Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, посилаючись на ті обставини, що 23.12.2011 року [PERSON] позичив у нього 18\~000 грн. та зобовязався у строк до 23.01.2012 року повернути дані кошти, про що в присутності свідків написав розписку. Оскільки до теперішнього часу гроші відповідачем не повернуті, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь борг в зазначеній сумі, інфляційні витрати в розмірі 100,58 грн., річну процентну ставку від простроченої суми в розмірі 441,86 грн., пеню в розмірі 441,86 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а також судові витрати. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд позов задовольнити по вищезазначеним обставинам. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З розписки, написаної [PERSON], відповідачем по справі, вбачається, що останній отримав від [PERSON], позивача по справі, 18 000 грн., зобовязався повернути дані кошти у строк до 23.01.2012 року. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З ч.1 ст.550 ЦК України вбачається, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Оскільки станом на 14.05.2012 року борг в сумі 18 000 грн. [PERSON] не повернуто, позивачем на зазначену суму нараховано інфляційні збитки, які складають 100,58 грн., річна процентна ставка, встановлена постановою Правління Національного Банку України від 21.03.2012 року № 102 Про регулювання грошово-кредитного ринку (у розмірі 7,75 % до 22.03.2012 року та 7,5 % з 23.03.2012 року) від простроченої суми, що становить 441,86 грн., а також пеня за несвоєчасне погашення заборгованості , встановлена вищезазначеною постановою від 21.03.2012 року № 102 в розмірі 441,86 грн. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. Із [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 18 000 грн., інфляційні витрати в розмірі 100,58 грн., річна процентна ставка в розмірі 441,86 грн., а також пеня в розмірі 441,86 грн., а всього - 18\~984,30 грн. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог в частині спричинення моральної шкоди судом встановлено не було, а підстави відповідальності за таку шкоду передбачені ст.1167 ЦК України, і відповідно до загальних підстав деліктної відповідальності передбачають наявність в сукупності ознак: складу правопорушення, яка передбачає наявність такої шкоди, протиправну поведінку заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою та вини, й зважаючи на те, що зазначені підстави [PERSON] не були доведені, суд вважає, що заявлені позовні вимоги в цій частині не обґрунтовані. Це підтверджується належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до ЦПК України та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені та документально підтвердженні судові витрати в розмірі 342,84 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial