Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-03 00:00:00

18 березня 2013 року ККП Маріупольтепломережа звернулось до суду з позовом до відповідачів про розірвання договору реструктуризації заборгованості та стягнення заборгованості за теплову енергію. В обґрунтування вимог зазначив, що відповідачі зареєстровані та проживають у [INFO]. Внаслідок того, що палат за спожиту теплову енергію відповідачами не вносилася, за період з жовтня 2005 року по 01.12.2010 року утворилася заборгованість у сумі 12476,88 гривень. 10.12.2010 року з метою погашення заборгованості від підприємством та [PERSON] було укладено договір на реструктуризацію даної заборгованості. Проте, умови договору відповідачами не виконуються, внаслідок чого станом на 01.02.2013 року утворилась заборгованість у сумі 20056,73 гривень. Просить розірвати договір реструктуризації заборгованості, стягнути з відповідачів зазначену суму заборгованості, пеню у сумі 195,71 гривень, 3 % річних від суми заборгованості за період з серпня 2010 року по січень 2013 року у розмірі 1152,05 гривень, а також суму інфляційних втрат за період з серпня 2010 року по січень 2013 року у розмірі 1254,29 гривень. Представник позивача у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав, а також зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибули з невідомих суду причин, тому суд, зважаючи на наявність письмової згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається із особового рахунку № 406231, наданого ЖКП «Азовжитлокомплекс», відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають у [INFO], та є споживачами теплової енергії. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Встановлено, що 10 грудня 2010 року між ККП «Маріупольтепломережа», з одного боку, та споживачем [PERSON], з іншого, було укладено договір № 368-10/01 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги (надалі - Договір). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 Договору підприємство надало споживачеві розстрочку у погашення заборгованості з оплати послуг теплопостачання, що утворилася станом на 01.12.2010 року на суму 12476,88 гривень строком на три роки у період з 01 грудня 2010 року по 01 грудня 2013 року. Споживач [PERSON] зобовязалася здійснювати погашення заборгованості щомісячно рівними платежами у розмірі 346,58 гривень на місяць. З розшифровки до особового рахунку № 406231, наданого представником позивача, вбачається, що оплата послуг теплопостачання, в тому числі і погашення заборгованості за умовами укладеного договору реструктуризації, відповідачами не здійснюється. Станом на 01.02.2013 року сума заборгованості складає 20056,73 гривень. Відповідачі, не прибувши у судове засідання, не побажали реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, а отже не оспорюють наведених обставин. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінений або розірваний за рішенням суду за вимогою однієї з сторін у разі істотного порушення договору іншою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Таким чином, суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачами зобовязань за договором реструктуризації заборгованості, а також за своєчасною поточною оплатою послуг теплопостачання, а тому вважає необхідним достроково розірвати договір, стягнувши з відповідачів на користь позивача заборгованість у сумі 20056,73 гривень. Разом зі тим, відповідно до п. 6 Договору сторони домовились, що у разі несвоєчасного внесення плати за договором нараховується пеня в розмірі 0,01 відсотка, яка нараховується за кожний день прострочення, але не більше ніж 100 відсотків загальної суми боргу, за умовами відсутності перед споживачем заборгованості з виплати заробітної плати, пенсії, стипендії та інших будь-яких видів соціальної допомоги. Крім того, згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В сенсі наведених норм суд приходить до висновку і обґрунтованість позову в частині нарахування штрафний санкцій, а тому також стягує з відповідачів на користь позивача пеню у сумі 195,71 гривень, 3 % річних від суми заборгованості за період з серпня 2010 року по січень 2013 року у розмірі 1152,05 гривень та суму інфляційних втрат у розмірі 1254,29 гривень, а разом 22658,78 гривень. Крім того, у відповідності із ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати з оплати судового збору у розмірі 229,40 гривень. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved