Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-06 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] про реальний розподіл будинку і земельної ділянки по [ADDRESS] . В своїй заяві позивачі послалися на рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 03.06.2010 року, згідно якого за ними визнано право приватної власності на 1/5 частину згаданого будинковолодіння. Зазначили, що добровільно вирішити питання розподілу відповідач не бажає. Згодом уточнили свої позовні вимоги, згідно яких бажали провести реальний розподіл нерухомого майна із виділенням їм 2/5 частки у ньому, із залишенням [PERSON] решти - 3/5 частки. Відповідач [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву від 29.03.2012 року та позовну заяву про уточнення позовних вимог по зустрічному позові від 08.05.2012 року, в яких просив суд об`єднати їх в одне провадження з первісним позовом. Відтак, згідно ухвали судового засідання від 27 вересня 2012 року, судом було прийнято до спільного розгляду частину зустрічних позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на цілий спірний будинок з часткою 1/1; про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 5000грн.(згодом збільшено до 10000 грн.) моральної шкоди; про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 5000грн.(згодом збільшено до 10000 грн.) моральної шкоди; та про стягнення судових витрат. В процесі розгляду справи до участі в її розгляді було залучено судом [PERSON] як третю особу, а [PERSON] , як співвідповідача за первісним позовом. В судовому засіданні [PERSON] в своїх поясненнях крім підстав викладених у позовній заяві, додатково нічого не зазначила, заявивши що бажає провести реальний розподіл будинковолодіння. [PERSON] - в судове засідання не з`явилася, забезпечила явку свого представника - [PERSON] , який зазначив, що [PERSON] незаконно під час судових засідань подарував будинок доньці. Через тиждень - продав його колезі [PERSON] , з яким вступив у зговір. Просив задоволити позов, щоб [PERSON] мала де жити. [PERSON] в судовому засіданні нічого не пояснював. [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення первісного позову, з підстав, наведених в письмових запереченнях [PERSON] та підтримав зустрічні позовні вимоги останнього. Зазначив, що просить суд при ухвалення рішення по справі прийняти до уваги висновки рішення апеляційного суду від 03.06.2010 року. Додав, що є усі підстави визнати за [PERSON] право власності на ціле спірне будинковолодіння. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив продовжити розгляд справи без її участі. Заслухавши думки сторін та представника за первісним і зустрічним позовами, суд встановив, що згідно рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 03.06.2010 року, за [PERSON] та її доньками [PERSON] та [PERSON] визнано право власності по 1/5 частки кожного на будинковолодіння по [ADDRESS] . В зв`язку з цим двоє із зазначених осіб звернулися до суду про реальний виділ їм 2/5 частини вищезгаданого нерухомого майна. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У вищезгаданому рішенні суду апеляційної інстанції встановлено зокрема, що [PERSON] є добросовісним набувачем і вимоги позивачів за зустрічним позовом спрямовані на повернення їм відчуженого майна. Тобто, після визнання недійсним першого правочину(договору дарування)вбачається вірним заявлення віндикаційного позову на витребування майна з чужого незаконного володіння…, який позивачами… не заявлявся. А отже, у суду не було правових підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу. Як наслідок, у визнанні недійсним договору купівлі-продажу від 27 жовтня 2008 року - відмовлено. Зважаючи на таку мотивацію та висновки рішення апеляційного суду, - відсутні підстави для задоволення первісного позову та реального розподілу спірного майна, питання про витребування якого з чужого незаконного володіння, перед тим, судом не вирішувалося. З приводу заявлених вимог зустрічного позову про стягнення з [PERSON] та [PERSON] моральної шкоди у розмірі 10000 гривень з кожного, то підстави з яких заявлені ці вимоги не узгоджуються з вимогами Закону. Зокрема, голослівними є твердження [PERSON] , щодо використання [PERSON] та [PERSON] «протиправних дій службових осіб Дрогобицького БТІ», адже ці дані не підтверджені відповідними належними доказами по справі. Крім того, згідно ст.16 ч.1 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким правом [PERSON] та [PERSON] власне і скористались, а от вже подання зустрічного позову законодавець, згідно ст. 123 ЦПК України, визначає як право, а не обов`язок особи. Крім того, реалізація позивачами свого права на звернення до суду жодним чином не може розглядатися як «незаконні дії щодо незаконного заволодіння нерухомим майном». Разом з тим, при розгляді справи [PERSON] не було доведено втрату поваги до себе, престижу та ділової репутації; розповсюдження серед односельців неправдивої та недостовірної інформації, не вказано якої саме. За таких обставин позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з [PERSON] та [PERSON] , не підлягають задоволенню за їх безпідставність та недоведеністю. Разом з тим, оскільки право власності [PERSON] на це спірне нерухоме майно за договором купівлі-продажу не визнається та оспорюється, - то наявні підстави для визнання за ним цього права згідно норми ст. 392 ЦК України, та відповідно, задоволення зустрічного позову в цій частині. При цьому, з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути судові витрати по справі сплачені та документально підтверджені [PERSON] .

Outcome: dismissed