Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить надати дозвіл [PERSON] на оформлення документів на ім'я дитини - [PERSON], [INFO], для виїзду закордон, без згоди її батька [PERSON], [INFO]; надати дозвіл [PERSON] на виїзд з України разом з неповнолітньою дочкою - [PERSON], [INFO], на постійне місце проживання до Норвегії без письмової згоди батька [PERSON] [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 08.01.2005 року. Шлюб розірвано на підставі рішення судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.03.2012 року. Від шлюбу вони з відповідачем мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу донька проживає з нею, а відповідач проживає окремо, та аліменти сплачує не регулярно. Вона самостійно матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 21.12.2012 року, вона зареєструвала шлюб з громадянином Норвегії, [PERSON], який постійно проживає в Норвегії у м. Рінгеріке і має у приватній власності будинок, постійну роботу та дохід, на який зможе утримувати родину. На сьогоднішній час її чоловік має намір поєднати родину, щоб постійно бути з нею та донькою та вони вирішила переїхати з дочкою на постійне місце мешкання до Норвегії. Крім того, її запросили на роботу в Норвегії на посаду головного бухгалтера у компанії Кріанза Він імпорт Ес «Crianza Vinimport As» з 1.06.2013 року. Її дочка теж згодна на виїзд разом з нею за межі України на постійне місце мешкання та її прийнято до навчання у школі комуни Рінгеріке. У зв'язку з цим, вона звернулась до свого колишнього чоловіка - відповідача, з пропозицією про надання згоди на виїзд дитини за межі України та нотаріального посвідчення оформлення проїзних документів, але не зважаючи на всі її прохання, відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів не наводить. Вважає, що така позиція батька дитини - відповідача шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному та гармонічному розвитку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, письмово просила суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив розглянути справу без його присутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явився, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що сторони по справі знаходились в зареєстрованому шлюбі з 08.01.2005 року по 06.03.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 01, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.03.2012 року по цивільній справі № 2-689/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис № 88. 21.12.2012 року позивач зареєструвала шлюб з громадянином Норвегії [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії серії [NUMBER], актовий запис № 1714. 22.01.2013 року позивачу запропоновано вакансію головного бухгалтера у Норвегії в компанії Кріанза Вінімпорт Ес, що підтверджується листом компанії Кріанза Вінімпорт Ес від 22.01.2013 року. Також, згідно листа - підтвердження на право навчання в школі Відділу культури та виховання Комуна Рінгеріке від 24.01.2013 року, неповнолітня донька сторін [PERSON] має право на навчання у школі комуни Рінгеріке, в разі її переїзду до комуни. Згідно паспорту громадянина Норвегії [PERSON] № [NUMBER], виписки з податкової декларації за 2011 рік від 17.10.2012 року, довідок з місця роботи АТ "Сторебранд Лівсфоре" за період з листопада по січень 2013 року працівника № 110042 [PERSON], підтвердження зайнятості [PERSON], гарантії для проживання Імміграційного відділу Норвегії від 21.01.2013 року, свідоцтва про підтвердження місця проживання від 16.01.2013 року - перекладених з норвезької мови на українську мову перекладачем [PERSON] і засвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] 05.02.2013 року, реєстровий № 92,93 - громадянин Норвегії [PERSON] з 01.07.2001 року працює на посаді старшого системного розробника у відділі ІТ в компанії Сторебренд, з 01.11.2000 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та виступає поручителем у гарантії проживання неповнолітньої [PERSON], [INFO], за своїм зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS]. Відповідно контракту позивача з ТОВ "Тико-2005" від 13.04.2010 року та позитивної характеристики ТОВ "Тико-2005" від 24.01.2013 року з місця роботи позивача, остання працює на посаді бухгалтера в ТОВ "Тико-2005" з 2010 року, підтверджується працевлаштування позивача та її кваліфікація на посаді бухгалтера. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р. №789-ХІІ), та ч. 7, 8 ст. 7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов'язком батьків. У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, і стосуються справи. У зв'язку з цим зазначений орган необхідно залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України, право на вільний самостійний виїзд за межі України має фізична особа, яка досягла шістнадцяти років. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, Перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів), піклувальників (далі-батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянами України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, оскільки відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення оформлення проїзних документів та не бажає добровільно надати згоду на виїзд дитини за кордон, мається необхідність визнання судом відмови відповідача від надання згоди на виїзд його неповнолітньої доньки безпідставною за відсутності доведеності такої позиції відповідача та не надання останнім доказів на підтвердження обгрунтованості його відмови від нотаріального посвідчення оформлення проїзних документів на дитину, оскільки з урахування інтересів дитини та статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved