Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-16 00:00:00

15 червня 2011 року до суду із позовною заявою звернулось комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго»про стягнення з [PERSON] боргу за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в розмірі 3 226 грн. 40 коп., інфляційні в розмірі 734 грн. 87 коп., три відсотки річних в розмірі 190 грн. 68 коп. та пені в розмірі 00 грн. 79 коп. В позовній заяві зазначено, що відповідач проживає за адресою: [INFO], який знаходиться на обслуговуванні в комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго»та отримує послугу з централізованого теплопостачання, за які він відповідно до п. 17 «Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630 та ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, повинен своєчасно вносити плату. Однак відповідач даної вимоги не дотримуються та не вносить плату за надані послуги. Станом на 24 травня 2011 року заборгованість відповідача перед позивачем становила 4 152 грн. 74 коп., з яких: 3 226 грн. 40 коп. борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, 734 грн. 87 коп. грн. - інфляційні, 190 грн. 68 коп. - 3 % річних, 00 грн. 79 коп. пеня., тому позивач звернувся з даним позовом до суду та просив стягнути з відповідачів дану заборгованість. Заочним рішенням від 29 липня 2011 року вказаний позов було задоволено. Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням, відповідачем [PERSON] було подано заяву про скасування заочного рішення, за результатами розгляду якої ухвалою суду від 01 жовтня 2012 року заочне рішення від 29 липня 2011 р. було скасовано та справа призначена до судового розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовільнити, зазначивши, що акти про відєднання квартири позивача від централізованого теплопостачання належним чином не оформлені, зокрема, він був складений у відсутність представника КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», а тому, нарахування боргу позивачем є правомірним. Відповідач та його представник в судовому засіданні вимоги позовної заяви визнали частково, а саме борг за спожиті послуги з теплопостачання, в розмірі 1 893 грн. 79 коп. за період з жовтня 2007 року по вересень 2009 року, зазначивши, що станом на жовтень 2009 року квартира відповідача ([ADDRESS]) була відєднала від централізованого теплопостачання, що підтверджується відповідними актами, зокрема, актом від 25 вересня 2009 року, який був складений у відсутність представника КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», оскільки останній на неодноразові прохання відповідача вийти до квартири для засвідчення факту відєднання від мережі центрального гарячого водопостачання, не відреагував та актом обстеження від 26 березня 2010 року та витягом з протоколу № 24 від 16 вересня 2009 року засідання постійно діючої міжвідомчої комісії з питань відєднання споживачів від мереж ЦО і ГВП ВМР та робочим проектом на влаштування індивідуального опалення квартири відповідача. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, приходить до висновку, що вимоги позовної заяви підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено судом, з пояснень відповідача, що він є власником квартири [ADDRESS]. Дана обставина не заперечувалась позивачем, а тому, в силу положень статті 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню, оскільки визнана сторонами. Відповідачу надаються комунальні послуги з водопостачання, теплопостачання у гарячій воді, за які він відповідно до п. 18 «Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630 та ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»від 24.06.2004 року повинні своєчасно вносити плату. Як вбачається із оборотної відомості по особовому рахунку № 15000799, відповідачу був нарахований борг за послугу з централізованого опалення за період з жовтня 2007 року по травень 2011 року в розмірі 3 226 грн. 40 коп. (а.с. 5). Однак, період за який було нараховано вищезазначений борг та його розмір не відповідає дійсним обставинам, виходячи з наступного. Як було встановлено судом, що 16 вересня 2009 року відповідачу [PERSON] Міжвідомчою комісією з розгляду питань повязаних відключенням споживачів від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання Вінницької міської ради, було надано дозвіл на відєднання від мереж ЦО і ГВП та встановлення індивідуальної системи опалення в квартирі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом з протоколу № 24 від 16 вересня 2009 року засідання постійно діючої міжвідомчої комісії з питань відєднання споживачів від мереж ЦО і ГВП (а.с. 40). У відповідності до вищезазначеного рішення, 25 вересня 2009 року квартиру [ADDRESS], яка належить відповідачу [PERSON], було відключено від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, що підтверджується актом від 25 вересня 2009 року, складеного за участі відповідача [PERSON], представника монтажної організації «Монтаж сервіс»- [PERSON] та представника МКП «ЖЕК № 15»(а.с. 72). 26 березня 2010 року працівниками КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго»складено акт РЦ № 4 обстеження житлового приміщення, що відєднано від централізованого опалення, яким засвідчено ізоляцію стояків в приміщенні за адресою: [ADDRESS] (а.с. 39), в звязку із цим з березня 2010 року позивачем було припинено нарахування відповідачу за послугу з централізованого теплопостачання. Суд дійшов до переконливого висновку, що припинення нарахування позивачем за послугу з централізованого теплопостачання з березня 2010 року є неправомірним, оскільки відєднання відбулося 25 вересня 2009 року, що підтверджується відповідним актом (а.с. 72), а твердження позивача, що даний акт є незаконним, оскільки він складений у відсутність представника КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», суд не бере до уваги у звязку з тим, що при складанні цього акту були присутні представник власника будинку, представник монтажної організації та власник квартири. З огляду на вищевикладене, а також з урахуванням того, що з 25 вересня 2009 року, квартира відповідача [PERSON] була відєднана від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення та гарячого водопостачання, що підтверджується відповідними актами, суд дійшов до переконливого висновку що до стягнення підлягає борг за спожиті послуги з теплопостачання, і який визнається відповідачем, з жовтня 2007 року по вересень 2009 року, оскільки послуга з централізованого постачання в помешкання квартири відповідача з жовтня 2009 року не надавалась, а тому вимога позову про стягнення боргу з жовтня 2009 року по травень 2011 року є такою, що не знайшла свого підтвердження в суді. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. З огляду на це, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу за спожиті послуги централізованого теплопостачання за період з жовтня 2007 року по вересень 2009 року в розмірі 1 893 грн. 79 коп. (а.с. 5) з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 14 грн. 41 коп., а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 04 грн. 44 коп. за вказаний період (а.с. 6). У звязку із частковим задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України, згідно якої судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на інформаціно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 13 грн. 82 коп., витрати повязанні з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 77 грн. 92 коп., а також судовий збір в розмірі 214 грн. 60 коп. на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved