Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], [PERSON] сільської ради про визнання права власності, посилаючись на те, що 27 грудня 2004 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Личанка, вул. Нова, буд. 50. Оскільки ніякого розпорядження щодо спадкового майна [PERSON] не залишив, то після його смерті залишилось два cпадкоємці першої черги за законом, а саме вона, його дочка, та його дружина [PERSON]. Оскільки вона постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і дотепер продовжує постійно проживати в спадковому будинку, крім того вона не заявляла відмови від спадщини на протязі 6 місяців після відкриття спадщини, то вважається особою, яка прийняли спадщину. Інша спадкоємиця, її мати [PERSON] не заперечувала і не заперечує щоб вона прийняла всю спадщину. 1. Однак, після прийняття спадщини їй не вдається оформити право власності на спадкове майно, тому що спадкодавець за життя не провів первинної реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. [PERSON] був власником спадкового будинку оскільки придбав його 10.05.1970 року в [PERSON] про що було укладений договір купівлі-продажу будинку № 15-1970. Сам договір не зберігся через давність часу, адже пройшло більше 40 років. Також в погосподарських книгах виконкому [PERSON] сільської рада вказано, що спадковий будинок рахується за [PERSON]. На його ім'я було відкрито особистий рахунок № 286 та внесено відомості про купівлю будинку. Тому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Личанка, вул. Нова, буд. 50. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав. Представник відповідачки [PERSON] позов визнала. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання не з»явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась. Третя особа Перша Київська обласна державна нотаріальна контора в судове засідання не з»явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась, згідно заяви просила слухати справу у свою відсутність. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що 27 грудня 2004 року помер батько позивачки [PERSON], згідно копії про смерть 1-БК №527817. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою Києво-Святошинський район, с. Личанка, вул. Нова, буд. 50. Оскільки ніякого розпорядження щодо спадкового майна [PERSON] не залишив, то після його смерті відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України залишилось два спадкоємці першої черги за законом, а саме [PERSON] та відповідачка дружина [PERSON]. Оскільки позивачка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і дотепер продовжує постійно проживати в спадковому будинку, то відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивачка вважається особою, яка прийняла спадщину. Відповідачка не заперечувала і не заперечує проти прийняття спадщини позивачкою . Однак, після прийняття спадщини позивачка не може оформити право власності на будинок та спадкове майно, тому що спадкодавець за життя не провів первинної реєстрації права власності на спірний будинок що підтверджується рішенням реєстратора № 173 від 10.08.2008 року Комунального підприємств» дока «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київська області». [PERSON] був власником спадкового будинку оскільки придбав його 10.05.1970 року в [PERSON] про що було укладено договір купівлі-продажу будинку № 15-1970. Сам договір не зберігся через давність часу. Проте, вказані обставині підтверджують записи в Будинковій книзі прописки громадян. В розділі 1 «Відомості про осіб, відповідальних за ведення книги та прописку до будинку в п. 2 вказано, що [PERSON] з 1970 року є домовласником на підставі договору купівлі-продажу реєстраційний № 15-1970. Крім того, в погосподарських книгах виконкому [PERSON] сільської рада вказано, що спадковий будинок рахується за [PERSON]. На його ім'я було відкрите особистий рахунок № 286 та внесено відомості про купівлю будинку. Стаття 328 ЦК України, визначає підстави набуття права власності. Відповідно до ч.1 цієї статті право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частина друга цієї статті встановлює, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 1216 ЦКУ спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1258 ЦКУ спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦКУ У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 392 ЦКУ власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.. ст.57-59 ЦПК України.

Outcome: approved