Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом в якому вказав, що житловий будинок [ADDRESS] було побудовано його батьком, [PERSON] та на будинок виконкомом Кілійської міської ради видано свідоцтво про право власності за № [NUMBER] від 17 серпня 1967 року. [INFO] року [PERSON] помер. Позивач як спадкоємець за законом після смерті батька прийняв спадщину, вступивши у володіння спадковим майном, оскільки проживав у вказаному будинку. Однак в зв'язку з тим, що за життя батьком було добудовано кухню та убиральню, на які не оформлено правовстановлюючі документи, позивач не має можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, в зв'язку з чим просить суд встановити факт належності житлового будинку, розміщеного по [ADDRESS] [PERSON], померлому [INFO] року та визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] На призначену дату розгляду справи позивачем було надано заяву, відповідно до якої він підтримує заявлені позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача, Кілійської міської ради, повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не прибув, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності -суду не надав. На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності сторін без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: В свідоцтві про народження серії [NUMBER] виданого повторно 5 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції, актовий запис № 41, батьком [PERSON], [INFO], записано [PERSON]. 17 серпня 1967 року виконавчим комітетом Кілійської міської ради [PERSON] було видано свідоцтво за № [NUMBER] про право власності на житловий будинок, розміщений по [ADDRESS] Згідно технічного паспорту, складеного КП «РБТІ та РОН»житловий будинок, розміщений по [ADDRESS] складається з: житлового будинку -літ. А, 1958 року побудови, кухні -літ. Е, 1968 року побудови; убиральні -літ. Ж; надвірних споруд - № 1-3, розташованих на земельній ділянці фактичною площею 740 кв.м. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданому Кілійським райвідділом ЗАГСС, актовий запис № 03, [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до листа Кілійської районної державної нотаріальної контори від 12.09.2012 р. № 117/01-16, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, спадкова справа не заводилась, у передбачений законом термін /6 місяців з дня відкриття спадщини/ до Кілійської районної державної нотаріальної контори ніхто не звертався. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об'єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно п.5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо встановлення факту належності житлового будинку його батькові, оскільки правовстановлюючий документ на вказаний будинок відсутній. Стосовно заявлених вимог про визнання права власності в порядку спадкування, суд виходить з наступного: У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки спадщина, яка відкрилась після смерті [PERSON] відкрилась за час дії положень ЦК УРСР, суд застосовує відповідні положення зазначеного кодексу до правовідносин щодо спадкування. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Таким чином єдиним спадкоємцем за законом який прийняв спадщину є його син -позивач, [PERSON], який прийняв її шляхом вступу в управління спадковим майном, оскільки проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, що підтверджується штампом в паспорті позивача про реєстрацію його місця проживання за вказаною адресою Оскільки позивач [PERSON], який згідно положень діючого на час відкриття спадщини законодавства, є спадкоємцем за законом після смерті батька та прийняв спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР, беручи до уваги те, що інші спадкоємці спадщину не прийняли, оформлення спадщини в нотаріальному поряду неможливе в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадщину та вважає, що право позивача на спадщину підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов.

Outcome: approved