Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-24 00:00:00

31.01.2013 року позивач [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 1984 року. Під час шлюбу, відповідач [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0,1376 га, яка розташована в с. Мартусівка Бориспільського району Київської області по вул. Гагаріна, 14-А. У звязку з тим, що родина знаходиться на стадії розлучення та щоб уникнути непорозуміння, позивач змушена звернутися до суду про поділ спільної сумісної власності подружжя. У судове засідання сторони не зявились. До початку судового розгляду позивач надала заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги повністю підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву, згідно якої проти заявленого позову не заперечував, просив слухати справу у його відсутність. Згідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані заяви, матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 16 червня 1984 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БК № 203895 виданим Відділом реєстрації громадянського стану Бориспільського районного управління юстиції 18 березня 2003 року /а.с.6/. За час проживання в шлюбі, на підставі рішення Мартусівської сільської ради № 375.2 від 25.06.2009р., відповідачем [PERSON] набуто майно: земельна ділянка площею 0,1376 га, що розташована в с Мартусівка, Бориспільський район, Київської області по вул.Гагаріна, 14-а, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В подальшому отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку на вказане нерухоме майно /а.с. 8/. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 57 СК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя встановлено, що особистою приватною власністю є майно одного з подружжя, набуте ним за час шлюбу на підставі договору дарування або за кошти, які належали одному з подружжя особисто. Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі та підтвердив викладені у позовній заяві обставини, суд находить доведеним той факт, що вказане вище нерухоме майно набуто відповідачем [PERSON] за час шлюбу, а тому належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 309 гривень 67 копійок /а.с. 1/, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved