Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-22 00:00:00

7.02.2012 року [PERSON] звернуся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на 3/4 частини житлового будинку, розташованого в м.Ржищів вул. Радіоторна, 38, 1/2 частини як обов'язкова частка у спадщині 1/4 частини згідно заповіту, визнати недійсним договір дарування укладений між ним та [PERSON] 4 жовтня 2011 року та посвідчений Ржищівською міською державною нотаріальною конторою, визнати недійсним договір міни, укладений між ним та [PERSON] 4 жовтня 2011 року, також просить визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON] та [PERSON] виданими 24 лютого 2009 року Ржищівською міською державною нотаріальною конторою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 жовтня 2007 року його мати склала заповіт, згідно якого спадкоємцями після її смерті є він та її племінниця [PERSON] 21 серпня 2008 року померла мати позивача [PERSON]. 24 лютого 2009 року Ржищівською міською державною нотаріальною конторою [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтва на право на спадщину за заповітом в рівних частках на будинок та земельну ділянку, що розташовані в м.Ржищів по вул..Радіаторна,38. Позивач вказує на те, що він є непрацездатний інвалід другої групи, тому нотаріус Ржищівської міської державної нотаріальної контори не додержався вимог ст. 1241 ЦК України, він повинен незалежно від змісту заповіту, отримати Ѕ частини спадкового майна, яка б належала йому у разі спадкування за законом відповідно до ст. 1241 ЦК України, як повнолітній непрацездатний син спадкодавця. Також вказує на те, що відповідачка скориставшись його тяжким станом здоров'я ввела його в обману і 4 жовтня 2011 року він подарував [PERSON] 1/2 частини житлового будинку, яка в подальшому зобов'язалась надати йому можливість переоформити в житлове приміщення літню кухню. Також ним було підписано договір міни, згідно з яким він обміняв половину належної йому 1/2 частини земельної ділянки розміром 0.10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в м.Ржищів по вул..Радіаторна, 38, на 1/2 частини земельної ділянки розміром 0.0763 га належної [PERSON] розташованої в м.Ржищів по вул. Радіаторна, 38. Таким чином він втратив право власності на свій спадок і на можливість в подальшому оформити літню кухню в житлове приміщення, так як будинок та літня кухня опинились на земельні ділянці відповідачки. В судовому засіданні [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. [PERSON] позовні вимоги позивача не визнала, вказує на те, що [PERSON] отримав 1/2 частини спадщини за заповітом і для збільшення її розміру не має підстав, також вказує на те, що відповідача до укладання договорів дарування та міни вона не спонукала, а навпаки відповідач сам запропонував її розділити спадкове майно саме таким чином, чому він на даний час заперечує даний факт пояснити не може. Представник Ржищівської міської державної нотаріальної контори [PERSON] позовні вимоги позивача не визнала, вказує на те, якби [PERSON] не був би зовсім включений до складу спадкоємців за заповітом, то тільки тоді він мав би право на обов'язкову частку у спадщині згідно ст..1241 ЦК України як повнолітній непрацездатний син спадкодавця, тому вважає, що вимога про визнання виданих свідоцтв про право на спадщину за заповітом недійсними в частині визначення часток у спадщині є безпідставними. Всі інші дії відбувались за згодою сторін. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, його представників, відповідача, третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає позов не обґрунтований, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24 лютого 2009 року в Ржищівській міській державній нотаріальній конторі [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] і є власниками по 1/2 частині житлового будинку та по 1/2 частини земельної ділянки, які розташовані в м.Ржищів по вул. Радіаторній, 38. Згідно договору дарування частини житлового будинку від 4 жовтня 2011 року, посвідчений державний нотаріусом Ржищівської міської державної нотаріальної контори [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар 1/2 частини житлового будинку та відповідних частин надвірних будівель і споруд розташованого в м.Ржищів по вул..Радіаторна,38. Крім того, 4 жовтня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір міни, згідно якого, [PERSON] міняє належну йому 1/2 частку в праві на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,1000 га. на належну [PERSON] Н.М.1/2 частку в праві на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0763 га., а [PERSON] Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Посилання позивача на ту обставину, що відповідно до ст.1241 ЦК України, як повнолітній непрацездатний син спадкодавця, спадкує незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала йому у разі спадкування за законом є безпідставними, так ж обов'язкова ч виділяється у тому разі, якщо порушуються права такого спадкоємця: він не зазначений у заповіті або йому заповідана частка, що є меншою від обов'язкової. Як встановлено, [PERSON] 16 жовтня 2007 року склала заповіт, згідно якого, все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Тому підстав для визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину від 24 лютого 2009 року на ім'я позивача та відповідача немає. Правовими підставами позовних вимог, щодо визнання договору дарування та договору міни, визначено положення ст..230 ЦК України, відповідно до якої, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в обману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або вона замовчує їх існування. Відповідно до роз'яснень, наданих у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсними» №9 від 6.11.2009 року, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в обману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Норма ст. 627 ЦК України передбачає принцип свободи договору, у відповідності до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, позивач, підписуючи договір дарування та договір міни, усвідомлював, які саме договір він підписує і які наслідки після його підписання настануть, оскільки жодних доказів на підтвердження того факту, що він діяв під впливом обману, [PERSON] суду не надав.

Outcome: dismissed