Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-18 00:00:00

У серпні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначав, що 03.10.2008 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 559. З 18.01.2012 року проживання сторін однією сімєю фактично припинено. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем. Спільне життя між сторонами по справі не склалося через різні характери та погляди на життя, що призводило до суперечок і сварок. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам, позивач просив суд розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 03.10.2008 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 559. У судове засідання сторони не зявились. Надали суду заяви в яких просять суд розглядати справу у їх відсутності без фіксації судового процесу технічними засобами. Позивачка на позові наполягає, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З матеріалів справи вбачається, що 03.10.2008 року між сторонами по справі було укладено шлюб, який зареєстровано у Орджонікідзевському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 559. [PERSON] просив суд розірвати шлюб, посилаючись на те, що спільне життя і збереження шлюбу неможливе через виникнення між сторонами сварок та суперечок, а також з інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання та збереження сім'ї. Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved