Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-28 00:00:00

Донецький юридичний інститут Луганського державного університету внутрішніх справ України (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), про відшкодування вартості навчання у Донецькому юридичному інституті Луганського державного університету внутрішніх справ у зв'язку з достроковим звільненням з органів внутрішніх справ України у розмірі 19618 грн. 74 коп., та стягнення судового збору у сумі 214,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови Договору «Про підготовку фахівця у Донецькому юридичному інституті Луганського державного університету внутрішніх справ» від 01.10.2007 року. Після звільнення з органів внутрішніх справ добровільно вартість свого навчання не відшкодував. У судове засідання позивач не з'явився однак надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, підтримав свої позовні вимоги з підстав викладених у позові, просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наказу № 150 від 04 травня 2007 року "Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України" (далі - Договір) між Донецьким юридичним інститутом Луганського державного університету внутрішніх справ, УМВС України в Херсонській області та відповідачем було укладено Договір про підготовку фахівця в Донецькому юридичному інституті Луганського державного університету внутрішніх справ, та в подальшому наказом начальника Донецького юридичного інституту Луганського державного університету внутрішніх справ від 28 липня 2007 року за №129 о/с [PERSON] був зарахований на перший курс інституту, за напрямком підготовки «Правознавство». Після закінчення навчання, 18 червня 2011 року наказом начальника Донецького юридичного інституту за № 123 о/с відповідач був відряджений для подальшого проходження служби у розпорядження УМВС України в Херсонській області, у зв'язку з закінченням навчання. Наказом УМВС України в Херсонській області від 23 червня 2011 року за № 158 о/с відповідача було призначено на посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Новоолексіївського селищного відділення міліції Генічеського районного відділу УМВС України в Херсонській області. 04 січня 2012 року наказом №2 о/с УМВС України в Херсонській області відповідач був звільнений з органів внутрішніх справ України за п.64 «Ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України. Таким чином після закінчення Донецького юридичного інституту відповідач прослужив в органах внутрішніх справ 06 місяці 17 днів. Після звільнення з органів внутрішніх справ добровільно вартість свого навчання не відшкодував. Пунктом 2.3.6. Договору передбачено, що в разі відрахування з інституту чи звільнення з органів внутрішніх справ до закінчення навчання і встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 Договору відповідач зобов'язувався відшкодувати фактичні витрати пов'язані з його утриманням навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Однією з підстав такого відшкодування є відмова від подальшої служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2007р. за №313 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ» та п. 4.4. Договору передбачено, що в разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, пов'язані з її навчанням, ця сума стягується у судовому порядку. Таким чином, факт порушення договору про підготовку фахівця Донецького юридичного інституту Луганського державного університету внутрішніх справ належним чином доказаний і сумнівів не викликає, а тому позовні вимоги щодо стягнення завданих збитків на суму 19618,74 грн. підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягає задоволенню, оскільки підтверджується відповідною квитанцією. На підставі викладеного та

Outcome: approved