Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування його житловим будинком, що розміщений в [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказував, що він є власником домоволодіння по [ADDRESS]. У 2002 році позивач зареєстрував на своєму погосподарському номері зятя [PERSON], який перебував у зареєстрованому шлюбі з його донькою, хоча фактично донька і зять проживали в м. Хмельницький на зйомній квартирі, та лише зрідка навідувалися в с. Адамівка. З червня 2011 року відповідач [PERSON] по місцю реєстрації відсутній, а рішенням суду від 27 вересня 2012 року шлюб між дочкою позивача та [PERSON] розірвано. З листопада 2011 року і по даний час відповідач [PERSON] живе з іншою сім'єю в с. Пліщин Шепетівського району, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає. Внаслідок того, що між ними відсутні будь-які взаємні права і обов'язки, у [PERSON] виникла необхідність зняти [PERSON] з реєстрації. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В підтримання позову пояснила, що вона доводиться дружиною позивача, та мешкає з ним в одному будинку. Після реєстрації шлюбу їхньої доньки [PERSON] з відповідачем у 2002 році, останній за згодою позивача зареєструвався у їхньому будинку по [ADDRESS]. Однак, після того, як шлюбні стосунки між дочкою та зятем припинились у 2011 році, відповідач у спірному будинку не з'являвся. На даний час на їхню адресу надходять з банку повідомлення на ім'я відповідача про необхідність погашення кредиту та роз'яснення про можливість накладення арешту на майно за місцем його реєстрації, звертаються різні особи про повернення грошей за договором позики, а тому з метою захисту прав та інтересів позивача виникла необхідність виписати відповідача за місцем реєстрації через суд, оскільки у добровільному порядку він не виписується. Відповідач [PERSON] у суд на розгляд справи не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи. Причини неявки не повідомляв, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. Представник третьої особи -- Віньковецького РС УДМС України в Хмельницькій області, будучи повідомленим належним чином, на розгляд справи також не з'явився, надав письмову заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просив розгляд справи проводити без його участі. Враховуючи відсутність заперечень з боку представника позивача, суд ухвалює провести заочний розгляд справи на підставі поданих позивачем доказів. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, підтверджений належними доказами та підлягає до задоволення. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 19.06.1989 року позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння, розташоване в [ADDRESS]. Судом встановлено, що на погосподарському номері за адресою [ADDRESS], на теперішній час зареєстровані: [PERSON], 1941 року народження - власник домогосподарства, [PERSON], [INFO] - дочка, [PERSON], [INFO] - зять, [PERSON], [INFO] - онучка. Дане підтверджується довідкою Адамівської сільської ради № 495 від 27.07.2012 року. Рішенням Віньковецького районного суду від 27 вересня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно відомостей, наданих у суд Віньковецьким РС УДМС у Хмельницькій області у відповідності до вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, [PERSON] зареєстрований в будинку позивача в [ADDRESS] а згідно довідки Адамівської сільської Ради від 27.07.2012 року № 495, [PERSON] за місцем реєстрації не проживає. При розгляді спорів, пов'язаних з користуванням жилими приміщеннями в будинках, належних громадянам на праві приватної власності (про виселення, право користування тощо), суд керується нормами глави 6 розділу Ш ЖК України про користування жилими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду. Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад установлені строки, провадиться в судовому порядку. За законом тимчасова відсутність особи за місцем реєстрації повинна бути безперервною і, за загальним правилом, не повинна перевищувати шести місяців. Початок спливання часу відсутності визначається від дня не проживання особи в займаному приміщенні. За змістом ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, зокрема другий з подружжя. Члени сім`ї власника будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належать, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири ) не позбавляє членів сім`ї власника права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що відповідач був зареєстрований у спірному будинок за згодою позивача і до часу виїзду у 2011 році за межі Віньковецького району час від часу мешкав у будинку по [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу із донькою позивача, [PERSON] перестав бути членом сім`ї власника будинку в розумінні ст. 64 Житлового Кодексу. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені також у ст. 321 ЦК України. Відповідно до ст. 383 ч. 1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК Української РСР. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст. 155 цього Кодексу жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Таким чином, враховуючи, що після припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу із донькою відповідача, та виїзду [PERSON] за межі Віньковецького району, останній перестав бути членом сім`ї позивача, а відтак він втратив право на користування спірним житлом.

Outcome: approved