Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Кредитної спілки "Спілка пенсіонерів України" в особі Філії "Запорізька обласна" Кредитної спілки "Спілка пенсіонерів України" про стягнення заборгованості за депозитним договором, в якому вказала, що 07.07.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений депозитний договір № ЗП-070708А про розміщення грошових коштів на внеску "Квартальний", на підставі якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 14000 грн. строком на 12 місяців з 07.07.2008 року по 07.07.2009 року, що є строком дії договору. Відповідно до п.1.2. договору відсотки на депозитний рахунок по внеску складають 26% річних. Відповідно до п. 2.1. договору нарахування відсотків за депозитним внеском здійснюється раз на три місяці на дату укладення договору протягом строку дії. 06.04.2009 року між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода, згідно якої депозитний договір № ЗП-070708А від 07.07.2008р. розривався і з моменту підписання додаткової угоди відповідач на протязі 12-ти місяців зобовязався повернути позивачу вклад в повному обсязі, який становить 10000 гривень. 24.06.2009 р., відповідач повернув 1000 гривень. Просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 9000 гривень. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд задовольнити їх . Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про день час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності, вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у звязку із чим підлягають задоволенню. Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового право та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, можуть бути примусове виконання обов'язку в натурі, припинення право відношення тощо. Відповідно до ст.3 Закону України "Про кредитні спілки", кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону. За правилами ст.5 Закону України "Про кредитні спілки", кредитні спілки в Україні діють відповідно до цього Закону, інших законів України та виданих відповідно до них нормативно правових актів. Судом встановлено, що 07.07.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений депозитний договір № ЗП-070708А про розміщення грошових коштів на внеску "Квартальний", на підставі якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 14000 грн. строком на 12 місяців з 07.07.2008 року по 07.07.2009 року, що є строком дії договору. Відповідно до п. 1.2. договору відсотки на депозитний рахунок по внеску складають 26% річних. Відповідно до п. 2.1. договору нарахування відсотків за депозитним внеском здійснюється раз на три місяці на дату укладення договору протягом строку дії. 06.04.2009 року між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода, згідно умов якої депозитний договір № ЗП-070708А від 07.07.2008р. розривався. Відповідно до п.4 даної угоди з моменту підписання додаткової угоди відповідач на протязі 12-ти місяців повертає позивачу в повному обсязі його вклад, який становить 10000 гривень. 24.06.2009 р., відповідач повернув 1000 гривень. Сума боргу становить 9000 гривень Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути кошти по вищезазначеним договорам, однак до теперішнього часу відповідач так і не виконав своїх зобов'язань. Згідно з п.2 ст.23 Закону України "Про кредитні спілки" від 20.12.2001 року № 2908-111 "Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошті, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами.". Згідно вимог ст. 611 Цивільного кодексу України внаслідок порушення зобов'язання договір може бути розірваний, якщо інше не передбачено умовами договору. У відповідності до укладеного депозитного договору, позивач є споживачем послуг кредитної спілки, зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки. Виходячи з вищезазначеного, позивач як замовник за договором є споживачем, та захист його прав як споживача регламентовано Законом України "Про захист прав споживачів" та відповідними нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ "Про захист прав споживачів", споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, що повязані з порушенням їх прав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача стягнути на користь держави судові витрати. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved