Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визначити розмір часток співвласників в квартирі [ADDRESS] по 1/3 кожному, усунути перешкоди у користуванні її часткою в спільному сумісному майні, визнати порядок користування, залишивши в її користуванні кімнату площею 12.8 кв м, відповідачам залишити суміжні кімнати площею 18.1 та 13.6 кв м., залишивши в спільному користуванні приміщення ванної кімнати, кухні, туалету та коридору. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що на праві спільної сумісної власності їй та відповідачам належить трьохкімнатна квартира [ADDRESS]. Останній час відповідачі стали порушувати її права як власника та житлові права, а саме стали ображати та пригнічувати її малолітніх дітей, які проживають разом з позивачкою у спірному помешканні, без її дозволу користуються особистими речами, навмисно псують їх, тобто намагаються вижити її з квартири. Врегулювати спір мирним шляхом не надається можливим, у звязку з чим позивач була змушена звернутись до суду. У судове засідання позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали, просили справу розглянути у їх відсутність, про що надали заяви. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, про що свідчить поштове повідомлення, про причину не явки суду не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. З матеріалів справи вбачається. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № Ж 32 видане 05 січня 2000 року органом приватизації УЖКГ виконкому Криворізької міської ради (а.с. 19) та свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або за законом, що передбачено ст. 357 ЦК України. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до довідки № 5 від 03 жовтня 2012 року (а.с. 6), у спірному помешканні зареєстровані відповідачі та позивачка з малолітніми дітьми. Як вбачається з технічного паспорту, спірна квартира складається з коридору, кухні, ванної кімнати, туалету та трьох ізольованих кімнат: площею 12.8 кв м., 13.6 кв м. до якої примикає балкон та площею 18.1 кв м., до якої також примикає балкон. Загальна площа квартири складає 63.67 кв м., жила площа складає 44,5 кв м. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. З матеріалів справи вбачається, що між позивачкою та відповідачами виник спір з приводу утримання квартири [ADDRESS], оскільки між сторонами виникли стосунки, відповідно до яких неможливо в добровільному порядку вирішити питання про визначення порядку користування жилим приміщенням. Приймаючи до уваги розташування кімнат у спірній квартирі, суд приходить до висновку, що у користування позивачці та її малолітнім дітям необхідно виділити кімнату № 6 площею 12,8 кв м, відповідачам кімнати №№ 2,5 площею 13,6 та 18,1 кв м, приміщення ванної кімнати, кухні, туалету та коридору залишити у загальному користуванні. Суд вважає, що встановлення порядку користування житловим приміщенням не позбавляє права власності співвласників квартири. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, ґрунтуючись на вищевказаному, аналізуючи зібрані в справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved