Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] підприємства Житловий ремонтно-експлуатаційний район № 4 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 30.08.2012 по 04.01.2013 року в розмірі 19407,40 гривень. Мотивуючи свої позовні вимоги вказує на те, що на підставі укладеного контракту з Ужгородською міською радою він з 11.11.2010 року працював на посаді директора [PERSON] підприємства Житловий ремонтно-експлуатаційний район № 4. Розпорядженням міського голови від 21.05.2012 року за № 149 його звільнено з посади директора [PERSON] підприємства Житловий ремонтно-експлуатаційний район № 4 з підстав передбачених п.1 ст. 36 КЗпП України. Всупереч вимог ст. 116 КЗпП України з ним при звільненні не проведено повного розрахунку всіх сум. Вказує на те, що рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 22.11.2012 року з [PERSON] підприємства Житловий ремонтно-експлуатаційний район № 4 на його користь стягнуто 16 844,01 грн. заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 21.05.2012 по 29.08.2012 у розмірі 14 977,45грн. та недоплачену компенсацію втрат частини заробітної плати узвязку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у розмірі 47,82 гривень. Посилаючись на те, що станом на 04 січня 2013 року в порушення вимог ч.4, ч.7 ст. 43 Конституції України, ч.6 ст. 24 ЗУ Про оплату праці, вимог ст.ст. 47, ч. 5 ст. 97 , 116 КЗпП України заробітна плата йому не виплачена , просить суд на підставі вимог ст. 117 КЗпП України винести рішення, яким стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку починаючи з 30.08.2012 року по 04.01.2013 року тобто по день звернення до суду з позовом, в розмірі 19407,40 гривень. В судовому засіданні представник позивача в порядку ст. 31 ЦПК України збільшив розмір позовних вимог, надавши суду пояснення аналогічні вказаним та просив суд винести рішення яким стягнути з відповідача [PERSON] підприємства Житловий ремонтно-експлуатаційний район № 4 на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку починаючи з 30.08.2012 року по 06.02.2013 року в розмірі 24048,30 гривень. Крім того, представник позивача пояснив, що оскільки з позивачем у відповідності до вимог ст. 116 КЗпП України не був проведений кінцевий розрахунок при звільненні , відповідно до положень ст. 117 КЗпП України відповідач повинен сплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Крім того, вказує на те, що рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 22.11.2012 року з [PERSON] підприємства Житловий ремонтно-експлуатаційний район № 4 на його користь стягнуто 16 844,01 грн. заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 21.05.2012 по 29.08.2012 у розмірі 14 977,45грн. та недоплачену компенсацію втрат частини заробітної плати узвязку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у розмірі 47,82 гривень. Оскільки станом на 06.02.2013 року рішення суду не виконано, відповідач не виплатив позивачу [PERSON] заборгованості по заробітній платі, чим порушив його право на оплату праці в строки , передбачені ст. 116 КЗпП України, просить суд у відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України винести рішення про стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку починаючи з 30.08.2012 року по 06.02.2013 року в розмірі 24048,30 гривень. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково , надавши суду заперечення проти позовних вимог. Пояснила суду, що рішення апеляційного суду від 22.11.2012 року виконано в повному обсязі, що стверджується платіжними дорученнями. Комунальне підприємство Житловий ремонтно-експлуатаційний район № 4 немає заборгованості перед позивачем [PERSON] з виплати заробітної плати. Крім того зазначає, що оскільки рішення апеляційного суду від 22 листопада 2012 року набуло законної сили 22 листопада 2012 року, тому позивач [PERSON] має право на відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 22 листопада 2012 року тобто з дня набрання рішенням законної сили по день подання позову до суду 04 січня 2013 року в сумі 6328 гривень 50 копійок і в цій частині не заперечують проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено по справі, [PERSON] на підставі укладеного контракту від 11 листопада 2010 року по 11 листопада 2011 року, який продовжено на підставі додаткової угоди № 1 від 11.11.2011року до 11.11.2012 року з Ужгородською міською радою перебував у трудових відносинах на посаді директора [PERSON] підприємства Житловий ремонтно-експлуатаційний район № 4/а.с. 16-17/. Судом встановлено, що розпорядженням міського голови Ужгородської міської ради від 21.05.2012 року за № 149 звільнено [PERSON] з посади директора [PERSON] підприємства Житловий ремонтно-експлуатаційний район № 4 з 21.05.2012 року з підстав, передбачених п.1 ст. 36 КЗпП України./а.с. 12/ Як встановлено судом, рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 22.11.2012 року з [PERSON] підприємства Житловий ремонтно-експлуатаційний район № 4 на користь позивача [PERSON] стягнуто 16 844,01 грн. заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 21.05.2012 по 29.08.2012 у розмірі 14 977,45грн. та недоплачену компенсацію втрат частини заробітної плати узвязку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у розмірі 47,82 гривень./а.с. 6-11/ Поясненнями представника відповідача в судовому засіданні стверджено, що рішення апеляційного суду Закарпатської області від 22.11.2012 року виконано. Вказані обставини стверджуються постановою державного виконавця Стропко Л.Л. про закінчення виконавчого провадження від 31.01.2013 року,згідно якого рішення апеляційного суду Закарпатської області від 22.11.2012 року фактично виконано. Крім того, вказані обставини стверджуються приєднаними до матеріалів справи розпорядженнями державного виконавця від 15.01.2013р., від 17.01.2013р., від 21.01.2013 р., від 22.01.2013р., від 24.01.2013 року по виконачвому провадженню за№ 6-35779831/13 згідно яких грошові кошти, що надходили на рахунок при примусовому виконанні виконавчого листа з [PERSON] підприємства Житловий ремонтно-експлуатаційний район № 4 перераховувались на користь позивача [PERSON] Заперечуючи проти збільшених позовних вимог, представник відповідача вказує на те, що 18.01.2013 року вони провели фактичний розрахунок з позивачем [PERSON], на підтвердження чого надала суду платіжні доручення про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості та розпорядження державного виконавця. Відповідно до платіжного доручення за № 842 від 23.01.2013 року був проведений останній розрахунок в сумі 40 гривень з позивачем [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого листа за рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 22.11.2012 року, згідно якого призначення платежу погашення заборгованості по постанові від 21.12.2012р. Ці ж обставини стверджуються розпорядженням державного виконавця від 24.01.2013 року по виконавчому провадженню за № 6-35779831/13, згідно якого грошові кошти в сумі 40 гривень, що надійшли 23 січня 2013 року на рахунок при примусовому виконанні виконавчого листа від 22.12.2012 року, перераховані на користь [PERSON] згідно виконавчого документа. Таким чином, твердження представника відповідача про те , що 18.01.2013 року з позивачем [PERSON] був проведений остаточний фактичний розрахунок по заробітній платі не находять свого підтвердження . Відповідно до положення ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищаеться законом. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства,установи,організації проводиться в день звільнення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки передбачені ст. 116 КзпП України, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці розяснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини , встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 22.11.2012 року, що набрало законної сили встановлено, що середньоденна заробітна плата за 1 робочий день позивача [PERSON] дорівнює 210,95 гривень. Оскільки, рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 22.11.2012 року з [PERSON] підприємства Житловий ремонтно-експлуатаційний район № 4 на користь позивача [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 21.05.2012р. по 29.08.2012 рік, а належними та допустимими доказами доведено, що відповідач провів повний фактичний розрахунок з позивачем 23.01.2013 року, тому загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, починаючи з 30.08.2012 року по 23.01.2013 року, становить 21 727,85 гривень. ( 210,95 * 103 робочих дня = 21 727,85 гривень) На підставі викладеного суд вважає, що позивач належними і допустимими доказами довів те, що відповідач в порядку ст. 117 КЗпП України зобовязаний виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку , починаючи з 30.08.2012 року . Таким чином, враховуючи те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку,\~ що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial