Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

У липні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання кредитного договору недійсним, зазначивши, що 02 листопада 2007 року між позивачем та виконуючою обов'язки начальника Нижньодніпровського відділення ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро»Літаш А.М., яка діяла на підставі довіреності, укладено кредитний договір. Вважає, що Літаш А.М. не мала права підписувати договір про надання споживчого кредиту, перевищила свої службові повноваження, а відтак просила суд визнати кредитний договір від 02 листопада 2007 року №2203550761001-А-UАН, укладений між позивачем та виконуючою обов'язки начальника Нижньодніпровського відділення ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро»Літаш А.М., в інтересах ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро»незаконним і недійсним відповідно до ч.1 ст.227, ч.1 ст.203 та ч.1 ст.215 ЦК України. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволені позову наполягали. Представник відповідача Левченко Ю.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що вони є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України). У статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Судом встановлено, що Закрите акціонерне товариство комерційний банк «Кредит-Дніпро», правонаступником якого є ПАТ «Банк Кредит Дніпро», зареєстровано 07 липня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом Національного Банку України, копія якого наявна в матеріалах справи. Як відокремлений структурний підрозділ ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро»відкрило Нижньодніпровське відділення ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро», що підтверджується Положенням про Нижньодніпровське відділення ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро», зареєстрованого у встановленому законом порядку. 02 листопада 2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро», правонаступником якого є ПАТ «Банк Кредит Дніпро», в особі Літаш А.М., яка діяла на підставі довіреності, укладено кредитний договір №2203550761001-А-UАН. Судом також встановлено, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, договір укладено у письмовій формі, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Крім того, на момент укладення оспорюваного кредитного договору позичальник [PERSON] не заявляла додаткових умов, щодо яких повинно бути досягнуто згоди. Таким чином, істотними умовами даного договору відповідно до чинного законодавства являються лише ті, які сторони визначили за взаємною згодою укладаючи договір. Крім того, банком було видано кредит у повному обсязі у строки, зазначені в договорі, тобто свої обов'язки він виконав належним чином. Згідно до вимог ч.1 ст.227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений без відповідного дозволу або ліцензії може бути визнано судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. За ч.3 цієї статті право надавати фінансові кредити за рахунок залучених коштів має право на підставі відповідної ліцензії лише кредитна установа. Згідно зі ст.1 зазначеного Закону, яка визначає терміни у Законі, кредитною установою є фінансова установа, яка відповідно до закону має право на рахунок залучених коштів надавати фінансові кредити на власний ризик; фінансова установа це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг та яка внесена до відповідного реєстру у порядку, встановленому законом. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, тощо, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг. Посилання позивача [PERSON] щодо незаконності підписання кредитного договору Літаш А.М., суд не може взяти до уваги, з огляду на таке. ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро», правонаступником якого є ПАТ «Банк Кредит Дніпро»в установленому законом порядку отримав ліцензію на здійснення фінансової діяльності, що визнано сторонами в судовому засіданні. Відповідно до Положення про Нижньодніпровське відділення ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро», відділення не наділено правом видачі кредитів. Разом з тим, 29 жовтня 2007 року голова правління ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро», згідно своїх повноважень, надав начальнику Нижньодніпровського відділення ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро»Літаш А.М. повноваження, в тому числі і від імені Банку видавати кредити, що підтверджується зазначеною довіреністю, копія якої наявна в матеріалах справи. Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір, начальник Нижньодніпровського відділення ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро»Літаш А.М. діяла в межах повноважень наданих їй довіреністю від 29 жовтня 2007 року. Відповідно до п.1.9 Положення про Нижньодніпровське відділення ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро»відділення має печатку зі своїм повним офіційним найменуванням, яка і була поставлена при підписанні кредитного договору. Крім того, позивачем не доведено, що кредитна установа видавала їй кредит за рахунок залучених коштів, а не власних. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову [PERSON], а тому в задоволенні позову слід відмовити. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на позивача.

Outcome: dismissed