Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-28 00:00:00

Відповідач в судове засідання не з'явилася, до судового розгляду справи заперечення проти позову або заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на ? частку квартири [ADDRESS], стягнути з відповідача на його користь судовий збір в сумі 320,00 грн. и витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що він проживає в квартирі, розташованій по [ADDRESS], з 22 жовтня 1985 року, тобто з моменту вселення сім'ї відповідального наймача квартири [PERSON] в зазначену квартиру. З 1996 року по 1998 рік він, позивач, навчався в СПТУ № 24 м. Дніпродзержинська і проживав разом з батьками в спірній квартирі .В цей період часу його мати [PERSON]Ю почала зловживати спиртними напоями, і в сім'ї розпочалися скандали, що призвело до самогубства батька [PERSON], яке сталося [INFO]. Після смерті батька мати стала ще більше вживати алкогольні напої, вести розгульний спосіб життя, співмешкати з різними чоловіками, і постійні п'янки та різні антисоціальні особи, що з'являлися в квартирі, заважили йому, позивачу, нормально жити в спірній квартирі, і він був вимушений тимчасово залишати квартиру та проживати деякий час у свого діда [PERSON]. Після закінчення училища він працевлаштувався, проживав разом з матірью в квартирі по [ADDRESS], і утримував відповідача, яка не працювала і не мала ніяких доходів, з 2000 року по 2002 рік він перебував на військовій службі, після демобілізації вихав за заробітки до Росії, постійно навідувався додому, сплачував комунальні послуги за квартиру, придбавав для матері продукти харчування, одяг. З 2003 року по 2010 рік він працював в різних містах України, постійно допомагав матері, придбаваючи для неї речі, харчі, сплачуючи комунальні послуги за квартиру, але гроші матері не давав, оскільки вона одразу ж витрачала їх на алкогольні напої. Крім цього, він був вимушений часто проживати у друзів, орендувати квартири, так як спільне проживання разом з відповідачем в квартирі по [ADDRESS] у було неможливим внаслідок антисоціальної поведінки відповідача, в квартирі постійно відбувалися п'янки та бійки за участю матері та її різних співмешканців та знайомих, які в більшості були раніше судимим особами. Мати продовжувала пиячити, міняла замки на вхідних дверях, не пускала його до квартири, яка знаходилася в жахливому житловому стані. В 2010 році він, позивач, працевлаштувався на ПАТ «Дніпроазот», 17 квітня 2010 року уклав шлюб з [PERSON], і тимчасово поселився разом з дружиною у її батьків по [ADDRESS]. Відповідачу було добре відоме його місце проживання, при зустрічах вона постійно випрошувала гроші на горілку та продовжувала пиячити, не мала паспорту громадянина України, не бажала працювати і не працювала з 1997 року, не бажала після смерті батька переоформити особовий рахунок на квартиру та розподілити його, не пускала його, позивача, проживати в спірній квартирі, змінювала замки, влаштовувала скандали та бійки, пускала до квартирі антисоціальних осіб, тобто створила для нього, позивача, перешкоди в проживанні в спірній квартирі. За допомогою сумнівних осіб, які вирішили незаконно заволодіти квартирою, мати, не маючі взагалі ніякого доходу, отримала паспорт громадина України, в судовому порядку 29 травня 2012 року визнала його, позивача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, витративши грошові кошти для отримання допомоги зі складення позовної заяви, сплати судового збору, і після набрання рішенням законної сили провела процедуру переоформлення особового рахунку на своє ім'я та процедуру приватизації квартири. При цьому, відповідач порушила його, позивача, права щодо користування спірною квартирою і його право на передачу частки квартири йому у власність. На момент подання відповідачем позову про визнання його, позивача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі, і мати [PERSON], і він, позивач, згідно особового рахунку значилися членами сім'ї відповідального наймача квартири [PERSON], а тому договір найму житлового приміщення повинний був змінений тільки зі згоди всіх членів сім'ї наймача житлового приміщення, в тому числі і з його, позивача, згоди. Навіть після приватизації квартири він, позивач, має право на ? частку квартири, оскільки він добросовісно , відкрито, безперешкодно володів нерухомим майном у вигляді спірної квартири з 22 жовтня 1985 року до 11 червня 2012 року, а право власності на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. В теперішній час відповідач позбавила його, позивача, права володіння та користування житлом, права власності на приватизовану квартиру, зняла його з реєстраційного обліку по квартирі, і в зв'язку з цим, він, позивач, вимушений звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилися, до судового розгляду справи надали суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, позов по суті та за обставинами справи підтримали в повному обсязі, просять його задовольнити, і у випадку неявки відповідача -згодні на розгляд справи за її відсутності та ухвалення заочного рішення, їм роз'яснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та його представника, згідно вимог частини 2 ст. 158 ЦПК України, згідно якої особа, що бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи - ОКП «Дніпродзержинське БТІ» в судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, згідно ст.ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду справи заперечень проти позову від третьої особи не надійшло, тому су вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника КП «ДБТІ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином - судовими повістками, що підтверджується розписками про особисте вручення відповідачу [PERSON] судових повісток. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, яка була повідомлена належним чином, і яка про причини своєї неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надала, суд відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з тим, що позивач та його представник не заперечують проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з їх згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом досліджені письмові докази по справі: - договір про надання правової допомоги, укладений між позивачем та адвокатом [PERSON], довідка адвоката (а.с. 55, 56), якими підтверджується факт надання позивачу [PERSON] правової допомоги адвокатом [PERSON] і оплата послуг в сумі 1500 грн.; - копія паспорту позивача ( а.с. 61), якою підтверджується його особа громадянина України; - копія паспорту [PERSON] ( а.с. 62), якою підтверджується особа громадянина України дружини відповідача; - свідоцтво про шлюб, яким підтверджується факт реєстрації шлюбу 17 квітня 2010 року між позивачем [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 119; - копія особового рахунку на квартиру ( а.с. 64), якою підтверджується факт реєстрації позивача [PERSON] в квартирі по [ADDRESS] з 22 жовтня 1985 року, як члена сім'ї відповідального наймача квартири -[PERSON] -батька позивача; - копія трудової книжки позивача (а.с. 65), якою підтверджується факт навчання, перебування на військовій службі та постійного працевлаштування [PERSON] в період з вересня 1996 року теперішній час; - виробнича характеристика позивача ( а.с. 66 оберт), якою підтверджуються позитивні данні про [PERSON] за місцем його роботи -ПАТ «Дніпроазот»; - копія особового рахунку на квартиру по [ADDRESS] від 15 вересня 2012 року ( а.с. 68), якою підтверджується факт зняття позивача з реєстраційного обліку по квартирі за рішенням суду 11 червня 2012 року; - довідка про заборгованість за наданні житлово-комунальні послуги (а.с. 68 оберт), якою підтверджується наявність заборгованості по квартирі по [ADDRESS] в сумі 17 192.13 грн. станом на 01 версеня 2012 року; - довідки - характеристики, що надані ТОВ «Крона»17 вересня 2012 року (а.с. 69 оберт), якими підтверджується, що відповідач [PERSON] та її співмешканець [PERSON], який проживає в квартирі по [ADDRESS] без реєстрації, характеризуються негативно, ведуть аморальний спосіб життя; - довідка Дніпровського РВ у м. Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 24.09.2012 р. (а. с. 70 оберт), якою підтверджується факт отримання [PERSON] паспорту громадянина України 20 квітня 2012 року; - довідка ОКП «ДБТІ»від 08 жовтня 2012 року та Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16 липня 2012 року (а.с. 94, 95), якими підтверджується факт передачі у власність та факт реєстрації права власності на квартиру по [ADDRESS] в м. Дніпродзержинську за [PERSON]. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. 29 травня 2012 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська було ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовною заявою [PERSON], яким її син [PERSON] був визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі, розташованій по [ADDRESS]. За заявою [PERSON] 20 вересня 2012 року рішення суду скасовано, справа призначена до судового розгляду в загальному порядку. 26 вересня 2012 року [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву про визнання права власності на 12 частку квартири по [ADDRESS] в м. Дніпродзержинську за набувальною давністю, і ухвалою судді від 27 вересня 2012 року зустрічний позов [PERSON] прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] В зв'язку з повторною неявкою позивача до суду без поважних причин, ухвалою суду від 29 листопада 2012 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, залишений без розгляду, і продовжений розгляд справи за позовом [PERSON]. На підставі копій особового рахунку на квартиру, виданих ТОВ «Абонент ХХІ», судом встановлено, що квартира по [ADDRESS], була виділена [PERSON] та членам його сім'ї: дружині [PERSON] та сину [PERSON] в 1985 році, і згідно ордеру № 1188 від 04 вересня 1985 року всі члени сім'ї заселилися до квартири та були зареєстровані за місцем її розташування (а.с. 68). Відповідальним наймачем квартири був призначений батько позивача -[PERSON]. Не зважаючи на те, що [INFO] [PERSON] помер і був знятий з реєстраційного обліку по квартирі , до 20 червня 2012 року він залишався відповідальним наймачем квартири. Після смерті відповідального наймача квартирі в ній залишилися проживати та бути зареєстрованими позивач та його мати -відповідач у справі [PERSON] Як було встановлено судом, відповідач [PERSON] вела антисоціальний спосіб життя, заселила в квартиру свого співмешканця [PERSON], що підтверджується довідками -характеристиками ТОВ «Крона ( а.с. 69 оберт). Навпаки. позивач [PERSON], постійно працював, самостійно забезпечував і себе, і свою матір [PERSON], протягом певного часу сплачував квартирну плату та комунальні послуги за квартиру по [ADDRESS] в м. Дніпродзержинську, але при цьому позивач не мав можливості постійного користуватися спірною квартирою через неправомірну поведінку відповідача, яка своїм образом життя перешкоджала позивачу в повній мірі здійснювати свої права наймача житлового приміщення, що витікають із договору найму житлового приміщення. Також суд встановив, що протягом тривалого часу відповідач [PERSON] дійсно не мала паспорту громадянина України, і лише 20 квітня 2012 року вона отримала такий паспорт в зв'язку з втратою паспорту громадянина СРСР, виданого Баглійським РВ м. Дніпродзержинська ще 02 червня 1979 року (а.с. 70 обрет -повідомлення Дніпровського РВ Дніпродзержинського ГУ ДМС від 24.09.2012 р.), що підтверджує обставини, на які посилається відповідач в своєму позові щодо способу життя, який вела його мати. Одразу після набрання заочним рішенням законної сили, відповідач на підставі цього рішення зняла позивача з реєстраційного обліку по спірній квартирі, і 16 липня отримала свідоцтво про право власності на квартиру по [ADDRESS] ( а.с. 95), та зареєструвала за собою, єдиною, право власності на всю квартиру в цілому в державному реєстрі прав ( а.с. 15 -повідомлення ОКП «ДБТІ»), таким чином порушивши права відповідача, як користувача житлового приміщення в цій квартирі, оскільки він з 1985 року проживав в квартирі, був зареєстрований за її місцем розташування, і мав такі ж самі права, як і [PERSON], на передачу йому у власність в порядку приватизації ? частки квартири. А тому суд дійшов до висновку, що позивач дійсно з моменту реєстрації за відповідачем права власності на квартиру по [ADDRESS], також набув право власності на ? частку цієї квартири, оскільки він з жовтня 1985 року до моменту зняття його з реєстраційного обліку, тобто до 11 червня 2012 року добросовісно, безперервно, відкрито володів часткою цієї квартири нарівні з відповідачем, приймаючи до уваги, що право на користування житловим приміщенням, а потім і право на передачу йому у власність частки квартири позивач набув, як член сім'ї відповідального наймача квартири, яким в 1985 році був визнаний його батько -[PERSON]. В зв'язку з тим, що [PERSON] дійсно порушила права свого сина -позивача [PERSON] щодо користування житловим приміщенням в квартирі по [ADDRESS], що призвело до порушення його прав щодо набуття права власності на частку квартиру, суд вважає, що позивач правомірно звернувся до суду з цим позовом, оскільки право власності за набувальною давністю на нерухоме майно може бути визнане за особою тільки на підставі рішення суду. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивачів, з таких мотивів. Згідно ст. ст. 24, 33 Конституції України кожний громадянин має рівні права та свободи, має право на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, який ніким не може бути обмежений. Згідно ст. 47 Конституції України кожен громадянин має право на житло, і держава створює умови, на підставі яких кожен має можливість побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду….. Ніхто не може бути примусового позбавлений житла не інакше як за рішенням суду. Згідно ст. 103 ЖК України договір найму житлового приміщення може бути змінено тільки зі згоди наймача, членів його сім'ї та наймодавця. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації . Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. …. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування…. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. . Приймаючи до уваги вищезазначене, та враховуючи той факт, що немає підстав не довіряти наданим позивачем доказам, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Належить стягнути з відповідача на користь позивача сплачені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 320,00 грн. та витрати за надання правової допомоги в сумі 1500 грн., так як відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підтвердження понесених витрат позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 320 грн. ( а.с 57), та довідку від 20 липня 2012 року про здійснення оплати за надання правової допомоги в сумі 1500 грн. ( а.с. 55, 56). На підставі ст. 24, 33, 47 Конституції України, ст. 103 ЖК України, ст. 344 ЦК України,

Outcome: approved