Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що вона є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті батька, [PERSON], померлого 19.07.2005. До складу спадкового майна входить житловий будинок № 19 по вул. Комсомольській у с. Пушкарне Чугуївського району Харківської області. Спадкоємицею [PERSON] на час звернення з цим позовом до суду за законом є відповідач [PERSON] За життя, 02.04.1997, [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачеві. Однак, оскільки позивач пропустила строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а також відсутністю правовстановлюючих документів спадкодавця на спадкове майно, вона позбавлена можливості оформити право власності на житловий будинок шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом державною нотаріальною конторою. Відповідач до нотаріальної контори у встановлений законодавством строк із будь-якими заявами не зверталась, оскільки приймати спадщину наміру не має. Позивач надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач надала до суду письмову заяву, в якій визнала позов, просила розглянути справу у її відсутність. Третя особа подала заяву про розгляд справи без участі її представника, не вказавши своєї правової позиції щодо заявлених позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 024369 від 19 липня 2005 року, виданого Лебязькою сільською радою Чугуївського району Харківської області, [PERSON] помер 19 липня 2005 року, актовий запис № 23 (а. с. 6). Єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивач, що підтверджується заповітом, складеним 02 квітня 1997 року та посвідченим секретарем Лебязької сільської ради Чугуївського району Харківської області (а. с. 11). Як вбачається з довідки № 456 від 17.06.2012, виданої Виконавчим комітетом Лебязької сільської ради Чугуївського району Харківської області, домоволодіння, розташоване за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Пушкарне, вул. Комсомольська, буд. 19, зареєстроване в по господарській книзі під № 0880-1 за громадянином [PERSON] (а. с. 10). Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 20.03.2006 позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на грошовий внесок, земельну ділянку та майновий пай в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] задоволено повністю. У мотивувальній частині вказаного рішення суду встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], померлого 19.07.2005 (а. с. 12). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, факт прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON] є встановленим і доказуванню не підлягає. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Враховуючи, що позивач є єдиною спадкоємицею за заповітом та прийняла спадщину, а відповідач приймати спадщину наміру не має, однак, право власності спадкодавця на спадкове майно підтверджується даними погосподарської книги, що позбавляє позивача можливості одержати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі, є підстави для визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved