Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-30 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 30 квітня 1991 року ДРАЦС Оратівського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 7; місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] визначити з ним. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалось, з червня 2011 року відповідач переїхала до м. Харкова, де винаймає тимчасове житло. На протязі останніх років між ними склались неприязні стосунки, проживають окремо, мають різні погляди на життя, їх шлюб припинив існування. За таких обставин, перебування в шлюбі та примирення є неможливим, збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому вимагає розірвання шлюбу з відповідачем. В судовому засіданні позивач заявив клопотання та подав письмову заяву, в якій уточнив свої позовні вимоги та просить залишити неповнолітню доньку [PERSON] на вихованні з матірю; в іншій частині позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечила, пояснила суду, що їх шлюб давно припинив існування і примирення є неможливим. Тому просила позов задовольнити, з урахуванням уточнених позовних вимог, доньку [PERSON] на вихованні з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.04.1991 року (а.с.4), від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що на протязі значного періоду часу не підтримують шлюбних відносин, які поновлювати наміру не мають, проживають окремо з червня 2011 року. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сімя розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх доньки, тому є підстави для розірвання шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, підтверджуються належними доказами, а тому підлягає до задоволення в повному обсязі. Неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], суд залишає на вихованні з матірю за згодою сторін.

Outcome: approved