Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу посилаючись на такі обставини. 17.04.2012 року вона позичила відповідачу 6430 гривень, які відповідач [PERSON] зобов,язалася повернути до кінця жовтня частками. На підтвердження укладеного договору позики відповідач надала їй розписку, в якій указаний графік повного погашення боргу за яким вбачається, що відповідач не внесла жодного платежу для погашення суми заборгованості. Ставка [PERSON] банку України складає 7,5%, утверждена Постановою [PERSON] банку України від 21.03.2012 року №102. Розмір заборгованості складає 6430 грн. Період нарахування процентів в період з 01.05.2012 року по 01.09.2012 року. Процент в розмірі 7,5% (482 грн. 25 коп.) від суми займу за кожний прострочений місяць складає 1929 грн. Позивач просить стягнути на її користь з відповідача заборгованість в розмірі 8359 грн., яка складається з розрахунку: 6430,00 грн.+проценти за кожний прострочений місяць , які складають 1929,00 грн.+ 8359,00 грн. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити, дав суду аналогічні пояснення по суті заявленого позову. Відповідач у судове засідання не з'явилася, заперечень проти позову суду не надала, про день слухання справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, про наслідки неявки була попереджена, у зв'язку з чим, з урахуванням згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши надані суду докази у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Борговий документ має підтверджувати дві обставини: по-перше, факт отримання боржником грошей або речей, рід та якість; по-друге, точно визначений строк повернення грошей або речей, а у разі його відсутності момент предявлення вимоги. Обовязковими реквізитами боргового документа є власноручний підпис боржника (позичальника), а факультативними дата, місце видачі, вказівка свідків тощо. Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такий самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений пред`явлення вимоги, позика моє бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 17.04.2012 року позивач позичила відповідачу 6430 гривень, які відповідач [PERSON] зобов,язалася повернути частками до кінця жовтня. На підтвердження укладеного договору позики відповідач надала позивачу розписку (а.с.3). До теперішнього часу борг не повернутий. Ці обставини не заперечувались відповідачем. За таких обставин, суд вважає доведеним факт укладення 17.04.2012 року договору позики на 6430 гривень між сторонами. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її корить проценти за кожний прострочений місяць, які складають 1929 грн. Будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів позивачкою не надано. Згідно положеннями статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів , їх розмір визначається на рівні облікової ставки [PERSON] України. Договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п,ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов,язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін. Надання коштів у позику, згідно із статтею 4 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, вважається фінансовою послугою. Відповідно до статті 5 вказаного Закону, фінансові послуги надаються фінансовими установами , а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами- підприємцями. Як вбачається з матеріалів справи, договір позики в даному випадку укладений між фізичними особами, на суму, яка не перевищує п,ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, не пов,язаний із здійсненням підприємницької діяльності жодною із сторін; розпискою не передбачувалась сплата процентів за користування позикою, тому суд вважає, що договір слід вважати безпроцентним, і підстави для стягнення процентів у данному випадку відсутні. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Законом та договором між сторонами не встановлена відповідальність про відшкодування процентів. За таких обставин суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задовольнити частково. Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial