Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-22 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з березня 2006 по січень 2012 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 18 січня 2012 року шлюб розірваний. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина - [PERSON], [INFO]. Протягом спільного життя відповідач постійно, в присутності сина, провокувала сварки, висловлювалась нецензурними словами, принижувала гідність позивача, не доглядала за дитиною і житлом, неодноразово поверталася додому у стані алкогольного сп'яніння. Зазначені обставини негативно впливали на виховання дитини. Фактично спільне проживання було припинено 22 вересня 2011 року. [PERSON] без згоди батька [PERSON] забрала дитину з собою до своїх родичів за адресою: Харківська область, Харківський район, Учбове містечко Комуніст[ADDRESS]. Між позивачем та відповідачем згоди щодо визначення місця проживання дитини не досягнуто. [PERSON] не має змоги спілкуватися зі своєю дитиною [PERSON]. Бажання позивача брати участь у вихованні сина не приймається до уваги відповідачкою та її сім'єю. Дитина завжди одягнена в брудний одяг, недоглянута. За час знаходження з відповідачкою та її сім'єю дитина стала залякана, знервована, має поганий сон. [PERSON] отримує пенсію за вислугу років, яка значно вища за дохід відповідача, є постійне місце проживання - трикімнатна квартира. Позивач просив визначити місце проживання [PERSON], [INFO] з [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Представники позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги позивача підтримали. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації полягалась на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. З 25 березня 2006 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 18 січня 2012 року шлюб розірваний (а.с.6). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Як вбачається із матеріалів справи, обидва батьки дитини [PERSON] [PERSON] та [PERSON] за місцями проживання та роботи добре характеризуються, на обліку в наркологічному диспансері не перебувають, у двох задовільні умови житла для проживання в них дитини та обидва мають матеріальний дохід (а.с.12,13,15,26,61,62,67,68,69). Тобто, ніхто з батьків не має переважне право на виховання дитини але відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яким проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Суд відмовляючи у задоволенні вимог позивача, виходить із найкращого інтересу дитини [PERSON], [INFO], і вважає, що дитина повинна проживати разом з матір?ю.

Outcome: dismissed