Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-18 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просить стягнути з них заборгованість за кредитним договором на загальну суму 8 126 815,58 грн., судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу. При цьому посилається на те, що між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк»та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11226072000 від 01.10.2007 р., відповідно до якого ПАТ «Укрсиббанк»надало йому кредит у сумі 929 000 доларів США, строком до 01.10.2037р. з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно графіку погашення кредиту та відсотків. У якості забезпечення кредиту 01.10.2007 р. між ПАТ «Укрсиббанк»та [PERSON], ТОВ «Міжнародна аграрно-інвестиційна компанія» були укладені договори поруки за №№146169 та 1475218 відповідно. Проте, відповідачі порушили умови повернення платежів, в результаті чого станом на 11.02.2010 р. виникла заборгованість за вказаним договором кредиту у розмірі 1 014 583,72 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ дорівнює 8 126 815,58 грн. Ухвалою суду від 19.04.2012р. до провадження був прийнятий зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»про визнання недійсними умов кредитного договору, в якому він посилався на те, що між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк»та ним був укладений кредитний договір № 11226072000 від 01.10.2007 р., відповідно до якого ПАТ «Укрсиббанк» надало йому кредит у сумі 929 000 доларів США, строком до 01.10.2037р., який вважає несправедливим та таким, що суперечить нормам Закону України «Про захист прав споживачів»., у звязку з чим вважає, що договір підлягає визнанню недійсним на підставі 203 ЦК України. В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за довіреністю [PERSON] позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»підтримала, просила суд його задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримав, просив суд його задовольнити, упозов ПАТ «Укрсиббанк»не визнав, просив у його задоволенні відмовити. Представник ТОВ «Міжнародна аграрно-інвестиційна компанія», [PERSON] в судове засідання не зявились, про причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк підлягає задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк»та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11226072000 від 01.10.2007 р., відповідно до якого ПАТ «Укрсиббанк»надало йому кредит у сумі 929 000 доларів США, строком до 01.10.2037р. з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно графіку погашення кредиту та відсотків. У якості забезпечення кредиту 01.10.2007 р. між ПАТ «Укрсиббанк»та [PERSON], ТОВ «Міжнародна аграрно-інвестиційна компанія» були укладені договори поруки за №№146169 та 1475218 відповідно. Проте, відповідачі порушили умови повернення платежів, в результаті чого станом на 11.02.2010 р. виникла заборгованість за вказаним договором кредиту у розмірі 1 014 583,72 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ дорівнює 8 126 815,58 гривень та складається з: - заборгованості за основним боргом та простроченим кредитом 7 210 0001,25 грн.; - заборгованості по строковим та простроченим відсоткам за користування кредитом 837 575,74 грн.; - суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 18 708,79 грн.; - суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитом 7 556,78 грн. Пунктом 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільний кодекс України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч.3 цієї ж статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченного порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якшо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Що стосується зустрічного позову [PERSON], суд виходив з наступного. Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, статтею 203 ЦК України. За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства Тобто, вирішуючи спір про визнання недійсними положень договору, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» ( ч. 1 п. 23 та 19), споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Продукція будь-які виріб (товар) робота чи послуга, що виготовляються виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Згідно до п.5 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», позовна заява про вирішення спору, що виникає з кредитних правовідносин, за формою і змістом повинна відповідати загальним правилам, встановленим статтею 119 ЦПК, а залежно від предмета та підстави позову і вимогам, які містяться у спеціальному законодавстві. Зокрема, у разі предявлення позову про захист прав споживачів відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів»у заяві має бути викладено, яке саме право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; способи захисту, яких суд може вжити, тощо. Між тим, в тексті зустрічного позову [PERSON], окрім посилань на норми матеріального права, не зазначив, в чому саме полягало порушення його права як споживача, коли і в чому це виявилося. Ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи викладене, а також те, що позивачем за зустрічним позововм суду не доведені обставини, викладені в позові, суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачами умов кредитного договору, позивач поніс додаткові витрати по сплаті державного мита та витрат на ІТЗ судового процесу, які слід стягнути на користь позивача з відповідачів.

Outcome: approved