Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.11.2012 р. звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що 06.09.2011 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від цього шлюбу 21.10.2011 року народився син [PERSON]. Після народження сина, ставлення відповідача до неї змінилось, він став частіше вживати алкогольні напої, внаслідок чого влаштовував сварки. У родині відповідача вона опинилась після того, як її майбутня свекруха матір відповідача взяла її під опіку, і вона стала проживати у її сімї. 03.11.2012 року відповідач після святкування дня народження сина, влаштував скандал, жорстоко побив її та викинув з дому. На даний час вона проживає у сусідів, додому повертатись тому, що чоловік її попередив, що в будинок не впустить. Всох власного житла позивачка не має. Право на проживання вона набула на житловій площі своєї свекрухи, коли вона взяла над нею опіку. Питання про розлучення вона поки що не ставить, оскільки сподівається на налагодження відносин зі своїм чоловіком. Вважає, що встановлення режиму окремого проживання, період якого може стати випробуванням для їх молодої сімї та буде розумним вирішенням їх сімейної проблеми. Також в своєму позові позивачка зазначає, що на сьогодні вона залишилась без засобів існування. Внаслідок чого вимушена також ставити питання про стягнення аліментів на її утримання та на утримання її неповнолітньої дитини, оскільки єдиним джерелом існування є державна допомога по догляду за дитиною. Просить встановити режим окремого проживання між нею та її чоловіком [PERSON]. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини із усіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання її як дружини, з якою проживає малолітній син [PERSON] [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] також не зявився, від нього на адресу суду також надійшла заява, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що дійсно сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією паспорту позивача з відміткою про реєстрацію шлюбу з [PERSON] (а.с. 3 зворот). Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Виконавчим комітетом Водянської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області серії 1-ЖС № 183558 виданого 04.11.2011 року, де в графі батько записаний відповідач [PERSON] (а.с. 4). Факт проживання дитини разом з матірю підтверджується довідкою квартального, з якої вбачається, що позивачка [PERSON] мешкає з 24.10.2012 року окремо від чоловіка у сусідів за адресою: с. Водяне Камянсько-Дніпровського району Запорізької області по вул. Чапаєва 13, разом з малолітньою дитиною (а.с. 8) Відповідно до вимог ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Як вбачається з довідки, виданої Управлінням соціального захисту населення Камянсько-Дніпровської райдержадміністрації № 6848, позивачка [PERSON] отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 6). Отже таким чином суд приходить до висновку, що позивачка на даний момент не має інших засобів існування, окрім державної допомоги по догляду за дитиною, а тому вимоги [PERSON] про стягнення на її користь аліментів у розмірі ј на утримання неповнолітньої дитини та на її утримання як дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років, підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог позивачки [PERSON] про встановлення режиму окремого проживання, судом встановлено, що наданий момент сторони дійсно спільно не проживають, шлюб не розірвано, спільного господарства вони не ведуть, чоловік [PERSON] не бажає проживати спільно з дружиною [PERSON], і таким чином суд приходить до висновку про достатність законних підстав для встановлення режиму окремого проживання подружжя. Відповідно до ст.119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя. Згідно ст.120 СК України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов'язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму. У разі встановлення режиму окремого проживання: 1) майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; 2) дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка. Таким чином суд вважає позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Позовні вимоги задоволено, тому з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved