Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2001 року, спільне життя у них не склалося і шлюб між ними був розірваний 25 квітня 2012 року, від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Вказує, що під час спільного сумісного проживання ними набуто за спільні кошти нерухоме майно : квартиру [ADDRESS] , вартість якої становила 35\\~000 грн. на підставі договору купівлі-продажу від 24.12.2004 року та гараж, який був придбаний в 2006 році вартістю 1000,0 гривен, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позивачка вказує, що проживаючи однією сім`єю, вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство і на спільні кошти придбали : стінку 2004 р. 450 грн.; телевізор 2004 р. 1000,0 грн.; диван 24 р. 1200,0 грн.; DVD-плеєр 2005 р. 450 грн.; холодильник 2006 р. 2000 грн.; ноутбук 2008 р. 5\\~500 грн.; пральну машину 2008 р. 2\\~000,0 грн., це майно знаходиться по [ADDRESS] . Вказує, що оскільки ніякого договору про набуте майно між ними не було, воно належить кожному з них у рівних частках, тобто по ? частині кожному. В зв`язку із викладеними обставинами позивачка просила поділити майно, набуте нею за час шлюбу з [PERSON] , виділивши їй : пральну машину 2008 р. 2000,0 грн., холодильник 2006 р. 2\\~000,0 грн., телевізор 2004 р. 1000,0 грн., DVD-плеєр 2005 р. 450 грн., на загальну суму 5\\~450,0 гривен, а йому: ноутбук- 2008 р. 5\\~500,0 грн., стінку 2004 р. 450 грн., диван 2004 р. -1\\~200,0 грн. на загальну суму 7\\~150,0 грн.; визнати за нею право власності на 14/100 частин квартири [ADDRESS] ; визнати за нею право власності на ? частину гаража, що знаходиться по [ADDRESS] . [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно договору купівлі-продажу частини квартири від 24.12.2004 року ними було придбано 28/100 частин квартири [ADDRESS] і ця кімната належить сторонам в рівних частинах по 14/100 квартири кожному; право власності [PERSON] на 14/100 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Ірпінською нотаріальною конторою 24.12.2004 року під реєстровим номером № 1-6826ю, засвідчується довідкою Ірпінського БТІ № 386 від 04.04.2012 року. Також вказує, що жодного гаражу чи іншого нерухомого майна, окрім згаданої кімнати, за час шлюбу у власності подружжя не було. Позивач також вказує, що стінка, телевізор, диван, пральна машина, ноутбук та DVD-плеєр дійсно були придбані під час шлюбу; однак холодильник Daewoo (модель FR-251) був придбаний на його особисті кошти, які були подаровані йому співробітниками наприкінці зими 2007 року і холодильник був придбаний навесні 2007 року, а не у 2006 році, як вказує [PERSON] , тому холодильник не є спільним сумісним майном сторін. Позивач також вказує, що кімната, яка була предметом Договору купівлі-продажу частини квартири від 24.12.2004 року була придбана за кошти, які він отримав за Договором позики № 18 від 05.11.2004 року, укладеного між ним та Дочірньою фірмою Галь-Дженералтранс. Згідно умов цього договору йому була надана позика у розмірі 42\\~500,0 гривен на поліпшення житлових умов, у відповідності до даного договору позика повертається шляхом відрахування із його заробітної плати. Станом на 20.07.2012 року заборгованість за договором позики становить 3\\~000,0 гривен. Крім цього 19.10.2007 року він, перебуваючи у шлюбі з [PERSON] , в зв`язку зі складним фінансовим становищем сім`ї, зокрема виникненням проблем зі станом здоров`я у [PERSON] , яка потребувала необхідного лікування, оформив кредитну картку VISA Classic в Ірпінському відділенні ПАТ Дельта банк; згідно виписки по рахунку приватного клієнта № 381095-2012/0716 від 16.07.2012 року останній раз кошти з неї були зняті 27.09.2011 року за час дійсності шлюбу та спільного проживання; станом на 16.07.2012 року борг за даною кредитною карткою становить 10\\~314,62 грн. Також позивач вказує, що [PERSON] зобов`язана нести витрати, необхідні для збереженості майна, а також мусить вживати усіх заходів, пов`язаних із забезпеченням належного його стану. У зв`язку з тим , що [PERSON] з листопада 2011 року фактично не проживає в кімнаті за адресою [ADDRESS] , житлово-комунальні послуги в повному обсязі оплачуються ним; за період з листопада 2011 року по липень 2012 року включно ним було сплачено кошти в сумі 2\\~498,15 гривен. Вважає, що [PERSON] зобов`язана сплатити йому за договором позики № 18 від 05.11.2004 року 1500,0 гривен, за кредитною карткою VISA Classic, виданою Ірпінським відділенням ПАТ Дельта Банк 5\\~157,31 грн.; за житлово-комунальні послуги за період з листопада 2011 року по липень 2012 року включно 1\\~249,07 грн. В зв`язку із викладеними обставинами позивач просив поділити майно, яке належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] наступним чином: [PERSON] ноутбук Samsung NP-R (NP-R60XE03/SEK ), стінку; [PERSON] : пральну машинку Indesit Wisl 86( IT) V, телевізор Start 2166АР, DVD-плеєр , диван; залишити холодильник Daewoo (модель FR-251) [PERSON] , придбаний ним навесні 2007 року , як майно, що належить йому на праві особистої приватної власності; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 7\\~906,38 грн.; зобов`язати [PERSON] щомісяця оплачувати житлово-комунальні послуги за кімнату, придбану за договором купівлі-продажу, посвідченого Ірпінською нотаріальною конторою 24.12.2004 р. під реєстровим номером № 1-6826ю у розмірі 50% від сум, вказаних у квитанціях комунальних служб та підприємств; судові витрати покласти на відповідачку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Зустрічний позов [PERSON] не визнала, суду пояснила, що на гараж немає документів, але він був придбаний ними під час шлюбу. Холодильник також був придбаний ними в період шлюбу; за комунальні послуги вона не сплачує, оскільки відповідач вигнав її з квартири і вона нею не користується, в квартирі проживає його нова дружина. Пояснила, що вона визнає, що договір позики укладений під час шлюбу і ці гроші були витрачені на поліпшення житлових умов , вони придбали спірну квартиру; також визнає, що нерухоме майно, а саме стінка, телевізор, диван, пральна машина, ноутбук, холодильник та DVD-плеєр були придбані під час шлюбу. Пояснила, що з кредитної картки було витрачено близько 2\\~000 гривен на її лікування, картка була оформлена під час шлюбу. Просила відмовити в задоволенні зустрічного позову. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов [PERSON] не визнали, відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] суду пояснили, що холодильник відповідачем був придбаний під час шлюбу з [PERSON] , але за свої особисті кошти, які йому подарували, однак доказів на підтвердження цього він надати не може. Пояснив, що він визнає, що стінка, телевізор, диван, пральна машина, ноутбук та DVD-плеєр були придбані ними в період шлюбу та визнає вартість цих речей, яку вказала в своїй позовній заяві позивачка. Кошти з кредитної картки витрачали на лікування дружини. Просив виділити йому майно, а саме пральну машинку, телевізор, DVD-плеєр , диван та залишити йому холодильник. Просили в позові [PERSON] відмовити. Зустрічний позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у зустрічній позовній заяві, просили зустрічний позов задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 28 квітня 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний у встановленому законом порядку 25 квітня 2012 року. За час шлюбу ними було придбано рухоме майно, а саме : стінку 2004 р. 450 грн.; телевізор 2004 р. 1000,0 грн.; диван 2004 р. 1200,0 грн.; DVD-плеєр 2005 р. 450 грн.; холодильник 2006 р. 2000 грн.; ноутбук 2008 р. 5\\~500 грн.; пральну машину 2008 р. 2\\~000,0 грн. Дані обставини визнаються сторонами і відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. В судовому засіданні також встановлено, що позивачка та відповідач 24 грудня 2004 року придбали в рівних частинах кожний 28/100 частин квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу частини квартири від 24.12.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Запісочною О.А., зареєстровано в реєстрі за № 1-6826. Встановлено, що 05 листопада 2004 року між Дочірною фірмою Галь-Дженералтранс та [PERSON] було укладено договір позики № 18, відповідно до якого позикодавець зобов`язується надати позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 42\\~000,0 гривен, а останній зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів, позика надається позичальнику на безпроцентній (безвідплатній) основі , відсотки за користування позикою або інше відшкодування позичальнику не виплачується, мета надання позики - поліпшення житлових умов; строк надання позики позичальнику з 01 січня 2005 року по 01 лютого 2013 року. Встановлено, що кошти, отримані за договором позики, були витрачені сторонами на придбання 28/100 частин квартири [ADDRESS] , що визнається сторонами і відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки Дочірньої фірми Галь-Дженералтранс від 20 липня 2012 року № 57-07/12 на дату надання цієї довідки позичальник повернув 39\\~500,0 гривен, залишок до повернення за договором позики № 18 від 05.11.2004 року станом на 20 липня 2012 року становить 3\\~000,0 гривен. Встановлено, що 19.10.2007 року [PERSON] , перебуваючи у шлюбі з [PERSON] , оформив кредитну картку VISA Classic в Ірпінському відділенні ПАТ Дельта банк; згідно виписки по рахунку приватного клієнта № 381095-2012/0716 від 16.07.2012 року останній раз кошти з неї були зняті 27.09.2011 року; станом на 16.07.2012 року борг за даною кредитною карткою становить 10\\~314,62 грн. В судовому засіданні встановлено, що згідно листа КП КОР Ірпінське бюро технічної інвентаризації від 22 серпня 2012 року № 850 відповідно до інвентаризаційної справи бюро на будинок за [ADDRESS] право приватної часткової власності зареєстровано, зокрема, за [PERSON] (14/100 частин) згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори за № 1-6826 від 24.12.2004 року; за [PERSON] (14/100 частин) згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори за № 1-6826 від 24.12.2004 року. Наведені обставини підтверджуються поясненнями сторін, копіями свідоцтва про розірвання шлюбу, паспортів, договору купівлі-продажу частини квартири від 24.12.2004 року, \\~договору позики № 18 від 05.11.2004 року, довідки Дочірньої фірми Галь-Дженералтранс від 20 липня 2012 року № 57-07/12, випискою по рахунку, листом КП КОР Ірпінське бюро технічної інвентаризації від 22 серпня 2012 року № 850, іншими матеріалами справи. У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ст. 69 СК України дружина чоловік мають право на поділ майна, що належать їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд вважає, що в судовому засіданні беззаперечно встановлено та визнається сторонами, що під час шлюбу ними було набуто спільне рухоме майно, а саме стінку вартістю 450 грн.; телевізор вартістю 1000,0 грн.; диван вартістю 1200,0 грн.; DVD-плеєр вартістю 450 грн.; холодильник \\~вартістю 2000 грн.; ноутбук \\~вартістю 5\\~500 грн.; пральну машину вартістю 2\\~000,0 грн. Дані обставини та вартість майна визнані сторонами в судовому засіданні та відповідно до ст.. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. За таких обставин суд дійшов висновку, що слід поділити між [PERSON] та [PERSON] вищезазначене рухоме майно по варіанту, запропонованому позивачкою, що не порушує прав відповідача [PERSON] . Що стосується позовних вимог позивачки [PERSON] про визнання за нею право власності на 14/100 частин квартири [ADDRESS] та визнання за нею право власності на ? частину гаража, що знаходиться по [ADDRESS] , суд вважає, що дані позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 372 ЦК України майно, що у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з договору купівлі-продажу частини квартири від 24.12.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області Запісочною О.А., зареєстровано в реєстрі за № 1-6826 [PERSON] , [PERSON] купили в рівних частинах кожний 28/100 частин квартири [ADDRESS] ; з листа КП КОР Ірпінське бюро технічної інвентаризації від 22 серпня 2012 року № 850 вбачається, що відповідно до інвентаризаційної справи бюро на будинок за [ADDRESS] право приватної часткової власності зареєстровано, зокрема, за [PERSON] (14/100 частин) згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори за № 1-6826 від 24.12.2004 року; за [PERSON] (14/100 частин) згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори за № 1-6826 від 24.12.2004 року. Таким чином за позивачкою [PERSON] в КП КОР Ірпінське бюро технічної інвентаризації вже зареєстровано право власності на 14/100 частин квартири [ADDRESS] , а тому відсутні підстави для повторного визнання за нею права власності на вказану частину квартиру. Суд також вважає, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження позовні вимоги позивачки про те, що нею та відповідачем під час шлюбу було придбано гараж за адресою [ADDRESS] , жодних доказів на підтвердження зазначених обставин суду надано не було, а тому позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягає. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволенню не підлягає, виходячи із наступного. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду із даним позовом, просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 7\\~906,38 грн., а саме за договором позики № 18 від 05.11.2004 року 1500,0 гривен, за кредитною карткою VISA Classic, виданою Ірпінським відділенням ПАТ Дельта Банк 5\\~157,31 грн.; за житлово-комунальні послуги за період з листопада 2011 року по липень 2012 року включно 1\\~249,07 грн. Суд відмовляє в задоволенні зістручного позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, сплачених за договором позики та за кредитним договором, оскільки позивачем залишились недоведеними обставини того, що ним на проведення зазначених платежів було залучено особисті кошти. Також суд вважає недоведеними вимоги позивача по зустрічному позову [PERSON] про стягнення з відповідачки [PERSON] коштів за житлово-комунальні послуги за період з листопада 2011 року по липень 2012 року включно в сумі 1\\~249,07 грн., оскільки жодних доказів на підтвердження сплати позивачем [PERSON] коштів за житлово-комунальні послуги за зазначений період суду надано не було. Не підлягають задоволенню також вимоги [PERSON] про зобов`язання [PERSON] щомісяця оплачувати житлово-комунальні послуги за кімнату, придбану за договором купівлі-продажу, посвідченого Ірпінською нотаріальною конторою 24.12.2004 р. під реєстровим номером № 1-6826ю у розмірі 50% від сум, вказаних у квитанціях комунальних служб та підприємств, оскільки такий обов`язок покладений на неї законом, не виконання нею цього обов`язку не підтверджено належними доказами, а тому підстав для задоволення даних позовних вимог суд не вбачає. Оскільки, як зазначено вище, суд дійшов висновку, що слід поділити між [PERSON] та [PERSON] вищезазначене рухоме майно по варіанту, запропонованому позивачкою, суд відмовляє [PERSON] у розподілі рухомого майна по варіанту, який був запропонований ним. При цьому суд вважає, що відповідачем [PERSON] не доведено в судовому засіданні, що холодильник було придбано ним за особисті кошти, оскільки будь-яких доказів на підтвердження цих обставин суду надано не було. Таким чином суд відмовляє [PERSON] у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування позовних вимог судом надано не було. На підставі ст. ст. 60-61, 63, 65, 69, 70, 71 СК України,

Outcome: partial