Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-25 00:00:00

В липні 2012 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошових коштів, мотивуючи це тим, що 16.02.2012 року між сторонами було укладено договір №6/П від 16.02.2012 року, відповідно до якого відповідач зобовязується поставити позивачу, а покупець зобовязується оплатити товар, а саме ліфтове обладнання. Відповідно до п. 3.1. вказаного вище договору постачальник зобовязаний поставити покупцю товар до 30.04.2012 року. Згідно з п. 2.2. договору, позивач сплатив передоплату у розмірі 100%, тобто 570000 грн. Пунктом 6.1. договору передбачено, що за порушення строків поставки обладнання постачальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості обладнання за кожен день прострочки. Просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 570000 грн., пеню у розмірі 14717 грн., моральну шкоду, яку позивач оцінив у 10000 грн. В судовому засіданні представник позивача зменшив позовні вимоги та, у звязку з частковим погашенням боргу відповідачем, просив стягнути з відповідача на користь позивача 270000 грн., пеню у розмірі 14717 грн., моральну шкоду, яку позивач оцінив у 10000 грн. Представник відповідача в судове засідання не зявився двічі, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, встановлено, що 16.02.2012 року між [PERSON] та ТОВ «Ліфтпром-Україна» було укладено договір №6/П від 16.02.2012 року, відповідно до якого відповідач зобовязується поставити позивачу, а покупець зобовязується оплатити товар, а саме ліфтове обладнання. Відповідно до п. 3.1. вказаного вище договору постачальник зобовязаний поставити покупцю товар до 30.04.2012 року. Відповідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з п. 2.2. договору, позивач сплатив передоплату у розмірі 100%, тобто 570000 грн. Відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Згідно з ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Однак станом на липень 2012 року відповідач товар позивачу так і не поставив. Пунктом 6.1. договору передбачено, що за порушення строків поставки обладнання постачальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості обладнання за кожен день прострочки, що станом на 02.07.2012 року складає 14717 грн., тому суд має задовольнити цю частину позову. В той же час позивач вимагає відшкодувати моральну шкоду, яку він оцінює у 10000 грн. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається в обгрунтування своїх вимог і заперечень, якщо вона не звільнена від доказування в порядку ст.61 ЦПК України. Позивач не звільнений від доказування в порядку ст.61 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав достатньо доказів, аби довести спричинену йому моральну шкоду, тому суд вважає доведеної її частково, та задовольняє у розмірі 1000 гривень.

Outcome: partial