Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 05.01.2007 року між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір № 001-09260-050107, відповідно до умов якого, банк надав відповідачу кредит в сумі 1 184,70 грн., строком до 04.01.2009 року, зі сплатою 10 % річних за користування кредитом, а відповідачка зобов'язалась в зазначений термін повернути кредит, а також сплатити проценти за його користування. Однак, в порушення умов кредитного договору відповідачка належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання: не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, в зв'язку з чим станом на 14.12.2011 року виникла заборгованість з сумі 1 753,99 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 965,89 грн., заборгованість по відсоткам - 79,70 грн., комісія - 708,40 грн. В звязку з наведеним позивач просить стягнути на його користь з відповідачки заборгованість в сумі 1 753,99 грн. та судові витрати. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, не заперечує проти проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином про що свідчить розписка в матеріалах справи. Заяв, клопотань про розгляд справи без її участі не надала. Тому суд за згодою позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 05.01.2007 року між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір № 001-09260-050107. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 2.3, 3.1 кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит на придбання певного майна/послуг в сумі 1184,70 грн., строком до 04.01.2009 року, зі сплатою 10 % річних за користування кредитом, а відповідачка зобов'язалась щомісяця сплачувати платежі в строки, визначені договором, виконати своєчасно та в повному обсязі зобовязання за цим договором не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту. В порушення умов кредитного договору відповідачка не виконала взяті на себе зобов'язання та не повернула кредит і відсотки за користування ним у передбачений договором строк , в звязку з чим станом на 14.12.2011 року виникла заборгованість в сумі 1 753,99 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 965,89 грн., заборгованість по відсоткам - 79,70 грн., комісія - 708,40 грн. Відповідно пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавцю за договором про надання споживчого кредиту забороняється: вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від ЗО березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» , а саме положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", встановлено, що суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги* вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Стаття 256 ЦК України дає визначення поняття позовної давності, отже позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а статтею 257 загальну позовну давність встановлено тривалістю у три роки. Позивачі звернулись до суду з позовом 15 лютого 2012 року, строк позовної давності сплинув 04.01.2012 року. Позивачі не звертались до суду із заявою про поновлення строку для звернення до суду за захистом порушених прав, не надали жодного доказу на підтвердження поважності причин пропуску звернення до суду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed