Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-24 00:00:00

07.05.2012 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Одеси 11.05.2007 року, актовий запис № 359 та стягнути з [PERSON] на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі 1000 грн. на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], до досягнення дитиною повноліття до 03.09.2025 року, починаючи з дня подання заяви до суду. В ході судового засідання встановлені наступні фактичні дані. [PERSON] та [PERSON] знаходяться в шлюбі з 11.05.2007 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Одеси 11.05.2007 року, актовий запис № 359 Від шлюбу у позивача та відповідача є неповнолітня донька [PERSON], [INFO] Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Строк на примирення просила не надавати, так як з відповідачем не проживає останні два роки, у зв»язку із чим примирення не можливе. Позивач у своїх поясненнях посилається на те, що між сторонами по справі шлюбні відносини припинені, між ними втрачено почуття любові та поваги. Під час спільного проживання зясувалось, що сімейне життя не склалося через несумісність характерів і загальних інтересів та різними поглядами на життя. Одночасно, позивачка вказує, що їй матеріально важко утримувати дитину, та вона потребує матеріальної допомоги, з урахуванням того, що необхідно оплачувати витрати на дитячий садок, харчування, розвиток дитини, одяг та лікування. [PERSON] стверджує, що відповідач матеріально забезпечений, батьки на його утриманні не знаходяться, середня щомісячна заробітна плата складає 3500 грн. У звязку з тим, що матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач з вересня 2010 року не надає, зумовило звернення позивачки [PERSON] до суду із відповідним позовом. Відповідач до судового засідання зявився, позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. У судовому засіданні пояснив, що офіційно не працює, не є приватним підприємцем, постійних доходів не має, його мінливий дохід складає 3 тисячі 500 гривень на місяць. На утриманні відповідача є також неповнолітня дитина від попереднього шлюбу, проте відповідач вказав на те,що він може сплачувати аліменти в розмірі 1000 гривень та 800 гривень на обох дітей. Суд, вислухавши думку, доводи та пояснення позивача, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе при обставинах, зазначених позивачем (різність поглядів, відсутність почуттів та спільних інтересів). Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у сторін відсутні які-небудь почуття один до одного, їх шлюбний союз розпався та існує формально. Фактично не проживають однією сімєю вже 2 роки. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка [PERSON] [PERSON] [PERSON] та жінки - [PERSON] й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Також судом враховується той факт, що один із членів сімї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Також при вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства, за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому суд враховує, що дохід відповідача на теперішній час є нерегулярним, оскільки заробітну платню він отримує тільки під час наявності підробітків, що є підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене, необхідність оплати на користь держави судових витрат покласти на відповідача [PERSON] в розмірі 214 гривень 60 копійок. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконаню в межах оплати платежу за один місяць. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги згоду позивача на розірвання шлюбу і згоду відповідача, суд вважає, що причини, що спонукають сторону наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved