Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-30 00:00:00

У травні 2012 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Полтавська птахофабрика», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Територіальна інспекція праці у Полтавській області про стягнення заборгованості по індексації та компенсації втрати, частини грошових доходів в зв'язку з порушенням термінів її виплати посилаючись на те, що керівництво ПАТ «Полтавська Птахофабрика» знехтувало законодавством та Порядком випали індексації та з 2004 року по 2009 рік її не виплачувало. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача ПАТ «Полтавська птахофабрика» за довіреністю Балала О.М. проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку позовної давності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Територіальної Державної інспекції праці у Полтавській області в судове засідання не з'явився, але від них надійшли письмові пояснення по справі, в яких вони просять врахувати факт порушення адміністрацією ПАТ «Полтавська Птахофабрика» законодавства про працю в частині проведення індексації грошових коштів працівників, встановлений в ході проведення перевірок, а також розглядати справу у відсутність їх представника. Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] про стягнення заборгованості по індексації та компенсації втрати частини грошових доходів в зв'язку з порушенням термінів її виплати не підлягає до задоволення за наступних підстав. Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Позивачка суду пояснила, що працювала у ПАТ «Полтавська птахофабрика» з 21 грудня 2004 року по 31 грудня 2009 року. Відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2003 року № 1078, індексацію мають нараховувати та виплачувати водночас з нарахуванням та виплатою заробітної плати за місяць, доходи за який, згідно з Порядком підлягають індексації. Грошовий дохід разом із сумою індексації підлягають оподаткуванню відповідно до чинного законодавства. Керівництво ПАТ «Полтавська Птахофабрика» знехтувало законодавством та Порядком випали індексації та з 2004 року по 2009 рік її не виплачувало, в зв'язку з чим вона просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по індексації в сумі 3 977 грн. та компенсацію за втрату частини грошових доходів в зв'язку з порушенням її виплати в сумі 1 593 грн.. Також, позивачка зазначила, що мали місце звернення працівників ПАТ «Полтавська Птахофабрика» з заявою до територіальної державної інспекції праці, де отримали відповідь, що на підприємстві має місце порушення вимог ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ст. 95 КЗпП, п. 3.5 Колективного договору щодо проведення індексації у встановленому законодавством порядку. Товариство знехтувало перевіркою територіальної державної інспекції праці, в установлений термін припис не виконано, внаслідок чого бухгалтера та директора підприємства було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП, а всім іншим працівникам запропоновано звернутися до суду для захисту свого порушеного права. Представник відповідача ПАТ «Полтавська птахофабрика» за довіреністю Балала О.М. суду пояснила, що позивачка була звільнена з займаної посади 31 грудня 2009 року, отримала повний розрахунок, включаючи індексацію заробітної плати. Заявляючи позовні вимоги про виплату індексації заробітної плати, починаючи з грудня 2004 року, позивачка звернулась до суду тільки на початку 2012 року, тобто з пропуском тримісячного строку, визначеного ч. 1 ст. 233 КЗпП України на звернення до суду з позовом. Більш того, позивачка щомісячно отримувала розрахункові листи, в яких і відображалась нарахована індексація, яка виплачувалась в період з березня 2004 року по липень 2005 року, з чого вбачається, що їй було відомо про порушення її трудових прав ще 5 років тому. Крім того, представник відповідача ПАТ «Полтавська птахофабрика» за довіреністю Балала О.М. наполягала на тому, що датою припинення правопорушення є 31 грудня 2009 року - день звільнення і остаточного розрахунку з позивачкою. І саме з цієї дати позивачці стало відомо, що і за минулі роки вона повинна була отримувати індексацію заробітної плати, а тому саме з 31 грудня 2009 року повинен відраховуватись тримісячний строк, визначений ст. 233 КЗпП України для вирішення трудового спору в суді, а оскільки позивачкою було пропущено визначений ст. 233 КЗпП України строк звернення та її позов не підлягає задоволенню. Як вбачається з письмових заперечень Територіальної Державної інспекції праці у Полтавській області 22.11.2011 за численними колективними заявами працівників інспекцією праці було здійснено перевірку стану дотримання вимог законодавства про працю на ПАТ «Полтавська птахофабрика», в тому числі і щодо проведення індексації грошових доходів працівників. Відповідно до особових рахунків працівників, заробітна плата підвищувалась протягом 2004-2011 років: з 01.02.2006р., з 01.01.2008р.. Індексація грошових доходів проводилась протягом зазначеного періоду лише з березня 2004р. по липень 2005р. та з травня по жовтень 2011р. При цьому при проведенні індексації з травня по жовтень 2011 базовий місяць визначено з порушенням вимог п.5 постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17.07.2003р. № 1078 (далі - Постанова № 1078) стосовно визначення базового місяця (місяця, в якому відбулось підвищення грошових доходів) при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Також, визначення величини приросту індексу споживчих цін проведено з порушенням вимог п.1 Постанови №1078 щодо обчислення величини індексу споживчих цін (починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка). З серпня 2005 р. по квітень 2011р. включно індексація грошових доходів працівників не проводилась, що є порушенням вимог ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ст. 95 КЗпП України, ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення", п.3.5 колективного договору щодо проведення індексації у встановленому законодавством порядку та п.1-1 Постанови № 1078, щодо проведення індексації грошових доходів населення у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. За результатами перевірки на головного бухгалтера та директора було складено та передано до Київського районного суду м. Полтави протоколи за ч. 1 ст. 41 КУпАП для притягнення їх до адміністративної відповідальності. Матеріали перевірки направлено в прокуратуру Полтавської області для вирішення питання про притягнення директора товариства до кримінальної відповідальності (прокуратурою внесено припис). Також державним інспектором праці директору ПАТ «Полтавська птахофабрика» було видано припис, яким зобов'язано ліквідувати виявлені порушення та в подальшому дотримуватись вимог чинного законодавства про працю. За невиконання законних вимог державного інспектора праці, а саме припису щодо нарахування та виплати індексації грошових доходів працівникам підприємства 23.12.2011 на директора ПАТ «Полтавська птахофабрика» було складено протокол за ст. 188-6 КУпАП і винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 1700 грн. При цьому надані інспекції праці повноваження не дають можливості поновити порушенні права працівників. Статтею 55 Конституції України та главою XV КЗпП передбачений механізм вирішення індивідуальних трудових спорів працівників в судовому порядку. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що згідно наказу № 984 к від 21 грудня 2004 року позивачка [PERSON] була призначена на посаду бухгалтера по заробітній платі, наказом № 482к від 02 липня 2008 року була переведена на посаду економіста -фінансиста, а наказом № 754 к від 31.12.2009 року звільнена за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП, що також підтверджується копією трудової книжки [PERSON] (а.с.3-4) та наказом про припинення трудового договору, номер документа Пт/К-б000754 від 31 грудня 2009 року (а.с.60). Лише 17 квітня 2012 року позивачка зверталась до ПАТ «Полтавська птахофабрика» з заявою, в якій просила відповідача повідомити про розмір невиплаченої індексації за період з 2005 р. по 2009 р. та повідомити термін її виплати (а.с.10). Відповідно до довідки ПАТ «Полтавська птахофабрика» № 481 від 02 жовтня 2012 року при звільненні з роботи [PERSON] 31 грудня 2009 року остання отримала повний розрахунок в розмірі 3 300 грн. Премія за виробничі показники підприємства в розмірі 352 грн. 55 коп., була виплачена позивачці 14 січня 2010 року так, як вона обраховується на підставі звітів виробничих цехів, які звітують останнього числа кожного місяця (а.с.58). Згідно довідки ПАТ «Полтавська птахофабрика» № 480 від 02 жовтня 2012 року, за період роботи [PERSON] а ПАТ «Полтавська птахофабрика» її місячний посадовий оклад становив: з 21.12.2004 року по 31 грудня 2005 року - 570 грн.; з 01.01.2006 року по 31.12.2007 року - 740 грн.; з 01.01.2008 року по 01.07.2008 року - 1 350 грн.; з 02.07.2008 року по 31.12.2009 року - 1 130 грн. (а.с.59). Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів громадян», визначено, що індексація грошових доходів населення це - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг, а ч. 1 ст. 2 цього Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру серед них оплата праці. Підстави для проведення індексаціє визначенні ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів громадян», відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», визначено правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюються на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують найманих працівників. Крім того, даним нормативним документом визначено виключний перелік грошових доходів, які підлягають індексації, до яких і відноситься оплата праці найманих працівників у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер. Як вбачається з розрахунку проведеного ПАТ «Полтавська птахофабрика» розмір індексації заробітної плати [PERSON] за період з 2004 року по 2010 рік становить 2 052 грн. 76 коп. (а.с.44), а розмір компенсації за втрату частини грошових доходів, які були несвоєчасно нараховані та виплачені [PERSON] за період з 2004 року по 2010 рік становить 393 грн. 21 коп. (а.с.61). Статтею 33 Закону України «Про оплату праці» визначено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. В судовому засіданні були дослідженні і адміністративні матеріали: № 3-2919/11 про притягнення до адміністративної відповідальності начальника фінансово - економічного відділу - головного бухгалтера ПАТ «Полтавська птахофабрика» [PERSON] за ч. 1 ст. 41 КУпАП та №3/1609/599/2012 про притягнення до адміністративної відповідальності директора ПАТ «Полтавська птахофабрика» [PERSON] за ч. 1 ст. 41 КУпАП Постановою Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2011 року в справі № 2-2919/11 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON], працюючого начальником фінансово - економічного відділу та головним бухгалтером ПАТ «Полтавська птахофабрика», останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн., що підтверджується адміністративним матеріалом № 3-2919/11. Також, постановою Київського районного суду м. Полтави від 22 березня 2012 року в справі № 3/1609/599/2012 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON], працюючого директором ПАТ «Полтавська птахофабрика», останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн., що підтверджується адміністративним матеріалом № 3/1609/599/2012. Як вбачається з адміністративних матеріалів акт перевірки № 16-10-60/425 від 22.11.2011 року, який був підставою для притягнення до адміністративної відповідальності директора та начальника фінансово - економічного відділу - головного бухгалтера ПАТ «Полтавська птахофабрика» не носить індивідуального характеру з приводу певних порушень трудового законодавства відносно працівника позивача [PERSON]. Тому посилання позивача щодо доведеності вини підприємства у не нарахуванні індексації та компенсації суд визнає неспроможними. Статтею 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Таким чином, законодавцем надано право працівнику в разі незгоди з діями роботодавця звернутися у чітко визначений строк до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. В свою чергу, позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що на день звільнення їй було відомо про порушення її права на отримання індексації заробітної плати, але не зважаючи на це у тримісячний строк остання не звернулася до суду щодо захисту своїх прав та інтересів пояснюючи це браком часу. Більш того, судом враховується і та обставина, що позивач безпосередньо працювала економістом - фінансистом підприємства відповідача і їй були відомі виплати щодо заробітної плати та нарахування індексації та компенсації. Дані обставини не заперечувалися в судовому засіданні самою позивачкою. За статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належні йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення [PERSON] до суду з вимогою про стягнення індексації заробітної плати є такі юридично значимі обставини, як невиплата належної позивачці індексації, що не заперечувалось в судовому засіданні представником відповідача та факт проведення з нею остаточного розрахунку. Невиплата ПАТ «Полтавська птахофабрика» належної позивачці індексації заробітної плати і вимога останньої виплатити її є трудовим спором між цими учасниками трудових правовідносин. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що для звернення [PERSON] з позовною заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення заборгованості по індексації та компенсації втрати частини грошових доходів в зв'язку з порушенням термінів її виплати законодавством встановлено тримісячний строк, перебіг якого починається з дня звільнення, а саме 31.12.2009 року та проведення з нею остаточного розрахунку, оскільки як було встановлено в судовому засіданні позивачці було відомо про порушення її прав в день звільнення. Трудове законодавство не містить норм, у яких було б розкрито зміст позовної давності, порядок її обчислення, підстави для зупинення чи поновлення тощо. У кодексі встановлено лише строк звернення до суду про вирішення трудового спору, який за своєю суттю і є позовною давністю. Основним нормативним актом, який регулює питання, пов'язані з існуванням інститутом позовної давності є Цивільний кодекс України, у якому визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що передбачено ст. 257 ЦК України; для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю, що прямо передбачено ст. 258 ЦК України. У сфері регулювання трудових відносин скорочена позовна давність визначена в статті 233 КЗпП України. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність до правовідносин сторін лише за заявою сторін, зробленою до винесення рішення. Таким чином, на підставі матеріалів справи та викладених вище обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по індексації та компенсації втрати частини грошових доходів в зв'язку з порушенням термінів її виплати не підлягають до задоволення в зв'язку з закінченням строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed