Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-22 00:00:00

В липні 2012 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй на праві власності належить автомобіль ЗАЗ TF48YP, 2010 року випуску держномерний знак [NUMBER]. При оформленні права власності на автомобіль у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу було вказано, що відповідач має право керування цим автомобілем. Це було зроблено для того, щоб відповідач за її згодою міг користуватись автомобілем для перевезення їхньої дочки з урахуванням її потреб. Автомобіль весь час знаходився в гаражі за місцем її мешкання. В квітні 2012 року відповідач взяв автомобіль, ключ до нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та до теперішнього часу не повернув їх. Позивачка просила витребувати своє майно з чужого незаконного володіння та стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач у жодне судове засідання в судове засідання не зявився з невідомих причин, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля ЗАЗ TF48YP, 2010 року випуску держномерний знак [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію САА 995098 дв.А15SMS5116701, к.Y6DTF48YPA023712, ш.0,2010р.вип., що підтверджується довідкою 1-го ВРЕР м.Маріуполя при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області. Позивачка вказує, що з квітня 2012 року належний їй автомобіль з ключем та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу знаходиться в незаконному користуванні у відповідача, який не повертає транспортний засіб. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити позов, оскільки діями відповідача порушено права позивачки як власника майна. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ГПК, стороні, на користь якої прийнято рішення, суд присуджує з іншої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які, згідно з ч. ч. 1 і 3 п. 2 ст. 79 цього Кодексу, зокрема, складаються з витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на правову допомогу. Згідно наданої позивачкою квитанції розмір витрат на підготовку позову склав 350 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Також з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачкою судовий збір у розмірі 214,60 грн.

Outcome: approved