Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-03 00:00:00

09 листопада 2012 року позивач [PERSON] державний університет внутрішніх справ звернувся до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської обалсті із позовною заявою до [PERSON] про стягнення витрат, пов»язаних з утриманням відповідача у ВНЗ МВС України. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до наказу ЛІВС при НАВС України від 29.07.2003 року за № 175 о\\с [PERSON] було зараховано курсантом факультету кримінальної міліції. 01 вересня 2003 року між ЛІВС при НАВС України та [PERSON] було укладено письмовий договір про підготовку фахівця у ВНЗ МВС України. Відповідно до п.3 цього договору [PERSON] був зобов»язаний після закінчення навчання відпрацювати в органах внутрішніх справ не менше трьох років. Натомість відповідач не виконав умови договору, його було звільнено з ОВС за власним бажанням, наказом УМВС України на [PERSON] залізниці від 07.10.2008 року № 61 о\\с за п. 64 «ж»«Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ». Сума витрат, пов»язаних з утриманням [PERSON] за період з серпня 2003 року по липень 2008 року становить 4 061 грн. 61 кон. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] 4 061 гривень 61 копійок та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечив проти позову та просив відмовити в його задоволенні повністю, вважаючи, що позивач без поважних причин пропустив трьохрічний строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно до витягу до наказу № 175 від 29 липня 2003 року [PERSON] зараховано на І курс факультету № 3 (з підготовки слідчих) з 15 серпня 2003 року по державному замовленню на денну форму навчання. Згідно угоди від 01 вересня 2003 року, укладеної між [PERSON] та ЛІВС при НАВС України, [PERSON] зобов»ячався відпрацювати після закінчення навчального закладу на протязі трьох років в органах МВС. Строк дії угоди до 01.07.2010 року. Згідно витягу з наказу від 07.10.2008 року [PERSON] звільнено за власним бажанням з УМВС України. Згідно довідки-розрахунку витрати пов»язанні з утриманням [PERSON] у ВНЗ становлять 4 061,61 грн. Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 509 ЦК України, Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як передбачено п. 14 постанови Кабінету міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», яка діяла на момент вступу [PERSON] до університету, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно поданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що трьохрічний строк позовної давності по справі позивачем не пропущено. Таким чином, на підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. З відповідача в користь позивача слід стягнути 218 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved