Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: 1. Визнати за ним право власності на самочинно збудовані житловий будинок та інші споруди, які зазначені у технічному паспорті та розташовані в с. Ленківці Кельменецького району Чернівецької області по вул. 8, Березня, 2, а саме: житловий будинок, позначений літерою А, житловою площею 30,7 кв. м, загальною 42,3 кв. м., сарай Б,сарай В, навіс Г, літню кухню Д, сарай Е, убиральню Є, колодязь - №1, ворота - № 2, огорожу - № 3, огорожу - № 4 загальна вартість яких становить 106404 гривень. Представник відповідача - сільський голова с. Ленківці Кельменецького району Чернівецької області [PERSON] позов визнав повністю з тих підстав на які позивач посилається у своїй позовній заяві і не заперечує щодо задоволення позову. Позивач є єдиним спадкоємцем, вимоги добросусідства не порушені. Позивач уклав з сільською радою договір оренди земельної ділянки, на якій розміщені будівлі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить визнати за ним право власності на нерухоме майно, як самочинно збудоване, а також в зв'язку з тим, що ці будівлі він отримав у спадщину від матері, яка померла 09.02.2011 року. Він є єдиним спадкоємцем, прийняв спадщину, але оформити право власності на нерухоме майно в позасудовому порядку він не зміг. 12 квітня 2012 року він уклав з сільською радою договір оренди земельної ділянки розміром 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, збудованих на ній по вул. 8 Березня, 2, тому він вважає, що за ним має бути визнано право власності на будівлі, зазначені в позові. Судом встановлено, що 12 квітня 2012 року позивач [PERSON] уклав з Ленковецькою сільською радою Кельменецького району Чернівецької області договір оренди земельної ділянки розміром 0,2500 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, збудованих на ній, яка розташована в с. Ленківці Кельменецького району по вул. 8 Березня, 2. Таким чином, позивач згідно ст. 93 Земельного кодексу України є її користувачем. На даній земельній ділянці знаходяться споруди, які зазначені у технічному паспорті, а саме : житловий будинок, позначений літерою А, житловою площею 30,7 кв. м, загальною - 42,3 кв. м., сарай Б,сарай В, навіс Г, літня кухня Д, сарай Е, убиральня Є, колодязь питний №1, ворота № 2, огорожа № 3, огорожа № 4 загальна вартість яких становить 106404 гривень, які були побудовані до 5 серпня 1992 року без належного дозволу та належно затвердженого проекту, тобто самочинно. Відповідно до ст. 105 Цивільного кодексу Української РСР 1964 року таке будівництво вважалося самовільним. Відповідно до п.12. Указу Президії Верховної Ради УРСР від 09.12.1963 року № 1990-VI Про порядок введення в дію цивільного і Цивільного процесуального кодексів Української РСРправила ст.105 Цивільного кодексу Української РСР про наслідки самовільного будівництва застосовуються незалежно від часу будівництва жилого будинку, господарських і побутових будівель та споруд. Дане самочинне будівництво не суперечить суспільним інтересам, не порушує права інших осіб, а також санітарні та екологічні норми і правила та правила пожежної безпеки. Відповідно до п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мережзатвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 року № 91 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.07.2011 року за № 830/19568 із змінами і доповненнями (далі Порядок) документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до абзацу другого п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію об'єктів здійснюється територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України (крім закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них). Таким чином, позивач не має можливості оформити право власності на нерухоме майно шляхом звернення до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття обєкта до експлуатації, так як дане майно було побудоване до 5 серпня 1992 року. Зазначене вище нерухоме майно належало матері позивача, [PERSON], яка померла 09.02.2011 року. Єдиним спадкоємцем за законом після її смерті, який прийняв спадщину, є позивач [PERSON]. Відповідно до п.1 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами Українизатвердженого наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, в зв'язку з чим позивач не має змоги оформити спадщину в нотаріальному порядку. Згідно ч.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити та визнати за ним право власності на житловий будинок та господарські споруди, які розташовані в с. Ленківці Кельменецького району Чернівецької області по вул. 8, Березня,2. На підставі ч.5 ст. 376, ст.ст.1216-1218,1223,1268 ЦК України,

Outcome: approved