Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач [PERSON] (Транспортне) страхове бюро України звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 19087,73 грн. та 1000,00 грн. витрат на юридичну допомогу, а усього 20087,73 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 04 липня 2007 року в м. Харкові по вул. Корчагінців тата вул. Велозаводська мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобілю «Форд», д.н. 86575ХК під керуванням [PERSON] Згідно постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.10.2009 року встановлено вину [PERSON] у вчиненні даного ДТП. Оскільки [PERSON] не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то після ДТП [PERSON] звернувся до позивача із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної ДТП. Позивач здійснив регламентну виплату (страхове відшкодування) [PERSON] в розмірі 19 087, 73 грн., після здійснення якої у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача. Представник позивача - [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд застосувати позовну давність. Суд, вивчивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 січня 2008 року кримінальна справа відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України закрита провадженням у звязку із примиренням сторін. З порстанови вбачається, що 04 липня 2007 року біля 09.20 години [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем «Форд-Оріон», р.н. 875-65 рухався по вул. Корчагінців з боку «Медкомплекса» у направленні пр. Тракторобудівників в м. Харкові, порушив вимоги пп.1.5, 10.1 , 10.4 ПДРУ, виявив неуважність, при здійсненні маневру повороту на ліво, не впевнився у безпеці своїх дій, не пропустив рухавшийся у зустрічному напрямку автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON], у результаті чого при виконанні маневру допустив зіткнення із зазначеним автомобілем. У результаті ДТП пасажиру автомобілю «Део-Ланос» [PERSON] були спричинені тілесні пошкодження середньої тяжкості. Постанова суду набрала законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України лише вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення звільняє від доказування обставин (причин) ДТП. Оскільки за фактом ДТП такого вироку чи постанови не було, а [PERSON] постановою районного суду звільнений від кримінальної відповідальності, тому дана постанова повинна оцінюватися судом у сукупності з іншими доказами, з урахуванням їх достатності та взаємозв'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Із висновку спеціаліста № 258 від 20.11.2007 року по визначенню матеріальної шкоди завданої в результаті аварії «Део Ланос» д.н. [NUMBER] розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля визначено в сумі 19087, 73 грн. 20 жовтня 2009 року [PERSON] звернувся до Моторного (Транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної під час ДТП, яке сталося 04.07.2007 року за участю автомобілів [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобілю «Форд-Оріон», д.н. 86575ХК під керуванням [PERSON], зазначивши, що розмір шкоди складає 19 087, 73 грн. Згідно довідки № 1 від 23.11.2009 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] було предявлено претензію Моторному (Транспортному) страховому бюро України про виплату йому 19087,73 грн. Дата реєстрації справи № 9389 30.10.2009 року. Сума до сплати склала 15906,44 грн. Здійснення виплати підтверджується платіжним дорученням № 4572 від 02.12.2009 року. Згідно довідки № 1 від 23.11.2009 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих позивачу з боку [PERSON] було предявлено претензію про виплату йому 4572,00 грн. Дата реєстрації справи № 9389 30.10.2009 року. Сума до сплати склала 3181, 29 грн. Здійснення виплати підтверджується платіжним дорученням № 5163 від 15.12.2010 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Даний спір не відноситься до окремих видів вимог до яких законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, відповідно до ст. 258 ЦК України. Згідно ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобовязаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобовязання. Таким чином, право регресної вимоги виникло у позивача з часу виплати першого відшкодування, тобто з 02 грудня 2009 року і з цього ж часу обчислюється строк на предявлення регресного позову. З матеріалів справи вбачається, що позов Моторного (Транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування завданої матеріальної шкоди в порядку регресу був направлений до суду 21.12.2012 року(а.с. 33), тобто після спливу строків позовної давності звернення до суду. Згідно чч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про відшкодування завданої матеріальної шкоди в порядку регресу, в звязку із спливом строків позовної давності. У звязку із відмовою в задоволенні основних вимог за позовом, суд відмовляє і в задоволенні вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 1000,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed