Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-11 00:00:00

02 січня 2013 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій вказав, що сторони 30 жовтня 2007 року уклали кредитний договір № 003-09329-301007. Згідно вказаного договору позивач надав [PERSON] кредитну лінію у розмірі 30 000 гривень. Відповідач зобовязався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Станом на 20.11.2012 року, у звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором [PERSON] має заборгованість в сумі 2 300 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість у розмірі 2 300 гривень за кредитним договором № 003-09329-301007 від 30 жовтня 2007 року та судові витрати: 214 гривень 60 копійок гривень судового збору. Представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд розглядати справу без його участі та вказав, що проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача не заперечує. Відповідач до суду не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся двічі належним чином, про що свідчать розписки про одержання судових повісток. Заперечень щодо позову відповідач до суду не направляв та не надавав. Згідно заяви позивача, який вказав, що не заперечує проти заочного розгулу справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони 30 жовтня 2007 року уклали кредитний договір № 003-09329-301007 (а.с.5-9). Згідно вказаного договору позивач надав [PERSON] кредитну лінію у розмірі 30 000 гривень. Відповідач зобовязався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Станом на 20.11.2012 року, у звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором [PERSON] має заборгованість в сумі 2 300 гривень (а.с.13). Ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В силу ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу вимог ст. 1050 ЦК України Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Ст. 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають до задоволення, щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 2 300 гривень за кредитним договором № 003-09329-301007 від 30 жовтня 2007 року та 214,60 гривень сплаченого судового збору.

Outcome: approved