Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-29 00:00:00

Москалюк - [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що відповідачем - [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 12 вересня 1993 року по 20 січня 2011 року та за рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 14 квітня 2011 року даний шлюб був розірваний. Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач [PERSON] у добровільному порядку не виконує сімейні обов'язки щодо надання матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON], що позбавляє можливостей належним чином її виховувати без додаткових витрат. Однак після розірвання шлюбних відносин та по даний час зі сторони відповідача [PERSON] не погоджена та відсутня добровільна сплата аліментів на утримання і виховання дитини, що ставить її у тяжке матеріальне становище. Відповідач [PERSON] займається підприємницькою діяльністю, має постійний дохід, тому може сплачувати аліменти у межах 1/4 частки заробітку (доходу) але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просить стягувати аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], щомісячно до повноліття дитини, 1/4 частки заробітку (доходу) але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов визнав. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, враховуючи матеріальний стан сторін та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, вважає за доцільне позов задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України Про охорону дитинствавід 26.04.2001 р. батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Відповідно до ст.180 СК України відповідач також зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років на даний час становить 1161 грн. на місяць (ст.12 Закону України Про Державний бюджет України на 2012 ріквід 22 грудня 2011 року N4282-VI). В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про її народження. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що не оспорюється відповідачем. Відповідач [PERSON] приватний підприємець, має постійний дохід, інших утриманців не має, а тому має змогу допомагати позивачці в утриманні їхньої неповнолітньої дитини.

Outcome: approved