доказів про переривання чи зупинення перебігу позовної давності представником до матеріалів позовної заяви не додано, тобто, на думку суду, зі сплином трирічного строку позовної давності. Про збільшення позовної давності домовленості між сторонами не досягнуто. Умови п.5.2 договору про його дію з дати його укладання та до повного виконання сторонами суд не трактує як строк дії кредитного договору, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, де прямо зазначено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Також при постановленні рішення суд застосовує положення п.31 ППВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", що враховуючи положення ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Тому суд застосовує наслідки спливу позовної давності згідно ст. 267 ЦК України та відмовляє у задоволенні позову у звязку зі спливом строків позовної давності.

Outcome: dismissed