overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування своїх вимог зазначила, що ЗО серпня 2011 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді майнового паю вартістю 651 гривень колективного сільськогосподарського підприємства «Ліщинське» реорганізованого в СТОВ «Ліщинське». При оформленні права власності після померлого батька позивачки в нотаріальній конторі було встановлено, що правовстановлюючі документи на спадкове майно видані після смерті спадкодавця, що стало підставою для звернення позивачки до суду. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в ньому. Представники відповідачів [PERSON] сільської ради Житомирського району та СТОВ «Ліщинське» подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Суд перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], який помер ЗО серпня 2011 року (а.с.6), являвся власником майнового паю колективного сільськогосподарського підприємства «Ліщинське» реорганізованого в СТОВ «Ліщинське». Свідоцтво про право власності на майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства «Ліщинське» реорганізованого в СТОВ «Ліщинське» (майновий сертифікат) вартістю 651 гривня, [PERSON] сільською радою Житомирського району серія ЖИ-6 №000424 видане 11 листопада 2011 року (а.с.5), тобто після смерті спадкодавця. Позивачка, дочка померлого [PERSON], яка прийняла спадщину за законом, оформити право власності на спадкове майно у вигляді майнового паю вартістю 651 гривня, колективного сільськогосподарського підприємства л 2 «Ліщинське» реорганізованого в СТОВ «Ліщинське» в нотаріальній конторі не може у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Право позивачки на майновий пай підтверджуються наданими доказами, а саме свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновим сертифікатом) виданим [PERSON] сільською радою Житомирського району 11 листопада 2011 року на ім'я [PERSON] серії ЖИ-6 №000424, свідоцтвом про смерть батька позивачки, листом Третьої Житомирської державної нотаріальної контори, згідно якого спадкоємцем майна [PERSON] є позивачка, постановою нотаріуса №1214/02-31 від 05 вересня 2012 року про відмову позивачці у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину на спірний майновий пай у звязку тим, що даний пай не може входити до складу спадщини, так як не він не належав спадкодавцю на момент смерті. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, а також те, що спір між сторонами врегульовано при судовому розгляді справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-08 00:00:00

Позивач ПАТ Дельтабанк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, з тих підстав, що відповідно до кредитного договору від 20.12.2007 року № 004-18032-201207 позивач надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору належним чином не виконала. Станом на 06.08.2012 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ Дельтабанк за кредитним договором від 20.12.2007 року № 004-18032-201207 становить 8654 грн. 09 коп. ПАТ Дельтабанк неодноразово повідомляв відповідача про систематичні порушення договірних зобовязань, однак кредитна заборгованість погашена не була. Представник позивача в письмовому поясненні позов підтримала повністю, просила слухати справу без участі їх представника. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач ПАТ Дельтабанк відповідно до кредитного договору від 20.12.2007 року № 004-18032-201207 позивач надав відповідачу [PERSON] кредит. Станом на 06.08.2012 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ Дельтабанк за кредитним договором № № 004-18032-201207 від 20.12.2007 року становить: заборгованість по кредиту 2967 грн. 34 коп., заборгованість за відсотками 2165 грн. 36 коп., пеня 225 грн. 00 коп., заборгованість за комісіями 3521 грн. 39 коп,. Таким чином, всього заборгованість за кредитним договором становить 8654 грн. 09 коп., яка підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-08 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить розірвати шлюб, який було зареєстровано 23.12.2005 р. Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 591, стягнути на її користь судові витрати. При цьому посилається на те, що 23.12.2005 р. між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO]. Причиною розпаду сімї є те, що відповідач не приділяє уваги сімї, матеріально їй та доньки не допомагає, всі зароблені кошти витрачає на власні потреби. В них склалися неприязнені стосунки один до одного. Спільне господарство вони не ведуть та шлюбні стосунки не підтримують з 2010 р. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, причина неявки суду не відома. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивачки, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб 23.12.2005 р. Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений актовий запис № 591. Від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO]. Суд вважає, що оскільки сімя фактично розпалась, та існує формально, тому надання строку для примирення є безпідставним. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 107,30 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-08 00:00:00

Ухвалою від 29.08.2012 року провадження у даній справі відкрито. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що 11.11.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя дітей не мають. За час спільного життя постійно виникали сварки. Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Через органи РАЦСу відповідач розлучатись не бажає. Вважає, що сімя розпалася, відновлювати стосунки з відповідачем не бажає, тому звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу і просить суд шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, зазначивши, що не бажає відновлювати стосунки оскільки відповідач крім того зловживає алкогольними напоями та допускає рукоприкладство. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав заперечував проти розірвання шлюбу. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до положень Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.11.2011 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 316. Від шлюбу дітей не мають. На даний час сторони стосунків не підтримують, сімя перестала існувати. Тому відсутні підстави для надання сторонам строку для примирення і збереження шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між подружжям. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-08 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищеназваною заявою, в якій просив надати дозвіл щодо призначення [PERSON] примусової амбулаторної психіатричної допомоги, посилаючись на те, що останній з 1992 року перебуває на диспансерному обліку у лікаряпсихіатра з діагнозом „Шизофренія, шубообразна, аффективно-параноідний тип приступа ,категорично відмовляється від нагляду та лікування, тому за своїм психічним станом потребує примусової амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. В судовому засіданні представник психіатричного закладу [PERSON] просила заяву задовольнити. В своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені в заяві, в обґрунтування яких надала суду відповідні докази. Хворий [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти продовження надання йому амбулаторної психіатричної допомоги, оскільки після проходження курсу лікування він відчуває себе краще. Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Суд, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, [PERSON], думку прокурора, дослідивши письмові докази у справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], з 1992 року перебуває на диспансерному обліку у лікаряпсихіатра з діагнозом „Шизофренія. шубообразна, аффективно-параноідний тип приступа. Відповідно до ст.12 Закону України „Про психіатричну допомогу амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. З висновку комісії лікарів стосовно особи з тяжким психічним розладом вбачається, що [PERSON], [INFO] за своїм психічним станом потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренії. Суд вважає надані заявником докази достатніми та переконливими, тому є підстави для задоволення заяви. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-08 00:00:00

У березні 2012 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 21 вересня 2001 року, Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, актовий запис № 1009. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв'язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - Івана, [INFO]. Позивач стверджує, що спір щодо місця проживання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Дитина залишається проживати разом із відповідачем. У судовому засіданні позивач підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 21 вересня 2001 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, актовий запис № 1009. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - Івана, [INFO]. Позивач стверджує, що спір щодо місця проживання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Дитина залишається проживати разом із відповідачем. Шлюбні відносини сторонами припинені. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків.Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні відповідачка - [PERSON], висловила своє бажання й надалі іменуватися прізвищем «Куран».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачем були припинені з червня 2012 р. через сварки, сім`я фактично розпалася, відновлення подружніх стосунків вона не бажає, від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Позивачка в судове засідання не зявилася, у наданій суду письмовій заяві позов підтримала, на примирення не згодна, просила справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, у письмовій заяві позов визнав, не надав заперечень проти обставин, викладених у позові, на примирення не згоден, попереджений про наслідки визнання позову, справу просив слухати за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 травня 2003 р. відділом РАГС Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 184. Подружні стосунки між сторонами були припинені з червня 2012 р. через сварки, сім`я фактично розпалася, відновлення подружніх стосунків сторони не бажають, від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачем були припинені у 1987 р., через несумісність характерів, сім`я фактично розпалася, відновлення подружніх стосунків вона не бажає, від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Позивачка в судове засідання не зявилася, у наданій суду письмовій заяві позов підтримала, на примирення не згодна, не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила справу слухати у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини незявлення не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: свідоцтво про укладення шлюбу; копія паспорту та ідентифікаційного коду позивачки; довідка з адресного столу. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 вересня 1974 р. Привільським міським ЗАГС Ворошиловградської області, актовий запис № 72. Подружні стосунки між сторонами були припинені у 1987 р., через несумісність характерів, сім`я фактично розпалася, відновлення подружніх стосунків позивачка не бажає, від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, є передбачені ст.112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-08 00:00:00

Позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Луганська область м. Лисичанськ вул. Енергетиків, буд. 96, посилаючись на те, що відповідач з 2002 р. за вказаною адресою не мешкає без поважних причин. Позивач в судове засідання не зявився, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, справу просив розглядати в його відсутність, про що надав суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: довідка з ЛКП «Паспортна служба»; акти про не проживання від 17.12.2010 р., від 29.07.2011 р., від 20.01.2012 р.; довідка, що будинок знаходиться на балансі підприємства; довідка з адресного столу. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що в лютому 1998 р. позивачу була надана кімната у гуртожитку за адресою: м. Лисичанськ, вул.. Енергетиків, буд. 96. Згідно довідки з паспортної служби №494 від 03.04.2012 р. відповідач зареєстрований у гуртожитку та є наймачем житла. З 2002 р. відповідач за вказаною адресою не проживає і відсутній без поважних причин, оплату за проживання не здійснює. На даний час відповідно до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 17.02.2012 року № 114 «Про ліквідацію ДП «Лисичанська ТЕЦ»» припиняється діяльність підприємства шляхом ліквідації. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, посилаючись на те, що він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не зявилася, у наданій суду письмовій заяві позов підтримала, просила справу слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, у письмовій заяві позов визнав, не надав заперечень проти обставин, викладених у позові, попереджений про наслідки визнання позову, справу просив слухати за його відсутності. 3-я особа у судове засідання не зявилась, клопотань про відкладення розгляду справи не надала, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивачка перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 14.10.2008 р. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьком вказано відповідача. Дитина мешкає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, тому згідно зі ст. 180 СК України відповідач зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 214,6 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та ст.ст.180, 181 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищеназваним позовом, в якому просили визнати за ними право власності за набувальною давністю на ? житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою м. Лисичанськ, вул. О.Вишні, буд. 16-а, посилаючись на те, що вони добросовісно заволоділи чужим майном і на протязі 12 років продовжують відкрито, безперервно, добросовісно володіти частиною житлового будинку, в звязку з чим набули право власності на це майно. Позивачі в судове засідання не зявились, справу просили слухати у їх відсутність, позов підтримують у повному обсязі, про що надали суду відповідні письмові заяви. Представник відповідача у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія свідоцтва про право на спадщину за законом; копія технічного паспорту; довідка про належність нерухомого майна; довідка ЛКП «Паспортна служба»; довідки вуличного комітету; копія свідоцтва про смерть; копії паспортів позивачів. Суд дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що позивачі є власниками ? житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою м. Лисичанськ, вул. О.Вишні, буд. 16-а, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05.09.2000 р. Лисичанською державною нотаріальною конторою, реєстр №1-1622. право власності на ? частину цього будинку зареєстрована за [PERSON] на підставі договору про право забудови та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого 08.12.1951 р. Верхоянською ДНК, реєстр №6181. 04 грудня 1985 р. [PERSON] померла. Після її смерті спадщину фактично прийняв [PERSON], якому померла заповідала ? частину вищезазначеного будинку. Після смерті [PERSON] позивачі отримали свідоцтво на ? частину будинку. Інші спадкоємці відсутні. На протязі 12 років позивачі доглядають за ? частиною будинку, підтримують його в належному стані, сплачують за комунальні послуги, тобто продовжують відкрито, безперервно, добросовісно володіти частиною житлового будинку, в звязку з чим набули право власності на це майно. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими.

Outcome: approved