Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-01 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є братом та сестрою та разом з батьком [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. З 2008 року у вказаній квартирі зареєстрований брат позивачів [PERSON] та його неповнолітній син [PERSON], [INFO], які фактично у квартирі не проживають, а також не несуть витрати у звязку з їх реєстрацією за комунальні послуги. Посилаючись на те, що відповідач з лютого 2012 року в звязку з переведенням по роботі проживає в м. Полтава, а його неповнолітній син ніколи не проживав у вказаній квартирі, просять визнати відповідача [PERSON] та його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], такими, що втратили право на користування у квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Третя особа [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що спільна з відповідачем дитина була зареєстрована у вказаній квартирі без її згоди, не заперечуючи факту не проживання сина у вказаній квартирі, вважає, що неповнолітня дитина не може залишатися без реєстрації. Позивач [PERSON], третя особа [PERSON], представники Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, Служба у справах дітей Сумської міської ради в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у судовому засідані, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням комунального майна та приватизації Сумської міської ради 07 листопада 2002 року, позивачам [PERSON], [PERSON] та їх батьку [PERSON] на праві приватної, спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно довідки КП «Сумижитло» СМР від 26 вересня 2012 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 7). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Факт не проживання відповідача та його неповнолітнього сина за адресою [ADDRESS] в судовому засіданні підтверджується актами перевірки факту місця проживання від 27 вересня 2012 року (а.с. 8,9), а також визнається сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За чинним житловим законодавством обовязковою умовою виникнення права користування житлом членами сімї його власника є спільне проживання членів сімї з власником. Факт непроживання відповідача [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] С.В. в квартирі [ADDRESS] з лютого 2012 року тобто понад один рік без поважних причин підтверджується матеріалами справи, а також не заперечується сторонами. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином встановлено, що відповідач понад один рік не мешкає у спірній квартирі без поважних причин, відсутні переконливі докази, які б підтвердили поважність причин не проживання і були б підставою для продовження цього строку не проживання в спірному житлі. Доказів, які б свідчили про наявність домовленості між сторонами про тимчасове проживання відповідача та його неповнолітнього сина за іншою адресою та збереження у цей час за ними права користування житлом, суду не надано. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. З рішення Сумського районного суду від 06 жовтня 2009 року у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та постановлено залишити проживати сина [PERSON], [INFO], з матірю [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до ч. 2,3 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 65 ЖК України, право на житлову площу породжує не наявність прописки (реєстрації), а факт постійного мешкання особи на цій площі. Виходячи з зазначеного, реєстрація за місцем проживання не породжує права проживання, та є відображенням відомостей про місце проживання особи. В судовому засіданні встановлено, і сторони не заперечували ту обставину, що неповнолітній син відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживав та не проживає. На підставі вищезазначеного суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачів, визнати відповідача та його неповнолітнього сина такими, що втратили право користування квартирою № 86 в будинку № 41 по вул. Харківській в м. Суми. На підставі викладеного,

Outcome: approved