Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-07 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовом та зазначила, що 26 грудня 2009 року помер її батько, [PERSON]. Після смерті батька залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,99 гектари, розташована на території Приозерненської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач не зміг у встановлений строк звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки взагалі не знав про існування відповідної земельної ділянки. Іншим спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є мати позивача, дружна померлого [PERSON], однак вона не претендує на спадкове майно. Позивач на даний час звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак йому було розяснено про пропуск встановленого законом строку для подачі відповідної заяви та розяснено про можливість в судовому порядку визначення додаткового строку для подачі заяви до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. На підставі викладеного позивач просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини та визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті батька. На дату розгляду справи позивачем було надано клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача, Приозерненської сільської ради [PERSON], повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України про дату та місце розгляду справи, за викликом суду в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], повідомлена належним чином відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України про дату та місце розгляду справи, за викликом суду в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Зважаючи на те, що особи, які беруть участь у справі, не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Вивчивши доводи позивача, викладені в позовній заяві та заяву відповідача, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Як вказано в свідоцтві про народження серії І-ЯК № 361540, виданому 21 жовтня 1967 року, актовий запис № 42, батьками [PERSON], [INFO], записано [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 415503, виданого 8 березня 1986 року Старотроянівською сільскою радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 6, після реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON], дружині присвоєне прізвище «Беженар». Як зазначено в свідоцтві про смерть І-ЖД № 201551, виданому 28.12.2009 року виконкомом Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 23, - [PERSON] помер 26 грудня 2009 року. Згідно держаного акту на право приватної власності на землю серії ОД № 016859, виданого Кілійською районною державною адміністрацією, [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,999 га на території Приозерненської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Листом від 17.05.2012 р. за № 685/02-14 Кілійською районною державною нотаріальною конторою [PERSON] було розяснено порядок та строк подання заяви про прийняття спадщини та повідомлено, що станом на 15 травня2012 року після смерті [PERSON], померлого 26 грудня 2009 року не заводилась, відомостей про фактичне прийняття спадщини не надано, в звязку з чим розяснено положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України щодо надання судом спадкоємцям додаткового строку, достатнього для подання ними заяви про прийняття спадщини. Згідно листа Кілійської районної державної нотаріальної контори від 30.05.2012 р. № 758/01-16, після смерті [PERSON], померлого 26.12.2009 р. спадкова справа не заводилась, в передбачений законом строк /6 місяців з дня відкриття спадщини/ до Кілійської районної державної нотаріальної контори ніхто не звертався. При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства України: Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що заповіту на випадок смерті [PERSON] не залишив, позивач має право на спадщину, яка відкрилась після його смерті, як спадкоємець першої черги за законом згідно ст. 1261 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 1269, 1270 спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч.3 до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вказано в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»- особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Зважаючи на встановлені обставини справи та відповідні подення законодавства, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення в частині визначення йому додаткового строку достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини. В частині визнання за позивачем права власності на спадщину суд відмовляє в задоволенні позову в звязку з наявністю умов для отримання позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Outcome: partial