Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що 02.01.2006 помер його батько, [PERSON]. Позивач зазначає, що після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку № 5 з надвірними будівлями та спорудами (А житловий будинок, Б сарай, В сарай, Г погріб, №1 огорожа), розташованого в селі Силівка, по вул. Теплична, Іванівського району Одеської області (далі будинок), на земельній ділянці 0,25 га. Земельна ділянка не приватизована, державний акт не виготовлявся, договір оренди не посвідчувався, прав третіх осіб та сервітутів щодо неї немає. Він є єдиним спадкоємцем за заповітом, проте отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька не може, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи, підтверджуючі право власності батька на житловий будинок та земельну ділянку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, та пояснила, що позивач не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька на будинок, так як договір купівлі-продажу будинку не був зареєстрований в органах бюро технічної інвентаризації. Рішення органу бюро технічної інвентаризації позивач не оскаржив. Державний нотаріус відмовив в видачі свідоцтва на спадщину, так як позивач не надав усі необхідні документи. Відповідач в судове засідання не зявився, проте надав до суду заяву в якій пояснив, що позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення, та просив справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи із вищенаведених обставин і визначених відповідно до них наступних правовідносин. Відповідно до заповіту, який був складений 02.04.2001 та засвідчений секретарем Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області [PERSON], спадкодавець заповів все своє майно позивачу (а.с.57). Відповідно до інформаційної довідки поданою КП «Іванівське бюро технічної інвентаризації» договір купівлі продажу від 01.12.1961 укладений між [PERSON] та [PERSON] не відповідає вимогам, написаний нерозбірливо із скороченням, тому не може бути зареєстрований (а.с. 58). Зі змісту ст.42 Закону України «Про нотаріат», п.1 глави 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вбачається, що нотаріальні дії вчиняються в день подачі всіх необхідних документів. Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії. Строк, на який відкладається вчинення нотаріальної дії в цих випадках, не може перевищувати одного місяця. Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат», на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат», передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Позивач звернувся з заявою до Іванівської державної нотаріальної контори Одеської області для отримання свідоцтва про право на спадщину в задоволенні якої, на його думку, нотаріусом було відмовлено. В пункті 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Таким чином, факт відмови позивачу в задоволенні нотаріальної дії може підтверджуватись тільки наявністю винесеної нотаріусом відповідної постанови. Встановлення нотаріусом строку для надання необхідних документів є відкладенням нотаріальної дії, а не відмовою у вчиненні нотаріальної дії. Оскільки нотаріус постанову не виносив, позивач дії нотаріуса не оскаржував, тому вимогу про визнання права на спадщину задоволені бути не можуть. В п.10 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7, від 30.05.2008 розяснив, що право власності на земельну ділянку переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах визначених при надані. Судом встановлено, що земельна ділянка на якій розташований будинок в установленому порядку надана не була, а тому спадкування на цю земельну ділянку не може настати. Суд констатує той факт, що право позивача не було порушено або оспорюваним так як позивач мав інші механізми реалізації своїх прав; оспарювання дій нотаріуса, інших уповноважених органів або звернення до суду в порядку окремого провадження для встановлення фактів, що мають юридичне значення щодо належності правовстановлюючих документів особі та інших фактів. Аналізуючи зібрані у справі докази, кожен окремо та всі в сукупності, суд не знайшов підстав для задоволення позову. В силу ч.4 ст.174 ЦПК України, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону суд продовжує судовий розгляд.

Outcome: dismissed