Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд позовом до [PERSON] про спростування відомостей, які порочать честь, гідність фізичної особи. Свій позов обґрунтовує тим, що він з 27 жовтня 2011 року працює на посаді начальника НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області. У зв'язку з реорганізацію очолюваного ним підрозділу була скорочена посада начальника сектору аналізу і контролю та організації науково-методичної діяльності НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області, яку займала [PERSON] Після зазначених подій остання почала поширювати плітки про те, що він, 23 березня 2012 року в приміщенні Черкаської обласної лікарні примушував її в статевий зв'язок, на що вона відмовила. Як наслідок, 8 червня 2012 року [PERSON] написала на ім'я начальника УМВС України в Черкаській області пояснювальну записку, в якій описувала надумані нею події та просила вжити заходів реагування. За зверненням відповідачки інспекцією з особового складу при УМВС України була проведена службова перевірка, під час якої, викладені [PERSON] факти та обставини не знайшли свого підтвердження. Натомість вказана неправдива інформація була поширена серед особового складу НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області. Вважає, що зазначені дії відповідачки порушують його права, честь, гідність та ділову репутацію. Просив визнати поширену [PERSON] відносно нього інформацію в пояснювальній записці від 8 червня 2012 року, адресованій начальнику УМВС України в Черкаській області [PERSON] -недостовірною, зобов'язати [PERSON] спростувати поширену нею недостовірну інформацію, стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в сумі 20000 грн. та судовий збір. В судовому засіданні позивач свої вимоги змінив, просив зобов'язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, поширену стосовно нього шляхом направлення заяв на ім'я начальника УМВС України в Черкаській області [PERSON] та міністра внутрішніх справ України [PERSON] наступного змісту: «Зазначеною заявою повідомляю, що протягом часу моєї служби в НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області жодних домагань сексуального характеру з боку полковника міліції [PERSON] до мене не було. Також прошу мій рапорт про домагання сексуального характеру з боку начальника НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області [PERSON] не сприймати до уваги, оскільки викладені в ньому факти та обставини не відповідають дійсності.», зобов'язати [PERSON] привселюдно вибачитися перед ним в присутності особового складу НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області, стягнути з [PERSON] на його користь завдану моральну шкоду в сумі 20000 грн. та судові витрати. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що вона звернулась до начальника УМВС України в Черкаській області з метою перевірки відповідності дій позивача закону, тому що між ними виник конфлікт, а не з метою поширення відомостей, які порочать честь та гідність позивача. Крім того зазначила, що відповідно до рішення Конституційного суду України № 8-рп/2003 від 10 квітня 2003 року, викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Пояснила, що вказані події відбувалися в приміщенні Черкаської обласної лікарні не 23 березня 2012 року а 29 березня 2012 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. [PERSON] з 27 жовтня 2011 року перебуває на посаді начальника НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області. На посаді начальника сектору аналізу і контролю та організації науково-методичної діяльності НДЕКЦ працювала [PERSON] 24 травня 2012 року позивач звернувся до начальника УМВС України в Черкаській області [PERSON] з рапортом про те, що до нього 22 травня 2012 року звернувся помічник з кадрового забезпечення НДЕКЦ при УМВС [PERSON] і повідомив, що 21 травня 2012 року до нього звернулася [PERSON] і сказала, що конфлікт між нею і начальником НДЕКЦ при УМВС виник через схиляння її до статевих відносин неприродним способом. Просив призначити по даному факту службове розслідування Як вбачається з висновку службового розслідування за рапортом начальника НДЕКЦ при УМВС полковника міліції [PERSON] від 13 червня 2012 року, позивач, в період з 28 березня по 9 квітня 2012 року перебував на стаціонарному лікуванні в Черкаській обласній лікарні, проте, жодних конфліктних ситуацій у нього з [PERSON] не було. Разом з тим, опитаний під час службового розслідування [PERSON] зазначив, що [PERSON], перебуваючи в своєму службовому кабінеті, необгрунтовано та негативно висловлювалася на адресу начальника НДЕКЦ щодо встановленого розміру премії, мотивуючи це тим, що раніше останній схиляв її до статевих відносин. Проведеним службовим розслідуванням, відомості, викладені начальником НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області в рапорті щодо некоректної поведінки начальника сектору НДЕКЦ [PERSON] були визнані підтвердженими. Наказом начальника УМВС України в Черкаській області від 13 червня 2012 року, за порушення вимог ст. 7 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», яке виразилося у недотриманні професійної та службової етики, проявленні відвертої неповаги до керівників і колег по службі, ігноруванні правил етикету начальникові сектору аналізу і контролю та організації науково-методичної діяльності НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області підполковнику міліції [PERSON] оголошено догану. 8 червня 2012 року [PERSON] написала на ім'я начальника УМВС України в Черкаській області рапорт, в якому зазначила що 23 березня 2012 року, позивач в приміщенні Черкаської обласної лікарні пропонував їй вступити в статевий зв'язок, але вона відмовила. Аналогічний рапорт на ім'я міністра внутрішніх справ України [PERSON] написала 29 червня 2012 року. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи», під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Разом з тим, відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи», відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). Як вбачається з рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003, звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення за змістом частини першої статті 7 Цивільного кодексу не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного органу. Оскільки відповідачка в своїх рапортах на ім'я начальника УМВС України в Черкаській області та міністра внутрішніх справ, хоча й вказувала на те, що позивач примушував її до інтимних стосунків, але такі звернення не можуть вважатися поширенням інформації, так як вони повідомлялися не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], які є працівниками НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області пояснили, що [PERSON] неодноразово в їхній присутності повідомляла те, що [PERSON] в приміщенні Черкаської обласної лікарні примушував її до інтимних відносин. Суд не приймає як доказ достовірності поширеної інформації пояснення свідка [PERSON], яка пояснила суду, що, що вона перебувала в приміщенні Черкаської обласної лікарні разом з [PERSON], і чула як [PERSON] перебуваючи в палаті Черкаської обласної лікарні примушував [PERSON] до інтимних відносин, оскільки допитаний як свідок [PERSON] пояснив, що під час проведення службового розслідування та проведення опитування [PERSON] працівниками МВС України, остання не могла описати та вказати прикмети [PERSON], а тому й не могла його бачити. Крім того, 12 липня 2012 року [PERSON] написала на ім'я начальника УМВС України в Черкаській області та міністра внутрішніх справ України рапорти, в яких просила рапорти щодо сексуальних домагань стосовно неї з боку начальника НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області [PERSON] не розглядати та службову перевірку не проводити. Вказані рапорти були написані нею під час сильного хвилювання, оскільки відчувала себе несправедливо ображеною [PERSON] Право кожного на повагу до його гідності визначено в ст. 38 Конституції України. Як зазначено у роз'ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» (п.4), чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихологічної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь(поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Згідно з ч.3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації Як випливає із змісту ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його честі та гідності. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч.5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та противоправних посягань. За таких обставин суд вважає, що розповсюджені відповідачкою відомості про те, що [PERSON] 29 березня 2012 року в приміщенні Черкаської обласної лікарні примушував її до статевого зв'язку є такими, що не відповідають дійсності, та порочить честь та гідність позивача, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне зобов'язати [PERSON] спростувати розповсюджену нею серед особового складу НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області інформацію про те, що [PERSON] 29 березня 2012 року в приміщенні Черкаської обласної лікарні примушував її до статевого зв'язку шляхом вибачення перед [PERSON] в присутності особового складу НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області. Відповідно до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що закріплені в п.п. 3, 9 постанови від 31 березня1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: приниженні честі, гідності та порушенні стосунків з оточуючими людьми. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Судом встановлено, що умисним приниженням честі і гідності позивача, позивачеві була заподіяна з вини відповідача моральна шкода, яка знайшла своє вираження у приниженні честі, гідності . Враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставини, при яких було спричинено моральну шкоду, характер та обсяг страждань, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача 1000 грн. моральної шкоди. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на корись позивача необхідно стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial