Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-02 00:00:00

У лютому 2009 року позивач ВАТ „Плюс Банк звернувся Івано-Франківського міського суду м.Миколаєва з вказаним позовом, в якому просив звернути стягнення на предмет застави: автомобіль „Fiat Doblo 1.4, легковий універсал Б, 2008 року випуску, № кузова/шасі: ZFA22300005568171, реєстраційний номер: BE 4176 АМ, що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля позивачем з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України та зарахуванням коштів, що надійдуть від реалізації предмету застави в рахунок погашення основного зобовязання відповідача за кредитним договором в розмірі 29\~517,87 дол.США, що в еквіваленті становить 227 287,60 гривень. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував, що 10.06.2008 року між ВАТ «Плюс Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 827.70022, відповідно до якого остання отримала кредит для придбання транспортного засобу у розмірі 28\~230,0 дол.США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00 % річних з кінцевим терміном повернення 10.06.2015 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором позивач і відповідач 10.06.2008 р. уклали договір застави транспортного засобу (надалі договір застави). Згідно з цим договором застави відповідач надав в заставу автомобіль „Fiat Doblo 1.4, білого кольору, легковий універсал Б, 2008 року випуску, № кузова/шасі: ZFA22300005568171, реєстраційний номер: BE 4176 АМ, що належить на праві власності [PERSON], з оціночною вартістю предмета застави в розмірі 147 623,0 гривень. В позові позивач вказував, що відповідач належним чином не виконує свої зобовязання, внаслідок чого станом на 28.01.2009 відповідач має заборгованість в сумі 29\~517,87 дол.США, що еквівалентно 227\~287,60 гривень. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не бажає погашати заборгованість, позивач просив звернути стягнення на заставний автомобіль. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.05.2009 року позов був задоволений, звернуто стягнення на заставний автомобіль. Однак ухвалою того ж суду від 15.09.2010 року за заявою відповідачки заочне рішення було скасоване, а справа призначена до розгляду в загальному порядку та ухвалою від 29.04.2011 року направлена до Корабельного районного суду м.Миколаєва за підсудністю. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлявся через оголошення в газеті Рідне Прибужжя, а тому вважається повідомленою належним чином у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 10.06.2008 року між ВАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 827.70022, відповідно до якого остання отримала кредит для придбання транспортного засобу у розмірі 28\~230,0 дол.США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00 % річних з кінцевим терміном повернення 10.06.2015 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором позивач і відповідач 10.06.2008 р. уклали договір застави транспортного засобу. Згідно з цим договором застави відповідач надав в заставу автомобіль „Fiat Doblo 1.4, білого кольору, легковий універсал Б, 2008 року випуску, № кузова/шасі: ZFA22300005568171, реєстраційний номер: BE 4176 АМ, що належить на праві власності [PERSON] згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ВЕС №047639, виданого Миколаївським ВРЕР УДАІ УМВС в Миколаївській області від 05.06.2008 року. Відповідач належним чином не виконує свої зобовязання, внаслідок чого станом на 28.01.2009 має заборгованість 29\~517,87 дол.США, що еквівалентно 227\~287,60 гривень, яка складається з наступного: - 27\~747,57 дол.США, що еквівалентно 213\~656,29 грн. - заборгованість за кредитом; - 1 611,20 дол.США, що еквівалентно 12\~406,24 грн.- заборгованість за процентами за користування кредитом; - 159,10 дол.США, що еквівалентно 1 225,07 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобовязання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобовязань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки, пеню та штрафи у розмірах, передбачених умовами договору. Пунктом 7.2 вказаного кредитного договору передбачено нарахування пені за поршення строків сплати платежів по кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 1 та ст. 20 Закону України „Про заставу в силу застави кредитор має право в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення з вартості \~заставленого майна та набуває право звернення стягнення на предмет застави та право одержати \~задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.19 Закону України „Про заставу за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст.589 ЦК України та ст.20 Закону України „Про заставу у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно зі ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ Відповідно до ст.591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ Пунктом 24 Договору застави передбачено, що заставодержатель має право на власний розсуд обрати позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет застави, який зокрема полягає у продажу предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. \~Крім того пункт 2 статті 26 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень також передбачає таку процедуру як продаж обтяжувачем предмету забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу предмета обтяження з іншою особою-покупцем. Тому суд дійшов висновку, що такі вимоги банку є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується інших позовних вимог- про надання права позивачеві на зняття заставленого автомобіля з обліку в органах ДАІ, то підстав для їх задоволення суд не вбачає, оскільки такий спосіб захисту прав Банку у спірних правовідносинах не передбачений законами, що регулюють спірні правовідносини. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку\~\~про те, що\~\~заявлені банком вимоги про звернення стягнення на предмет застави\~\~підлягають частковому\~задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати: судовий збір в сумі 1700,0 грн. та витрати ІТЗ в розмірі 30 гривень.

Outcome: partial