Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-23 00:00:00

В липні 2010 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] шляхом здійснення самозахвату безпідставно користується частиною земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], шляхом самовільного перенесення паркану, що розділяє ділянки за адресами по [ADDRESS] та [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 26 вересня 2003 р. Посилаючись на те, що збудований відповідачкою поза межею паркан порушує право власності позивачки, остання звернулася до суду з даним позовом, в якому просила зобов'язати [PERSON] знести паркан, що розмежовує земельні ділянки по [ADDRESS] і [ADDRESS], як самочинно побудований, вивезти будівельне сміття та відновити стан земельної ділянки відповідно до даних земельного кадастру (т.1, а.с.31-33). Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 21 березня 2011 року до участі у даній справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено [PERSON] як користувача суміжної з відповідачкою ділянки. Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 21 квітня 2011 року провадження у даній справі зупинялося до набрання законної сили судовим рішенням про скасування державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 26 вересня 2003 р., виданого на ім'я позивачки. 14 грудня 2011 року провадження у даній справі було відновлено, однак в подальшому неодноразово зупинялося у зв'язку проведенням будівельно-технічної експертизи для вирішення питання, чи відповідає існуючий паркан, що розділяє ділянки позивачки та відповідачки, межі за Державним актом про право власності на земельну ділянку на ім'я позивачки [PERSON]. Будівельно-технічну експертизу проведено не було, а тому в порядку звернення на договірних засадах КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» було встановлено (відновлено) межі земельної ділянки, що належить на праві власності позивачці. Посилаючись на наявність Акту про встановлення невідповідності межі ділянки та встановленого паркану, позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила зобов'язати відповідачку [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 20,12 кв.м., що належить позивачці на праві власності, знести паркан, що розмежовує земельні ділянки як самочинно збудований, вивезти будівельне сміття та відновити стан земельної ділянки відповідно до даних земельного кадастру та технічної документації (т.2, а.с.1-2). У судовому засіданні представники позивачки позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з викладених у позові підстав. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про розгляд справи була повідомлена належним чином, під час проведення попередніх судових засідань просила відмовити у задоволенні позову (т.2, а.с.29). Третя особа по справі при винесенні рішення поклалася на розсуд суду, пояснивши, що не цікавиться, як саме встановлено паркан [PERSON] з протилежного від [PERSON] боку. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у зв'язку з наступним. З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі є сусідніми землекористувачами. Так, земельна ділянка площею 0,0521 га по [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 26 вересня 2003 року (т.1, а.с.24). Користувачем сусідньої земельної ділянки по [ADDRESS] є [PERSON] Докази про передачу [PERSON] земельної ділянки за цією адресою у власність в матеріалах справи відсутні. Сторонами та їх представниками не заперечувалося, що між земельними ділянками відповідачкою по справі [PERSON] встановлено паркан. Посилаючись на те, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку позивачці передано більшу ділянку, ніж фактично перебуває у користуванні позивачки, а також те, що ділянка повинна мати форму прямокутника, а відповідача встановила паркан таким чином, що форма змінена та площа зменшена, позивачка [PERSON] звернулася з даним позовом, та її права підлягають захисту даним судовим рішенням. З матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2012 року представник позивачки звернулася до Комунального підприємства «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» із заявою про виконання комплексу робіт по відновленню меж земельної ділянки по [ADDRESS] (т. 2, а.с. 39). За результатами виконаних робіт було складено технічну документацію із землеустрою, в якій зафіксовано знищення межових знаків, встановлено 6 поворотних точок земельної ділянки та зазначено, що межа земельної ділянки, яка належить на праві власності позивачці, повинна межувати із земельною ділянкою відповідачки по умовній лінії з точки 6 в точку 1 по прямій лінії, в той час, коли фактично проходить по паркану з відхиленням від межі в різних точках на 32, 40, 85, 110, 92 см (т. 2, а.с.33-50). Таким чином, на підставі даної технічної документації, суд приходить до висновку про доведеність факту порушення відповідачкою права власності на земельну ділянку позивачки, а тому й про можливість задоволення позовних вимог. Так, відповідно до Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 5 листопада 2012 року, складеного Головним управлінням земельних ресурсів КМДА, було виявлено, що [PERSON] використовує частину належної на праві власності позивачці земельної ділянки площею 20,12 кв. м. самовільно (т. 2, а.с. 51). Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, зокрема шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення, застосування інших, передбачених законом способів, зокрема й у спосіб зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самовільно збудованого паркану відповідно до ст. 391 ЦК України. Відповідно до ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] потрібно задовольнити та зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 20,12 кв.м., що належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 26 вересня 2003 року, шляхом знесення за власний рахунок самовільно збудованого паркану, що розмежовує земельні ділянки по [ADDRESS] та [ADDRESS]. А також потрібно зобов'язати [PERSON] привести земельну ділянку площею 20,12 кв.м. за адресою: [ADDRESS], що прилягає до межі із земельною ділянкою по [ADDRESS], у придатний до використання стан відповідно до даних земельного кадастру та технічної документації на земельну ділянку по [ADDRESS].

Outcome: approved