Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

13.06.2012 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки ІVЕСО 440Е42 та напівпричіп бортовий -Е марки FRUENAUF, які на праві приватної власності належать відповідачу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.04.2007 року між АКБ «Імексбанк» та [PERSON] був укладений договір кредитУ № 64, за умовами якого банк позичив позичальнику 100000 (сто тисяч) гривень зі сплатою 19 відсотків річних з кінцевим терміном повернення 16.04.2010 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 17.04.2007 року між сторонами був укладений договір застави, за умовами якого [PERSON] передав в заставу заставодержателю - АКБ «Імексбанк» належні йому на праві приватної власності транспортні засоби. Крім того, для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКБ «Імексбанк» та [PERSON] 17.04.2007 року був укладений договір поруки № 64/1. за умовами якого останній виступив поручителям за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 64 від 17.04.2007 року. Позивач зазначив, оскільки [PERSON] умови кредитного договору не виконував, кредит не повертав, кошти сплачував фінансовий поручитель - [PERSON]. внаслідок чого в нього виникло право вимоги за кредитним договором до відповідача, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет застави. Протягом судового розгляду справи позивач та представник позивача неодноразово змінювали позовні вимоги, в судовому, засіданні 06.12.2012 року з урахуванням остаточного уточнення позовних вимог позивач та представник позивача з метою задоволення вимог кредитора в зобов'язанні, право вимоги за яким перейшло до нього внаслідок виконання зобов'язання за кредитним договором, просили визнати за [PERSON] право власності на транспортні засоби, які перебували в заставі відповідно до договору застави № 64/1, а саме: автомобіль марки ІVЕСО 440Е42, 1998 року випуску, сідловин тягач-Е. колір чорний, державний номерний знак [NUMBER], кузов (шасі, рама, коляска) WJMM1VSJ004198384; напівпричіп бортовий - Е марки FRUENAUF, 1984 року випуску, колір білий, державний номерний знак [NUMBER], кузов (шасі, рама, коляска) VFKET34A1E1C00573. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечували. Відповідач зазначив, що дійсно отримав кредитні кошти від АКБ «Імексбанк», проте кредит сплачував [PERSON] Тому не заперечував щодо передачі останньому вказаних транспортних засобів в рахунок погашення заборгованості. Представник третьої особи - АКБ «Імексбанк», [PERSON] в судовому засіданні 01.10.2012 року заперечував проти задоволення позову, оскільки заборгованість за кредитним договором не була погашена в повному обсязі, а саме - не сплачена пеня в розмірі 11653,60 грн. Але в судовому засіданні 06.12.2012 рок) зазначив, що договір кредиту виконано повністю, претензій ні до відповідача, ні до позивача вони не мають, на спірне майно не претендують, а тому банк не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи - Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського МУЮ проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні. Зазначила, що на все рухоме майно відповідача накладено арешт відповідно до постанови державного виконавця Богунського ВДВС Житомирского МУЮ в ході здійснення виконавчого провадження, в тому числі і на те, право власності на яке просить визнати за собою позивач. А тому вважає, що відсутні правові підстави для визнання права власності на вказане рухоме майно за позивачем. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, з урахуванням визнання позову позивачем, проаналізувавши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 17.04.2007 року між АКБ «Імексбанк» та [PERSON]С укладений договір кредиту № 64 (надалі - Договір кредиту), за умовами якого банк позичив позичальнику 100000 (сто тисяч) гривень зі сплатою 19 відсотків річних з кінцевим терміном повернення 16.04.2010 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту 17.04.2010 року «Імексбанк» та [PERSON] був укладений договір застави, за умовами якого [PERSON] передав в заставу АКБ «Імексбанк» належні йому на праві приватної власності транспортні засоби - автомобіль марки ІVЕСО 440Е42, 1998 року випуску, сідловин тягач-Е. колір чорний, державний номерний знак [NUMBER], кузов (шасі, рама, коляска) WJMM1VSJ004198384;напівпричіп бортовий - Е марки FRUENAUF, 1984 року випуску, колір білий, державний номерний знак [NUMBER], кузов (шасі, рама, коляска) VFKET34A1E1C00573. Для забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту № 64 між АКБ «Імексбанк» та [PERSON] 17.04.2007 року був укладений договір поруки № 64/1, за умовами якого останній виступив поручителем за виконання [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором. Судом встановлено і не заперечувалось сторонами, що фактично здійснював погашення кредиту за договором саме позивач. Відповідно до довідки ПАТ «Імексбанк» № 665 від 22.10.2012 року зобов'язання по договору - поруки № 64/1 від 17.04.2007 року до кредитного договору № 64 від 17.04.2007 року виконані [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за вказаним договором кредиту поручителем сплачено 151980,94 грн., а саме: 100000,00грн. по основному кредиту: 39527,34 відсотків за користування кредитом; 12453.60 грн. штрафних санкцій. З договором застави вартість предмету застави на момент укладення договору була визнав сторонами за домовленістю в сумі 186802 грн. Відповідно до звіту № 207 про оцінку автомобіля ІVЕСО 440Е42, державний номерний знак [NUMBER], його ринкова вартість станом на 11.09.2012 р. - становить 72279,10 грн.; відповідно до звіту № 206 про оцінку напівпричіп бортовий - Е маркм FRUENAUF, державний номерний знак [NUMBER], його ринкова вартість станом на 11.09.2012 р. становить 29158,46 грн., що разом становить 101437,56 грн. Визначена оцінювачем вартість оцінки транспортних засобів сторонами не оспорювалась, тому суд приймає її як належний доказ. Вартість вказаного майна на момент розгляду справи не перевищує суми виконаних позивачем зобов'язань. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредит боржника за виконання ним свого обов'язку і відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Зі змісту ч. 2 ст. 556 ЦК України вбачається, що до поручителя, який виконав зобов'язання забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Дана норма закону відображена і в п. 4.3 Договору поруки № б-1, укладеному між [PERSON] та ПАТ «Імексбанк». Відповідно до п. З ч. 1 ст. 512 ЦПК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Статтею 556 ЦК України передбачено, що після виконання зобов'язання, забезпеченого порук - кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. Оскільки позивач в повному обсязі виконав зобов'язання за кредитним договором ПАТ «Імексбанк» вручив позивачу оригінали документів, що підтверджують право вимоги до боржника, а саме: оригінал договору кредиту № 64 від 17.04.2007 року, оригінали додаткових угод №№ 1 та 2, відповідно від 23.05.2008 року та 22.10.2008 року; оригінал договору застави від 17.04.2007 року, що підтверджується актом приймання-передачі від 07.11.2012 року (а.с.132). Таким чином, суд приходить до висновку, що до позивача перейшли права кредитора у даному зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Зі змісту п. 5.2 Договору застави вбачається, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється на підставі виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду, а також (або) шляхом передачі заставодержателю для реалізації, або у власність; шляхом продажу (відчуження) предметів застави покупцеві на якого вкаже Заставодержатель. Спосіб (вид) звернення стягнення визначається Заставодержателем, з урахуванням того, що можуть застосовуватись як з один них, так і різні. Тобто позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок майна, переданого в заставу згідно Договору застави, яким забезпечено виконання умов саме кредитного договору. Суд відхиляє твердження представника Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського МУЮ про неможливість задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів. на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Статтею 14 цього ж Закону передбачено, що пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Як вбачається зі змісту витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна приватне обтяження рухомого майна [PERSON] згідно договору застави № 64/1, реєстраційний номер 1825 від 17.04.2007 року, було зареєстроване 23.04.2007 року. Арешт всього рухомого майна боржника - [PERSON], зареєстрований 18.05.2009 року відповідно до постанови державного виконавця Богунського відділу ДВС Житомирського МУЮ. Оскільки обтяження згідно Договору застави було зареєстровано раніше, ніж обтяження, застосоване державним виконавцем, позивач має пріоритет щодо задоволення своїх вимог за рахунок майна, переданого в заставу згідно Договору застави № 64/1. За таких обставин позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права власності є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved