Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-23 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~До суду з позовом про визнання частково недійсним договору купівлі - продажу квартири, про визнання покупцем за договором купівлі - продажу квартири, про визнання права власності на 1/3 частину квартири звернулася [PERSON] , яка вказала, що з \~1990 року по 1997 рік вона проживала разом з батьками в квартирі [ADDRESS] . Дана квартира належала позивачці та її батькам \~\~на праві спільної часткової власності (у рівних частках). У 1997 році \~\~батьки позивачки \~з метою поліпшення житлових умов вирішили продати вищезгадану квартиру і купити комфортабельніше житло. У зв`язку з тим, що за станом на 1997 рік позивачка \~була малолітній дитиною, \~батьки звернулися до Суворовської районної адміністрації виконкому Одеської міської Ради народних депутатів із заявою про дачу Радою опіки та піклування дозволу на продаж квартири \~\~\~і покупки нової квартири. Розпорядженням №751P від 13 серпня 1997 року Суворовська районна адміністрація виконкому Одеської міської Ради народних депутатів дала згоду на продаж 1/3 частини квартири, що належала позивачці, за умови придбання на її ім`я аналогічної частини в квартирі, що знов покупається. 11 вересня 1997 року згідно договору купівлі-продажу №18929, зареєстрованому на Одеської \~товарній біржі, реєстраційний №18929 від 11.09.1997 року, квартира [ADDRESS] була продана за 16650 гривень. На виручені грошові кошти, частина яких належала позивачці, \~батьки придбали квартиру [ADDRESS] згідно з договором купівлі-продажу №97/0544, \~зареєстрованим 03 жовтня 1997 року на Одеській універсальній товарній біржі GIP, реєстраційний №97/0544 від 03.10. 1997 року. Квартира \~\~була придбана за 22000 гривень і зареєстрована 03.11.1997 року за [PERSON] , \~ [PERSON] на праві приватної власності. Відповідачі у справі - \~\~батьки позивачки , грубо порушили її права - \~\~не включивши її \~в список покупців даної квартири, та порушили умови придбання \~\~квартири, які були відображені в розпорядженні №751Р від 13 серпня 1997 року Суворовській районній адміністрації виконкому Одеської міської Ради народних депутатів. Про порушення \~\~прав на спірну квартиру позивачка дізналася \~\~\~в липні 2011 року від своєї мами [PERSON] , \~У зв`язку з цим позивачка просить \~\~поновити її \~строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, визнати \~договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , зареєстрований З жовтня 1997 року на Одеський Універсальній біржі GIP, реєстраційний номер № 97/0544 від 3 жовтня 1997 року, реєстраційний №97/0544 від 03.10.1997 року, недійсним в частині не вказівки одним з покупців квартири [PERSON] , визнати за \~\~ [PERSON] , право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Позивач \~\~в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову. \~ \~\~\~\~Відповідачі \~\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] \~в судове засідання не з`явилися, згідно наданої заяви \~позов визнали та не заперечували проти його \~\~задоволення, просять розглядати справу та прийняти рішення у їх відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. \~ Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, \~вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивачці та її батькам: відповідачам у справі на праві спільної власності належала \~\~квартира [ADDRESS] , загальною площею 44,80 кв.м, житловою площею 17,6 кв.м. 11 вересня 1997 р. [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON] та [PERSON] , \~за дозволом органу опіки та піклування, \~\~продали вказану квартиру на підставі договору купівлі-продажу № 18929 зареєстрованому на Одеської \~товарній біржі \~за 16650,00 гривень (а.с. 6-7, 211-225). 03.10.1997 р. [PERSON] \~\~\~та [PERSON] як покупці \~\~та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] \~\~як продавці спірної трьокімнатної квартири [ADDRESS] , \~загальною площею 72,9 кв.м, житловою площею 39,8 кв.м уклали договір її купівлі-продажу за 22000.00. (а.с. 8-9). Вказана спірна квартира зареєстрована КП «ОМБТІ та РОН`на праві власності за [PERSON] \~\~\~та [PERSON] , запис у реєстровій книзі №1678-стр.36-кн.245 пр.. (а.с. 9 об.). Таким чином, права та обовязки сторін, зокрема, позивачки та відповідачів як членів її сімї: її батьків щодо спірного нерухомого майна: квартири [ADDRESS] виникли, враховуючи час придбання вказаного майна, у 1997 р. Матеріалами справи встановлено і сторонами не заперечується, що квартира [ADDRESS] , як така, що передана при приватизації державного житлового фонду належала позивачці та її батькам: відповідачам у справі на праві спільної сумісної власності (стаття 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Згідно з вимогами статті 79 КпШС «Спільна власність батьків і дітей», який діяв під час виникнення спірних правовідносин сторін, правовідносини батьків і дітей щодо спільної власності, у разі її виникнення, регулюються на загальних підставах, тобто ЦК 1963 р. і Законом України «Про власність». Так, у сенсі частини 1 статті 17 Закону України «Про власність» (далі Закон) майно, придбане внаслідок спільних коштів членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Зазначена норма матеріального закону, який діяв на час виникнення правовідносин, узгоджується із положеннями частини 4 статті 368 ЦК 2003 р., відповідно до яких майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Порушуючи питання про визнання договору купівлі-продажу спірної квартири [ADDRESS] частково недійсним щодо покупця, позивачка посилалася саме на те, що спірне нерухоме майно придбане внаслідок спільних коштів членів сім`ї: її батьків та самої позивачки, отриманих від продажу попередньої квартири, цей правочин вчинено за належні і їй гроші, тобто, враховуючи вищевказані положення частини 1 статті 17 Закону та частини 4 статті 368 ЦК 2003 р., обставини щодо виникнення (створення) спільної власності на спірну квартиру. Як свідчать матеріали справи, спірна квартира була придбана за грошові кошти, отримані після продажу попередньої квартири, що належала позивачці та її батькам на праві спільної часткової власності. Створення позивачкою та її батьками як членами сім`ї, з урахуванням вищевказаних норм матеріального закону, спільної сумісної власності на спірну квартиру [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 03.10.1997 р. підтверджується як фактичними обставинами: безпосереднім після продажу квартири придбанням спірної квартири, відсутністю доказів будь-яких інших на той час доходів сторін, так і поясненнями відповідачки [PERSON] .Дю, що спірну квартиру було придбано за кошти, отримані від продажу попередньої квартири. Вказана сукупність доказів, у їх взаємозв`язку, виходячи із вищезазначених положень матеріального закону, зокрема, частини 1 статті 17 Закону України «Про власність», що діяв під час виникнення правовідносин, підтверджує обґрунтованість доводів позивачки про створення спільної власності на нерухоме майно. Оспорюваний позивачкою в частині покупця 1/3 частки квартири правочин, який визначає покупцем лише відповідачів, не може бути визнано таким, котрий із законних підстав, як то передбачає частина 4 статті 368 ЦК, встановлює «інше»: тобто можливість на певних умовах відсутності спільної сумісної власності, оскільки у такому випадку порушуються вимоги частини 1 статті 48 ЦК 1963 р., а саме матиме місце порушення (ущемлення) майнових прав неповнолітньої дитини: позивачки, що неприпустимо. Але зазначений правочин у його існуючій редакції порушує майнові права позивачки, зважаючи на таке. Так, договір купівлі-продажу спірного майна був укладений без урахування її майнових прав як малолітньої на той час особи, оскільки, як вбачається із самого змісту договору, відповідачі як покупці діяли лише від власного імені, а від імені та в інтересах позивачки правочин всупереч вимогам частини 1 статті 14 ЦК 1963 р. не укладався. Як слід, зважаючи на положення частини 1 статті 48 ЦК 1963 р., вказаний правочин необхідно визнати недійсним як такий, що не відповідає вимогам закону, що узгоджується з положеннями частини 6 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК 2003 р. Таким чином, суд \~вважає можливим визнати правочин недійсним, перевести права покупця та визнати право власності позивачки з конкретним визначенням ідеальної частки позивачки: у частині 1/3 частки спірної квартири, враховуючи принцип рівність часток у такому майні, оскільки, у сенсі положень статті 370 Цивільного кодексу України, відсутня пряма законодавча заборона зазначення розміру часток у майні, що є у спільній сумісній власності до виділу або поділу такого майна, навпаки, із вказаної норми матеріального закону непрямо випливає вказана можливість. Про наявність такої можливості свідчить і буквальний зміст частини 2 статті 370 ЦК, відповідно до якої до виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності може існувати рішення суду про конкретний розмір частки кожного із співвласників. У власності відповідачів [PERSON] \~\~\~та [PERSON] необхідно залишити по 1/3 часток за кожним \~\~\~спірної квартири. Щодо пропущення позивачкою позовної давності у зв`язку із зверненням її до суду більш ніж за 3 роки після досягнення нею повноліття, суд вважає за необхідним його поновити оскільки по-перше про \~порушення свого права вона дізналася лише в липні 2011 року, а по-друге \~\~позивачка, яка стала повнолітньою особою 07.10.2008 р. (а.с. 216), звернулася до суду з позовом 11.07.2011 р. (а.с. 3).

Outcome: approved