Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-25 00:00:00

В лютому 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, згідно якого просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором 7316,90 грн. та витрати на сплату судового збору у розмірі 229,40 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.02.2011р. управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в місті Києві, відповідач та Вінницьке вище професійне училище Департаменту Державної служби охорони при МВС України уклали Договір № 550 на навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони з кандидатом на службу в органи внутрішніх справ України, вищим професійним училищем Департаменту ДСО при МВС України та підрозділу Державної служби охорони. Відповідно до умов даного договору позивач прийняв на себе зобовязання перерахувати навчальному закладі кошти за підготовку відповідача, а відповідач після навчання повинен прибути до підрозділу УДСО при ГУ МВС України м. Києві і відпрацювати мінімум 2 роки. В супереч цьому, відповідач [PERSON] відмовився заступати на службу, а тому позивач вимушений звернутися до суду про стягнення перерахованих за навчання коштів з [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Заперечень проти позову до суду не направив. Відповідно до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечив. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що 17 лютого 2011р. між УДСО при ГУ МВС України в м. Києві, [PERSON] та Вінницьке вище професійне училище Департаменту Державної служби охорони при МВС України укладено Договір № 550 на навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони з кандидатом на службу в органи внутрішніх справ України, Вищим професійним училищем Департаменту ДСО при МВС України та підрозділом Державної служби охорони. За умовами даного договору, позивач прийняв на себе зобовязання перерахувати до Вінницького вищого професійного училища Департаменту Державної служби охорони при МВС України кошти за підготовку [PERSON] за професією охоронник для служби в УДСО при ГУ МВС України в м. Києві, а [PERSON] оволодіти всіма видами професійної діяльності та прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УДСО при ГУ МВС України в м. Києві 06.06.2011 року і відпрацювати мінімум 2 роки /а.с. 3/. Згідно пункту 2.4 Договору встановлено, що у разі не прибуття за призначенням або відмові стати до роботи відповідно до укладеного договору, відраховані з навчання або звільнення за негативними мотивами, звільнення за власним бажанням до закінчення визначеного договору строку в установленому порядку компенсувати всі витрати, що здійснив Підрозділ на його навчання. В супереч умовам договору міліціонер взводу з охорони обєктів роти з охорони кредитно-фінансових установ та обєктів батальйону міліції Святошинського ВДСО молодший сержант міліції [PERSON] 10.04.2012р. відмовився заступати на службу та надати пояснення в письмовій формі, що підтверджується Актом від відмови надати пояснення від 24 квітня 2012року /а.с. 10/. Відповідно до Висновку службового розслідування № 16.05.2012р., за грубе порушення службової дисципліни, яке виразилося у систематичному невиході на службу без поважних причин, молодшого сержанта міліції [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до ст.63 п. Є Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ /а.с. 13-14/. Так, за результатами службового розслідування по факту порушень службової дисципліни видано Наказ від 15.06.2012р. № 320 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Святошинського ВДСО УДСО при ГУ МВС України в м. Києві, молодшого сержанта міліції [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до ст. 63 п. Є Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ /а.с. 15/. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 17.02.2011 року між УДСО при ГУ МВС України в м. Києві, [PERSON] та Вінницьке вище професійне училище Департаменту Державної служби охорони при МВС України був укладений договір № 550, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобовязання щодо виконання даного договору. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається \~ як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами \~ є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для \~ вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті \~ обставини, на які вона посилається \~ як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушив умови договору №550 від 17.02.2011 року, а тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 7316,90 грн. /а.с. 5/. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 229,40 грн. /а.с. 6/. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved