Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-26 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, в судовому засіданні змінивши свої вимоги і остаточно просив, визнати недійсним заповіт складений [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений 15 червня 2010 року нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим за № 1-1767. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спірний заповіт складено та посвідчено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому заповідачка [PERSON] мала похилий вік та тяжку хворобу і під час лікування стала «неадекватною», внаслідок чого вона не розуміла значення своїх дій, забувала знаходження тих чи інших речей, «заговорювалась», тощо, тому під час складення та посвідчення спірного заповіту волевиявлення заповідачки було не вільним і не відповідало її волі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивач [PERSON] є рідним братом. Після виходу на пенсію позивач [PERSON] переїхав з м. Севастополя проживати в [INFO] до матері [PERSON] Позивач купив сусідній будинок біля будинку матері і перевіз з собою [PERSON], який працює на брата. 23.01.2009 року матір впала і зламала руку і тому по стану здоровя не могла займатись пасікою та господарством. Після цього відносини між матірю та позивачем погіршились. В квітні 2010 року вона побачила у матері гематоми на обліччі та ногах. Матір їй повідомила, що її бє син [PERSON] із-за того, що вона не може працювати і тому попросила забрати її проживати до себе. Залишивши свій будинок, мати переїхала проживати до неї. Через деякий час мати повідомила, що бажає змінити свій попередній заповіт. В звязку з тим, що вона не знала, як це необхідно зробити по закону, вона пішла до нотаріуса на консультацію. В нотаріальній конторі вона повідомила нотаріусу про бажання матері скласти заповіт, про те, що [PERSON] є особою похилого віку та про те, що на той час заповідачка трошки прихворіла. Нотаріус пообіцяла прийти по місцю проживання заповідачки та розповісти про те, як по закону необхідно скласти заповіт. Через декілька днів нотаріус прийшла до її будинку і залишилась з матірю в кімнаті на одинці приблизно на 15-20 хвилин. Про, що вони розмовляли їй невідомо. Вийшовши з кімнати нотаріус повідомила про те, що [PERSON] необхідно декілька днів подумати, і якщо остання не змінить свого бажання, то тоді прийти до нотаріальної контори з особистими документами разом із свідками, які не повинні бути друзями або родичами. Через декілька днів матір, знову виявила бажання скласти заповіт і тому її син запросив своїх знайомих до нотаріальної контори, щоб останні були свідками при оформленні заповіту. На той час, стан здоровя [PERSON] був добрим, не дивлячись на похилий вік, тільки після того, як остання в 2009 році зламала руку, то матері було важко писати. [PERSON]С ніколи не хворіла психічними хворобами, не перебувала на обліку у психіатра або нарколога, матір була адекватною до самої смерті і тому її волевиявлення було вільним, вона завжди розуміла, усвідомлювала значення своїх дій та керувала ними, таким чином, відсутні підстави для визнання заповіту недійсним. Просила у позові відмовити. Третя особа державний нотаріус Богуславської районної державної нотаріальної контори [PERSON] направила до суду письмові пояснення та в судовому засіданні повідомила, що заповіт було складено заповідачкою [PERSON] з дотриманням норм чинного законодавства та відповідав її волевиявленню. При посвідченні заповіту заповідачка вела себе повністю адекватною особою, чітко висловила своє бажання та думки, розмову вела послідовно та чітко, тому у неї не виникло жодних сумнівів щодо недієздатності заповідачки [PERSON] Заповіт був прочитаний в голос особисто заповідачкою та свідками. В звязку з тим, що [PERSON] повідомила про те, що їй проблематично підписати заповіт із-за того, що в 2009 році вона зламала руку, за погодженням з нею, заповіт був підписаний кимось із свідків, який був присутній при його складенні. Що стосується запису в заповіті:-« В звязку з хворобою заповідачка не може прочитати заповіт, його посвідчено у присутності свідків», слід вважати, що в даній фразі є технічна (компютерна) помилка, яка полягає в тому, що заповідачка насправді не могла підписати заповіт і тому в заповіті від 15.06.2010 року мало бути записано:-В звязку з хворобою заповідачка не може підписати заповіт, його посвідчено у присутності свідків». Дана технічна (компютерна) помилка жодним чином не впливає на чинність заповіту та волевиявлення заповідачки [PERSON] В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надали аналогічні пояснення, з яких вбачається, що вони 15.06.2010 року були присутні в нотаріальній конторі під час складення заповіту [PERSON] На запитання заповідача:-« Хто ці особи?» нотаріус пояснила, що вони є свідками при складенні заповіту. Потім нотаріус спитала у [PERSON]: «Чи не передумала остання складати заповіт, чи добровільно вона бажає заповісти все своє майно на користь дочки [PERSON]?», на що була надана позитивна відповідь. Коли нотаріус надрукувала заповіт, то ще раз перепитала чи підтримує [PERSON] своє бажання. Після того, як [PERSON] підтвердила своє бажання, заповідачка особисто в голос прочитала заповіт, а потім цей заповіт прочитали в голос всі свідки по черзі. В звязку з тим, що [PERSON] не могла самостійно підписати заповіт, за її проханням заповіт підписала [PERSON] Під час оформлення заповіту [PERSON] була адекватною особою, оскільки на всі питання нотаріуса остання відповідала чітко та послідовно, розуміла про події які відбувалися в нотаріальній конторі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він вже декілька років без реєстрації проживає в будинку позивача [PERSON], якому він допомогає по господарству. З 2010 року по день смерті [PERSON] дуже хворіла, а саме: вона погано пересувалась, погано розмовляла, не могла писати, недочувала і не бачила і взагалі нічого не помятала, тобто була неадекватною, оскільки вижила з розуму. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON], яка померла 01 листопада 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ЯД № 964757, копіє свідоцтва про смерть серії 1-ОК № 232556 та неоспарюється сторонами по справі. 15 червня 2010 року [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, згідно якого все її майно, де б воно не було, і з чого воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті, і на що вона буде мати право заповіла [PERSON], тобто відповідачці по справі. В звязку з хворобою заповідачки заповіт складений у присутності свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які не є спадкоємцями за заповітом, членами сімї та близкими родичами заповідачки, прочитано вголос, за дорученням заповідачки підписано свідком [PERSON] та посвідчено 15 червня 2010 року державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром № 1-1767. У відповідності до вимог ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 1235 та ч. 4 ст. 1236 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. У відповідності до вимог ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. У відповідності до вимог ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. У відповідності до вимог ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоровя не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Аналізуючи зібрані у справі доказу, суд звертає увагу на те, що оскаржений заповіт по формі та змісту відповідає вимогам закону. Судом встановлено, що заповіт складався нотаріусом за допомогою технічних засобів-компютера, неоднаразово прочитано вголос заповідачкою і свідками, та підписано свідком [PERSON] в звязку з фізичною слабкістю руки заповідачки, що підтверджується довідкою № 284 виданої 26.04.2012 року Богуславською ЦРЛ, згідно якої вбачається, що [PERSON] 17.02.2009 року зверталась до травмотолога з травмою, яку отримала 23.01.2009 року, діагноз-перелом правої плечевої кістки та показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які були присутні під час складення заповіту. В описовій частині спірного заповіту зазначено,:-«що в звязку з хворобою заповідачка не може прочитати цей заповіт,……. заповіт прочитано заповідачу в голос». Проте в резолютивній частині заповіту зазначено,:-« що у звязку з хворобою [PERSON] та за її дорученням у її та моїй, нотаріуса присутності текст заповіту підписано [PERSON]. Заповіт повністю прочитано уголос заповідачем до його підприсання у присутності свідків….». Дані розбіжності в тексті заповіту, суд вважає технічною помилкою допущеною нотаріусом під час набирання тексту на компютері, яка не тягне за собою недійсність та нікчемність заповіту, оскільки під час складення заповіту заповідачка чітко і однозначно виявила свою волю та бажання, що в разі її смерті, щоб все її майно та майнові права перейшли у власність дочці [PERSON], що підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] , які були попереджені судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо недостовірної інформації. Згідно медичної картки амбулаторного хворого № 03101007 та довідок, виданих 18.04.2012 року та 21.05.2012 року Богуславською ЦРЛ вбачається, що [PERSON], [INFO], на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебувала, за медичною допомогою до них ніколи не зверталась, тому позивачем не надано належних та достовірних доказів, які б підтверджували, те що на час складення заповіту [PERSON] хворіла на психічні хвороби, в звязку з чим заповідачка не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Від призначення та проведення посмертної судово-психіатричної експертизи позивач [PERSON] відмовився без будь-якої мотивації. До тверджень позивача [PERSON], пояснень представника позивача [PERSON] та показів свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про те, що заповідачка [PERSON] під час складення заповіту була неадекватною і тому остання не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати, суд відноситься критично і не приймає до уваги, оскільки це суперечить вищевказаним медичним документам, які приєднані до матеріалів справи. Крім, цього свідчення вказаних осіб щодо психічного стану заповідачки [PERSON] носять субєктивний характер, оскільки вони не є спеціалістами в області психіатрії і не можуть кваліфіковано оцінити психічний стан іншої особи. В судовому засіданні позивач [PERSON] не надав суду належні, беззаперечні та допустимі докази, не довів суду про їх переконливість, а також не довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивач та його представник, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, так як в судовому засіданні достовірно встановлено, що спірний заповіт було складено у відповідності до вимог чинного законодавства за наявності вільного волевиявлення заповідачки [PERSON] і встановлено відвідповідність її волі під час складання заповіту на користь відповідача [PERSON], тому враховуючи зазначені обставини та вимоги закону, суд не вбачає підстав для задоволення позову. В силу ст. 88 ЦПК України у звязку з відмовою в позові судові витрати позивача присудженню з відповідача не підлягають. Крім того, вирішуючи питання про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] судові витрати у розмірі 2000 гривень, пов'язаних з оплатою витрат на правову допомогу, судом встановлено наступне. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006 року, затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, а саме: компенсація у цивільних справах сплачується іншою стороною, граничний розмір якої не може перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи. З матеріалів справи вбачається, що 13.04.2012 року між адвокатом [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання юридичних послуг, згідно умов якого адвокат зобовязується перед позивачем: надавати усні та письмові консультації, правові висновки, довідки з правових питань; складати процесуальні документи: позов, заперечення на позов, апеляційні та касаційні скарги та інші процесуальні документи; подавати до суду позов, одержувати необхідні довідки та документи, одержувати копії рішень, ухвал та постанов суду, брати участь в судових засіданнях, подавати докази, брати участь в дослідженні доказів, заявляти відводи та клопотання, давати усні та письмові пояснення суду та здійснювати представництво інтересів замовника в усіх судових установах України. Враховуючи те, що представником відповідача не наведено розрахунок загального часу витраченого ним на виконання своїх зобовязань, передбачених вищевказаним договором та зважаючи на положення постанови КМ України №590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», суд приходить до висновку про відсутність правових підстав про стягнення з позивача на користь відповідача витрат повязаних з наданням правової допомоги у розмірі 2000 гривень.

Outcome: dismissed