Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-25 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та примусове зняття з реєстраційного обліку, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач по справі [PERSON] зареєстрований в їхньому домоволодінні по вул. Перемоги, 50 с. Тавільжанка Дворічанського району Харківської області але фактично ніколи там не проживав і на даний час не проживає. На неодноразові вимоги та прохання знятися з реєстраційного обліку з вказаного домоволодіння [PERSON] відмовляється, фактично проживає в м. Харків, порушуючи при цьому їх право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, передбачене ст. 41 Конституції України. В судове засідання представник позивачів за дорученням [PERSON] не з»явилася, надавши заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути в її відсутність в порядку заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду повторно не зявився, не повідомивши про причини неявки. Він про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, згідно вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, викликаючись в суд через оголошення, про що свідчить публікація оголошення судді про його виклик в газеті «Слобідський край»від 03 листопада 2012 року за № 132, причину своєї неявки до суду відповідач не повідомив. Відповідно до положень ч. 9 ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідача, він вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно технічного паспорту виданого КП «Дворічанське бюро технічної інвентаризації»від 10 серпня 2004 року житловий будинок по вул. Перемоги, 50 в с. Тавільжанка Дворічанського району Харківської області дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON]. Крім того, згідно договору дарування житлового будинку від 27 липня 2004 року засвідченого державним нотаріусом Дворічанської держнотконтори [PERSON] [PERSON] подарував вказане домоволодіння [PERSON] та [PERSON]. (а. с. 10-11) Згідно повідомлення СГІРФО Дворічанського СВМ Куп»янського МВ ГУМВСУ в Харківській області від 23.10.2012 року № 17 відповідач по справі [PERSON], дійсно значиться зареєстрованою за адресою: [INFO].( а. с. 15) Реєстрація відповідача за адресою позивачів створює для останніх незручності, повязані з додатковими витратами на комунальні послуги. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Згідно акту посвідченого Тавільжанською сільською радою [PERSON] не проживає та ніколи не проживав в домоволодінні по вул. Перемоги, 50 в с. Тавільжанка Дворічанського району Харківської області. (а. с. 9) Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Суд вважає встановленим факт порушення відповідачем права позивачів володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За таких обставин справи, згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] [PERSON] та підлягає задоволенню. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 150 ЖК України,

Outcome: approved