Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-02 00:00:00

В лютому 2012 року позивачі звернулися до суду із вказаною позовною заявою, в якій просили передати після смерті [PERSON] всі права забудовника [PERSON] в розмірі 1/2 частки, [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/4 частки на кожного, в т.ч. право здачі та ведення в експлуатацію, реєстрації права власності на нерухоме майно, отримання Свідоцтв на право власності на нерухоме майно- житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться на земельній ділянці плошею 510 кв.м по пров.Обїздний, 12 в м.Миколаєві. В обґрунтування позову вказували, що [PERSON] перебувала в зарестрованому шлюбі з [PERSON] з 17.10.1980 року до 13.11.1996 року. Від даного шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В квітні 1996 року [PERSON], який страждав на хронічний алкоголізм та перебував у лікаря-нарколога на обліку, пішов з дому, а з лютого 1998 року взагалі зник. Рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 05.08.2003 року [PERSON] було визнано безвісно відсутнім, а рішенням від 16.04.2010 року оголошено померлим. Ними було отримано свідоцтво про смерть [PERSON], в якому зазначена дата його смерті- 26 квітня 2010 року. В період перебування в шлюбі в червні 1981 року [PERSON] отримав земельну ділянку площею 510 кв.м за адресою: м.Миколаїв, пров. Обїздний, 12, для будівництва індивідуального житлового будинку. 02.12.1981 року [PERSON] уклав з Відділом комунального господарства Виконкому Корабельної районної ради народних депутатів Договір забудови вказаної земельної ділянки. Згідно з генпланом забудови, [PERSON] та [PERSON]почали будувати їх спільний житловий будинок і закінчили його будівництво в 1984 році. Також в 1995 році вони разом побудували сарай. Цей житловий будинок не був прийнятий до експлуатації, тому правовстановлюючих документів на будинок немає. Після розірвання шлюбу [PERSON] не змогла виділити свою подружню частку в побудованому в період шлюбу житловому будинку та зареєструвати за собою право власності через те, що житловий будинок не був прийнятий до експлуатації. Після оголошення [PERSON] померлим відкрилася спадщина у вигляді вищевказаного будинку, [PERSON] та [PERSON] своєчасно звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, проте їм було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючого документу та запропоновано звернутися до суду. Посилаючись на викладені обставини, позивачі просили позов задовольнити. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі на підставах викладених у позовній заяві, просили їх задовільнити. Представник відповідача - Миколаївської міської ради, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Третя особа- приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON]- в судове засідання не зявилася, однак направила заяву з проханням слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.10.1980 року до 13.11.1996 року, коли шлюб було розірвано Корабельним райвідділом РАГС м.Миколаєва, актовий запис №389. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За життя у шлюбі [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 510 кв.м за адресою: м.Миколаїв, пров. Обїздний, 12, для будівництва та обслуговування житлового будинку, на підставі рішення № 578 від 16.06.1981р. виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів, а 02.12.1981р. між [PERSON] та відділом комунального господарства виконкому Корабельної ради м. Миколаєва був укладений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки, площею 510 кв.м. для будівництва жилого будинку на праві особистої власності. У встановленому законом порядку він виготовував проектну документацію для будівництва жилого будинку та побудував, разом з позивачкою [PERSON] спірний жилий будинок та підсобні будівлі і споруди. Однак правовстановлюючі документи на жилий будинок не одержав та не зареєстрував їх в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, а тому відповідно 331 ЦК України не набув право власності на спірний жилий будинок через те, що право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації, а зазначений порядок передбачений Тимчасовим положенням «Про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженим наказом Міністерства юстиції України за № 7/5 від 07.02.2002р. Рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 16.04.2010р. [PERSON] був оголошений померлим. На підставі цього рішення 15.06.2010 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було видано свідоцтво про смерть серії І-ФП № 120703 [PERSON], де датою смерті зазначено „26 квітня 2010 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді двох житлових будинків, з яких один фактично збудований, але не зданий в експлуатацію та не зареєстрований в БТІ, другий недобудований, з усіма прилеглими до них господарськими та побутовими спорудами і будівлями, які розташовані на земельній ділянці, загальною площею 510 кв.м. за адресою: м. Миколаїв, провулок Обїздний, № 12, що підтверджується копією технічного паспорту Миколаївського МБТІ від 06.10.2011р. Суд зазначає, що частиною 1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Із вимог ст. 1261 ЦК України (в редакції ЦК 2003р.) вбачається, що в першу чергу право на спадщину за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, на момент смерті [PERSON] спадкоємцями 1 черги за законом на спадщину, що відкрилася після його смерті є його сини: [PERSON] та [PERSON]. Відповідачка [PERSON], яка є колишньою дружиною померлого, не входить до кола спадкоємців, оскільки на момент смерті їх шлюб був розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що домоволодіння за адресою: м.Миколаїв, провулок Обїздний, № 12, складається з житлового будинку літ. Б (6,90*6,90), жилою площею 26,70 кв.м, загальною площею- 49,90кв.м, забудови літ.Абу, що будується в житловий будинок (5,65*10,75), підвалу літ.„Апд (5,65*10,75), прибудови літ.„б1 (4,50*2,06), сіней літ.„б (2,34*2,06), сараю літ.В (5,30*2,50), вбиральні-душу літ.Е (2,22*1,20), сараю літ.Ж (1,66*2,50) загальною вартістю 123 230 грн. Згідно з довідкою Миколаївського МБТІ № 2103 від 07.10.2011р.право власності на житловий будинок №12 по провулку Обїздний в м. Миколаєві ні за ким не зареєстровано. Після звернення позивачів до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, їм було відмовлено на підставі того, що до нотаріальної контори не подано документу, який би встановлював право власності на спадкове майно. Відповідно до норм ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Обєктами цивільних прав відповідно до ст.177 ЦК України та ст.190 ЦК України є речі , у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, а також майнові права. Відповідно до ч.1 ст. 178 ЦК України обєкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від одної особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або є невідємними частинами фізичної або юридичної особи. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» регламентовано, що при здійсненні будівництва згідно із законом, у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки, як забудовника, входять до складу спадщини. З поданих позивачами доказів вбачається, що вони прийняли спадщину відповідно до вимог ст.ст.1268-1270 ЦК України, [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом, оскільки не мають інших засобів захисту свого права на спадщину, суд вважає що відповідно до ст.16 ЦК України їх цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за спадкоємцями прав та обовязків забудовника в порядку спадкування за законом. Що стосується позовної вимоги [PERSON], якою вона вважає, що має право на перевід прав забудовника на підставі ст.60,61, 69-70 СК України на 1/2 частку майна, що придбане у шлюбі, суд вважає таку вимогу необгрунтованою та такою, що не базується на вимогах закону. Так, вказаною вище постановою Пленуму ВСУ зазначено що права та обовязки забудовника входять до складу спадщини. Оскільки [PERSON] як колишня дружина не є спадкоємцем за законом, то і відповідно не має підстав для отримання прав забудовника. Зі ствердженнями [PERSON] того, що вона має право на 1/2 частину жилого будинку як збудованого в період шлюбу, суд також не може погодитися, оскільки ч.1 ст.70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Однак незакінчений будівництвом будинок та не зданий в експлуатацію, на якого відсутні правовстановлюючи документи не може бути визнаний обєктом права спільної сумісної власності подружжя. З огляду на викладене, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги [PERSON] про перевід прав забудовника на ? частину будинку, побудованого в період шлюбу, необхідно відмовити за безпідставністю. Визнати за позивачами [PERSON], [PERSON], що є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], права та обовязки забудовника в розмірі 1/2 частки за кожним з них. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved