Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-05 00:00:00

В серпні 2012 року представник позивача звернулася в суд до відповідача з позовом про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним. В своїй заяві посилається на те, що 04.10.1997 року між [PERSON] (батьком недієздатного [PERSON]В.) та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: цілого житлового будинку з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими спорудами та побудівлями, розташованого за адресою: м.Миколаїв, вул.Пшеніцина, 39/1. Договір був укладений на Товарній біржі „Нерухомість- авторитет КСК, записаний в реєстрі за № 1-45 від 04.10.1997р. та зареєстрований 15.10.1997 р. в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 2079. Працівники біржи завірили, що подальшого нотаріального посвідчення договір не потребує. 01.08.2011р. [PERSON] помер, після його смерті вони не можуть оформити спадщину через те, що договір не посвідчений нотаріально. Оскільки іншим способом вирішити це питання неможливо, з метою реалізації прав недієздатної особи, вона вимушена звернутися до суду. Зазначений договір купівлі-продажу виконаний обома сторонами. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі на підставах, викладених в заяві, просила визнати договір купівлі-продажу зазначеного будинку дійсним. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував, підтвердив факт продажу ним будинку [PERSON] в 1997р. Представник третьої особи- Товарна біржа „Нерухомість-авторитет КСК- в судове засідання не зявився, суду повідомлено, що товарна біржа ліквідована. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 04 жовтня 1997 року між [PERSON] (батьком недієздатного [PERSON]В.) та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: цілого житлового будинку з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими спорудами та побудівлями, розташованого за адресою: м.Миколаїв, вул.Пшеніцина, 39/1. Договір був укладений на Товарній біржі „Нерухомість- авторитет КСК, записаний в реєстрі за № 1-45 від 04.10.1997р. 15.10.1997 р. право власності на зазначену квартиру було зареєстровано на імя [PERSON] в Миколаївському МЕТІ, та записано за реєстровим № 2079. З листа Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] № 174/02-14/74-11 від 08.06.2012р. вбачається, що [PERSON] помер 01.08.2011 року, та після його смерті відкрита спадкова справа, проте видати свідоцтво про право на спадщину за законом немає можливості через недотримання нотаріально посвідченої форми укладання угоди. Судом встановлено, що договір виконаний сторонами в повному обсязі: [PERSON] уплатив продавцю оговорену вартість будинку, вселилися в нього, був там зареєструваним разом з сімєю, а відповідач отримав оплату, звільнив будинок від побутового майна та здійснив виселення з нього. Згідно з вимогами ст.227 ЦК УРСР в редакції ГК 1963 р., що діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в ред. 1963р.) недодержання у випадках, зазначених в законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. Ст.128 ЦК УРСР передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до ст.657 ЦК України в редакції ЦК 2003 р. договор купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлого будинку (квартири) чи іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Із пунктів 3,4 ст.334 ЦК України вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Оскільки відносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 р., то відповідно до п.п.1,4 заключних та перехідних положень ЦК України 2003р. необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 р. Таким чином суд дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved