Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом в якому зазначив, що 14 травня 2009 року між ним та [PERSON] був укладений договір довічного утримання. На виконання зазначеного договору, [PERSON], як відчужувач передав йому, як набувачеві, у власність належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS]., взамін зобовязання забезпечувати його утриманням (доглядом) довічно. Між ними було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору, але [PERSON] був неспроможний на той час звернутися до нотаріальної контори внаслідок хвороби, чим ухилився від нотаріального посвідчення договору, а 03.01.2011року помер. На протязі останніх 3 років, до моменту смерті [PERSON] хворів, майже не ходив, а він доглядав за ним, виконував всі взяті на себе зобовязання. Протягом цього часу він фактично проживав у квартирі разом із [PERSON] В даній квартирі більше ніхто не був зареєстрованим. З цих підстав [PERSON] і уклав з ним договір довічного утримання. Вже після поховання йому стало відомо, що у померлого є повнолітній син [PERSON], який не виявив бажання проживати за життя разом із батьком та доглядати за ним. Нотаріально посвідчити договір вони вирішили коли у [PERSON] покращиться здоровя, на підтвердження цього він отримав від [PERSON] документи на квартиру та ключі, однак не встигли цього зробити. Після його смерті позивач прийняв на себе всі витрати, які були пов'язані з похованням. В зв'язку з тим, що позивач виконав всі взяті на себе зобов'язання за договором довічного утримання, однак засвідчити договір нотаріально не мав можливості, тому і звернувся з позовом до суду. Просив визнати дійсним договір довічного утримання укладений між ним та [PERSON] від 14 травня 2009 року та визнати за ним право власності на квартиру. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні не зявлявся, пояснень суду не надавав, його представники проти позову заперечували посилаючись на те, що [PERSON] є рідним сином [PERSON], який спілкувався з батьком та допомагав йому матеріально, позивача ніколи не бачили та заперечують про законність договору довічного утримання. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер 03 січня 2011 року. Відповідно до технічного паспорту на квартиру, адреса: [ADDRESS]., та витягу з реєстру права власності на нерухоме майно, власником даної квартири є [PERSON]. Факт проживання, прописки та відсутності інших зареєстрованих осіб в даній квартирі підтверджується довідкою ЖК «Таймир-14» виданої з місця проживання про склад сімї та прописку. Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з,ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно ч.3 ст. 640 ЦК України передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За змістом указаних норм момент вчинення правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, пов,язується з державною реєстрацією. В зв,язку з цим, до зазначеного моменту вони не є укладеними і не створюють прав та обов,язків для сторін, тому такі правочини не можна визнати дійсними з підстав, передбачених ч.2 ст.220 ЦК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»роз,яснено, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч.2 ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.. 745 ЦК України договір довічного утримання( догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи викладене, договір довічного утримання ( догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, не може бути визнано дійсним на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не ґрунтуються на вимогах закону і тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed