Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-22 00:00:00

06 серпня 2010 року АЕК «Київенерго»звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 1639 гривень 77 копійок. Свої вимоги мотивувала тим, що [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку постачає АЕК «Київенерго»на відплатній основі. Зазначало, що відповідач сплачує за фактичне щомісячне споживання електричної енергії не регулярно та не в повному обсязі, зобовязання виконує неналежно, внаслідок чого станом на 01 липня 2010 року утворилась заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 1639 гривень 77 копійок за період з грудня 2003 року по липень 2010 року. Заочним рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2010 року задоволено позов АЕК «Київенерго»до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Соломянського районного суду м. Києва від 06 квітня 2012 року зазначене заочне рішення скасоване, а справа призначена до розгляду. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений позов та просила його задовольнити. Пояснила суду, що дані про [PERSON] як власника квартири [ADDRESS] корп. 1 у м. Києві АЕК «Київенерго»отримала від комунального підприємства, що обслуговує цей будинок. Відповідач проти задоволення позову заперечував. Пояснив суду, що він не має жодного відношення до боргу за несплату за споживання електричної енергії у квартирі [ADDRESS] корп. 1 у м. Києві. Власником цієї квартири він ніколи не був, у ній не проживав та не був зареєстрований. До 2002 року він дійсно був власником квартири в цьому будинку, але зовсім іншої квартири. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що АЕК «Київенерго»є постачальником електричної енергії у квартиру [ADDRESS] корп. 1 у м. Києві. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»електропостачання віднесено до комунальних послуг. Статтею 32 цього Закону визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зазначений позов предявлений до [PERSON] Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна від 25 квітня 2012 року (а.с. 64) вбачається, що на підставі розпорядження Залізничної районної держадміністрації м. Києва від 15 вересня 1999 року № 870 «у звязку з обєднанням та переплануванням квартир в буд. 4 корп. 1 по вул. Вузівській змінено номера квартир: № 62 на № 51». Згідно з даними Бюро станом на 20 квітня 2012 року, кв. 51 (кол. кв. 62) в буд. 4 корп. 1 по вул. Вузівській на праві власності не зареєстрована. Відповідач [PERSON] з 28 липня 1992 року по 20 червня 2001 року був зареєстрований у [INFO]; з 05 липня 2001 року по 15 вересня 2007 року в квартирі [ADDRESS]; з 22 липня 2008 року і по теперішній час у квартирі [ADDRESS] (а.с. 41, 43, 44). Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Стороною позивача не надано жодного належного доказу на підтвердження того, що відповідач [PERSON] має нести майнову відповідальність за споживання електричної енергії у квартирі [ADDRESS] корп. 1 у м. Києві. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 380 ЦПК України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобовязати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням. З наданої суду копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 лютого 2012 року (а.с. 45) та копії квитанції про сплату коштів (а.с. 46) вбачається, що з відповідача [PERSON], на підставі заочного рішення Соломянського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2010 року, були стягнуті кошти в розмірі 2140 гривень 77 копійок. У судовому засіданні зазначені обставини учасниками судового розгляду не оспорювались. За таких обставин, суд вважає за необхідне зобовязати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Outcome: dismissed