Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-24 00:00:00

У липні 2011 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи - Красилівська сільська рада Броварського району Київської області, управління земельних ресурсів Броварського району Київської області, про визнання недійсними державних актів про право власності на землю та договорів купівлі-продажу земельних ділянок. Позов обгрунтувала тим, що вона є власником земельної ділянки № 771 площею 1,8551га, яка розташована в селі Красилівка Броварського району. Суміжними землевласниками є відповідачі [PERSON] та [PERSON], які придбали земельні ділянки відповідно у [PERSON] та [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу. Як зазначила [PERSON]. згідно державних актів між її земельною ділянкою та земельними ділянками відповідачів має бути дорога, яка в дійсності відсутня, тому шо земельні ділянки межують безпосередньо одна з одною. Вказує, іцо земельні ділянки, які нині належать [PERSON], свого часу [PERSON] і [PERSON] отримали незаконно, тому що згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 20 серпня 2010 року Броварського МВ ТУ МВС України у Київські л області, Красилівська сільська рада на своїй сесії від 08 листопада 2006 року рішення гро передачу земельних ділянок у власність вказаним особам не приймала. У зв'язку з цим державні акти на землю [PERSON] і [PERSON] були незаконними, а тому, продавши земельні ділянки [PERSON], вони ввели їх в оману. Згідно ет. 230 ІДК України якщо одна із сторін навмисно ввела другу сторону в оману, щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Оскільки [PERSON] та [PERSON] вимагають встановлення сервітуту у вигляді права проїзду до своїх незаконно набутих земельних ділянок через земельні ділянку позивачки, вважає, що оспорювані договори купівлі-продажу земельних ділянок порушують її права на землю і у звязку з ним іросить визнати недійсними державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2499, виданий на імя [PERSON] на підставі рішення 9 сесії 5 скликання Красшг.воької сільської ради від 08.11.2006 року № 80, державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2497 га, виданий на їм я [PERSON] на підставі рішення 9 сесії 5 скликання Красилівської сільської ради від 08.11.2006 року № 80, визнати недійсними договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 12 квітня 2007 року між [PERSON] і [PERSON]. Вікторовичем та договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 15 січня 2008 року між [PERSON] і [PERSON], а також визнати недійсними державні акти на право власності на землю, видані на імя [PERSON] (серія ЯЖ № 425472 від 08 серпня 2008 року) та на імя [PERSON] (серії ЯЖ № 425474 від 08 серпня 2008 року). У судовому засіданні [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON] позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідачів [PERSON] - [PERSON] позов не визнала і просила відмовити в його задоволенні. Пояснила, що її довірителі [PERSON] та [PERSON] є добросовісними набувачами земельних ділянок. [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0,2499га у селі Красилівка на підставі договору купівлі-продажу від 12 квітня 2007 року у [PERSON]., а [PERSON] купила земельну ділянку площею 0,2497га, розташовану у селі Красилівка, 15 січня 2008 року у [PERSON] Обидва договори нотаріально посвідчені, при укладенні договорів продавці [PERSON] і [PERSON] надали нотаріусам державні акти, що посвідчували їх право на землю, державні акти були оформлені і зареєстровані належним чином. Після придбання земельних ділянок [PERSON] і [PERSON] у встановленому порядку отримали державні акти на право власності на належні їм земельні ділянки. Вважає, що державні акти на право власності на земельні ділянки, які належали на праві власності раніше [PERSON] і [PERSON], а тепер відповідно [PERSON] та [PERSON] не порушують прав [PERSON] на її землю, тому що межі земельних ділянок позивача і відповідачів не перетинаються. Зазначила, що у відповідності до ч.З ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин), але [PERSON] не є стороною правочину або заінтересованою особою у розумінні ч.З ст. 215 ЦК України, тому не має права оспорювати договори купівлі-продажу. Посилалася на те, що [PERSON] не надала суду докази на підтвердження того, що [PERSON] і [PERSON] знали, що земельні ділянки були їм надані у власність без відповідного рішення сільської ради, і що вони ввели її довірителів в оману. За таких умов відсутні підстави для визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позову [PERSON] заперечувала, пояснила, що вона зверталася до сільської ради з відповідною заявою і отримала земельну ділянку на законних підставах, при укладенні договору купівлі-продажу з [PERSON] не мала на меті ввести його в оману і діяла добросовісно. Відповідач [PERSON] у судове засідання на неодноразові виклики не зявилася, про час, дату і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила. Представник третьої особи - Красшпвської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON] вважає, що відсутні підстави для визнання недійсними державних актів на землю, оскільки рішення сільської ради на підставі якого отримали земельні ділянки [PERSON] і [PERSON] у ьстановленому законом порядку не скасовані. Третя особа - управління Держкомзему у Броварському районі Київської області у судове засідання не зявилися, повідомивши письмово про розгляд справи у відсутності представника. У жовтні 2008 року [PERSON] і [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON], третя особа: Красилівська сільська рада Броварського району Київської області про встановлення земельного сервітуту та зобовязання не чинити перешкод у користуванні сервітутом. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2010 року, яке набрало чинності згідно ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 01 лютого 2011 року, позов було задоволено. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 09 листопада 2011 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2010 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області скасував, справу направив на новий розгляд. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2012 року обєднано в одне провадження цивільну справу за позовом [PERSON] іМусіївни до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Красилівська сільська рада Броварського району Київської області, управління Держкомзему у Броварському районі Київської області про визнання недійсними державних актів на право власності на землю та договорів купівлі-продажу земельних ділянок з цивільною справою за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа: Красилівська сільська рада Броварського району Київської області про встановлення сервітуту та зобовязання не чинити перешкоди у користуванні сервітутом. В позовній заяві позивачі [PERSON] і [PERSON] зазначили, що вони є власниками земельних ділянок відповідно площею 0,2499 га та 0,2497 га для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських споруд, які розташовані в с.Красилівка Броварського району Київської області. Суміжна земельна ділянка площею 1,8551 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить на праві власності відповідачці [PERSON] Позивачі позбавлені можливості доступу до належних їм земельних ділянок, оскільки відсутня дорога між земельними ділянками позивачів та відповідачки, хоча згідно державних актів вона має бути. Домовленості з відповідачкою щодо встановлення сервітуту у добровільному порядку не досягнуто, тому просили суд встановити їм сервітут у вигляді права проїзду на транспортному засобі по земельній ділянці відповідачки площею 0,06га, а також зобов язати відповідачку не чинити перешкоди у використанні сервітуту. Під час розгляду справи позов уточнили в частині зменшення площі земельної ділянки, необхідної для проїзду, просили встановити сервітут щодо земельної ділянки площею 0,0188га. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] - [PERSON] позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON], її представники [PERSON], [PERSON] прози задоволення позову заперечували. [PERSON] пояснила, що отримала земельну ділянку як пай за багаторічну працю у колгоспі. Державний акт виготовила раніше за позивачів, тому при придбанні землі вони мали перевірити межі. Домовлятися про встановлення сервітуту для позивачів у добровільному порядку не бажає, тому що вважає, що це вони розмістили в і тер меті оголошення про продаж її паю, тому вона на них ображена. Представник відповідачки [PERSON] зазначив, що згідно карти паїв КСГІ «Красилівське» і згідно державного акту між земельними ділянками позивачів і відповідачки має проходити дорога, але фактично їх земельні ділянки межують безпосередньо. Ким конкретно була допущена помилка йому невідомо, але на встановлення сервітуту категорично не погоджується. Генеральний план села Красилівка не затверджено, тому, на його думку, Красилівська сільрада безпідставно посилається, на існування вулиці Каштанової, яка має проходити між землями позивачів та землею його матері [PERSON] Представник відповідача [PERSON] пояснила, що, на її думку, позивачі не надали суду доказів, що влаштування проїзду до їх земельних ділянок можливе лише через земельну ділянку' відповідачки. Вважає, що проїзд можливий з тильної сторони їхньої садиби за рахунок земель запасу сільської ради. Просила у позові відмовити. Представник Красилівської сільської ради [PERSON] та землевпорядник [PERSON] пояснили, що генеральний план села Красилівка до цього часу не затверджено за браком необхідних коптів, але для роботи сільською радою використовується Схема планування території Красилівської сільської ради, розроблена УкрНДІ процивілсільбуд у 2006 році. За цією Схемою між земельними ділянками позивачів та відповідачки мас проходити дорога. При розробці технічної документації для виготовлення державних актів на земельні ці танки геодезистами була допущена помилка, внаслідок якої запланована дорога відсутня. Первинна технічна документація не збереглася. тому зясувати коріння цієї помилки неможливо. Просили суд вирішувати справу згідно з законом на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення сторін, представників сторін, представників Красилівської сільської ради, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позов [PERSON] не підлягає задоволенню, а позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,8551га, розташованої за адресою: с. Красилівка Броварського району Київської області, КСП «Красилівське». Її право власності посвідчується державним актом серії КВ № 046450 від 07 лютого 2005 року, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідачу [PERSON] на підставі державного акту серії ЯЖ № 425472 від 08 серпня 2008 року належить на праві власності земельна ділянка площею 0,2499га для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Відповідачу [PERSON] на підставі державного акту серії ЯЖ № 425474 від 08 серпня 2008 року належить на праві власності земельна ділянка площею 0,2497 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Обидві земельні ділянки [PERSON] також розташовані в селі Красилівка Броварського району Київської області. [PERSON] набув право власності на земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 12 квітня 2007 року за реєстровим номером 2846, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купив вказану землю. [PERSON] придбала належну їй земельну ділянку у [PERSON] за договором купівлі-продажу від 15 січня 2008 року за реєстровим № 208. Як вбачається з копій державних актів [PERSON] і [PERSON], [PERSON] земельну ділянку площею 0,2499га, а [PERSON] земельну ділянку площею 0,2497га отримали у власність на підставі рішення Красилівської сільської ради від 08 листопада 2006 року № 80. Земельні ділянки, які раніше належали [PERSON] і [PERSON], а тепер земельні ділянки відповідно [PERSON] і [PERSON] межують з земельною ділянкою [PERSON], але накладення меж немає, тобто межі земельної ділянки [PERSON] не порушуються. За вимогами ст. З ЦПК України, захисту підлягає порушене право. З огляду на наведене, суд вважає, що за відсутності порушеного права, [PERSON] не є особою, яка має право оспорювати правомірність отримання державних актів [PERSON] та [PERSON] Вимога [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, за якими відповідачі [PERSON] та [PERSON] набули право власності на спірні земельні ділянки не грунтується на законі з таких підстав: за ч.З ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Недійсність оспорюваних позивачем договорів купівлі-продажу земельних ділянок прямо не встановлена законом, а [PERSON] не є стороною цих договорів, так само як і заінтересованою особою у розумінні ч. З ст. 215 ЦК України. Окрім того, позивач вважає, що оспорювані договори мають бути визнані судом недійсними на піде гаві ч.І ст. 230 ЦК України, як укладені внаслідок обману. Відповідно до ч.І ст. 60 ЦПК України, позивач зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. [PERSON] не надала суду доказів на підтвердження того, що [PERSON] та [PERSON] було відомо, що державні акти видані їм без відповідного рішення органу місцевого самоврядування, і що вони умисне приховали від [PERSON] цю обставину перед укладенням договорів купівлі-продажу земельних ділянок. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] За змістом ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або пішого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ч. 1 ст. 404 ЦК України, право користуватися чужою земельною ділянкою полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку. Статтею 98 ЗК України встановлено, що право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Одним із видів земельного сервітут згідно ст. 99 ЗК України є право проїзду на транспортному засобі. Статтею 100 ЗК України передбачено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на належній йому земельній ділянці площею 0,2499га побудував жилий будинок, право власності на який посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане виконкомом Красилівської сільської ради 21.04.2010р., адреса будинку: Київська область, Броварський район, село Красилівка, вул. Каштанова, буд. 5. Окрім будинку на земельній ділянці є сарай, колодязь, огорожа. Згідно державних актів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], земельні ділянки [PERSON] не мають межувати безпосередньо з земельною ділянкою [PERSON], між ними мають бути землі загального користування ( дорога). З пояснень сторін, представників сторін, з матеріалів справи судом встановлено, що земельні ділянки позивачів [PERSON] безпосередньо межують з земельною ділянкою відповідачки [PERSON] Судом зі Схеми планування території Красилівської сільської ради, розробленої УкрНДІ процивілсільбуд у 2006 році, пояснень землевпорядника Красилівської сільської ради [PERSON] встановлено, що станом на час розгляду справи у суді землі запасу сільради з будь-якої сторони садиби [PERSON] та [PERSON] відсутні, оскільки відведені для індивідуальної житлової забудови громадянам. Як вбачається з Сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам і правилам від 19 березня 2010 року з реєстрацїїним номером КС 000892, виданим інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, будинок [PERSON] зведений відповідно державним стандартам, будівельним нормам і правилам, з чого суд робить висновок, що будинок правильно розта пований в межах власної земельної ділянки та по відношенню до межі вулиці Каштанової, про яку зазначає Красилівська сільська рада у листі до суду від 07.09.2010р. № 365. Судовим експертом при проведенні судової будівельно-технічної експертизи по справі, результати якої викладені у Висновку 4410 від 08 грудня 2009 року, встановлено, що земельні ділянки [PERSON] та Ж\райської В.В. розташовані у новому кварталі села, по периметру їхніх меж проходять межі суміжних земельних ділянок інших співвласників, землі загального користування або землі запасу Красилівської сільської ради відсутні. Суд приймає до уваги висновок судового експерта, шо відповідно до вимог нормативних документів використання земель [PERSON] за цільовим призначенням без підїзду до цих ділянок неможливе, що неможливе нормальне господарське використання їх земельних ділянок без обтяження чужої земельної ділянки сервітутом і що інші засоби планувального рішення влаштування під'їзду до земельних ділянок, окрім сервітуту, відсутні, оскільки цей висновок підтверджується також збірним кадастровим планом, виготовленим відповідними фахівцями інституту сільськогосподарських геодезичних вишукувань та відомостями, наданими Красилівською сільською радою. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] і [PERSON] щодо встановлення сервітуту. Висновком № 4410 судової будівельно-технічьої експертизи від 08 грудня 2009 року запропоновано чотири варіанти влаштування підїзду до земельних ділянок позивачів. З врахуванням уточнених позовних вимог суд вважає за необхідне обрати третій варіант влаштування підїзду, як найменш обтяжливий для відповідачки [PERSON]. оскільки за цим варіантом для підїзду достатньо 188 кв.м. Враховуючи цільове призначення земельних ділянок позивачів та наявність житлового будинку з надвірними будівлями, суд вважає доцільним встановлення сервітуту на постійній основі. - ь- При визначенні вартості сервітуту суд керується ст. 272 Податкового кодекс) України, згідно якої ставки податку за один гектар сільськогосподарських угідь встановлюються у відсотках від їх нормативної грошової оцінки, зокрема для ріллі - у розмірі 0,1 відсотка (ст. 272.1.- 272.1.1.) Стосовно вимоги щодо зобовязання відповідачки [PERSON] не чинити перешкод у користуванні сервітутом, то суд вважає таку вимогу передчасною, оскільки на час звернення до суду і під час розгляду справи позивачі не були володільцями сервітуту. На підставі викладеного та

Outcome: partial