Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду з заявою в якій згідно уточнень від 15.02.2013 р. та в судовому засіданні вказала, що її батько - [PERSON] з народження мав прізвище «Греченюк», яке вказано у свідоцтві про його народження відповідно до прізвищ його батьків [PERSON] та [PERSON]. Так само, у свідоцтві про шлюб батьків заявника [PERSON] та [PERSON], їх прізвище після реєстрації шлюбу записане як «Греченюк». Проте, у свідоцтві про смерть батька заявника, який, відповідно є її дідом, він записаний як «Гриченюк Іван Артемович». У технічній документації на житловий будинок, прізвище діда заявника записане як «Гриченюк». Також у свідоцтві про смерть дружини [PERSON] [PERSON], яка є бабусею заявника, її прізвище записане як «Гриченюк». Неоднозначне написання прізвищ батька заявника, тобто [PERSON] та діда заявника [PERSON], не дає можливість заявнику реалізувати її спадкові права і оформити на себе успадковане від свого діда та батька майно. Оскільки в позасудовому порядку підтвердження факту родинних відносин між батьком заявника та його батьками, які померли, не має можливості, заявник просила суд встановити факт того, що [PERSON] є батьком [PERSON]; встановити факт, що [PERSON] є дружиною [PERSON] і матірю [PERSON]. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: В свідоцтві про народження серії ЯТ № 324549, виданому 2 березня 1949 року Кілійським районним ЗАГС Ізмаїльської області, актовий запис № 83, батьками [PERSON], [INFO], що народився в м. Кілія Кілійського району Ізмаїльської області, записано [PERSON] та [PERSON]. Як вказано в свідоцтві про одруження серії І-АБ № 441499, виданому 26.01.1971 року Кілійським районним бюро ЗАГС Одеської області, актовий запис № 21, після реєстрації шлюбу [PERSON], [INFO], та [PERSON], дружині присвоєне прізвище «Греченюк». В свідоцтві про народження серії І-ЖД № 433448, виданому 11 вересня 1974 року Кілійським районним бюро ЗАГС Кілійського району Одеської області, актовий запис № 312, батьками [PERSON], [INFO], що народилась в м. Кілія Кілійського району Одеської області, записано [PERSON] та [PERSON]. Як вказано в свідоцтві про укладення шлюбу серії І-ЖД № 265267, виданому 05.11.1994 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 173, після реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON], дружині присвоєне прізвище «Мамаліга». Як пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON], заявник [PERSON] є її рідною сестрою. Дівоче прізвище свідка є «Греченюк», яке було записане в свідоцтві про народження за прізвищем її батька [PERSON]. Їх діда звали [PERSON], однак в документах було допущено помилку і його прізвище в подальшому було записано як «Гриченюк», що вбачається з актового запису про його смерть. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] є його двоюрідною сестрою. В них були спільні баба та дід яких звали [PERSON] та [PERSON]. Батько [PERSON] [PERSON] є їх сином. В свідоцтвах про смерть діда та баби їх прізвище було помилково записане як «Гриченюк». Як зазначено в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 009586, виданому 21.03.1994 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійської райдержадміністрації Одеської області, актовий запис № 85, [PERSON] помер 20 березня 1994 року в м. Кілія, Кілійського району, Одеської області. Як зазначено в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 067137, виданому 15.05.1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області, актовий запис № 165, [PERSON] помер 14 травня 1995 року в с. Фурманівка, Кілійського району, Одеської області. Згідно запису акта про смерть 274, складеного 01.11.1999 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла 30 жовтня 1999 року в м. Кілія, Кілійського району, Одеської області. Як зазначено в заповіті, посвідченому 5 травня 1995 року державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованому в реєстрі за № 1469, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON]. Згідно листа Кілійської районної державної нотаріальної контори від 15.03.2013 р. № 330/01-16, після смерті [PERSON], який помер 20 березня 1994 року, спадкова права не заводилась, в передбачений законом термін (6 місяців з дня відкриття спадщини) до Кілійської районної державної нотаріальної контори ніхто не звертався, спадщину прийняла фактично його дружина [PERSON], яка померла 30 жовтня 1999 року. Після смерті [PERSON], яка померла 30 жовтня 1999 року, спадкова справа № 431/20000 заведена 19 квітня 2000 року за заявою спадкоємців згідно ст. 535 ЦК УРСР [PERSON], [PERSON]. 28 квітня 2000 року надійшла заява [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 15 червня 2000 року за заявою [PERSON] їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку /пай/. 10 листопада 2000 року за заявою [PERSON], [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадину за законом на підставі ст. 535 ЦК УРСР їм видано свідоцтва на 4/9 частин спадкового майна (вклад). 10 листопада 2000 року за заявою [PERSON] їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на /9 частин спадкового майна (вклад). При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 256 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення віднесено до компетенції суду. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника щодо встановлення факту родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] та [PERSON], як між батьками та дитиною, в звязку з чим беручи до уваги, що без встановлення відповідного юридичного факту заявник не має можливості оформити спадщину, задовольняє заяву у вказаній частині. Щодо вимог заявника про встановлення факту того, що [PERSON] є дружиною [PERSON], суд виходить з того, що вказаний факт було встановлено нотаріусом після смерті [PERSON], що вбачається з відповіді нотаріальної контори від 15.03.2013 р., тому він не потребує встановлення в судовому порядку для реалізації заявником свого права на спадщину, в звязку з чим у задоволенні вказаної частини вимог слід відмовити.

Outcome: partial