Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-07 00:00:00

У липні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на утримання дитини [PERSON], [INFO], починаючи від дня предявлення позову і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є батьком дитини, однак ухиляється від утримання та виховання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Вказує, що відповідач працює матросом на судні, без офіційного працевлаштування, має дохід, який важко визначити. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені нею в позовній заяві, наполягала на задоволенні позову. Вказала, що з квітня 2011 року проживають окремо, відповідач ухиляється від утримання дитини. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що відповідач працевлаштований за кордоном моряком на судні, має високий рівень доходів, має можливість сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Подав через канцелярію суду заяву, якою позовні вимоги визнав частково в розмірі 800 грн. на місяць та вказав, що сплатив їх за липень та серпень. Вислухавши пояснення позивача та її представника, покази свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ФП № 110062 позивач і відповідач мають сина [PERSON], [INFO]. З поданої відповідачем заяви вбачається, що відповідач своє батьківство стосовно дитини не заперечує. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що відповідач працює матросом на судні та отримує дохід близько 3000 Євро щомісяця коли перебуває в рейсі. Вислухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог суд вважає, що є підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд виходив з принципів розумності і справедливості, рівності прав та обовязків батьків в т. ч. і в утриманні дитини, витрат необхідних саме для утримання дитини. За змістом ст. 185 СК України витрати на дитину, що не повязані з її утриманням, а саме, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, потребою у відвідуванні гуртків, хворобою тощо) стягуються окремо від аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 214 грн. 60 коп.

Outcome: partial