Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-17 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»звернулося до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] (Абриковича), [PERSON] заборгованості за кредитним договором суму в розмірі 1 243 981,71 грн. яка включає основну суму боргу, заборгованість по відсоткам, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та відсоткам за користування кредитними коштами, крім того стягнення з відповідачів судових витрат по сплаті державного мита в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачами порушено умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2010 року цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено повністю.(а.с.136-139, 1 том) Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 липня 2010 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2010 року скасовано, а справу передано до суду на новий розгляд. (136-139, 1 том). Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2010 року цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»до [PERSON] (Абриковича), [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено повністю. (а.с.209-211, 1 том) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 лютого 2011 року заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2010 року по цивільні справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»до [PERSON] (Абриковича), [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. (а.с.240-241, 1 том) Представником позивача декілька разів подавалась заява про збільшення розміру позовних вимог, в останньому варіанті представник позивача [PERSON] просила стягнути солідарно з [PERSON] (Абриковича), [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»суму заборгованості за кредитним договором № 321-06-Ип від 02 листопада 2006 року в розмірі 3 028 965,21 грн., з яких 882 334,55 грн. –заборгованість по основній сумі боргу, 337 136,96 грн. –заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами, 1 809 493,71 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, та вирішити питання щодо судових витрат, посилаючись на те, що з моменту звернення з позовом до суду на даний час змінились розрахунки заборгованості. (а.с.24-25, 2 том) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2012 року залишено без розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа: [PERSON], про визнання недійсним кредитного договору та договору поруки. (а.с. 125-126, 2 том) В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»- [PERSON] просила задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 23.06.2012 року, пояснила, що позивач повністю виконав договірні зобов’язання зі своєї сторони, надавши [PERSON] (Абриковичу) кошти зазначені в кредитному договорі в іноземній валюті, крім того відповідач певний час належним чином сплачував тіло кредиту та відсотки за його користування, однак, ним порушено договірні зобов’язання та не виконано умови кредитного договору. Крім того вважає, що відповідачка [PERSON], за договором поруки має нести солідарну відповідальність за невиконання умов договору кредиту № 321-06-Ип від 02 листопада 2006 року. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу, вказану в позовній заяві, причини неявки суд не повідомили, клопотань про розгляд справи суду не надавали, однак від відповідача [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої просив скасувати пеню нараховану за кредитним договором № 321-06-Ип від 02 листопада 2006 року, у зв’язку з тим, що в нього виникло скрутне матеріальне становище, на його утриманні знаходяться малолітні діти 2008 та [INFO], двоє батьків пенсіонерів, дружина при цьому не працює та не має додаткового доходу, крім того вважає, що позивач занадто завищив штрафні санкції. (а.с. 120, 2 том) Суд, вислухавши пояснення представника позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»- [PERSON], дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства»№ 514-VI від 17.09.2008 року та відповідно до статуту назву позивача з Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»було змінено на Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит». Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси є правонаступником усіх прав та обов’язків Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит». (а.с. 68-73, 1 том) Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. 02.11.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №321-06-Ип, згідно умовами п.п. 2.1, 3.2 якого, позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 99 000,00 доларів США, а останній зобов'язувався повернути кредит у повному обсязі до 01.11.2021 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 15% річних (а.с 8-12, 1 том). 23 березня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої було збільшено розмір виданих [PERSON] кредитних ресурсів на 20 000,00 доларів США (а.с. 14, 1 том). Відповідно п.п. 3.2, 3.3 кредитного договору позичальник зобов'язувався повернути кредитні ресурси, отримані за кредитним договором до 01 листопада 2021 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. Позичальник зобов'язувався щомісяця, в термін до 10 числа кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами. Пунктом 6.1. кредитного договору встановлено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів. Тому, відповідно до вимог ст.ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. В статті 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання. В забезпечення виконання зобов’язань за цим кредитним договором між позивачем, [PERSON] (поручитель) та [PERSON] (боржник), 02.11.2006 року був укладений договір поруки № 321-06-П та додатковий договір поруки № 1, згідно яких поручитель зобов'язувалась у повному обсязі відповідати перед позивачем за невиконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору №321-06-Ип від 02.11.2006 року та додатковому договору №1(а.с. 15-18, 1 том). Відповідно до п. 2.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, у т.ч. по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків. Згідно з ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов’язку. У разі порушення боржником зобов’язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки. Отже, відповідно до вказаних норм, а також згідно з Договором поруки, [PERSON] є поручителем за кредитним договором і несе солідарну відповідальність перед кредитором за виконання зобов’язань позичальника. За час розгляду справи прізвище відповідачки [PERSON] змінилось на «Телестакова». (а.с.236, 1 том) Як убачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав свої зобов’язання за кредитними договорами на відміну від відповідачів, які систематично порушують виконання умов кредитного договору, про що [PERSON] неодноразово попереджався позивачем в телефонному режимі та письмово (копія листа-попередження №1950-07 від 01.11.2007 року, копія листа № 2075-07 від 12.12.2007 року, копія повідомлення щодо усунення порушень № 9674 від 03.11.2008 року (а.с.21-24, 1 том). За період дії кредитного договору [PERSON] здійснив наступні платежі в рахунок погашення заборгованості, що включає: 8338 доларів США 85 центів - по сплаті основної суми боргу; 35524 доларів США 25 центів - по сплаті відсотків за користування кредитом; 2185 грн. 11 коп. - по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами. Відповідно до вимог ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами. У зв’язку з порушенням відповідачами [PERSON] (Абриковича), [PERSON] умов договору кредиту, позивачем надані розрахунки по заборгованості за кредитним договором №321-06-Ип від 02.11.2006 року станом на 22.06.2012 року (а.с.26-40, 2 том), за якими сума заборгованості з боку відповідачів становить 3 028 965,21 грн., з яких: - 882 334,55 грн. –заборгованість по основній сумі боргу, - 337 136,96 грн. –заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами, - 1 809 493,71 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума боргу у розмірі 1 219 471,51 грн., підлягає стягненню на користь позивача. Щодо позовних вимог стосовно стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 1 809 493,71 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. При цьому, згідно з положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд бере до уваги, письмові пояснення [PERSON], де він зазначив, що в нього виникло скрутне матеріальне становище, на його утриманні знаходяться малолітні діти 2008 та [INFO], двоє батьків пенсіонерів, дружина при цьому не працює та не має додаткового доходу. Таким чином, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, враховуючи, що розмір неустойки (пені), дорівнює 1 809 493,71 грн., що значно перевищує розмір збитків позивача, суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, з врахуванням матеріального стану відповідачів,

Outcome: partial