Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-14 00:00:00

04.11.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому зазначає, що вона з 08 серпня 1998 року по 26 серпня 2004 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. За час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], а після розірвання шлюбу [INFO] народилася донька - [PERSON]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. У 2004 році шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний. З того часу вони не проживають, спільного господарства не ведуть. До офіційного розірвання шлюбу відповідач ще спілкувався з сином, а після розлучення позивачка виховує дітей самостійно. За рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 31.01.2005 року по справі 2-322/2005 відповідач повинен сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку дор повноліття сина та рішенням Енергодарського міського ссуду запорізької області від 27.11.2006 року по справі 2-2876/2006 року відповідач на користь позивачки повинен сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку до повноліття доньки. Деякий час з моменту присудження аліментів, відповідач частково виконував рішення суду, а потім перестав. Неодноразові звернення позивачки до Відділу державної виконавчої служби з цього приводу позитивних результатів не дали, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON]. Станом на 01.09.2013 рік становить 60432, 93 грн. та заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] станом на 01.09.2013 року становить 39438,50 грн.. Вироком Енергодарського міського суду від 03.06.2013 року [PERSON] засуджено за ухилення від сплати аліментів на утримання дітей (а.с. 16). Позивач вважає, що притягнення відповідача до кримінальної відповідальності ніяким чином на нього не вплинуло. Відповідач жодного разу не запропонував позивачці своєї допомоги як батько, не проявив ніякого уваги до своїх дітей. Ніяких змін з погашення заборгованості за аліментами відповідач не зробив. Після винесення вироку Енергодарським міським судом від 03.06.2013 року відвідповідача позивачці надійшли поштові переводи у розмірі 400 грн. Відповідач, будучи батьком дітей, не піклувався та не піклується ні про здоров'я дітей, ні про фізичний, духовний і моральний розвиток. Після розлучення він декілька раз приходив до дітей, а потім ні усно, ні письмово не спілкувався з дітьми, не проявляв до них щонайменшої батьківської турботи, хоча мав і має таку можливість. Поведінка відповідача як батька, засвідчує, що він ухиляється від виховання дітей.. Позивачка не заперечувала проти участі відповідача у вихованні сина та доньки, у спілкуванні з ними. Але бездіяльність відповідача як батька, засвідчує, що він ухиляється від участі у вихованні та матеріальному забезпеченню дітей. Відповідач взагалі не займається вихованням і утриманням дітей, яких в теперішній час позивачка виховує сама. Працювати не має можливості бо донька має важкі вади здоров'я: порушення опорно-рухового апарату внаслідок органічного ураження центральної нервової системи. Зараз отримує допомогу на дитину інваліда в управлінні правці та соціального захисту Енергодарської міської ради. Прикладає всі свої можливі зусилля щоб забезпечити щонайменшу можливість для створення дітям умови для їх розвитку, навчання тощо. Відповідач не усвідомлював і не усвідомлює своїх батьківських зобов'язань, ухиляється від забезпечення дітей навіть яким-небудь мінімумом уваги, турботи. Як зазначає позивачка він свідомо нехтує своїми батьківськими зобов'язаннями. Вважає, що відповідач - [PERSON] - свідомо, маючи всі реальні можливості, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та забезпеченню своїх неповнолітніх дітей, що дає підстави позивачці ставити питання про можливість позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні неповнолітніх сина [PERSON] та доньки [PERSON]. Всі вищевикладені обставини підтверджуються позивачкою письмовими доказами. Позивачка просить суд позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги пітримує (а.с. 38). В судове засідання відповідач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с.29). Прокурор Гювелян В.А. в судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала, просить позбавити батьківських прав [PERSON]. Представник органу опіки та піклування Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області Ясенєва С.В. проти позбавлення батьківських прав [PERSON] не заперечує. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи: Мати - [PERSON], [INFO], з 08 серпня 1998 року по 26 серпня 2004 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі [PERSON], який є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON]., що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 14.09.2006 року та серії [NUMBER] від 25.02.1999 року (а.с. 4-5). 26.08.2004 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] під актовим записом № 221 (а.с. 6). Згідно висновку Органу опіки та піклування Кам'янсько-Дніпровської райдержадміністрації № 01-01-23/0021 від 15.01.2014 року встановлено, позивачка разом з дітьми проживає за адресою: запорізька область, [ADDRESS]. Житлове приміщення на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та її матері [PERSON], для дітей в квартирі виділені окремі кімнати, де є місце для відпочинку та навчання. Під час проведення бесіди з позивачкою з'ясовано, що батько дітей з сім'єю не проживає, життям дітей не цікавиться. Згідно вищезазначеного висновку відповідач [PERSON] проживає на території сільської ради за адресою: [ADDRESS] в будинку матері [PERSON], зауважень з боку сільської ради не має, поведінка в громадських містах задовільна, розлучений та з родиною не проживає. Службою у справах дітей Кам'янсько-Дніпровської районної державноїх адміністрації Запорізької області з [PERSON] 09.01.2014 року була проведена бесіда щодо стану виконання ним батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей та правові наслідки позбавлення батьківських прав. Під час бесіди [PERSON] повідомив, що він з дітьми не проживає, згідно вироку Енергодарського міського суду Запорізької області за ухилення від сплати аліментів на утримання дітей був визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав у відношенні дітей (а.с. 55-56). Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини. Згідно положень ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 4 ст.155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності встановленою законом згідно ст. ст. 150,180 цього кодексу батьки повинні проявляти турботу про дитину утримувати її до досягнення повноліття. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони свідомо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Принцип 6 Конвенції про права дитини, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, зазначає, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 року, держави-сторони визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей й фінінсових можливостей умов життя, необхідних ддя розвитку дитини. Відповідно до декларації прав дитини як принципове положення визначає, що дитини повинна зростати в умовах турботи. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування . Відповідно до п.2ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони свідомо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно зі ст..150 Сімейного кодексу обов'язок виховувати, ростити дитину - найважливіший обов'язок батьків. Ця стаття зобов'язує батьків виховувати у дітей працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до старших. Закон України « Про охорону дитинства» природним середовищем виховання , першоосновою розвитку дитини визначає сім'ю. Згідно Пленуму Верховного Суду України в п.16 постанови вид 30.03.2007 року № 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавленння та поновлення батьківських прав» зазначив, що ухилення батьків вид виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її зовнішнього світу. Таким чином, суд приходить до висновку, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за доцільним позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved