Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-21 00:00:00

24.04.13 року цей позов заявлено до суду. Під час розгляду справи представник позивача позов підтримав повністю та пояснив, що відповідач порушує умови договору, що полягає у тому, що має заборгованість по сплаті орендної плати, не уклав договору щодо оренди водного об»єкту та гідроспоруди, не утримує орендовану земельну ділянку у належному санітарному стані не використовує орендовану земельну ділянку не за призначенням, що передбачено договором. Вказані обставини підтверджуються договором оренди, повідомленнями Кулизької сільської ради про заборгованість по орендній платі, актами Державної СЕС, актом обстеження Державним агентством водного господарства України. Відповідач позову не визнав та пояснив, що суб»єктом підприємницької діяльності він не зареєстрований. Після укладення договору оренди земельної ділянки з водним об»єктом він займався господарською діяльністю, однак товарної риби не виловлював та не продавав. З 2009 року його почали перевіряти різні служби та вимагати розірвати договір оренди та він зрозумів, що ця земельна ділянка та ставок комусь потрібен, а тому у нього намагаються його відібрати. Після цього він припинив вирощувати рибу та сплачувати орендну плату, розмір якої підвищили незаконно. Відповідач щодо неналежного санітарного стану водойми та самої земельної ділянки пояснив, що при перевірці дійсно було виявлено декілька поліетиленових пляшок на водоймі та на березі, однак він все прибрав. Вимог перевірки Державної СЕС він не виконав, так як вважає, що перевірки є незаконні. З»ясувавши позиції сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов слід задовільнити з таких підстав. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються: - ст. 792 ЦК України, відповідно до якої за договором оренди земельної ділянки наймодавець зобов»язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату; - ст.ст. 4, 5, 6, 13 ЗУ « Про оренду землі», відповідно до яких орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування; орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою; орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України;договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. - ст. 96 ЗК України, відповідно до якої землекористувачі зобов'язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; Під час розгляду справи встановлено, що між сторонами 02.09.2004 року було укладено договір оренди земельної ділянки та гідроспоруди строком на 20 років, предметом якого є ведення товарного сільськогосподарського виробництва (риборозведення), що підтверджується договором ( а.с.5-6), актом приймання- передачі (а.с. 9), що відповідає вимогам ст. 792 ЦК України та ст. 4,5,6 ЗУ « Про оренду землі». Представником позивача у судовому засіданні доведено, чого не заперечив та не спростував відповідач, що він порушує умови договору оренди в частині використання орендованої земельної ділянки за цільовим призначення, недотримання законодавства про охорону довкілля та сплаті орендної плати, що підтверджується актами перевірки дотримання санітарного законодавства (а.с. 25, 26), повідомленням Кулизької сільської ради про заборгованість по орендній платі за період 2009-2012 роки в сумі 2117, 81 грн. ( а.с. 23). Нецільове використання земельної ділянки, пояснив представник позивача, полягає у тому, що відповідач у порушення п.1; 14; 15 умов Договору не займається веденням товарного сільськогосподарського виробництва (риборозведенням), що підтверджується відсутністю реєстрації його як суб»єкта підприємницької діяльності (а.с. 35). Отже, надані позивачем та досліджені у судовому засіданні докази підтверджують те, що відповідач у справі порушує вимоги ст. 96 ЗК України ст. 13 ЗУ « Про оренду землі», та п.п. 1; 9; 11; 14; 15 Договору оренди, а саме не забезпечує використання землі за цільовим призначенням, не утримує орендовану земельну ділянку у належному санітарному стані, не сплачує своєчасно орендну плату, не надає своєчасно до відповідних органів дані про стан і використання землі, що є підставою для розірвання вказаного договору, відповідно до п.35 Договору та ст. 32 ЗУ « Про оренду землі», відповідно до якої на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням згідно з договором оренди; не дотримання екологічної безпеки, несвоєчасного внесення орендної плати, якщо орендар не приступив до використання земельної ділянки. Доводи відповідача щодо невизнання позову суд оцінює критично, так як доказів на їх підтвердження не надано та такі доводи не спростовують доказів наданих представником позивача. Позивач порушує питання про зобов»язання відповідача у семиденний термін з дня набрання законної сили рішенням повернути земельну ділянку, однак таких строків законом не передбачено, а тому в частині вказаного строку у задоволенні позову слід відмовити, зобов»язавши відповідача повернути орендовану земельну ділянку на вимогу позивача. На підставі ст. 792 ЦК України, ст.ст. 4,5,6,13, 32 ЗУ « Про оренду землі, ст. 96 ЗК України та

Outcome: dismissed