Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-27 00:00:00

У липні 2012 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, який, мотивувала тим, що вона є співвласницею житлового будинку по вул.Жвана, 122/2 в смт.Липова Долина, 1/2 частина цього будинку була придбана нею та її чоловіком [PERSON] у період шлюбу у 1993 році, тобто є їх спільною сумісною власністю. У 2007 році чоловік позивачки помер, заповівши усе своє майно своєму сину [PERSON], в тому числі у половину будинку по вул.Жвана, 122 в смт.Липова Долина. Однак, своїх спадкових прав на цей будинок син позивачки не оформив. Відповідачка у справі, була зареєстрована в будинку та проживала в ньому як дружина її сина, так як у 1994 році [PERSON] та [PERSON] (її дівоче прізвище) одружилися, створивши сімю. У вересні 2008 року відповідачка покинула свого чоловіка та двох дітей, виїхавши зі зареєстрованого місця проживання в [INFO], узявши з собою усі необхідні їй особисті речі. У звязку з тим, що більш ніж рік відповідачка відсутня у зареєстрованому місці проживання без поважних причин, просила суд постановити рішення, яким визнати її такою, що втратила право користування житловим будинком по вул.Жвана, 122/2 в смт.Липова Долина Сумської області. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи у її відсутності. Співпозивач [PERSON] в судовому засіданні, підтримавши заявлені позовні вимоги в повному обсязі, суду пояснив, що у жовтні 1993 року 1/2 частину будинку по вул.Жвана, 122 в смт.Липова Долина у колгоспу придбав його батько, зареєструвавши свої права в Роменському БТІ. У червні 1994 року даний співпозивач одружився з відповідачкою, яку зареєстрував у цьому будинку лише у 2003 році, у березні 2010 року шлюб між ним та [PERSON] розірвано в судовому порядку. З початку вересня 2008 року відповідачка виїхала з будинку за власним бажанням, забравши з собою власні речі, лише одного разу наприкінці 2008 року приїхала та забрала залишок своїх особистих речей. З 2010 року по березень 2012 року вона не зявлялася в будинок, який вже включав дві окремі квартири, в квартирі № 2 вона не проживала протягом цього часу, також не вносила платежів за комунальні послуги, а лише наприкінці березня 2012 року зявилася у двір будинку і без його відома забрала із собою молодшого їх спільного сина [PERSON]. Зазначив, що відповідачка виїзджала до різних населених пунктів протягом останніх чотирьох років виключно за власним бажанням, перебуваючи на неофіційних заробітках в Криму, останнім часом неофіційно працевлаштовувалася в м.Києві продавцем у кіоску. Додав, що ніяких угод з приводу користування спірною квартирою між ним та відповідачкою не укладалося. Відповідачка, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи по зареєстрованому місцю проживанню в порядку ст.74 ч.5 ЦПК України, в судове засідання не зявилася. Заслухавши співпозивача, свідків, вивчивши обставини даної справи та дослідивши докази в ній, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, з огляду на нижченаведене. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу частини будинку, укладеного 02 лютого 1993 року між колгоспом «Липоводолинський» та [PERSON], останній придбав у продавця 1/2 частину цілого цегляного будинку, житловою площею 78,9 кв.м., 1/2 частину сараю літ. «Б», погріб під сараєм «Б», сарай-прибудову літ. «В», 1/2 огорожі, які знаходяться в смт.Липова Долина по вул.Жвана, 122; цей двосторонній правочин був зареєстрований в Роменському МБТІ 10 березня 1993 року згідно з вимогами ст.227 ЦК УРСР. Згідно з довідкою Липоводолинської ВД КП «Сумське міське БТІ» за даними КП «Сумське міське БТІ» двоквартирний будинок по вул.Жвана, 122 в смт.Липова Долина належить на праві спільної часткової власності за [PERSON] та [PERSON] (а.с.6-7,30). 16 листопада 1957 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу отримала прізвище чоловіка «Оксьом». 09 листопада 2007 року [PERSON] помирає, і згідно з складеним ним заповітом, останній призначив спадкоємцем належного йому майна, в тому числі і квартири № 2 у двоквартирному будинку № 122 по вул.Жвана в смт.Липова Долина Сумської області, свого сина [PERSON], [INFO]. Після смерті батька співпозивач [PERSON] оформив право власності в порядку спадкування за заповітом лише на три земельні ділянки, розташовані на території Липоводолинської селищної ради Липоводолинського району Сумської області (а.с.9-11). Співпозивач [PERSON] та [PERSON] 25 червня 1994 року зареєстрували шлюб у ВРАГСі Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області, після укладення шлюбу відповідачка обрала прізвище чоловіка «Оксьом», а 11 березня 2010 року зареєстровано розірвання шлюбу між цими особами в ВРАЦС Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області (а.с.12,36). Згідно з довідковими даними [PERSON] з 07 листопада 2003 року зареєстрована за адресою [INFO], але за цією адресою станом на 27 березня 2012 року не проживає (а.с.13,14,16). Свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою гр. [PERSON] і мешкає за адресою в смт.Липова Долина по вул.Жвана, 120/1, у період проживання у шлюбі [PERSON] та [PERSON] вона була знайома з цим подружжям, підтримувала товариські й сусідські відносини зі сторонами, а також підтвердила суду той факт, що вона з грудня 2008 року спостерігала як гр. [PERSON] припинила проживання в [INFO], лише у листопаді 2009 року вона останній раз бачила цю особу на території смт.Липова Долина. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою гр. [PERSON] і мешкає за адресою в смт.Липова Долина по вул.Жвана, 120/2, зазначила, що бачила як влітку 2008 року [PERSON] залишила місце проживання в [INFO], виїхавши на тимчасові заробітки до іншого регіону України (про це в період спілкування з цим свідком повідомила їй сама відповідачка) і з цього часу проживати в це житло не поверталася, на день розгляду даної справи їй зі слів її дочки, яка спілкується з дочкою відповідачки через мережу Інтернет, стало відомо, що відповідачка вкотре працевлаштувалася на роботу в м.Києві в одному з підприємств громадського харчування. Під час розгляду по суті даної справи була встановлена відсутність будь-яких повідомлень від селищної ради, сусідів, дітей відповідачки і неї самої й від інших осіб, про те, що сама [PERSON] відсутня по місцю свого зареєстрованого проживання понад один календарний рік з причин виїзду на навчання, через тривале лікування чи відрядження за характером своєї роботи й з будь-яких інших обставин, які б свідчили про поважність її непроживання у вказаній вище квартирі; також не встановлено чинення з боку позивачів будь-яких перешкод відповідачці у користуванні вказаною квартирою. До цього, під час розгляду справи по суті не встановлено наявності між сторонами письмової угоди з приводу порядку та умов користування спірним житлом, в тому числі і за участі самої відповідачки. При вирішенні цього спору, суд виходить з таких положень закону. Права співвласника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно із частиною другою статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на встановлені обставини справи та вказані вище норми закону, суд вважає, що співпозивачу [PERSON], як спадкоємцю за заповітом після смерті свого батька, перейшло право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS], при цьому у матеріалах справи відсутні дані про підтвердження матірю [PERSON] (позивачкою по справі) її права на обовязкову у спадщині (в тому числі і на вказану вище квартиру), однак, ця нерухомість придбавалася за життя її чоловіком у період перебування з нею у зареєстрованому шлюбі, тобто вона є також співвласницею цієї квартири як колишня дружина померлого [PERSON] Проте відповідачка не є співвласником вказаної вище квартири, вселилася до неї після реєстрації шлюбу з [PERSON], з березня 2010 року після розірвання шлюбу втратила статус члена сімї співпозивача [PERSON] і понад один календарний рік без поважних причин на це не проживає у цьому житлі й ніяким іншим чином не користується ним, тому [PERSON] слід визнати визнання такою, що втратила права користування вказаною вище квартирою.

Outcome: approved