Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-27 00:00:00

У вересні 2012 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 березня 2012 року за [PERSON] визнано право власності на нежилу будівлю за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Л.Українки, 58-а. Однак, вказане рішення було оскаржено Вишневою міською радою Києво-Святошинського району Київської області. 23 липня 2012 року [PERSON] подав до Апеляційного суду м. Києва письмову заяву про відмову від позову. Внаслідок прийняття судом заяви про відмову від позову, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 липня 2012 року, рішення Святошинського суду м. Києва від 06 березня 2012 року скасовано, а провадження у справі закрито. В період існування спірних правовідносин між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу ? частки спірної будівлі від 07 липня 2012 року та договір купівлі-продажу ? частки спірної будівлі від 09 липня 2012 року. Тобто, вказані договори були укладені, незважаючи на факт оскарження в апеляційному порядку рішення суду, на підставі якого [PERSON] набув право власності на будівлю. Просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу ? частки нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Лесі Українки, 58-а, укладений 07 липня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1255 та визнати недійсним договір купівлі-продажу ? частки нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Лесі Українки, 58-а, укладений 09 липня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1261. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Суду пояснив, що [PERSON] був власником нежилої будівлі на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 березня 2012 року, яке зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства. На момент укладення оспорюваних договорів вказане рішення скасоване не було. Тобто, [PERSON] мав право на відчуження свого майна будь-якій особі та у будь - який спосіб. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Суду пояснила, що нотаріусом було перевірено право власності [PERSON] на спірну нежилу будівлю на момент укладення оспорюваних договорів. Зазначив, що [PERSON] вважає себе добросовісним набувачем, та як на момент укладання договорів купівлі-продажу він не знав і не міг знати про існування будь-яких суперечок щодо спірної нежилої будівлі, сплатив гроші на користь [PERSON] за придбане майно у розмірі, визначеному продавцем. Оспорювані договори відповідають усім нормам законодавства, що регулюють відповідні правовідносини, зміст договорів не суперечить цивільному законодавству та моральним засадам суспільства не є нікчемним або удаваним правочином, не містять жодної обставини для визнання його недійсним. Усі особи, що вчиняли правочин мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, тобто були повнолітніми та не обмеженими в цивільній право- та дієздатності. Дії сторін по договору були спрямовані на настання правових наслідків щодо договору купівлі-продажу та відповідали дійсним намірам сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що 06 березня 2012 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва, яке набрало законної сили 19 березня 2012 року за [PERSON] визнано право власності на нежилу будівлю за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Л.Українки, 58-а. На підставі рішення суду за [PERSON] в установленому законом порядку зареєстроване право власності на вищезазначену нежилу будівлю в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 36669343 від 17 травня 2012 року, в книзі: 26, номер запису: 1099. 07 липня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] в установленому законом порядку було укладено договір купівлі-продажу ? частки спірної будівлі, який посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1255. 09 липня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу іншої ? частки спірної будівлі, який посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1261. Право власності [PERSON] на частки нежилої будівлі за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Л.Українки, 58-а зареєстроване в електронному реєстрі прав 18 липня 2012 року, що підтверджується витягами про державну реєстрацію прав № 34870237 від 18 липня 2012 року та № 34870286 від 18 липня 2012 року відповідно. Не погоджуючись із рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 березня 2012 року Вишнева міська рада звернулась до Апеляційного суду м. Києва з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення. 23 липня 2012 року [PERSON] подав до Апеляційного суду м. Києва письмову заяву про відмову від позову. Внаслідок прийняття судом заяви про відмову від позову, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 липня 2012 року рішення Святошинського суду м. Києва від 06 березня 2012 року скасовано, а провадження у справі закрито. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу. Однак, позивач у своєму позові не навів жодної обставини, яка відповідно до ст.215 ЦК України чи іншої норми чинного законодавства є підставою для визнання оспорюавних договорів недійсними. Разом з цим, судом встановлено, що на момент укладення спірних договорів продавець [PERSON] був власником об'єкту та мав право на його відчуження, а [PERSON] став добросовісним набувачем майна. Докази про наявність будь яких заборон щодо відчуження нерухомості на момент укладення угоди сторонами не надані. Укладення оспорюваних договорів при наявності відкритого провадження про оскарження рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 березня 2012 року, яким визнане право власності на нерухоме майно, не є підставою для визнання договорів недійсними згідно закону. Крім того, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст. ст. 215, 216 ЦК України, якщо особа не була стороною договору. Відповідно до вимог ст. 388 ЦК України, власник майна має право на витребування майна від добросовісного набувача з підстав, визначених цією статтею. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Право на витребування майна у добросовісного набувача має саме власник (чи особа, яка має речове право на майно) і в тому випадку, коли майно перебувало безпосередньо у його володінні або особи, якій він передав майно у володіння, та вибуло з такого їх володіння не з їхньої волі. При цьому, підставою віндикаційного позову є обставини, що підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, а тому, при вирішення питання про віндикацію речі позивач зобов'язаний надати докази, які підтверджують, що він є власником речі. Враховуючи встановлені судом обставини справи, а також вимоги ст. 11 ЦПК України згідно яких суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання договорів недійсними. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed