Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON], в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку по вул.Водопровідній , 20-Б м.Роздільна Одеської області та визнати недійсним договір купівлі продажу цього житлового будинку , укладений між її колишнім чоловіком [PERSON] та [PERSON] на користь останнього , так як він не відповідає вимогам закону.(а.с.3) В подальшому [PERSON] подала позовну заяву в новій редакції (а.с.42), предявивши її до [PERSON] та, так як відповідач [PERSON] помер , до його правонаступника [PERSON], яка прийняла спадщину після його смерті, а тому відповідно просила визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку по вул. Водопровідній , 20-Б м.Роздільна Одеської області та визнати недійсним договір купівлі продажу цього житлового будинку , укладений між її колишнім чоловіком [PERSON] та померлим [PERSON] на користь останнього , так як він не відповідає вимогам закону, визнати недійсним свідоцтво про право власності на спадщину , видане на імя [PERSON] на спірний будинок після смерті [PERSON] Відповідач [PERSON] позов визнав. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнала. Крім цього [PERSON] звернувся в суд позов до [PERSON] (а.с. 50), в якому також просив визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку від 18.07.2009 року , укладений між ним та [PERSON], так як він не відповідає вимогам ст.203, 215 ЦК України, тому що при його укладенні не було згоди його дружини на відчуження будинку , який є спільною сумісною власністю подружжя , а також в ньому не відображено , що земельна ділянка під будинком на час укладення договору була приватизована [PERSON], і також просив визнати недійним свідоцтво про право на спадщину, видане після смерті [PERSON] на імя [PERSON] Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов [PERSON] також не визнала . В судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] , підтримуючи позовні вимоги пояснив, що його довірительниця перебувала двічі в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], в період шлюбу в 1988 році купили незавершений будівництвом житловий будинок по вул.Водопровідній, 20-Б м.Роздільна , який під час спільного проживання добудували, але не здали в експлуатацію. Це зробив її чоловік, після того як вони розірвали шлюб, він оформив будинок на своє імя та продав його померлому [PERSON] без її згоди . Просила визнати будинок по вул.Водопровідній , 20-Б м.Роздільна Одеської області спільною сумісною власністю її та [PERSON] , визнати недійсним договір купівлі-продажу даного будинку , укладеного між [PERSON] та [PERSON], від 18.07.2009 року , а також визнати недійсним свідоцтво про право власності на спадщину на спірний будинок, яке отримала [PERSON] після смерті [PERSON] [PERSON] позов [PERSON] визнав , суду пояснив, що будинок по вул.Водопровідній, 20-б м.Роздільна був придбаний ним та [PERSON] в період шлюбу, після чого вони його добудували та разом проживали в ньому . В 1994 році вони шлюб розірвали , [PERSON] виписалась з будинку та виїхала за межі України . В 2003 році він здав будинок в експлуатацію та отримав свідоцтво про право власності на нього. В 2009 році він позичив гроші у [PERSON] в сумі 6000 доларів США , про що видав йому письмову розписку . Однак [PERSON] за прострочку повернення боргу встановив штраф в сумі 6000 доларів США . Крім цього як гарантію повернення боргу вони уклали між собою договір купівлі-продажу будинку по вул.Водопровідній, 20-Б м.Роздільна. Однак цей договір не відповідає вимогам закону, так як на момент укладення договору земельна ділянка під будинком була приватизована [PERSON] Пункт 1 вказаного договору містить неправдиві відомості , так як в ньому вказано , що власником земельної ділянки під будинком є Роздільнянська міська рада. Дані обставини, а саме відсутність згоди [PERSON] на відчуження будинку та недостовірні відомості щодо правового статусу землі під будинком вказують на недійсність даного правочину , а тому його належить визнати таким і як наслідок визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину [PERSON] на вказаний будинок . Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позови [PERSON] та [PERSON] не визнала, суду пояснила , що померлому [PERSON] на праві власності згідно договору купівлі-продажу належав будинок по вул.Водопровідній, 20 Б м.Роздільна, який він придбав у [PERSON] Даний будинок зареєстрований на імя [PERSON] , договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений і є дійсним. Недостовірні відомості стосовно землі не тягнуть наслідків його недійсності . Що стосується позовних вимог [PERSON], то їй належить відмовити в задоволенні позову в звязку з пропуском строку звернення в суд за захистом порушених прав , так як вона в 1994 році виписалась з даного будинку , втратила право користування ним і з цього часу на протязі трьох років мала змогу заявити вимоги щодо поділу майна, однак цим право не скористалась. Новий правовстановлюючий документ на будинок [PERSON] отримав в 2003 році, тоді як шлюб повторно з позивачкою вони розірвали в 1995 році. Суд, заслухавши пояснення сторін , вивчивши матеріали справи , давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, прийшов до висновку , що в задоволенні позову [PERSON] і [PERSON] належить відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 5 червня 1986 року по 18 листопада 1994 року , та повторно з 25 серпня 1995 року по 26.01.1998 року.(а.с.8,9, 129,130) Перебуваючи у шлюбі, на підставі договору купівлі-продажу придбали незавершений будівництвом житловий будинок по вул.Водопровідній, 20-б м.Роздільна Одеської області , що підтверджується нотаріально посвідченим договором , зареєстрованим в реєстрі за №2244.(а.с.10) Відповідно до ст.22 КОБС України, який діяв в Україні на час придбання [PERSON] та [PERSON] житлового будинку, майно нажите подружжям в період шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Відповідно до діючого на час придбання подружжям [PERSON] будинку законодавства , незавершений будівництвом житловий будинок по вул.Водопровідній, 20 б м.Роздільна був спільною сумісною власністю подружжя, так як був придбаний ними в період шлюбу та оформлений на [PERSON], як на одного із подружжя. В період спільного проживання і в період роздільного проживання після розірвання шлюбу з 1998 року по 2003 рік [PERSON] вимог про поділ майна подружжя не заявляла. Відповідно до ст.71 ЦК України 1963 року , ст. ЦК України 2004 року загальний строк для захисту права за позовом особи , права якого порушені , встановлюється в три роки. Перебіг трирічного строку позовної давності для вимог про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, за змістом ст.11 та ч.3 ст.29 КПШС обчислюється з дня, коли один з подружжя дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на це майно , що мало місце після розірвання шлюбу. Оскільки [PERSON] виписалась з спірного будинку в 1994 році, втратила право на користування даним будинком і на протязі трьох років вимог про виділ її частки у спільні сумісній власності не предявляла , то звернувшись в суд з вимогами про визнання будинку по вул. Водопровідній, 20-Б м.Роздільна Одеської області спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] пропустила строк позовної давності , встановлений для захисту порушеного права власності . Поважних причин пропуску строку звернення в суд за захистом порушених прав судом не встановлено, проживання за межами України не є поважною причиною пропуску строку позовної давності . В звязку з чим [PERSON] належить відмовити в задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки по вул. Водопровідній, 20-Б м.Роздільна Одеської області . Оскільки їй суд відмовляє в задоволенні вимог щодо визнання права власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки , то і не підлягають задоволенню її вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу від 18.07.2009 року будинку , так як [PERSON] не є стороною даного правочину , не є власником будинку по вул.Водопровідній , 2-б м .Роздільна . Крім цього, судом встановлено, що будинок по вул.Водопровідній, 20-б м.Роздільна [PERSON] здав в експлуатацію в 2003 році і в цьому ж році на підставі рішення Роздільнянської міської ради від 11.06.2003 року отримав свідоцтво про право власності на будинок САА №420049 , видане 30.07.2003 року .(а.с.4,5) Таким чином правовстановлюючий документ на будинок [PERSON] отримав після припинення шлюбних відносин з [PERSON], а тому мав право одноособово розпорядитися даним будинком і згода його колишньої дружини [PERSON] на відчуження будинку [PERSON] при укладенні договору купівлі-продажу будинку не потрібна , тому що на час укладення даної угоди [PERSON] не була співвласницею будинку по вул.Водопроводній, 20-б м.Роздільна Так судом встановлено, що 18.07.2009 року [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу будинку від 18.07.2009 року продав будинок по вул.Водопровідній, 20-б м.Роздільна покупцю [PERSON] (а.с.97) Даний будинок після укладення договору [PERSON] зареєстрував на своє імя, що підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Також судом встановлено, що [PERSON] помер 15.03.2010 року і після його смерті спадщину прийняла [PERSON] , отримавши свідоцтво про право на спадщину на будинок по вул.Водопровідній, 20, б м.Роздільна від 01.09.2010 року.(а.с.61) і на теперішній час власницею спірного будинку . Укладаючи договір купівлі продажу , [PERSON] діяв на підставі свідоцтва про право власності на даний будинок САА №420049 , згідно п.7 договору підтвердив у нотаріуса, що даний будинок є його особистою приватною власністю , тому на час укладення правочину діяв як єдиний співвласник будинку і мав всі необхідні повноваження для укладення договору . Також судом встановлено, що дійсно [PERSON] є власником земельної ділянки по вул.Водопроводній, 20-Б м.Роздільна Одеської області , на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серія ОД , виданого 15 вересня 2003 року площею 0,0622 га.(а.с.16,17) В п.1 договору купівлі-продажу від 18.07.2009 року , укладеному між [PERSON] та [PERSON] , вказано, що земельна ділянка під будинком по вул.Водопровідній, 20-б м.Роздільна є власністю Роздільнянської міської ради Позивач [PERSON] вважає, що дана обставина є підставою для визнання договору недійсним . Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначних законом та із застосуванням наслідків недійсності , передбачених законом . Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною вимог , які встановлені ст.203 ЦК України саме на момент вчинення правочину. Оспорюваний правочин на думку суду не суперечить законодавству України, укладений особами, що мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним, право чин нотаріально посвідчений, тобто вчинений у встановленій формі і направлений на реальне настання наслідків такого правочину. Суд вважає, що в даному випадку надання недостовірних відомостей щодо перебування земельної ділянки у власності Роздільнянської міьської ради , а не у [PERSON] не є підставою для визнання договору купівлі-продажу будинку по вул.Водопровідній, 20-б м.Роздільна , укладеного між [PERSON] та [PERSON] недійсним . Тому в задоволенні позову [PERSON] належить відмовити, як заявленого безпідставно. Судовий збір сплачено сторонами при зверненні до суду. На підставі ст.22, 28 , 29 КОБС України, ст.60,70 СК України , ст.203, 215 , 377 ЦК України 2001 року , ст.71 ЦК України 1963 року ,

Outcome: dismissed