Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, та, зменшивши в ході розгляду справи розмір позовних вимог письмовою заявою від 11.12.2012р. в порядку ст.31 ЦПК України, в якому просить стягнути з відповідача пеню за кредитним договором № 1545/312 від 10 вересня 2007 року у розмірі 6851,45 гривень. При цьому посилається на те, що між сторонами був укладений кредитний договір № 1545/312 від 10 вересня 2007 року, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 1 693 901 гривні терміном до 10.09.2027р. року під встановлені відсотки згідно графіку погашення кредиту та відсотків, однак відповідач порушила умови повернення суми кредиту, відсотків за користування кредитом, та інших платежів, згідно умов, положень та графіку погашення кредиту. Станом на 04.01.2012 року загальна сума заборгованості за кредитним договором склала суму пені у розмірі 6851,45 гривень. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позов підтримала, просила суд позов задовольнити, відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Заслухавши пояснення представника позивача за довіреністю [PERSON] відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір № 1545/312 від 10 вересня 2007 року, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 1 693 901 гривні терміном до 10.09.2027р. року під встановлені відсотки згідно графіку погашення кредиту та відсотків, однак відповідач порушила умови повернення суми кредиту, відсотків за користування кредитом, та інших платежів, згідно умов, положень та графіку погашення кредиту. Станом на 04.01.2012 року загальна сума заборгованості за кредитним договором склала суму пені у розмірі 6851,45 гривень. У відповідності до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно п.6 ст.3 ЦК України, однією з засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. В ч.1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обовязків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громадян. Згідно до п.27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Судом встановлено, що відповідач має двох неповнолітніх дітей [PERSON], 2007р.н., та [PERSON] , [INFO] Також судом встановлено, що відповідач розлучена, у звязку з чим діти перебувають лише на її на утриманні. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, добровільно погасила основну заборгованість за кредитним договором, через що представником позивача при розгляді справи був зменшений розмір позовних вимог, суд приходить до висновку, що розмір неустойки за кредитним договором № 1545/312 від 10 вересня 2007 року, якій належить сплатити відповідачу, слід зменшити до 200 гривень, та, у відповідності до ст.88 ЦПК України, суму судових витрат у розмірі 107,30 гривень.

Outcome: partial