Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-12 00:00:00

У березні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 23 червня 2011 року під час заїзду на територію автостоянки мегамаркета «Термінал», яка знаходиться по вулиці Київській, 316 у місті Броварах Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі-ДТП) за участю автомобіля марки «МАN», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 05 серпня 2011 року у справі № 3-5370/2011 винним у цій ДТП визнано [PERSON], який на момент ДТП працював водієм у приватному підприємстві «Воля Транс» (далі-ПП «Воля Транс») та керував автомобілем, який згідно договору оренди транспортних засобів від 12 травня 2011 року, укладеного між підприємством та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] знаходився у тимчасовому платному користуванні (оренді) підприємства. Внаслідок даної ДТП належному йому транспортному засобу марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер [NUMBER], були спричинені значні механічні пошкодження. Згідно із звітом № 46/11 про визначення вартості матеріального збитку пошкодженого автомобіля марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер [NUMBER] від 08 листопада 2011 року складеного субєктом оціночної діяльності фізичною особою підприємцем-оцінювачем [PERSON], матеріальний збиток завданий власнику зазначеного вище транспортного засобу, в результаті його пошкодження під час ДТП складає 12981 грн. 83 коп. Також ним понесені витрати повязані із оплатою послуг оцінювача в розмірі 500 грн., оплатою послуг станції технічного обслуговування при встановленні розміру матеріального збитку в розмірі 108 грн., судові витрати в розмірі 376 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. Крім майнової шкоди, йому заподіяно ще й моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях з приводу пошкодження автомобіля, неможливістю отримати компенсацію завданого матеріального збитку протягом тривалого часу, було порушено його ритм життя, розмір якої він оцінює в розмірі 10000 грн. На даний час автомобіль позивача відремонтований за власні кошти. Зазначені збитки особисто винуватцем ДТП йому відшкодовані не були. Дізнавшись від водія [PERSON], що власник автомобіля марки «МАN» [PERSON] уклав із Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Плюс» (далі - ТДВ «СК «Плюс») 30 квітня 2011 року договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АА/4039073/, тип договору 1), тому він з метою отримання страхового відшкодування звернувся до цієї ж страхової компанії, але остання відмовила йому у виплаті страхового відшкодування посилаючись на викрадення полісу № АА /4039073/ та ненадходженням на розрахунковий рахунок страховика страхового платежу, одночасно розяснивши право звернення із позовом до суду. До участі у справі як співвідповідача судом залучено ТДВ «СК «Райп», де була застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «МАN», реєстраційний номер [NUMBER], - [PERSON] Відповідно до договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі-Поліс) від 29 квітня 2011 року (тип договору № 1) власник автомобіля марки «МАN» [PERSON]В застрахував відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації зазначеного вище транспортного засобу. Ліміт відповідальності страховика за шкоду (на одного потерпілого), заподіяну життю і здоровю, становить 100000 грн., за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн., безумовна франшиза встановлена у розмірі 500 грн., строк дії страхового договору з 30 квітня 2011 до 29 квітня 2012 року. З урахуванням уточнення позовних вимог просив стягнути на його користь з ПП «Воля Транс» та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Райп» (далі-ТДВ «СК «Райп») матеріальну шкоду в сумі 13589 грн. 83 коп., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., всього 23589 грн. 83 коп., судові витрати та витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеному вище та змісту позовної заяви і письмових пояснень, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача ПП «Воля Транс» у суді надав пояснення аналогічні змісту письмових пояснень наданих суду, позовні вимоги, що стосуються підприємства не визнав, просив залишити позов в цій частині без задоволення посилаючись на те, що власником транспортного засобу [PERSON], згідно страхового полісу, цивільно-правова відповідальність застрахована у ТДВ «СК «Райп», тому всі страхові відшкодування в рамках встановленого ліміту повинна нести саме страхова компанія. Представник відповідача ТДВ «СК «Райп» у судовому засіданні надав пояснення аналогічні змісту письмових заперечень наданих суду, позов не визнав, просив у задоволенні позовних вимог, що стосуються ТДВ «СК «Райп» відмовити, посилаючись, що страховий договір між [PERSON] та ТДВ «СК «Плюс» не укладався, оскільки підпис страховика на страховому договорі відсутній, страхової премії страховик від страхувальника не отримував. Крім того зазначив, що на даний час порушена кримінальна справа з приводу крадіжки страхових договорів у страхової компанії, але доказів того, що викрадено страховий поліс [PERSON] в нього не має, тому і не наполягає на цьому. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України зазначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.60 доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом статті 1187 ЦК України відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, котра застрахувала власну цивільно-правову відповідальність, у випадку недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Із п. 9.1 ст.9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За правилами ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961ІV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотка від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ч. 1 ст. 29 зазначеного Закону у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 05 серпня 2011 року у справі № 3-5370 встановлено, що 23 червня 2011 року під час заїзду на територію автостоянки мегамаркета «Термінал», яка знаходиться по вул. Київській, 316 у м. Броварах Київської області сталася ДТП за участю автомобіля марки «МАN», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Винним у цій ДТП та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 4 ст. 122 КУпАП, судом визнано [PERSON] Із звіту № 46/11 про визначення вартості матеріального збитку пошкодженого автомобіля марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер [NUMBER] від 08 листопада 2011 року складеного субєктом оціночної діяльності фізичною особою підприємцем-оцінювачем [PERSON], видно, що матеріальний збиток завданий власнику зазначеного вище транспортного засобу, в результаті його пошкодження при ДТП складає 12981 грн. 83 коп. Згідно із довідкою ВДАЇ по обслуговуванню Броварського району при УДАЇ ГУМВС України в Київській області належний позивачу [PERSON] автомобіль марки «Skoda Oktavia», реєстраційний номер [NUMBER], отримав такі механічні пошкодження: деформовано заднє ліве крило, пошкоджено задній бампер з лівої сторони, молдінг заднього бампера з лівої сторони. Відповідно до договору оренди транспортного засобу від 19 травня 2011 року засвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, [PERSON] передав у тимчасове платне користування (в оренду) ПП «Воля Транс» належний йому на праві власності автомобіль марки «МАN», реєстраційний номер АА 6317 ЕН, строком на пять років. Із договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АА /4039073) від 29 квітня 2011 року (тип договору № 1), засвідченого підписами страхувальника і страховика, вбачається, що власник автомобіля марки «МАN»-[PERSON]В застрахував відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації зазначеного вище транспортного засобу в якому ліміт відповідальності страховика за шкоду (на одного потерпілого), заподіяну життю і здоровю, становить 100000 грн., за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн., франшиза встановлена у розмірі 500 грн. Згідно із протоколом № 8 загальних зборів учасників ТДВ «СК «Плюс» від 12 вересня 2011 року назву компанії змінено на ТДВ «Страхова компанія «Райп», та визнано її правонаступником СК «Плюс». Судом встановлено, що [PERSON] 23 червня 2011 року керуючи транспортним засобом марки «МАN», реєстраційний номер [NUMBER], згідно наказу № 2-К від 01 червня 2001 року перебував на момент ДТП у трудових відносинах з ПП «Воля-Транс» та працював на посаді водія, тому суд вважає, що франшиза в сумі 500 грн. встановлена договором страхування повинна стягуватися із відповідача ПП «Воля-Транс». Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] в частині стягнення на його користь майнової шкоди в сумі 13089 грн. 83 коп., завданої йому внаслідок ДТП, (без врахування розміру франшизи), підлягає стягненню із ТДВ «СК «Райп». Доводи представника відповідача ТДВ «СК «Райп» про те, що договір страхування (поліс № АА/4039073) являється не укладеним із-за ненадходження на особовий рахунок ТДВ СК «Плюс» страхової премії, судом до уваги не приймаються, оскільки в силу ст. ст. 58, 59 ЦПК України зазначена вище виписка із особового рахунку не являється належним та допустимим доказом того, що страховий поліс не оплачувався. Також представником відповідача ТДВ «СК «Райп» суду не надано належних та допустимих доказів того, що страховий договір (поліс № АА/4039073) викрадено. Крім майнової шкоди позивачу завдано і моральну шкоду, внаслідок пошкодження належного йому автомобіля під час ДТП, яку оцінює в розмірі 10000 грн. У ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи характер, обсяг та тривалість душевних страждань, яких зазнав [PERSON], отриманих ним внаслідок пошкодження належного йому автомобіля під час ДТП, а також враховуючи принцип розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що моральну шкоду позивачу необхідно визначити в розмірі 2000 грн. Крім того, необхідно зазначити, що моральна шкода не є засобом збагачення, тому заявлену суму моральної (немайнової) шкоди в розмірі 10000 грн., суд вважає занадто завищеною, тому позов у цій частині підлягає задоволенню частково. За правилами ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 із змінами та доповненнями внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, зазначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обовязків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, а також враховуючи, що внаслідок ДТП позивач будь-яких тілесних ушкоджень не отримав, тому суд вважає, що моральну шкоду в розмірі 2000 грн. повинно відшкодовувати ПП «Воля Транс». У ч. ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких належать зокрема витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно із ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191-VІ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. У ст. 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» від 22 грудня 2011 року визначено мінімальний розмір заробітної плати на 2012 рік, який з 01 січня становить 1073 грн., з 01 квітн-1094 грн., з 01 липня-1102 грн., з 01 жовтня-1118 гривень. Відповідно до умов договору № 17 про надання правової допомоги, укладеного 23 червня 2011 року між адвокатом [PERSON] та позивачем [PERSON], останнім згідно із квитанцією прибуткового касового ордеру від 23 грудня 2011 року за надання правової допомоги сплачено адвокату 4000 грн. Згідно із журналами судових засідань адвокат [PERSON], який надавав правову допомогу позивачу, приймав участь у судових засіданнях 4 год.15 хв. Із акту виконаних робіт відповідно до даного договору від 23 червня 2011 року, видно, що загальний час роботи адвоката по наданню правової допомоги позивачу поза судовим засіданням становить 08 год. 00 хв., тому розмір загального часу адвоката витраченого на правову допомогу надану позивачу становить 12 год. 15 хв. (08 год. 00 хв. - правова допомога поза судовим засіданням та 4 год. 15 хв. - участь адвоката у судових засіданнях). За таких обставин, суд вважає, що витрати на правову допомогу не виходять за межі встановлених законом розмірів. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд стягує з другої сторони понесені й документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати стягуються на користь позивача у розмірі, пропорційному до розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду із позовом [PERSON] сплатив судовий збір, який передбачений відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру повинен становити 1 відсоток ціни позову, але не менше 214 грн. 60 коп. та не більше 3219 грн.00 коп., а за позов немайнового характеру - 107 грн. 30 коп. Згідно із зазначеною нормою на користь [PERSON], враховуючи часткове задоволення позовних вимог в розмірі 66% від заявленої суми позову, судовий збір підлягає стягненню із відповідачів: ТДВ «СК «Райп» в розмірі 2377 грн. 05 коп., а з ПП «Воля Транс» в розмірі 475 грн.41 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial