Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області про визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна, що складається з частини житлового будинку з надвірними будівлями яке знаходиться по вул. Садова, 1 в с. Степове Підгаєцького району Тернопільської області, посилаючись на те, що 10.09.1993 року помер дід позивача [PERSON], який за життя заповів [PERSON] все своє майно. Однак [PERSON] не може оформити спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на 1/2 частину будинку відсутній. У звязку з цим просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, однак подав до суду заву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно технічного паспорта на житловий будинок, виданого Підгаєцьким районним БТІ 22.08.2012 року, [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частині житлового будинку № 1 по вул. Садова в с. Степове Підгаєцького району Тернопільської області. Даний житловий будинок побудований 1970 року, прибудови побудовані в 1977 році. Відповідно до довідки № 369, виданої виконкомом [PERSON] сільською радою 22.08.2012 року, в будинковолодінні № 1 по вул. Садова в с. Поплави Підгаєцького району Тернопільської області на час смерті [PERSON] членами двору була [PERSON]. Згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності. Однак, право власності на вказану 1/2 частину [PERSON] у встановленому законом порядку не оформив. [PERSON] помер 10.09.1993 року згідно свідоцтва про смерть серії І-ИД № 482665. З довідки, виданої [PERSON] сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області від 27.08.2012 року за № 29 вбачається, що після смерті [PERSON] спадщину після смерті свого діда прийняв і фактично вступив в управління його частки спадкового майна [PERSON] . Згідно заповіту, складеного 15.06.1990 року і посвідченого секретарем Поплавської сільської ради, [PERSON], який проживає в [INFO] заповів все своє майно, з чого б воно не складалось і де б не знаходилось, своєму внукові [PERSON]. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ-ИД № 283345. Із свідоцтва про народження [PERSON] серії VI-УР №0854609 вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що розбіжності в написанні імені спадкодавця в заповіті, де замість «Теодорович» вказано «Федорович», носять лише формальний характер та наявність таких розбіжностей при співпадінні всіх інших даних не викликає сумніву у належності даного документу спадкодавцю, тому на підставі поданих доказів, судом встановлено що сказаний заповіт належить померлому [PERSON]. Відповідно до ст. 534 ЦК України (в ред. 1963 року), кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або його частину одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Витягом зі Спадкового реєстру від 27.09.2012 року підтверджено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене право власності позивача, яке підлягає захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності за заповітом на 1/2 частину спадкового майна, що знаходиться по вул. Садова, 1 в с. Степове Підгаєцького району Тернопільської області, що складається з чистинижитлового будинку з надвірними будівлями, що залишилось після смерті [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved