Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 21 січня 2009 року між сторонами було укладено договір про надання строкового кредиту, згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредит в розмірі 3715,25 гривень зі сплатою 0,12 % на рік строком на десять місяців з 21 січня по 21 листопада 2009 року. Вказуючи, що у зв'язку з невиконанням відповідачем належним чином зобов'язань щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків за вказаним договором, у нього станом на 10 січня 2012 року виникла заборгованість у розмірі 30401,01 гривень, у тому числі 3715,25 грн тіла кредиту, 2,19 грн процентів за користування кредитом, 24759,71 грн пені, 500 грн штрафу (фіксована частина) та 1423,86 грн штрафу (процентна складова). Позивач просив стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Сторони у судове засідання не з`явились. Позивачем подано заяву про розгляд справи у відсутності його представника та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання вдруге не з`явився, про причини неявки не повідомив, про розгляд справи у його відсутності чи відкладення провадження у справі не клопотав, заперечення проти позову не подав. За таких обставин суд відповідно до ст.ст.224-226 ЦПК України зі згоди позивача постановляє заочне рішення у справі. Позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, розмір яких визначається сторонами у кредитному договорі з урахуванням вимог ст. 1056-1 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що між Банком та [PERSON] на підставі заяви останнього 21 січня 2009 року було укладено кредитний договір №VOXRF966330779, згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредит в розмірі 3715,25 гривень зі сплатою 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості строком на десять місяців. Строк дії договору закінчився 21 листопада 2009 року. Ні у зазначений строк, ні станом на 10 січня 2012 року відповідач свого зобов`язання не виконав. Відповідно до п.п.2.1, 3.2.2, 3.2.3, 3.2.7, 3.3.3, 4.6 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі Умов), з якими відповідач ознайомився та отримав у письмовому вигляді, Банк має право вимагати погашення заборгованості за кредитом і нарахованими відсотками за користування ним та стягувати штрафні санкції, а позичальник у випадку невиконання або неналежного виконання ним умов цього договору зобов'язаний повернути кредит та сплатити штрафні санкції. За таких обставин справи суд приходить до висновку про підставність вимоги Банку про стягнення з відповідача тіла кредиту та пені. Разом з тим безпідставною є вимога позивача про стягнення з [PERSON] неустойки одночасно у виді штрафу і пені. Так, згідно ч.1 ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Аналіз ст.549 ЦК України дає підстави для висновку, що штраф і пеня є видами неустойки як міри цивільно-правової відповідальності боржника, що наступає у разі порушення останнім взятих на себе зобов'язань, а не окремими видами штрафних санкцій, які можуть застосовуватися одночасно та незалежно один від одного. Штраф і пеня як різновиди неустойки обчислюються у відсотках від суми невиконаного, неналежно виконаного або несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання. Відповідно до п.п.5.1, 5.3 Умов у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 1,25 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні; при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Згідно із доданим до позовної заяви позивачем розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором складається із боргу по сплаті тіла кредиту в розмірі 3715,25 грн., відсотків за користування коштами 2,19 грн., пені 24759,71 грн., штрафів - 500 грн. та 1423,86 грн., всього 30401,01 грн. Із наведеного розрахунку вбачається, що позивач нарахував неустойку у виді штрафу на суму заборгованості по кредиту, до якої було включено і суму нарахованої пені (3715,25 грн. + 2,19 грн. + 24759,71 грн.) * 5 % = 1423,86 грн.), тобто застосував до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність, а саме: два різновиди (штраф і пеню) одного й того ж самого виду відповідальності (сплата неустойки) за одне й те ж порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання за кредитним договором), що є неприпустимим. Крім цього, в даному випадку неустойка у виді штрафу нарахована позивачем, в тому числі, і на суму неустойки у виді пені, що законом не передбачено і не допускається. Крім цього, стягнення неустойки у виді фіксованого штрафу суперечить ч.2 ст.549 ЦК України, згідно якої штраф обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Визначаючи розмір пені, що підлягає стягненню, суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За змістом ч.3 ст.509, ст.627 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а договір повинен укладатися сторонами із врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З огляду на вказані норми матеріального права, враховуючи, що сума пені (24835,37 грн.) є значно більшою від суми заборгованості по кредиту (3715,25 грн.), виходячи із принципів розумності і справедливості, суд вважає, що розмір неустойки у виді пені слід зменшити до 4000 грн. Враховуючи вищевказане, із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 7717,44 грн., з яких заборгованість по сплаті тіла кредиту 3715,25 грн., відсотки за користування коштами 2,19 грн. та пеня - 4000 грн. Частково задовольняючи позовні вимоги (7717,44 грн*100%/30401 грн = 25%) суд стягує з відповідача на користь позивача 214 грн 60 коп судового збору.

Outcome: partial