Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-11 00:00:00

[PERSON] 5 червня 2012 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок злочину. Позивач у своєму позові посилалася на те, що 13 жовтня 2011 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська у кримінальній справі було винесено постанову, відповідно до якої [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за злочин, відповідальність за скоєння якого передбачена ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. «в»ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року, та закрито у відношенні нього провадження у кримінальній справі. З матеріалів кримінальної справи вбачається, що 5 грудня 2008 року з вини [PERSON] було скоєно ДТП, внаслідок якої потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя, в результаті яких потерпілий [PERSON] [INFO] помер. Позивач є донькою [PERSON] Позивач в зазначеній кримінальній справі була визнана потерпілою. Позивач зазначала, що протягом часу, коли [PERSON] знаходився у лікарні в тяжкому стані після ДТП, [PERSON], знаючи про його тяжкий стан та необхідність несення родиною потерпілого значних матеріальних витрат на його лікування, будь-якої участі у несенні матеріальних витрат не приймав. Під час досудового слідства по справі протягом двох років відповідач будь-яких дій по відшкодуванню зазначених витрат також не приймав. Зазначені дії [PERSON] завдали позивачу не тільки матеріальну шкоду, а також і моральну. Як потерпілою, позивачем в кримінальній справі було заявлено цивільний позов про відшкодування спричинених їй матеріальної шкоди у сумі 3 550 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., завданих смертю батька внаслідок злочину. У зв'язку із застосуванням до підсудного Закону України «Про амністію»судом зазначений цивільний позов у кримінальній справі було залишено без розгляду. Під час розгляду судом кримінальної справи підсудним було повністю відшкодовано завдану матеріальну шкоду на суму 3 550 грн. та було частково відшкодовано моральну шкоду на суму 1 440 грн. Після смерті [PERSON] в родині позивача проживають її матір (дружина померлого) та її донька, яку вона виховує самостійно. Її матір є пенсіонеркою та після втрати годувальника її матеріальне становище значно погіршилось. Батько був єдиним чоловіком в родині, тому його смерть є беззаперечно великою втратою для родини. Матір тяжко переживає втрату свого чоловіка, позивач -втрату свого батька, а її донька -свого дідуся. Смерть [PERSON] для всієї родини є психологічним стресом. Внаслідок злочину відповідачем було заподіяно значну моральну шкоду. Позивач у своєму позові просила суд стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану смертю фізичної особи внаслідок злочину, у розмірі 48 550 грн. Позивач у судове засідання не з'явилася, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, відповідно до ч. 4 ст. 76 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Перевіривши матеріали справи та матеріали кримінальної справи № 1-149/2011, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2011 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, яке передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. «в»ст. 1 Закону України «Про амністію», а провадження у кримінальній справі було закрито (а.с. 5). З матеріалів кримінальної справи вбачається, що 5 грудня 2008 року з вини [PERSON] було скоєно ДТП, внаслідок якої потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя, в результаті яких він [INFO] -помер. [PERSON] є донькою [PERSON], прізвище нею було змінено внаслідок укладення шлюбу з [PERSON] (кр. спр. а.с. 44). Постановою старшого слідчого СУ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 22 грудня 2008 року [PERSON] було визнано в кримінальній справі потерпілою (кр. спр. а.с. 41). На підставі ч. 4 ст. 61 ЦПК України встановлено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особо. Ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Також ч. 4 ст. 60 ЦПК України зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущенні. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. На підставі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Окрім цього, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03. 1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами та доповненнями) було роз'яснено, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб в розмірі відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд, враховує характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних, душевних, психічних і фізичних страждань, яких зазнав позивач. Крім того, позивачем не доведено, що вона чи будь-хто з інших членів родини на момент смерті [PERSON] були непрацездатними і знаходилися на його утриманні. Обставини того, що померлий був єдиним чоловіком в сім'ї не дають підстав для відшкодування моральної шкоди у заявленому позивачем розмірі. Судом не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача, що моральна шкода була завдана також її матері та дочці, оскільки позов до суду подано позивачем від себе і в своїх інтересах, її мати на захист її прав та інтересів [PERSON] не уповноважувала, а в інтересах своєї неповнолітньої позивач позов не подавала. Таким чином, з огляду на тривалість вказаних страждань, характеру завданої моральної шкоди, суд визнає заявлений розмір моральної шкоди у загальному розмірі 48 550 грн. надмірно завищеним, у зв'язку з чим, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити частково в розмірі 5 000 грн. на користь позивача. Ч. 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволених вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 107 грн. 30 коп. -п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial