Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, де зазначає, що 11 листопада 2011 року придбала у [PERSON] житловий будинок садибного типу, розташований по [ADDRESS]. Договір було укладено в усній формі та сторони погодили ціну та порядок оформлення договору купівлі-продажу. Як вказує позивач розрахунок за житловий будинок був проведений у повному обсязі, та відповідачем було надано розписку, згідно якої останній вказував, що отримав від позивача грошові кошти у розмірі визначеному сторонами та зобов'язувався в подальшому здійснити належне оформлення договору купівлі-продажу. В подальшому, від укладання та нотаріального посвідчення вказаного договору відповідач ухиляється, мотивуючи це відсутністю грошових коштів та вільного часу. Просить суд визнати правочин щодо купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами дійсним та визнати право власності на зазначений об'єкт нерухомого майна. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує проти визнання права власності на будинок за позивачем, вказує, що дійсно отримав грошові кошти за житловий будинок та будь-яких заперечень не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, а позовні вимоги є необґрунтованими виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 203, 204 ЦПК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчиняться у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку садибного типу, розташованого по [ADDRESS] від 11 листопада 2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], вбачається, що [PERSON] зобов`язався передати у власність, а [PERSON] прийняти і оплатити належне відповідачу на праві нерухоме майно. За домовленістю сторін, враховуюче стан будинку сторони погодили, що ціна цього договору становить 40 000 грн. Та відповідно до наявних у матеріалах справи розписок, позивачем вказана сума повністю сплачена відповідачеві. Як пояснила в судовому засіданні [PERSON], що відповідно до умов вказаного договору сторони повинні були нотаріально посвідчити договір купівлі - продажу, однак [PERSON] посилаючись на те, що він є хворою людиною, у зв`язку з чим не має фінансової змоги оплатити половину витрат, пов`язаних з нотаріальним посвідченням договору. Тому між ними було досягнуто усної домовленості, що [PERSON] приймає у власність вказаний житловий будинок, а в подальшому сторони посвідчать договір купівлі - продажу. Однак на даний час вказаний договір купівлі - продажу не посвідчений та [PERSON] постійно ухиляється від його посвідчення, посилаючись на відсутність грошових коштів та браком вільного часу. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дійсно постійно хворіє та не має фінансової змоги оплатити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу. Крім того, вказав, що він фактично продав дане майно [PERSON] згідно договору - купівлі продажу від 11.11.2011 року та подальша доля спірного майна йому не цікава, у зв`язку з чим не заперечує проти задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до положень ст. 657 ЦК України купівлі-продажу житлового будинку підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній форми досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Однак, положення цієї статті не можуть бути застосовані, якщо є передбачене законодавчими актами обмеження (заборона) на здійснення такого правочину або сторони не дійшли згоди по всіх істотних його умовах. Також правило ст. 220 ЦК України не поширюється на правочини, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, як то спірний договір купівлі-продажу, оскільки момент вчинення такого правочину відповідно до ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з нотаріальним посвідчення, тому вони є неукладеними і такими, що не породжують для сторін прав і обов'язків. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача з приводу визнання дійсним договору купівлі - продажу житлового будинку садибного типу, розташованого по [ADDRESS] від 11 листопада 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON].є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а договір купівлі-продажу є нікчемним. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed