Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні приватною власністю та просили зняти відповідача з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачі зазначили, що 06.12.2005 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у Центральному відділі реєстрації шлюбів з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 3438. У травні 2011 року відповідач склав всі свої речі і виїхав на постійне проживання до [ADDRESS] за своїм місцем реєстрації, і більше в Україні не з'являвся. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.10.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Зазначеним рішенням суду встановлено, що [PERSON] з травня 2011 року не підтримує сімейних стосунків з [PERSON] та проживає окремо. Факт відсутності відповідача на спірній житловій площі підтверджується актами складеними працівниками КПРЕО-9 Святошинського району м. Києва від 03.12.2012 року та від 16.10.2012 року. Позивачі зазначили, що вони є власниками квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], а знаходження реєстрації в цій квартирі відповідача негативно впливає на їх матеріальний стан, оскільки власники повинні сплачувати зайві кошти за комунальні послуги, за відповідача. В судовому засіданні позивачі підтримали свої позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Відповідач до суду двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою позивачів та відповідно до ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України, заочне рішення. Представник третьої особи: Державна міграційна служба України до суду не з'явився, подавши 16.04.2013 року письмові пояснення по справі через канцелярію суду (а.с. 21). Дослідивши матеріали справи, письмові докази, вислухавши пояснення позивачів, суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. 41 Конституції України, ст. ст. 386, 391 ЦК України. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Аналогічна правова позиція закріплена в ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.03.1997 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках (а.с.3). Як вбачається з матеріалів справи та згідно довідки Форми №3 від 05.12.2012 року №2047 виданої комунальним підприємством "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" Філія №813, за адресою: [ADDRESS] прописано вісім осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 7). Згідно актів складеними працівниками КПРЕО-9 Святошинського району м. Києва від 03.12.2012 року та від 16.10.2012 року відповідач [PERSON] не проживає в [ADDRESS] з травня 2011 року (а.с. 4, 5). Враховуючи викладене, суд вважає, що позов про усунення перешкод у користуванні приватної власності шляхом зняття з реєстрації [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач участі у витратах по утриманню квартири не приймає, за комунальні послуги не сплачує та не проживає у ній тривалий час.

Outcome: approved