Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

ПАТ СК «Оранта-Січ» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу. В позові зазначено, що 12 грудня 2008 року на перехресті вул. Запорізька та вул. Коноваленка у смт. Михайлівка Запорізької області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ЗАЗ ТF699 Р, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON], та гужового возу, під керуванням відповідача, в результаті чого автомобілю ЗАЗ ТF699 Р були заподіяні механічні пошкодження. Дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення відповідачем правил проїзду перехресть. На час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ЗАЗ ТF699 Р, державний номер [NUMBER], був застрахований у ВАТ СК «Оранта-Січ», правонаступником якого є ПАТ СК «Оранта-Січ», відповідно до умов договору страхування транспортних засобів № 7-06-08/100 ТР від 22 жовтня 2008 року. Після настання страхового випадку позивачем було виплачене страхове відшкодування у розмірі 8448 гривень 14 копійок, яке повинно бути відшкодовано особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, тобто відповідачем. Так, відповідачем вже було частково сплачено суму виплаченого позивачем страхового відшкодування в розмірі 3300 гривень, однак залишок заборгованості до теперішнього часу відповідачем не погашений. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу грошову суму в розмірі 5148 гривень 14 копійок та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 214 гривень 60 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27 вересня 2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того, це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який сплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, мас право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як встановлено в судовому засіданні, згідно договору страхування транспортних засобів наданих під заставу № 7-06-08/100ТР, 22 жовтня 2008 року між ВАТ СК «Оранта-Січ» та [PERSON] було укладено договір страхування засобу наземного транспорту автомобілю ЗАЗ ТF699Р, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до договору позивач взяв на себе зобов'язання виплатити страхове відшкодування у разі настанні страхового випадку, в тому числі, за ризиком «Збитки внаслідок ДТП». У відповідності з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» від 12 червня 2009 року, в установчих документах ТОВ СК «Оранта-Січ» відбулись зміни, пов'язані із зміною найменування юридичної особи. Найменування страхової компанії змінилось на публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Оранта-Січ», що підтверджується випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серії ААБ № 474562 від 07 грудня 2011 року. Відповідно до абзацу 3 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Враховуючи те, що зміна найменування не тягне за собою припинення юридичної особи ВАТ СК «Оранта-Січ», підстав для заміни страховика за договором немає. Таким чином, страховиком за договором є публічне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Оранта-Січ». Згідно довідці № 8328985 про дорожньо-транспортну пригоду, 12 грудня 2008 року в 21 годину 50 хвилин була зареєстрована дорожньо-транспортна пригода на перехресті вул. Запорізька та вул. Коноваленка у смт. Михайлівка Запорізької області, за участю автомобіля ЗАЗ ТF699 Р, державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON], та гужового возу, що належить [PERSON], під керуванням [PERSON]. Дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм [PERSON] правил проїзду перехресть. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ЗАЗ ТF699 Р, державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], отримав механічні пошкодження. Для визначення розміру матеріального збитку, заподіяного в результаті дорожньо-транспортної пригоди власникові застрахованого автомобіля, було складено розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до якого вартість страхового відшкодування з урахуванням суми франшизи склала 8448 гривень 14 копійок. Страховим актом (аварійним сертифікатом) від 01 вересня 2009 року подію, що сталася 12 грудня 2008 року, було визнано страховим випадком, з настанням якого відповідно до умов договору страхування у страховика виникає обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування. За умовами правил страхування, страховик відшкодовує вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля, крім франшизи. На підставі розрахунку суми страхового відшкодування від 20 липня 2009 року та розпорядження на виплату від 07 вересня 2009 року власнику застрахованого автомобіля ЗАЗ ТF699 Р, державний реєстраційний номер [NUMBER], було виплачене страхове відшкодування в сумі 8448 гривень 14 копійок, факт виплати якого підтверджується платіжним дорученням № 335 від 07 вересня 2009 року. В зв'язку з тим, що позивачем проведена виплата страхового відшкодування, яка по суті є компенсацією майнової шкоди (за вирахуванням збитків, які не відшкодовуються страховиком), спричиненої відповідачем власнику застрахованого транспортного засобу, тому до позивача після виплати страхового відшкодування власнику застрахованого автомобіля ЗАЗ ТF699 Р, державний реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] перейшло його право вимоги до відповідача відшкодувати майнову шкоду в межах понесених витрат на виплату страхового відшкодування, а у відповідача, відповідно, виник обов'язок оплатити цю шкоду позивачу. Станом на 04 вересня 2012 року відповідач сплатив позивачу частину страхового відшкодування в розмірі 3300 гривень 00 копійок, однак залишок заборгованості в розмірі 5148 гривень 14 копійок до теперішнього часу відповідачем не погашений. Таким чином, в зв'язку з тим, що відповідач порушив Правила дорожнього руху України, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого постраждав застрахований автомобіль ЗАЗ ТF699 Р, державний реєстраційний номер [NUMBER], тому суд вважає, що понесені при цьому матеріальні збитки мають бути відшкодовані відповідачем, з урахуванням вже сплачених ним сум. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 5148 гривень 14 копійок і судового збору в розмірі 214 гривень 60 копійок.

Outcome: approved