Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру неустойки (пені), у звязку з несплатою аліментів, свої позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.03.2012 року з нього стягнули неустойку (пеню), у звязку з несплатою аліментів, за період з 1.09.2008 року по 01.05.2011 року, у розмірі 129633,15 грн. З жовтня 2011 року він працює в ТОВ «Новий канал», отримує мінімальну заробітну плату 1004,58 грн., одружений, має доньку, якій виповнився один рік, дружина не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Оскільки має заборгованість по аліментам на даний час з його заробітку відраховують 50 відсотків заробітку, грошей що залишаються катастрофічно не вистачає на життя. Просив суд, відповідно до ст. 196 СК України, зменшити суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2008 року по 01.05.2011 року у розмірі 5000 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з вищенаведених підстав. Суду пояснив, що сума пені, стягнута з нього рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.03.2012 року є надто великою та просив зменшити її до 5000 грн.. На даний час витрати його сімї на проживання сягають близько 4000 грн. Оскільки заробітна платня у нього не велика грошима допомагають родичі, також рідні дають кошти на сплату кредиту за автомобіль. Враховуючи, що він не може не платити кредит за автомобіль, у звязку з тим, що це не жарти з банками заберуть майно, не сплата кредиту це більш небезпечно а ніж не сплата заборгованості та пені по аліментам просив суд зважити на тяжкий матеріальний стан та зменшити розмір пені. Крім того, звернув увагу суду, що у нього змінилось матеріальне та сімейне становище з моменту прийняття рішення про стягнення неустойки (пені) народилася донька, він одружився та отримує мінімальну заробітну плату. Відповідач позовні вимоги в судовому засіданні не визнала в повному обсязі. Суду пояснила, що позивач має нормальне забезпечення, отримує значно більший заробіток, але приховує його задля уникнення сплати аліментів. Крім того, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки всі обставини на які посилається позивач як на підставу для зменшення розміру неустойки (пені) у позовній заяві, були враховані при постановлені рішення Деснянським районним судом м. Києва від 19.03.2012 року про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.03.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2008 року по 01.05.2011 року в сумі 129633,15 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили. При постановленні рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.03.2012 року, при визначенні розміру, що підлягає стягненню - неустойку (пеню) було зменшено до 129633,15 грн., враховуючи, що [PERSON] отримує невелику заробітну плату, має на своєму утриманні малолітню дитину доньку Дарю, [INFO], непрацездатну дружину [PERSON]. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона у справі зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судом рішенням у цивільній, господарській або адміністративні справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, доводи позивача в обґрунтування своїх позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів про те, що він отримує невелику заробітну плату, має на своєму утриманні малолітню дитину доньку Дарю, [INFO], непрацездатну дружину [PERSON] не є підставою для зменшення розміру неустойки, оскільки існували та були враховані при визначенні розміру, що підлягає стягненню - 129633,15 грн. при постановленні рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.03.2012 року, яке набрало законної сили та не оскаржувалось. Крім того, суд критично оцінює пояснення позивача щодо обовязків по сплаті аліментів та заборгованості по аліментам на даний час заборгованість по аліментам не погашена та кредитних зобовязань відсутність заборгованості за кредитними зобовязаннями. На підставі викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та необхідності відмовити позивачу у їх задоволенні. Відповідно до ст. 196 СК України,

Outcome: dismissed