Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи: [PERSON] про звернення стягнення, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № ZPM0GA0000000901 від 20.12.2007 року третя особа по справі [PERSON], 20.12.2007 року отримав кредит у розмірі 40000.00 Доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.12.2027 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених норм закону та умов договору третя особа [PERSON], зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором третя особа [PERSON] станом на 10.07.2012 року має заборгованість - 60991,92 Доларів США, яка складається з наступного: - 39595,50 Доларів США - заборгованість за кредитом; - 10031,58 Доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1620,63 Доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 6810,03 Доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: - 31,29 Доларів США - штраф (фіксована частина). - 2902,89 Долар США - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ "ПриватБанк" і відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] 20.12.2007 року уклали договір іпотеки № ZPM0GA0000000901. Згідно з договором іпотеки відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 209,60 кв.м., житловою площею 77,10 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачам на праві власності на підставі договору дарування. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 328 250 грн. 00 коп. Згідно з ч.1 ст. 40 Закону України "Про іпотеку", та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, тому на цих підставах, відповідачі підлягають виселенню з житла, яке є предметом іпотеки розташованого за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного позивач просить суд, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPM0GA0000000901 від 20.12.2007 року, в розмірі 60991,92 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.07.2012 року складає 487325.41 грн.: - звернути стягнення на будинок загальною площею 209.60 кв.м., та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № ZPM0GA0000000901 від 20.12.2007 року) Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені [PERSON], [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. - виселити [PERSON], [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку. - стягнути з [PERSON], [PERSON] судові витрати у розмірі 229 гривень 40 копійок, та 3 441 гривень 00 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явилася, але надіслала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, та просить суд задовольнити позов у повному обсязі, а також, до суду, надала письмові пояснення, в яких вказала, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник відповідачів по справі [PERSON], [PERSON], та третьої особи: [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідчених довіреностей [PERSON], у судове засідання не з'явилася, але на адресу суду від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги позивача не визнає у повному обсязі, та просила суд відмовити ПАТ КБ "Приватбанк" в задоволенні позову, та надала письмові пояснення на позов, в яких вказала, що позовні вимоги є необґрунтованими і взагалі з боку позивача є багато порушень з норм права. Вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. 20.12.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та третьою особою [PERSON] укладено кредитний договір № ZPM0GA0000000901, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 40 000 Доларів США з і сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.12.2027 року. /а.с.14-16/ Підтвердженням про отримання [PERSON] кредиту у розмірі 40 000 Доларів США, підтверджується копією меморіального валютного ордеру від 20.12.2007 року про отримання [PERSON] 40000,00 доларів США. Представник відповідачів, та третьої особи, не однорозово в своїх письмових заперечень та пояснень, які долучені до матеріалів справи, посилалась на те, що з боку Банку факт видачі готівки через касу взагалі не доведений, але ці посилання представника спростовується, тим фактом, що в матеріалах справи є дійсно підтвердження тому, [PERSON] отримав кредит у розмірі 40 000 Доларів США, що підтверджується копією меморіального валютного ордеру від 20.12.2007 року про отримання [PERSON] 40000,00 доларів США. Згідно умов договору № ZPM0GA0000000901 від 20.12.2007 року, погашення заборгованості повинно здійснюватися щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON], зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 10.07.2012 року має заборгованість - 60991,92 Доларів США, яка складається з наступного: - 39595,50 Доларів США - заборгованість за кредитом; - 10031,58 Доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1620,63 Доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 6810,03 Доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. а також штрафи відповідно до договору: - 31,29 Доларів США - штраф (фіксована частина). - 2902,89 Долар США - штраф (процентна складова), про що свідчить в матеріалах справи копія розрахунку заборгованості за договором № ZPM0GA0000000901 від 20.12.2007 року, /а.с.8-9/. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ "ПриватБанк" і відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], 20.12.2007 року уклали договір іпотеки № ZPM0GA0000000901, /а.с.18-21/. Згідно з договором іпотеки № ZPM0GA0000000901 від 20.12.2007 року відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 209,60 кв.м., житловою площею 77,10 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачам на праві власності на підставі договору дарування. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 328 250 грн. 00 коп. У відповідності до ст. 6 Закону України „Про іпотеку", іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку (далі - Земельна ділянка), на якій розташований Предмет іпотеки і яка належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі документу зазначеного у договорі іпотеки. Земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказані факти не оспорювалися сторонами у судовому засіданні, тому суд в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України, вважає їх достовірно встановленими. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Так згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Посилання представника відповідачів на ту обставину, що екземпляр договору іпотеки, який є у відповідачів не підписаний представником банку, суд не приймає до уваги у зв'язку з тим, що він підписаний відповідачами, та з заявами про невідповідність договору іпотеки чинному законодавству від них не надходило. Частиною ч.1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. На даний момент заборгованість за кредитним договором боржниками відшкодована не була, а отже у позивача виникає право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Названі та інші повноваження надані іпотекодержателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі-покупцеві у разі порушення основного зобов'язання містяться у договорі іпотеки, укладеному між відповідачем та позивачем, у розділі, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. На момент укладення договору іпотеки сторони прийшли до взаєморозуміння, що перелік зазначених у договорі іпотеки повноважень з продажу предмету іпотеки іпотекодержателем не є вичерпним. Одним з видів забезпечення виконання зобов'язання, відповідно до ст. 546 ЦК України, є застава (іпотека). Саме з таким видом забезпечення виконання зобов'язання кредитного договору визначилися сторони по справі, уклавши договір іпотеки № ZPM0GA0000000901 від 20.12.2007 року. Як зазначено у п. 6 Договору іпотеки, відповідачі по справі ознайомлені з умовами Кредитного договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно п. 18.8.1 Договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до п. 18.13 Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет застави у випадках, передбачений п.п. 18.8.1, 18.8.2, 18.9 цього договору здійснюється відповідно до чинного законодавства України та цього Договору. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також в разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Ст. 1 Закону України "Про іпотеку " передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості, останній платіж [PERSON] сплачений 18.11.2010 року в розмірі 249 доларів США, після чого позичальник припинив виконувати свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 10.07.2012 року виникла заборгованість у розмірі 60991,92 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.07.2012 року складає 487325.41 гривень, /а.с.10/. Таким чином, у випадку порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором кредитор (Іпотекодержатель) має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов'язань за цим договором, а в разі невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Крім того, за пунктом 9 Постанови № 5 Пленуму ВССУ "Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин ", право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч.1 ст. 20 ЦК, ст.ст. 3 і 4 ЦПК України). За вказаних обставин, у позивача по справі виникло права вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" про звернення стягнення шляхом продажу предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № ZPM0GA0000000901 від 20.12.2007 року) Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" з укладанням від імені [PERSON], [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, а також наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу законні та обґрунтовані. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки виходячи із загальної суми заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей, та проводиться в порядку, встановленому законом. У відповідності до ч.2 ст.40 Закону України "Про іпотеку", порядок виселення мешканців передбачає, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами порядок добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року, при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Таким чином, закон пов`язує можливість виселення всіх мешканців житлового приміщення одночасно із зверненням стягнення на нього тільки у випадку дотримання певного порядку, а саме: направлення Банком та отримання боржником і мешканцями цього приміщення письмового повідомлення з пропозицією про виселення в добровільному порядку, яке не виконано ними протягом встановленого строку після його отримання. Дійсно, з матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ "ПриватБанк" було направлено повідомлення від 11.08.2011 року № 30.1.0.0/2-667 про прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та вимогою про звільнення будинку протягом тридцяти днів з дня отримання вимоги, /а.с.11/. Також це підтверджується реєстром-претензій від 15.08.2011 року /а.с.12-13/. Проте, жодних даних про отримання вищевказаного повідомлення самим [PERSON] або ким-небудь з мешканців будинку матеріали справи не містять. Тому у відповідачів не було реальної можливості виконати такі вимоги банку в добровільному порядку, а отже у позивача не настало і права виселяти цих осіб з будинку одночасно із зверненням стягнення на предмет іпотеки. З матеріалі справи вбачається, що зазначене вище повідомлення з пропозицією про виселення в добровільному порядку, лише направлялось [PERSON] третій особі по справі, але, ні відповідачу [PERSON], а ні відповідачці [PERSON] з якими був укладений договір іпотеки від 20.12.2007 року, і які надали в іпотеку нерухоме майно, яке належить їм на підставі договору дарування, взагалі ні чого не направлялось. Проте, це не позбавляє позивача у випадку дотримання в подальшому процедури виселення, передбаченої ст. 40 ЗУ "Про іпотеку", звернутись з новим позовом про виселення у випадку невиконання мешканцями отриманої вимоги про звільнення будинку. Згідно ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо виселення відповідачів задоволенню не підлягає в повному обсязі. Позивач також просить зняти відповідачів, які зареєстровані і проживають у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку. Однак позивач не надав будь-яких доказів на підтвердження того, що реєстраційний облік зазначених осіб ведеться у органі МВС України і що до його повноважень входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку, не зазначив конкретно який саме орган МВС України повинен вирішувати дане питання, крім того, так як позивачу за первісним позовом відмовлено у виселенні відповідачів, тому і в цій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити. Крім того, оскільки відповідачем зобов'язання за вказаним договором кредиту у добровільному порядку виконані не були, позивач був змушений звернутися з позовом до суду, через що ним були понесені судові витрати по сплаті судового збору. Відповідно ч.3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Так позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 3 670 грн. 40 коп. (114,70 грн.+114,70 грн. + 3 441,00 грн.), що підтверджується відповідними квитанціями, та згідно вимог до ст. 88 ЦПК України, сума судового збору в розмірі 3 670 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: partial