Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-25 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про поділ майна подружжя та просила суд визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначено, що 12.10.2002 року між сторонами було укладено шлюб, який розірвано на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.08.2012 року. За час шлюбу сторони набули нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Спірна квартира в цілому, на думку позивачки, є обєктом права спільної сумісної власності, у звязку із чим при її поділі частки подружжя повинні бути рівними. [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про поділ майна подружжя та просив суд визнати за ним право власності на 67/100 часток квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до договору про дольову участь в будівництві (реконструкції житла) № 326-б від 15 квітня 2004 року укладеного між Харківським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву, [PERSON] (позичальник) та ТОВ НВК «Інтернаціоналіст-Ч», Фонд вносить інвестиції у будівництво (реконструкцію) квартири коштами позичальника, а ТОВ передає квартиру, згідно з Положеннями про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сімям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) житла, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.2001 року № 584 та актом прийому-передачі. Також, відповідач на користь та в інтересах сім'ї уклав кредитну угоду № 326-к від 15.04.2004 року з Харківським регіональним відділенням державного Фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та згідно умов даної угоди отримав кредит на будівництво квартири для своєї сім'ї у сумі 37 094,00 грн. строком на 15 років. Для забезпечення своєчасного виконання зобовязань за кредитною угодою № 326-к від 15.04.2004 року [PERSON] передав в іпотеку Фонду квартиру [ADDRESS] (договір іпотеки від 22.04.2005 року). Таким чином позивач за первісним позовом вважає, що спірна квартира повинна бути розділена між подружжям з урахуванням сплачених внесків, а саме: 33/100 частин повинно належати [PERSON], а 67/100 частин йому. Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі угоди про надання юридичної допомоги, у судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги визнали частково в частині, що не суперечить первісним позовним вимогам. Позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, первісні позовні вимоги визнали частково в частині, що не суперечить зустрічним позовним вимогам. Представник третьої особи директор Харківського регіонального управління державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сучасників судового розгляду, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2002 року. Відповідно до договору про дольову участь в будівництві (реконструкції житла) № 326-б від 15 квітня 2004 року укладеного між Харківським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву (зараз - Харківське регіональне управління державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»), [PERSON] (позичальник) та ТОВ НВК «Інтернаціоналіст-Ч», Фонд вносить інвестиції у будівництво (реконструкцію) квартири коштами позичальника, а ТОВ передає квартиру, згідно з Положеннями про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сімям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) житла, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.2001 року № 584 та актом прийому-передачі. Також, відповідач на користь та в інтересах сім'ї уклав кредитну угоду № 326-к від 15.04.2004 року з Харківським регіональним відділенням державного Фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та згідно умов даної угоди отримав кредит на будівництво квартири для своєї сім'ї у сумі 37 094,00 грн. строком на 15 років. 31 березня 2005 року на підставі рішення виконавчого комітету Фрунзенської районної ради м. Харкова від 15.03.2005 року № 47/33 на імя [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. Для забезпечення своєчасного виконання зобовязань за кредитною угодою № 326-к від 15.04.2004 року [PERSON] передав в іпотеку Фонду квартиру [ADDRESS] (договір іпотеки від 22.04.2005 року). Таким чином, предметом спору по даній справі є однокімнатна квартира [ADDRESS], вартість інвестицій в будівництво якої складає 55950,00 грн. Згідно роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» встановлено, що судам слід враховувати, що відповідно до правил кредитування приватного житлового будівництва, позичальник до закінчення виплати одержаної позички не має право відчужувати збудований або капітально відремонтований за рахунок позички будинок без дозволу банку або підприємства ( організації) що видали позичку. При вирішенні спору про право власності на будинок обовязок виплатити заборгованість по позичці за згодою позикодавця може бути покладено на інших співвласників - учасників будівництва. При відсутності такої згоди обовязок виплати позички лежить на особі, яка її одержала. Ця обставина має прийматись судом до уваги при визначенні частки кожного учасника спільної власності і при вирішенні питання про грошові розрахунки між сторонами. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.08.2012 року. З матеріалів справи № 2033/6165/12 по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів вбачається, що ініціатором розірвання шлюбу стала позивач за первісним позовом [PERSON], яка у позовній заяві зазначила, що «шлюбно-сімейні відносини припиненні з лютого 2012 року. З цього часу наша сімя фактично розпалася. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе». У судовому засіданні [PERSON] пояснила, що про припинення шлюбних відносин з лютого 2012 року вона зазначила у позові про розірвання шлюбу для того, щоб отримати розлучення, а фактично спільне ведення господарства було припинено подружжям з серпня 2012 року, тобто з дня постановлення судом рішення про розірвання шлюбу. Суд не може прийняти до уваги дане ствердження позивачки за первісним позовом, оскільки постановивши рішення про розлучення від 31.08.2012 року суд фактично погодився з доводами позивача про те, що шлюбні відносини між подружжям припинені з лютого 2012 року. Таким чином, суд вважає встановленим, що шлюбні відносини, які включають в себе і спільне ведення господарства, між сторонами припинені з серпня 2012 року. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до положень ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З матеріалів справи вбачається, що за час подружнього життя та ведення спільного господарства сторонами на придбання спірної квартири було витрачено 36 826, 00 грн. спільних коштів подружжя, тобто у спільній сумісній власності подружжя знаходиться частина квартири, що відповідає цій сумі, з яких частка кожного із них складає половину, тобто по 18413,00 грн. Таким чином, позивачу за первісним позовом [PERSON] в порядку розподілу спільної сумісної власності подружжя повинна належати частина спірної квартири, що відповідає сумі 18413,00 грн., а саме 33/100 часток квартири [ADDRESS] (18413,00 грн. х 100 : 55950,00 грн. (повна вартість квартири) = 33/100), у звязку із чим первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі шляхом визнання за ним права власності на 67/100 частин квартири № 87 будинку № 171 «Ж» по вул. Краснодарській у м. Харкові в порядку розподілу спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 60, 70 СК України,

Outcome: partial