Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-10 00:00:00

15.03.2013р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, посилаючись на те, що 07.04.2010 року між ними та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 9684,04 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту 07.02.2011 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам ( «Розстрочка» «Стандарт») складає між ним та Банком договір. Відповідач умови договору належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 25.02.2013р. має заборгованість у сумі 26292,00 грн., яка складається з заборгованості за пенею 24563,81грн., штрафів 500,00 грн. (фіксована частина), 1228,19 грн. (процентна складова). Позивач, посилаючись на ст.ст. 526,527,530 ЦК України просить стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також стягнути судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, а в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд, на підставі ст.169 ЦПК України, за згодою позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 07.04.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту. У заяві позичальника №MRXRRX07600462 від 07.04.2010р. останній надав свою згоду на те, що ця Заява разом з запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір . З заяви позичальника (а.с.4) вбачається, що він отримав в Приватбанку кредитні кошти у сумі 9684,04грн. на придбання товару. Кредит був наданий на строк до 07.02.2011 року. За умовами договору позичальник зобовязався сплачувати банку проценти за користування кредитними коштами у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісяця у період з 25 по 30 число вносити щомісячний платіж у сумі 1153,95 грн. За умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с.5-7), а саме п.5.1 і п.5.3 передбачено право банку нараховувати пеню у розмірі 1,25% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу, та обовязок позичальника при порушенні ним строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості. Пунктом 5.5 Умов сторони встановили термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів тривалістю 5 років. Можливість зміни тривалості позовної давності у бік її збільшення встановлена ст. 259 ЦК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір споживчого кредитування. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач у позові посилається на те, що відповідач не належним чином виконував умови договору споживчого кредиту, у встановлений у договорі строк щомісячні платежі у сумі 1153,95 грн. не сплачував, через що йому нараховувалася пеня. Заборгованість по пені станом на 25.02.2013р. становить 24563,81 грн. А п.5.3 Договору передбачений також обовязок позичальника при порушенні ним строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 УК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Тобто пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені у сумі 24563,81 грн., а також фіксованого штрафу 500,00 грн. та 1228,19 грн. штрафу (5% від суми заборгованості) за несвоєчасну сплату пені, переконливо свідчать про безпідставне намагання застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність, що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.549 ЦК пеня і штраф як різновид неустойки обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме про стягнення на користь позивача пені у сумі 24563,81 грн. та відмови у задоволенні позову про стягнення штрафів у сумі 500,00 грн. та 1228,19 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 245,64 грн. ( а.с.1).

Outcome: partial