Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-11 00:00:00

Державне підприємство Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство Березнівський держспецлісгосп звернулось із позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу збитків, заподіяних злочином. Позивач в обґрунтування заявлених вимог вказує, що 23.02.2010 року господарським районним судом Рівненської області прийнято рішення про стягнення з ДП СЛАП Березнівський держспецлісгосп на користь спеціального фонду місцевого бюджету Тишицької сільської ради Березнівського району Рівненської області 96\~ 265 грн. шкоди, заподіяної лісу, 962,65 грн., 962,65 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Підставою для стягнення вказаних сум із ДП СЛАП стали матеріали кримінальної справи про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України по факту неналежного виконання ним службових обовязків, в результаті чого було допущено незаконну порубку дерев породи сосна, береза, вільха в кількості 79 штук, чим були заподіяні збитки в розмірі 96\~ 265 грн. Державною виконавчою службою було проведено примусове виконання вищевказаного рішення суду, і з підприємства було стягнуто заподіяну шкоду та судові витрати, а також виконавчий збір. В звязку з чим позивач, як особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. На підставі наведеного, проситься стягнути з [PERSON] 107\~ 080,22 грн. та судові витрати у справі. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обємі та дав пояснення згідно заяви. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позові вимоги не визнали, покликаючись на те, що розмір шкоди, заподіяної незаконною порубкою лісу, був обрахований згідно нормативного акту, який не підлягав застосуванню постанови КМУ від 23.07.2008 року №665 Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, відповідачу ж ставиться у вину неналежне виконання своїх посадових обовязків, допущення самовільної порубки дерев, а тому він не може нести відповідальність за цією постановою. Крім того, вказують, що не підлягають стягненню з [PERSON] судові витрати та виконавчий збір, так як це не є прямою дійсною шкодою, заподіяною підприємству. Також сторона відповідача зазначає, що ДП СЛАП пропустив визначений ч.3 ст.233 КЗпП України строк для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду щодо стягнення з працівника заподіяної шкоди, так як днем виявлення шкоди є день винесення рішення господарським судом, а позивач подав позовну заяву 20.03.2012 року, тобто після спливу річного строку. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до постанови Березнівського районного суду Рівненської області від 01.06.2009 року [PERSON] обвинувачувався в тому, що, працюючи на посаді майстра лісу ДП СЛАП Березнівський держспецлісгосп, в порушення ст..90 Лісового кодексу та п.3.1 посадової інструкції, згідно якої зобовязаний безпосередньо здійснювати охорону лісів від самовільних порубок, неналежно виконав покладені на нього обовязки через несумлінне ставлення до них, а саме допустив, що в період з 5 вересня 2008 року по грудень 2008 року невстановлені в ході досудового слідства особи вчинили самовільну порубку 79 дерев різних порід. Провадження у даній кримінальній справі закрито внаслідок акту амністії. Згідно рішення господарського суду Рівненської області від 23.02.2010 року, яке набрало законної сили, з державного підприємства Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство Березнівський держспецлісгосп до спеціального фонду місцевого бюджету Тишицької сільської ради Березнівського району Рівненської області стягнуто 96\~ 265 грн. шкоди, заподіяної лісу, а також судові витрати в звязку із розглядом справи: 962,65 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Із рішення вбачається, що в результаті проведеної перевірки ДП СЛАП Березнівський держлісгосп було виявлено фат незаконної порубки дерев в кількості 79 шт., що не було своєчасно виявлено внаслідок несумлінного ставлення до своїх обовязків майстра лісу ДП СЛАП [PERSON], чим було заподіяно шкоду лісу в розмірі 96\~ 265 грн. Вищевказане рішення суду ДП СЛАП Березнівський держлісгосп виконало 13.05.2011 року, про що свідчить постанова державного виконавця відділу ДВС Березнівського РУЮ про закінчення виконавчого провадження. В звязку з примусовим виконання судового рішення з підприємства стягнуто також виконавчий збір. Таким чином, судом встановлено, що ДП СЛАП Березнівський держлісгосп сплатив до спеціального фонду місцевого бюджету Тишицької сільської ради Березнівського району Рівненської області 96\~ 265 грн. і вказана шкода була заподіяна лісу в результаті службової недбалості майстра лісу [PERSON] Частина 1 ст.1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Відповідно до положень п.3 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадках, коли, зокрема, шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, що переслідуються у кримінальному порядку. У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року №14 Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками визначено, що під прямою дійсної шкодою слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обовязків, грошові виплати. На підставі наведених положень, суд приходить до висновку, що [PERSON], який заподіяв підприємству шкоду діями, які мають ознаки діянь, що переслідуються у кримінальному порядку, несе перед підприємством матеріальну відповідальність у повному розмірі прямої дійсної шкоди, що становить 96\~ 265 грн. Щодо стягнення з [PERSON] судових витрат та виконавчого збору, то дана вимога не підлягає до задоволення, так як вказані витрати не є прямою дійсною шкодою. Суд критично оцінює покликання сторони відповідача на пропуск підприємством річного строку звернення до суду з вимогами про стягнення з працівника заподіяної шкоди, так як право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, установою, організацією сум третій особі і цього ж часу обчислюється строк на предявлення регресного позову ( п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року №14 Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками), який не пропущено ДП СЛАП Березнівський держспецлісгосп, так як виплата підприємством сум третій особі була завершена 10.05.2011 року, що вбачається із платіжних доручень, а з вимогами позивач звернувся 10.03.2012 року. Сторона відповідача покликається також на необхідність зменшення розміру шкоди, що підлягає стягненню з [PERSON], так як були відсутні умови, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, зокрема особа не було забезпечена транспортом, а також з урахуванням його майнового стану. Посилання відповідача як підставу зменшення розміру шкоди, що підлягає стягненню з нього, на ту обставину, що роботодавець не забезпечив його транспортом, суд не приймає до уваги, так як дана обставина не є свідченням відсутні умови, що забезпечують збереження матеріальних цінностей. Відповідно до положень ч.2 ст.137 КЗпП України суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою. Судом встановлено, що на даний час [PERSON] не працює ( довідка виконавчого комітету Городищенської сільської ради Березнівського району Рівненської області №2493 від 17.07.2012 року), має на утриманні троє малолітніх дітей ( свідоцтво про народження серія І-ГЮ №024408 серія І-ГЮ №116665, довідка Тишицької сільської ради №3532 від 12.11.2012 року); злочинні дії, якими було заподіяно шкоду підприємству є необережними, не вчинені із корисливою метою, а тому наявні підстави, визначених ч.2 ст.137 КЗпП України, для зменшення розміру шкоди, що підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що стягненню з [PERSON] на користь Державного підприємства Спеціалізоване лісогосподарське агропромислову підприємство Березнівський держспецлісгосп підлягає 60\~ 000 грн. шкоди, заподіяної лісу.

Outcome: partial