Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-26 00:00:00

Позивачка просить суд встановити, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належало домоволодіння по вул.Червонопартизанській № 5/48 в м.Харкові з господарськими будівлями згідно договору про право забудування ділянки землі від 05.08.1946 року. Також просить суд визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 12.03.2005 року. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що її дідусь і бабуся за час свого життя побудували вказаний будинок з надвірними будівлями, який потім добудовував її батько, та вона. Після смерті дідуся, бабусі та її батька вона є єдиною спадкоємицею на вказане домоволодіння. Представник Харківської міської ради [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду відзив, де вказала на необхідність розгляду позовної заяви в межах закону, на підставі наданих доказів. Також подала заяву про розгляд справи у відсутності представника Харківської міської ради. Представник КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду клопотання про те, що не вважають себе зацікавленою особою по справі. Представник Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, заперечення на позов до суду не надав. Представник 4-ї Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.01.1930 року (а.с.11). 5.08.1946 року між [PERSON] і Комунальним господарством Орджонікідзевської райради м.Харкова було укладено договір про право забудування, відповідно до якого [PERSON] було надано під забудування земельну ділянку по вул.Червоних Партизан в м.Харкові площею близько 600 кв.м. (а.с.21-24). На вказаній земельній ділянці [PERSON] разом із дружиною [PERSON] за рахунок спільних коштів подружжя починаючи з 1948 року і по 1958 рік було побудовано житловий будинок літ.А-1, житлову прибудову літ.А1-1, льох літ.Б, сарай літ.Г. Вказане домоволодіння на даний час має № 5/48 по вул.Червонопартизанській в м.Харкові. Зважаючи на те, що [PERSON] і [PERSON] під час зареєстрованого шлюбу за рахунок спільних коштів побудували вказане домоволодіння, суд вважає встановленим факт того, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належало домоволодіння по вул.Червонопартизанській № 5/48 в м.Харкові з господарськими будівлями згідно договору про право забудування ділянки землі від 05.08.1946 року. При цьому суд враховує, що частки [PERSON] і [PERSON] в праві спільної сумісної власності є рівними, тобто кожен із них набув по 1/2 частині права власності на вказане домоволодіння. Також суд враховує, що заслуговують на увагу посилання позивачки на вимоги ЦК Української РСР 1922 року, який діяв на той час, в ст.ст.54, 58, 59 якого було передбачено, що предмет приватної власності можуть становити будівлі, власники яких мають право володіти, користуватись, розпоряджатися ними. Указом Президії Верховної [PERSON] СРСР «Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних жилих будинків» від 26.08.1948 року було передбачено право кожного громадянина збудувати для себе на праві приватної власності жилий будинок з відведенням йому у безстрокове користування земельної ділянки. [PERSON] Міністрів СРСР «Про порядок застосування Указу Президії Верховної [PERSON] СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних жилих будинків» від 26.08.1948 року передбачено, що збудовані на відведених земельних ділянках будинки є особистою власністю забудовників. 13 жовтня 1964 року [PERSON] помер (а.с.5). Відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на 1/2 частину вказаного домоволодіння. Спадкоємцями першої черги спадкоємців по закону після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] і син [PERSON] (а.с.8), які спадщину прийняли, бо проживали разом із спадкодавцем у вказаному житловому будинку. Таким чином, у відповідності до вимог ст.ст.529, 549 ЦК Української СРСР 1963 року, дружина померлого [PERSON] і син [PERSON] є спадкоємцями майна померлого [PERSON] в рівних частках, тобто по 1/4 частині. [PERSON] і її син [PERSON] за спільні кошти в 1967 році побудували прибудову літ. «а» і прибудову літ. «а1» у вказаному вище будинку, в 1984 році тамбур літ. «а2», в 1985 році гараж літ. «з». Викладене підтверджується технічним паспортом на вказане домоволодіння. 21 травня 1992 року померла [PERSON] (а.с.6). Відкрилась спадщина на належну їй частину вказаного домоволодіння. Єдиним спадкоємцем першої черги після її смерті, який прийняв спадщину, був її син [PERSON], який у встановлений в законі строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таким чином, у відповідності до вимог ст.ст.529, 549 ЦК України 1963 року, син померлої [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [PERSON] Таким чином, після смерті своїх батьків, право власності на спірне домоволодіння в цілому перейшло до [PERSON]. [PERSON] помер 12.03.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. Після його смерті відкрилась спадщина на спірне домоволодіння. Згідно листа 4-ї Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася донька померлого [PERSON] (а.с.9). Інші особи спадщину після смерті [PERSON] не прийняли. Таким чином, у відповідності до вимог ст.ст. 1218, 1220, 1223, 1261, 1268, 1269 ЦК України, що набрав чинності з 01.01.2004 року, донька померлого [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна [PERSON] В 2008 році позивачка [PERSON] за власні кошти на території спірного домоволодіння побудувала вбиральню літ. «Н», сарай літ. «К», навіс літ. «М», льох літ. «И», а в 2010 році побудувала ворота № 3 і хвіртку № 4. Викладене підтверджується технічним паспортом. Із листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» видно, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Червонопартизанській, 5/48 в м.Харкові не зареєстровано. Згідно технічного висновку (а.с.12-20), технічний стан вказаного вище житлового будинку є задовільним і житловий будинок може використовуватися за призначенням. Відповідно до ч.2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.3 ст.376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Приймаючи до уваги, що позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті батька [PERSON], прийняла спадщину у встановленому законом порядку, що житловий будинок № 5/48 по вул.Червонопартизанській в м.Харкові відповідає вимогам будівельних норм і правил, може використовуватися за призначенням, не порушує права власників суміжних домоволодінь, що право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано в Харьківському МБТІ, у відповідності до вказаних вище вимог закону, суд позовні вимоги задовольняє і встановлює, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належало домоволодіння по вул.Червонопартизанській № 5/48 в м.Харкові з господарськими будівлями згідно договору про право забудування ділянки землі від 05.08.1946 року, а також суд визнає за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Червонопартизанській, № 5/48 в м.Харкові у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 12 березня 2005 року.

Outcome: approved