Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-03 00:00:00

20 грудня 2011 року позивачі звернулись до суду із позовом до відповідачів про визнання угоди дійсною. В обґрунтування вимог посилаються на те, що 04 жовтня 2002 року між ними та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим № 7385. На даний час, маючи намір розпорядитись належним їм нерухомим майном, звернулися до нотаріуса, проте, їм було відмовлено у оформленні відповідної угоди у звязку із припиненням діяльності приватним нотаріусом [PERSON] та неможливістю підтвердити бланк договору від 04.10.2002 року. Просять визнати даний договір дійсним. Позивачі у судове засідання не прибули, надавши заяву із проханням розглянути справу у її відсутність, якою позовні вимоги підтримали, а також зазначили про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідачі, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибули з невідомих суду причин. Представник третьої особи у судове засідання не прибув, просив розглянути справу у його відсутність. Таким чином, за наявності письмової згоди позивачів вважає за можливе постановити рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 04 жовтня 2002 року між продавцями [PERSON] (на даний час - [PERSON]) [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з одного боку, та покупцями [PERSON] (на даний час - [PERSON]) [PERSON], [PERSON], [PERSON], з іншого, було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального кругу [PERSON] від 04 жовтня 2002 року за реєстровим № 7385, за яким останні прийняли нерухоме майно у власність та виплатили за нього певну грошову суму. Згідно із реєстраційним посвідченням, виданим МКП «Маріупольським БТІ» від 08.10.2002 року, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована на імя [PERSON], [PERSON] та [PERSON], реєстраційний № 39262. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно із ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідачі, не прибувши у судове засідання, не побажали реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, а отже не оспорюють факту укладення договору купівлі-продажу, передання у власність набувачів предмету договору та отримання натомість певної грошової суми. Разом із тим, спірний договір купівлі-продажу був укладений із дотриманням вимог щодо його письмової форми, нотаріального посвідчення, та зареєстровано у МКП «Маріупольське БТІ», який є органом державної реєстрації прав власності на нерухоме майно. Таким чином, в сенсі наведених норм та викладених обставин суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі ст.ст. 334, 657 ЦК України,

Outcome: approved