Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-30 00:00:00

В грудні 2011 року [PERSON] звернулась в Рівненський міський суд із позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» про відшкодування 5449,00 грн. матеріальної та 10000,00 грн. моральної шкоди. В позовній заяві зазначала, що 05.07.2011 року, вона як споживач природного газу звернулась до ПАТ «Рівнегаз», в особі Голови правління [PERSON] з проханням встановити безкоштовно квартирний лічильник обліку природного газу, де у її проханні грубо відмовлено та було принижено її честь та гідність, мотивуючи це бажанням відповідача отримати від неї 1300 грн. за встановлення їм газового лічильника, що, як вона вважає, є прямим порушенням вимог ч.І ст.З Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Окрім того їй не вдали пояснень щодо споживання ними 81 кв.м газу, та чому не виконуються вимоги законів України, якими їм гарантуються пільги, оскільки вона є дитиною війни, а її син є інвалідом війни. Зазначає, що вищевказані неправомірні дії з боку ПАТ «Рівнегаз» призвели до втрати душевного спокою та спричинили у неї негативні емоції і переживання, від яких в неї розпочалися болі в серці та піднявся тиск. В цей же день її стан здоровя значно погіршився, стався сильний серцевий напад та інсульт, який міг призвести до летального випадку, вона була госпіталізована до Кардіологічного відділення Рівненської центральної міської лікарні. Вважає, що дії відповідача нанесли шкоду її здоровю та завдали моральної шкоди, яку вона оцінює в грошову компенсацію на зазначену позовом суму. [PERSON] того їй заподіяно матеріальні збитки. У відповідності до положень ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, вважає наявними підстави для стягнення такої шкоди з відповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі на зазначених у позовній заяві підставах та просив їх задовольнити. Представники відповідача позов не визнали, вважають його безпідставним, підтримали надані до суду письмові заперечення. Вважають, що позивач у своїй заяві керується необгрунтованими та безпідставними доводами, оскільки позивач не довів, що моральна та матеріальна шкода завдана [PERSON] з вини ПАТ «Рівнегаз», а тому просять відмовити в задоволенні позову повністю. Оцінюючи пояснення сторін, дослідженні надані в справі докази, в тому числі показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Як зазначає позивач, 05.07.2011 року вона звернулась до ПАТ «Рівнегаз» з проханням встановити безкоштовно квартирний лічильник обліку природного газу, в якому їй було грубо відмовлено, що і стало причиною завдання їй матеріальної та моральної шкоди. Стаття 1166 ЦК України вбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)... Сигнальною карточкою швидкої допомоги № 82 від 05.07.2011 року та показами свідків [PERSON] та [PERSON] в суді підтверджується виклик до позивача швидкої допомоги на дім та надання їй медичної допомоги з послідуючою госпіталізацією до лікарні. Епікризом Рівненської центральної міської лікарні від 09.07.2011 року та квитанціями, які додані до матеріалів справи, підтверджується, що [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в судинній неврології ЦМЛ з 09.07.2011 року по 26.07.2011 року, що призвело матеріальні витрати позивача. Із показів допитаної в якості свідка [PERSON] встановлено факт звернення до неї сина позивачки з приводу консультації щодо стану матері в липні 2011 року та лікування позивачки більше 10 років з приводу хронічної хвороби Паркенсона. У відповідності до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Згідно ч.І ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, 05 липня 2011 року позивач дійсно зверталася до ПАТ «Рівнегаз» з заявою про укладення з нею договору про надання населенню послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS]. В цей же день, на підставі поданої заяви (Вх.7198) з позивачем був укладений договір № 6063480. З заявою про безкоштовне встановлення лічильника за вказаною вище адресою позивач звернулась 22.09.2011 року. Однак, в установленні безкоштовно газового лічильника їй було відмовлено, так як нормами чинного законодавства не передбачено безкоштовне встановлення лічильника для пільгових категорій населення. [PERSON] того, позивачу листом №10-3297 від 30.09.201 1 року була надана обґрунтована відповідь, де зазначалося, що: відповідно до «Програми оснащення житлового фонду Рівненської області лічильниками природного газу та забезпечення достовірності обліку природного газу в 2006-2008 роках», що затверджена головою правління НАК «Нафтогаз України» [PERSON] 22.03.2006 року, у будинку № 2/20 по вул.О.Дундича у м.Рівне встановлено безкоштовно будинковий лічильник природного газу. Та повідомлено, що споживачі, які проживають в багатоквартирному будинку, оснащеному будинковим лічильником, мають право згідно з п.22 Правил надання населенню послуг з газопостачання (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2004 року № 2246) встановити за власні кошти індивідуальний лічильник і надалі проводити оплату за спожитий природний газ за показниками газового лічильника. А також, відповідно до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків)» від 16.05.2002 року № 620: у разі незгоди власника будинку (квартири) розраховуватися за спожитий газ за показаннями лічильника газу на групу будинків він може встановити лічильник газу окремо на будинок за власні кошти та укласти угоду про умови проведення розрахунків за спожитий газ. Позивач зазначає, що відмову у встановленні безкоштовно квартирного лічильника обліку природного газу, мотивовано бажанням ПАТ «Рівнегаз» отримати від неї 1300 грн. за встановлення ними газового лічильника, а це є прямим порушенням вимог ч.І ст.З Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Тобто, внаслідок порушення вищевказаного Закону були порушені її права на безкоштовне встановлення лічильника газу. Відповідно до п.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16.06.2011 року № 3533-УІ, безкоштовне встановлення лічильників газу в будинках обладнаних приладами для підігріву води та приготування їжі (а відповідно до укладеного договору саме такими приладами оснащений будинок за даною адресою) передбачено до 1 січня 1016 року. [PERSON] набрав чинності 09 липня 2011 року, тобто на момент звернення юзивача 05.07.2011 року до ПАТ «Рівнегаз» він не був чинний. Відтак, ПАТ «Рівнегаз» ніяким Ином не було порушено вимог даного закону. [PERSON] того, встановлено, що за заявою позивача від 26 серпня 2011 року (Вх.№ М 272/01- 3) Управлінням у справах захисту прав споживачів у Рівненській області проводилась позапланова перевірка дотримання ПАТ «Рівнегаз» вимог чинного законодавства щодо встановлення лічильників газу в будинку № 2/20 по вул.О.Дундича в м.Рівне, нарахування плати за спожитий природний газ в квартирі 44 та надання пільг за спожитий природний газ. За результатами перевірки складено [PERSON] №12255/774 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 20.09.2011 року, та встановлено, що порушень законодавства при наданні позивачу послуг з газопостачання не виявлено. Підставою виникнення обовязку відшкодувати моральну шкоду є правопорушення, і ця підстава повинна бути в будь-якому разі, при її відсутності не виникає обовязок відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до розяснень, даних в п.4,9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5 Про судову практику в справах про відшкодування моральної \\немайнової\\ шкоди, обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в заподіянні. Зокрема, суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями 1бездіяльністю\\ вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Оцінкою досліджених доказів в сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність належних допустимих, відповідно до ст.ст.57-59 ЦПК України, доказів, які б підтверджували неправомірні дії з боку ПАТ «Рівнегаз» в ситуації з позивачкою, протиправна поведінка та винні дії відповідача, якими могла бути завдана моральна шкода позивачці вважаються недоведеними. З урахуванням досліджених доказів, суд вважає, що представник позивача не довів, що моральна та матеріальна шкода завдана позивачці 05.07.2011 року з вини ПАТ «Рівнегаз». Покази допитаних в якості свідків з боку позивачки осіб [PERSON] - сина позивачки, [PERSON] та [PERSON], які знаходяться в дружніх відносинах із позивачкою, не підтвердили, що саме звернення позивачки того дня (05.07.2011 року) в ПАТ «Рівнегаз» викликало серцевий напад та інсульт, не є конкретними та оцінюються критично. Таким чином, законні підстави, відповідно до ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, для задоволення позовних вимог [PERSON] судом не встановлені. На підставі викладеного, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: dismissed