Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-13 00:00:00

У вересні 2012 року представник Вищого державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія» звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про стягнення коштів пов'язаних з навчанням, вказуючи, що наказом ректора академії від 01 серпня 2007 року [PERSON]. зараховано студентом першого курсу стоматологічного факультету з 01 вересня 2007 року. 22 серпня 2007 року між академією та батьком студента [PERSON]. укладено договір про навчання [PERSON]. Загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання за цим договором становила 56915 грн. Відповідно до договору академія зобов'язалась надати студенту освітню послугу на рівні державних стандартів освіти та галузевих стандартів вищої освіти, а студент зобов'язався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені договором, виконувати у призначені терміни всі види занять, графік навчального процесу, розклад занять, вимоги навчального плану. Вказав, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2003 року №916 студенту [PERSON]. протягом 2007-2009 років був наданий цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету в загальній сумі 36751 грн. Наказом ректора №164-у від 24 травня 2011 року [PERSON]. був відрахований з четвертого курсу за невиконання навчального плану. Про зобов'язання повернути кредит за навчання [PERSON]. оголошено в наказі про відрахування, від підпису в якому він відмовився, про що складений акт від 31 травня 2011 року. З пропозицією щодо добровільного повернення вказаних коштів та 4869 грн. 05 коп. за договором про навчання, начальний заклад звертався до [PERSON]. з листами, які залишились без відповідей. Разом з тим, позивальником частково було повернуто 2700 грн. Загальна сума заборгованості [PERSON]. за надані послуги складає 40620 грн. 05 коп., з яких: 4869 грн. 05 коп. за договором №24/179-2007 від 22 серпня 2007 року про навчання; 35751 грн. за угодами від 30 жовтня 2007 року №01/07; від 19 листопада 2008 року №01/08; від 21 грудня 2009 року №01/09 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Враховуючи вказане, просив стягнути з відповідача на користь академії суму боргу в розмірі 40620 грн. 05 коп. В судовому засіданні представник позивача Панасенко В.С. позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеному в позові, та з врахуванням часткового погашення відповідачем суми боргу, просила стягнути з відповідача на користь вищого навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія» заборгованість в сумі 38916 грн. 05 коп. та судові витрати. Представник відповідача [PERSON]. позов не визнав та пояснив, що відповідач виконує умови договорів про надання цільового пільгового державного кредиту, вносить плату за користування коштами згідно умов договорів, а тому в задоволенні позову просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного. Судом встановлено, та це підтверджується матеріалами справи, що наказом №308-у ректора вищого навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія» від 01 серпня 2007 року [PERSON]. зараховано студентом першого курсу стоматологічного факультету з 01 вересня 2007 року (а.с.15). 22 серпня 2007 року між академією та батьком студента [PERSON]. укладено договір про навчання [PERSON]. Загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання за цим договором становила 56915 грн., яку студент зобов'язався оплатити академії в термін до 01 вересня 2007 року (п.4.2). Відповідно до п.2 договору академія зобов'язалась надати студенту освітню послугу на рівних державних стандартах освіти та галузевих стандартів вищої освіти, а студент зобов'язався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені договором, виконувати у призначені терміни всі види занять, графік навчального процесу, розклад занять, вимоги навчального плану. Згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про вищу освіту» реалізація державної політики у галузі вищої освіти забезпечується шляхом надання цільових пільгових державних кредитів особам для здобуття вищої освіти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит за сплатити проценти. Відповідно до Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2003 року № 916 студенту [PERSON]. протягом 2007-2009 років надавався цільовий пільговий державний кредит для здобуття вищої освіти та з ним укладалися угоди за формою затвердженою МОНмолодьспотом. Зокрема, 30 жовтня 2007 року між академією та студентом [PERSON]. була укладена угода №01/07 про надання цільового державного кредиту на здобуття вищої освіти. За цією угодою [PERSON]. за рахунок коштів державного бюджету наданий кредит без зазначення навчального року, на який від видається, у сумі 10300 грн. (а.с.21). Також, 19 листопада 2008 року між академією та студентом [PERSON]. укладена угода №01/08 про надання цільового державного кредиту на здобуття вищої освіти. За цією угодою [PERSON]. за рахунок коштів державного бюджету наданий кредит у сумі 10815 грн. без визначення навчального року, на який від видається (а.с.22). 21 грудня 2009 року між академією та студентом [PERSON]. укладена угода №01/09 про надання цільового державного кредиту на здобуття вищої освіти. За цією угодою [PERSON]. наданий кредит у сумі 15636 грн. без зазначення навчального року, на який він виданий (а.с.23). Крім того, 21 грудня 2009 року між навчальним закладом та [PERSON]. була укладена угода про надання цільового державного кредиту на здобуття вищої освіти в сумі 11356 грн. (а.с.73). Останню угоду представник позивач просив вважати такою, що не укладена, оскільки вона вчинена помилково. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON]. пояснила, що у зв'язку з відмовою одного із студентів від наданого йому кредиту були перерозподілені кошти між іншими студентами, в тому числі і [PERSON]. В зв'язку з вказаним, виникла необхідність укласти з [PERSON]. інший договір від 21 грудня 2009 року про надання йому кредиту в сумі 15636 грн. замість кредиту в сумі 11356 грн. Студенту [PERSON]. навчальним закладом запропоновано укласти угоду, якою визнати, що угода про надання кредиту в сумі 11356 грн. є помилковою, від чого [PERSON]. відмовився, а тому на даний час формально існують дві угоди, а фактично кредит виданий за другою угодою. Вказані грошові кошти академії не перераховані, а тому підтвердити документами фактичне надання студенту вказаних коштів не можливо. У разі відрахування студента повернення кредиту повинно бути проведено через три місяця після відрахування, оскільки вказані грошові кошти повинні бути надані іншому студенту. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, проаналізувавши надані сторонами докази, приходить до висновку, що на даний час між сторонами існують цивільні правовідносини, які врегульовані договором про навчання та чотирма угодами про надання цільового державного кредиту на здобуття вищої освіти. Доводи представника позивача та свідка стосовно фактичного не надання відповідачу кредитних коштів в сумі 11356 грн. за угодою від 21 грудня 2009 року не заслуговують на увагу, оскільки доказів про визнання вказаної угоди недійсною або її розірвання суду не надано. Матеріали справи свідчать, що в ході розгляду справи представник навчального закладу запропонував стороні угоди - [PERSON]. розірвати вказану угоду, однак згоди на вказане не отримав (а.с.71, 72). Виходячи з положень ст.651 ЦК України та умов угоди, оскільки сторонами не передбачено відмову від договору в односторонньому порядку, суд вважає її такою, що є дійсною. До того ж, суду не надані докази щодо фактичного отримання навчальним закладом грошових коштів за навчання студента відповідно до угод, окрім 10300 грн. за угодою №01/07 від 30 жовтня 2007 року (а.с.32). Угодами про надання цільового державного кредиту на здобуття вищої освіти (п.3.1., п.3.3.) передбачено, що одержувач кредиту повинен виконувати графік навчального процесу та вимоги навчального плану. 24 травня 2011 року наказом ректора навчального закладу №164-у [PERSON]. відрахований з академії з четвертого курсу за невиконання навчального плану. Про зобов'язання повернути кредит за навчання з 23 серпня 2011 року відповідно до умов угод та п.22 Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2003 року №916 [PERSON]. оголошено в наказі про відрахування, від підпису в якому він відмовився, про що складений акт від 31 травня 2011 року (а.с.17). Загальна сума коштів згідно договорів про надання вищевказаних цільових пільгових державних кредитів відповідно до довідки головного бухгалтера медичної стоматологічної академії від 11 вересня 2012 року становить 36751 грн. (а.с.78, 79). Вказаний розрахунок проведений без врахування розміру наданого кредиту в сумі 11356 грн. за договором 21 грудня 2009 року. В листопаді 2011 року та березні 2012 року [PERSON]. були направлені листи про необхідність повернення кредиту за навчання та боргу за навчання за договором №24/179-2007 від 22 серпня 2007 року, на які [PERSON]. не відповів (а.с.27-29). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 26 цього ж Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Суд виходить з того, що правовідносини між сторонами врегульовані підписаними ними документами. Так, пунктом 3.3. угод №01/07 від 30 жовтня 2007 року, №01/08 від 19 листопада 2008 року, №1/09 від 21 грудня 2009 року, №1/01 від 21 грудня 2009 року укладеними між навчальним закладом та студентом [PERSON]. про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти передбачено, що одержувач кредиту зобов'язаний повернути всю суму наданого йому навчальним закладом кредиту протягом 15 років та три відсотка річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а у разі відрахування одержувача кредиту із навчального закладу, починаючи з третього місяця після відрахування (а.с.21-23). Вказані правовідносини також врегульовані Порядком надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2003 року № 916 (з послідуючими змінами), пунктом 20 якого сума кредиту повертається із сплатою трьох відсотків річних протягом 15 років починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання у вищому навчальному закладі до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів з виплатою щороку однієї п'ятнадцятої частини загальної суми одержаного кредиту та відсотків за користування ним. Відраховані з вищого навчального закладу одержувачі кредиту повертають кошти починаючи з третього місяця після відрахування. Згідно розрахунку медичної академії №03-10/388 від 28 січня 2013 року загальна сума наданого [PERSON]. кредиту для здобуття вищої освіти згідно угод №01/07 від 30 жовтня 2007 року; №01/08 від 19 листопада 2008 року; №01/09 від 21 грудня 2009 року становить 36791 грн. (а.с.78, 79). При цьому не враховано наявність договору про надання [PERSON]. кредиту в розмірі 11356 грн. за договором від 21 грудня 2009 року, який є дійсним. Заборгованість навчальному закладу [PERSON]. повертається відповідно до п.6.1. вказаних угод та відповідно до Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти. Так, згідно прибуткового касового ордера №30 від 16 січня 2012 року ним повернуто кредит в сумі 1309 грн., а згідно квитанції К1719 від 16 листопада 2012 року повернуто сума кредиту в розмірі 1395 грн. всього [PERSON]. повернуто кредит за навчання в сумі 2704 грн. (а.с.79). Після сплати вказаної суми, на даний час заборгованість за наданий кредит становить 34047 грн. (36751 - 27047). Крім того, у [PERSON]. існує заборгованість на навчання згідно договору про навчання №24/179-2007с від 22 серпня 2007 року в сумі 4869,05 коп. Загальна сума заборгованості [PERSON]. за отримані кошти на навчання становить 38916,05 грн. Вказана сума заборгованості сторонами не оспорюється. До зазначеної суми не нараховані відсотки за користування кредитом, оскільки [PERSON]. згідно п. 22-1 Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти звільнений від сплати відсотків за користування кредитом у зв'язку з народженням дитини, і зазначені обставини сторони визнали і не оспорюють. Разом з тим існує спір щодо строків повернення вказаних коштів. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані п.3.3 укладених між ними угод про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти та Порядком надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2003 року № 916, згідно яких надані кредити необхідно повернути протягом 15 років та три відсотка річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а у разі відрахування одержувача кредиту із навчального закладу, починаючи з третього місяця після відрахування. Розмір та строки повернення кредиту встановлені п.6.1. угод, відповідно до якого одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит та відсотки за користування ним у сумі 3% річних до 31 грудня кожного року 1/15 частину від загальної суми одержуваного кредиту. Інших домовленостей між сторонами угод щодо строків повернення грошових коштів, або існування графіку їх повернення судом не встановлено. Таким чином, зобов'язання щодо повернення кредитних коштів відповідачем на даний час не припинено, однак доказів що боржник є таким, що прострочив, або не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договорами або законом, суду не надано. Повернення чергової суми коштів в розмірі 1309 грн., тобто з прострочкою 16 днів (16 січня 2012 року) суд не вважає порушенням умов договору, оскільки вказана прострочка була пов'язана із з'ясуванням умов повергнення коштів та суми, яка підлягає поверненню між сторонами угод. До того ж, загальна сума, яка підлягає поверненню студентом була визначена тільки під час розгляду справи. Крім того, виходячи із змісту позову, позивач не вказує на зазначені обставини при виконанні умов договорів, а вважає, що в разі виключення відповідача з навчального закладу, останній повинен повернути всю суму, витрачену на його навчання, після спливу трьох місяців. Однак, вказане суперечить вказаним угодам та положенням законодавства. Відповідно до п. 23 вказаного Положення у разі невиконання одержувачем кредиту умов угоди, ухилення від повернення кредиту вищий навчальний заклад застосовує заходи для стягнення заборгованості відповідно до законодавства. Позивачем не надані суду докази про існування заборгованості відповідача у зв'язку з невиконанням ним умов угод та умов договору, а надані тільки докази щодо наявності витрачених на нього сум на здобуття освіти за вказаними угодами. Витраченні на навчання грошові кошти відповідачем повертаються відповідно до умов угод, доказів про наявність боргу у зв'язку з порушенням строку їх повернення не надано, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed