Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Одеська спеціалізована біржа нерухомості про визнання угоди дійсною та визнання права власності. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував наступним. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07.02.1997 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Вказана угода була зареєстрована на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості. Після укладання договору всі умови договору сторонами були виконані, позивач сплатила всі обумовлені грошові кошти, а відповідач звільнила квартиру. З приводу розпорядження вказаної квартири, позивач звернулася до нотаріальної контори, але нотаріусом було відмовлено в реєстрації будь-яких угод у звязку з тим, що договір купівлі-продажу не було посвідчено нотаріально. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати угоду від 07.02.1997 року дійсною та визнати за нею права власності на квартиру [ADDRESS]. В судове засідання сторони не зявились, позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує, відповідач та третя особа, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню із наступних підстав. Як випливає із матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна № 97.02 - 287 від 07 лютого 1997 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], загальною площею 31,5 кв.м, яка складається з однієї кімнати, площею 19,6 кв.м., коридору, кухні та санвузлу. Вказана угода була зареєстрована на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний № 97.02 - 287 від 07 лютого 1997 року та у КП «ОМБТІ та РОН»13 лютого 1997 р. під №1830 на арк.13 кн. 50доп. Після укладання договору, [PERSON] звільнила квартиру, а позивачка вселилася в неї та проживає до теперішнього часу, зробила ремонт та сплачує комунальні послуги. Всі істотні умови договору сторонами були виконані. Позивач сплатила всі обумовлені грошові суми, а [PERSON] звільнила квартиру Проте, маючи намір здійснити свої повноваження власника - розпорядитися квартирою на свій розсуд, вона звернулась до нотаріальної контори, але нотаріусом було відмовлено в реєстрації будь-яких угод у звязку з тим, що договір купівлі-продажу від 07.02.1997 року укладений між [PERSON] та [PERSON] не було посвідчено нотаріально. Крім того, позивач просить суд поновити їй строк на звернення до суду, оскільки він пропущений з поважних причин, так як вона не знала, що [PERSON] не вчинила нотаріального посвідчення договору купівлі 0 продажу від 07.02.1997 року укладений між [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно ст. 227 ЦК УРСР від 1963 р., (діяв на момент укладення договору), нотаріальна форма договору була обов'язкова для договорів, по яким предметом купівлі-продажу були житлові будинки. Але позивач за договором отримувала право власності на квартиру, а не на житловий будинок. Частиною 2 ст. 47 ЦК України та ст. ст. 224, 227 ЦК України (в ред.1963р.) які діяли на час укладення договору, передбачено - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. Сторони по справі повністю виконали умови договору купівлі-продажу квартири, але нотаріально не посвідчили його, хоча закон передбачає обовязкове нотаріальне посвідчення такого договору. Ця обставина перешкоджає позивачу реалізовувати в повній мірі право власності в частині розпорядження майном, яке передбачене ч.1 ст. 319 ЦК України. Відповідно до положень ст.16 ЦК України, суд захищає цивільні права та інтереси особи способом, встановленим законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 3-4, 10-11, 15, 60, 208-210, 212 215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved