Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-18 00:00:00

28 листопада 2012 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить відібрати [PERSON], [INFO], від матері [PERSON] Вахід гизи, без позбавлення її батьківських прав, передати малолітню [PERSON] органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської Ради Київської області для подальшого її улаштування, стягнути з відповідачки на утримання дитини аліменти на користь позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісяця. Визнати право користування квартирою за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] Вахід гизи, за малолітньою дитиною [PERSON] та накласти заборону на відчуження даної квартири, право користування якою має дитина до моменту досягнення нею повноліття. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідачка є одинокою матір'ю малолітньої дитини [PERSON], не виконує обов'язки, покладені на неї ст. 150 Сімейного кодексу України, по утриманню та вихованню дитини, зловживає спиртними напоями, не працює і не виявляє бажання працевлаштуватися, не піклується про стан її здоров'я. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. [PERSON] надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснила, що відповідачка не бажає займатися вихованням та утриманням своєї дитини, не піклується про стан її здоров'я, майбутню долю. Всі заходи профілактики та попередження, що приймалися до неї, не дали позитивних результатів, тому просила відібрати дитину від матері, передати її органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської ради Київської області для подальшого влаштування, стягнути з відповідачки на утримання дитини аліменти, а також визнати за дитиною право користування квартирою та прийняти рішення про заборону на її відчуження до повноліття дитини. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, визнала позовні вимоги в повному обсязі. Представник Служби у справах дітей виконкому Славутицької міської Ради Київської області позов підтримала. [PERSON] пояснила, що є всі підстави для того, щоб відібрати малолітню дитину [PERSON] від її матері, тому що остання на протязі тривалого часу не виконує, своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Прокурор також висловила свою думку про наявність достатніх підстав для задоволення позову, враховуючи тривалий час ухилення відповідачки від виконання нею своїх батьківських обов'язків, ведення нею антигромадського способу життя. Суд, заслухавши пояснення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, врахувавши думку прокурора, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] гизи є матір'ю дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується її свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи. Як вбачається з [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, виданого 17.02.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, відповідачка є одинокою матір'ю, оскільки відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. З долученої до матеріалів справи копії паспорту вбачається, що відповідачка 12.08.2008 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. 15.06.2010 року проведена реєстрація розірвання шлюбу між [PERSON] гизи та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області. Відповідачка разом зі своєю дитиною зареєстрована в квартирі за адресою: [ADDRESS], що підтверджено довідкою КП «ЖКЦ» форми 3 від 21.112012 року. За місцем її реєстрації відповідачка характеризується негативно, тривалий час не працює, зловживає спиртними напоями, веде антигромадський спосіб життя, приводить до квартири сторонніх осіб, де постійно відбуваються сварки та бійки. В той же час вихованням своєї дитини не займається. В судовому засіданні представник позивача суду пояснила, що відповідачка із дитиною з лютого 2012 року проживала у [INFO]. Як вбачається з акту обстеження житлових умов відповідачки разом з дитиною у с. Пльохів Чернігівського району Чернігівської області, яке було проведено представниками сільської Ради, за місцем фактичного проживання дитини відсутні належні умови для виховання та проживання малолітньої дитини. Про відсутність належних умов проживання дитини за даною адресою свідчить і акт обстеження умов проживання від 16.11.2012 року Служби у справах дітей виконкому Славутицької міської Ради Київської області. Незадовільні умови проживання і за фактичним місцем реєстрації дитини за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актами обстеження Служби у справах дітей виконкому Славутицької міської Ради Київської області від 22.12.2011 року, 07.02.2012 року. Як вбачається з пояснень представника третьої особи, з відповідачкою проводилися бесіди щодо недопущення негативної поведінки, необхідності зміни її відношення до виховання та утримання дитини, але це не дало позитивних результатів. [PERSON] гизи попереджалась про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманні дитини, що підтверджено доданим до матеріалів справи офіційним попередженням ССД від 20.02.2012 року №1-11-118. Показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтверджено, що відповідачка ухиляється від обов'язків по вихованню дитини, не проявляє належної батьківської турботи. З метою недопущення трагічних наслідків, пов'язаних з життям та здоров'ям дитини за заявою матері від 19.11.2012 року № 1-22-25) 20.11.2012 року малолітню дитину [PERSON] було поміщено до ДЗ «СМСЧ № 5» для проведення профілактичних заходів. Відповідно до рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 21.11.2012 року № 557 «Про відібрання малолітньої дитини [PERSON] від матері та влаштування до дитячого будинку «Центр захисту дітей» у відповідності до ч.2 ст.170 СК України [PERSON] відібрана від своєї матері [PERSON] гизи із 21.11.2012 року та влаштована до дитячого будинку «Центр захисту дітей». Відповідно до висновку ради опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 21.11.2012 року відібрання [PERSON] від матері без позбавлення її батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам малолітньої дитини. Вищенаведені обставини та письмові докази свідчать про те, що відповідачка не займається вихованням своєї доньки, не піклується про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток, матеріально не утримує її. Згідно ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п. 2 - 5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому із батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Враховуючи те, що відповідачка по відношенню до своєї дитини має статус одинокої матері, а також відсутність інших осіб, яким можливо передати дитину, суд приймає рішення про передачу дитини органу опіки та піклування для подальшого влаштування. За таких обставин суд вважає доцільним прийняти рішення про відібрання малолітньої дитини [PERSON] від її матері [PERSON] гизи без позбавлення останньої батьківських прав, оскільки вона ухиляється від виконання батьківських обов'язків, передбачених ст.150 Сімейного Кодексу України, та передати дитину органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської Ради Київської області. Згідно ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька, без позбавлення батьківських прав суд одночасно вирішує питання про стягнення з них аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як зазначено у ч.І ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка на час розгляду справи в суді не працює, до Славутицького міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні не зверталась, що підтверджено довідкою Славутицького міського центру зайнятості від 27.11.2012 року № 1527/03. Постійного доходу [PERSON] гизи немає. Стан її здоров'я задовільний, вона є працездатною особою. Згідно , ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Врахувавши стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідачки суд відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України визначає аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісяця. Як вбачається з Свідоцтва про право власності на житло від 28.07.1994 р., виданого на підставі розпорядження генерального директора ВО «Чорнобильська АЕС» за № 606 - пр. від 28.07.1994 р. квартира № 15, розташована у будинку № 16 Московського кварталу м. Славутича Київської області, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] гизи. Дочка відповідачки, [PERSON], зареєстрована за даною адресою, що свідчить про наявність у неї права проживання в даному житловому приміщені та користування ним, яке ніким не оспорюється. Тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання за дитиною права користування цією квартирою, яке на даний час не потребує додаткового захисту. Згідно ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. З відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги майнового і немайнового характеру відповідно до ст. 88 ЦПК України, в розмірах, передбачених ст.4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial