Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-26 00:00:00

позивач, який є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», звернувся до суду з позовом та просить звільнити з-під арешту автомобіль марки ВАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], модель 11193, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий комби-в, № кузова/шасі: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 09 листопада 2007 року між сторонами укладено кредитний договір № DN81АR03110386, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 67181,47 гривень на термін до 07 листопада 2014 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 0,80 % на місяць. Відповідач зобов'язався у період з 9 по 13 число кожного місяця сплатити позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором № DN81АR03110386 від 09 листопада 2007 року у розмірі 1441,97 гривень. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № DN81АR03110386 від 09 листопада 2007 року між сторонами укладено договір застави рухомого майна № DN81АR03110386 від 09 листопада 2007 року, відповідно до умов якого відповідач передав в заставу автомобіль марки ВАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], модель 11193, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий комби-в, № кузова/шасі: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу. У разі порушення будь-якого з зобов'язань за кредитним договором № DN81АR03110386 від 09 листопада 2007 року, відповідач зобов'язався доставити предмет застави за адресою: Індивідуальний бізнес АVC, Дніпропетровськ, Набережна Перемоги, 32 у строк 7 днів з моменту пред'явлення позивачем письмової вимоги з вказівкою суми заборгованості, строк сплати, якої настав (у тому числі по кредиту, відсоткам ін. платежам), а також неустойки. 01 лютого 2010 року Відділом державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності відповідачу. Відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями, що змусило позивача звернутися до суду з позовом про звільнення майна з під арешту. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених у позові, також просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, тому суд визнав причину неявки відповідача неповажною та за письмовою згодою позивача ухвалив про розгляд справи у відсутності відповідача. Представник третьої особи Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. У зв'язку зі зміною найменування юридичної особи правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк „ПриватБанк", про що свідчить нова редакція статуту Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк». Судом встановлено, що 09 листопада 2007 року між сторонами укладено кредитний договір № DN81АR03110386, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 67181,47 гривень для купівлі автомобіля, на термін до 07 листопада 2014 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 0,80 % на місяць та для погашення заборгованості сплати позивачу у період з 9 по 13 число кожного місяця суму платежу у розмірі 1441,97 гривень. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № DN81АR03110386 від 09 листопада 2007 року між сторонами укладено договір застави рухомого майна № DN81АR03110386 від 09 листопада 2007 року, предметом якого є автомобіль ВАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], модель 11193, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий комби-в, № кузова/шасі: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу. Відповідно до умов договору застави № DN81АR03110386 від 09 листопада 2007 року у випадку порушення будь-якого з зобов'язань за кредитним договором № DN81АR03110386 від 09 листопада 2007 року, відповідач зобов'язався доставити предмет застави за адресою: Індивідуальний бізнес АVC, Дніпропетровськ, Набережна Перемоги, 32 у строк 7 днів з моменту пред'явлення позивачем письмової вимоги з вказівкою суми заборгованості, строк сплати, якої настав (у тому числі по кредиту, відсоткам іншим платежам), а також неустойки. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 36780012 від 05 липня 2012 року при примусовому виконанні постанови про відкриття виконавчого провадження, ВП № 17030746 від 01 лютого 2010 року відділом державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції накладено арешт на автомобіль ВАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 Закону України „Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Суд, аналізуючи надані позивачем докази у їх сукупності, приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки позивач не надав жодного доказу на підтвердження того, що він набув право власності на автомобіль марки ВАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], а і тому не довів, що набув право на звернення до суду із позовом про звільнення вказаного автомобіля з-під арешту, як-то визначено ст. 60 Закону України „Про виконавче провадження". На підставі викладеного суд повністю відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю та недоведеністю, при цьому враховує, що власником спірного автомобіля, відповідно до наданого суду договору застави рухомого майна є відповідач. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України суд відносить за рахунок позивача.

Outcome: dismissed