Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради «Дніпродзержинськтепломережа»(далі КП ДМР «ДТМ») і, змінивши в ході судового засідання підстави своїх позовних вимог, просить суд: - захистити його право, як споживача; - зобов'язати відповідача КП ДМР «ДТМ»звільнити його від плати 4 443,29 грн. за послуги, які йому не надавалися. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, він в позовній заяві та в судовому засіданні зазначив, що законодавством України встановлено, що у галузі житлово-комунальних послуг основним юридичним фактом та необхідною умовою для виникнення цивільних обов'язків між фізичною особою та підприємствами житлово- комунального господарства може бути лише узгоджений та особисто підписаний сторонами письмовий договір, який розроблений саме виконавцем на підставі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Отже, тільки з моменту підписання договору між споживачем та виконавцем житлово-комунальних послуг може виникати взаємне цивільне зобов'язання. У п.8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 також говориться про те, що - послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та інших послуг. І в п.18 цих Правил дослівно зазначено: «розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг та форма оплати послуг визначаються у договорі між споживачем і виконавцем». У зв'язку з відсутністю належним чином укладеного договору між ним та відповідачем «про надання послуг з централізованого опалення»не існує належного факту і необхідної умови, які згідно із законом, є обов'язковими для виникнення взаємного зобов'язання у сфері надання житлово-комунальних послуг. У зв'язку із тим, що він неодноразово звертався до відповідача з вимогами про списання заборгованості за ненадані послуги по теплопостачанню його квартири ще з 2005 року, він змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав, передбачених ст.20 Законом Укаїни «Про житлово-комунальні послуги»та пп.9 п.29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Спільно з відповідачем неодноразово були складені акти-претензії обстеження квартири, в яких зазначалось про температуру у квартирі та зовні, при чому, в даних актах було помічено те, що батареї опалення у квартирі відсутні. Вважає, що відповідач визнав викладені в актах-претензіях факти неналежного надання послуг у зв'язку із тим, що не надав протягом трьох робочих днів відповіді про задоволення чи про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причин такої відмови. Відповідач не міг надавати послуги по теплопостачанню квартири у зв'язку із відсутністю батарей, але все одно перерахунок та списання неіснуючої заборгованості робити не хоче, чим порушує його права, як громадянина, та не дає йому можливості встановити індивідуальне опалення у квартирі та нарешті жити у нормальних умовах. Вважає, що суд може захистити порушене цивільне право, а саме звільнити його від плати за послуги, які не надавалися. Просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково та просив суд задовольнити позовні вимоги в межах строку позовної давності, подавши про це письмову заяву суду. Суд, вислухавши сторони, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В силу ст. 11 ЦК України Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є не тільки 1) договори та інші правочини; а й 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. В силу ж ч.3 цієї статті ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Вказані вище положення ЦК України спростовують доводи позивача про те, що зобов'язання по сплаті за теплопостачання можуть виникати тільки з договору. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до п.8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення,затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а згідно п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. В силу п.25 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, а відповідно п.29 Правил споживач має право на зменшення розміру плати у разі: надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання. Всі ці вказані вище акти цивільного законодавства кажуть про те, що при наданні споживачу (власнику квартири або наймачу) послуг з теплопостачання він зобов'язаний сплачувати за ці послуги. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної часткової власності в рівних частках [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Також в судовому засіданні встановлено, що з липня 2005 року батареї опалення в квартирі позивача відсутні, так як були вирізані працівниками відповідача, і до сьогоднішнього дня батареї опалення в квартирі не встановлені. Це не заперечується відповідачем і підтверджує доводи позивача, що він відмовився від послуг відповідача ще з липня 2005 року, а відповідач не міг надавати йому послуги з теплопостачання за відсутністю батарей опалення. Це означає, що при відсутності можливості та факту надання відповідачем позивачу послуг з теплопостачання з липня 2005 року, не може бути і нарахована та сплачена плата за теплопостачання позивачу з цього ж місяця та року. Але, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В силу ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В судовому засіданні встановлено, що представником відповідача в судовому засіданні заявлено про застосування строку позовної давності до вимог [PERSON] про звільнення його від сплати за теплопостачання . Це значить, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню тільки у межах строку позовної давності, тобто: з 19 жовтня 2009 року по 19 жовтня 2012 року. В останній частині у задоволенні позову повинно бути відмовлено. На підставі викладеного, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 11, 509, 267 ЦК України, п.8, 24-25, 29 Правил надання послуг з централізованого опалення постачання гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року, та

Outcome: partial