Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-26 00:00:00

В листопаді 2012 року до суду звернулася позивач з позовною заявою, в якій вказувала , що 09.04.2012 року померла її рідна сестра - [PERSON]. За життя спадкодавець склала на її користь заповіт. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина , до якої поряд з іншим спадковим майном відноситься земельна ділянка площею 3,94 га , яка посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю. Однак, в даний час позивач не може прийняти спадщину, оскільки Державний акт на право власності на землю було втрачено. Позивач просить суд визнати за нею, - [PERSON], право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 3,94 га , яка розташована на території Тадіївської сільської ради Володарського району Київської області та була посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ- КВ № 047563 , яка належала [PERSON], що померла 09.04.2012 року. В судове засідання представник позивача не зявився , подав до суду заяву , якою просить суд провести розгляд справи без його участі , на підставі наявних матеріалів справи ( а.с.64). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися , подали до суду заяви, якими просять суд розгляд справи провести без їх участі . Позовні вимоги [PERSON] визнали у повному обсязі( а.с.62-63). Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню . По справі встановлено, що 09 квітня 2012 року померла [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про її смерть (а.с. 5 ). За свого життя, 09.01.2003 року , спадкодавець на випадок своєї смерті склала заповіт , яким все майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те , що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідала [PERSON] ( а.с.25). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина , до якої поряд з іншим спадковим майном відноситься земельна ділянка площею 3,940 га , яка розташована на території Тадіївської сільської ради Володарського району Київської області. Відповідно до довідки № 1587 від 21.08.2012 року відділу Держкомзему у Володарському районі Київської області ( а.с.9) земельну ділянку загальною площею - 3,940 га було надано у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] . Право власності останньої на зазначену земельну ділянку було посвідчено державним актом серії ІІ-КВ№ 047563, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 483 від 20.06.2003 року . Однак, суд встановив , що зазначений Державний акт на право власності на землю було втрачено , про що в місцевій газеті було поміщено відповідне оголошення ( а.с.55). Тому позивач не має змоги належно оформити у нотаріуса прийняття спадщини, оскільки на даний час у неї відсутній Державний акт на право приватної власності на землю. Позивач вчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини , на що вказує спадкова справа № 62/2012 від 15.06.2012 року. Однак , за наведених вище підстав нотаріусом позивачу було відмовлено в оформленні прийняття спадщини і вона вимушена звернутися до суду для усунення перешкод та поновлення своїх прав на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом . У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивач має право на спадщину , що залишилась після померлої за заповітом , оскільки відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи , визначені у заповіті. Ст. 1222 ч.1 ЦК України вказує , що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Ст. 1262 ЦК України зазначає , що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідачі по справі також є спадкоємцями другої черги , однак вони на спадщину не претендують та не заперечують проти її прийняття позивачем. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Ст. 1218 ЦК України зазначає , що до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті . Таким чином, визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Беручи до уваги вище викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved