Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про витребування з чужого незаконного володіння відповідачки [PERSON] насіння соняшнику вагою 2880 кг. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він придбав у березні 2008 року 5250 кг насіння соняшнику, сорту Донський крупнопліднийБобик, яке потребувало очистки від сміття, а тому для цієї мети влітку 2008 року він домовився з відповідачкою [PERSON] про надання послуг останньою щодо очищення 2880 кг. такого насіння соняшнику від сміття, а восени цього року він звернувся до [PERSON] з вимогою про повернення йому вказаного майна, яке остання повертати відмовлялася. В подальшому він постійно вимагав її повернути належне йому майно, однак відповідачка його вимоги постійно ігнорувала придумуючи при цьому різні відмовки, а згодом, 07.04.2009 року, надала йому письмову розписку, за умовами якої вона поверне йому вказане насіння соняшнику в термін до 25.11.2009 року, або ж компенсує її вартість з розрахунку 1 кг. насіння = 5 грн. Однак, посилаючись на те, що до цього часу відповідачкою [PERSON] йому не повернуто ні насіння соняшнику, ні його вартості, просив стягнути з відповідачки вартість обумовленого за розпискою насіння соняшнику, яке тривалий час перебувало в останньої незаконно, в розмірі 14400 грн. При судовому розгляді справи представник позивача, за довіреністю від 18.07.2011 року строком дії на три роки, [PERSON] зазначив, що на даний час у відповідачки [PERSON] насіння соняшнику, переданого їй для очистки, немає, а тому саме з цих причин він просить стягнути з неї вартість цього майна, при цьому вказав, що дійсно придбане позивачем насіння соняшнику було дуже засміченим і лише близько половини від загальної ваги такого насіння, складало крупноплідне насіння соняшнику, яке придатне для подальшого його використання, а тому не заперечував щодо розрахунку вартості такого мана виходячи з того, що з загальної ваги переданого відповідачці насіння соняшнику 50% відсотків складало насіння, а інші 50% - сміття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Заяв про розгляд справи за її відсутності не направляла, про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, приходе наступного висновку. На початку березня 2008 року громадянин [PERSON] придбав у ТОВ Рута5250 кг. насіння соняшника сорту Донський крупноплідний, фракції 4,5, сорність 10 %., що підтверджується відповідною накладною від 03.03.2008 року № 7. В судовому засіданні встановлено, що придбане позивачем [PERSON] насіння є насправді відходами від провіювання-калібрування насіння соняшнику, з якого все ж можна відібрати чисте насіння соняшнику, провівши для цього ретельну його очистку. Таким чином, бажаючи очистити вказане насіння соняшнику від сміття [PERSON] влітку 2008 року домовився усно з [PERSON] щодо очищення 2880 кг. такого насіння, і позивач завіз відповідачці вказане майно для виконання обумовлених робіт, при цьому відповідної угоди письмово сторони між собою не укладали і строки виконання таких робіт не узгоджували. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За спливом певного часу, позивач [PERSON] неодноразово звертався до відповідачки з вимогою про повернення переданого їй майна, однак, остання такі вимоги позивача постійно ігнорувала. 07.04.2009 року сторони між собою додатково домовилися, що [PERSON] в термін до 25.11.2009 року поверне [PERSON] насіння соняшнику вагою 2880 кг. або виплатить його вартість з розрахунку 1 кг. насіння = 5 грн., про що [PERSON] склала відповідну розписку. На час розгляду справи в суді ні насіння соняшнику отримане [PERSON] від [PERSON], ні грошові кошти в сумі 14400 грн. (2880 х 5= 14400) обумовлені за розпискою останньому не повернуті. Як вбачається з письмових пояснень [PERSON], датованих 27.09.2010 року, які містяться в матеріалах справи про відмову в порушенні кримінальної справи (постанова ДІМ від 29.09.2010 року), остання продала передане їй [PERSON] для очищення насіння соняшнику, оскільки їй потрібні були гроші на власне лікування. Відповідно до положень ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Згідно вимог ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно, відшкодовується його вартість. При визначенні вартості безпідставно набутого відповідачкою насіння соняшника, суд враховує значну засміченість цього насіння, а також думку представника позивача про те, що з загальної ваги переданої відповідачці насіння соняшнику можна було отримати близько 50 відсотків чистого насіння цієї культури. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідно до розписки від 07.04.2009 року сторонами була узгоджена ціна за 1 кг. очищеного насіння соняшника в розмірі 5 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки половину вартості цього майна, встановленої згідно умов розписки, тобто у розмірі 7200 грн. (14400 : 2 = 7200). У відповідності до вимог ч. 1 та п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збірставка судового збору за подання до суду позову майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року в якому заява або скарга подається до суду, тобто в розмірі не меншому ніж 214 грн. 60 коп. (мінімальна заробітна на 01 січня 2012 року згідно ст. 13 Закону України Про Державний бюджет України на 2012 рікскладає 1073 грн. х 0,2 = 214,60 грн.), в той час як позивачем сплачено лише 150 грн., а тому в силу вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, на його користь підлягає стягненню судовий збір з відповідачки [PERSON] у вказаному розмірі. Різницю невистачаючої суми судового збору у розмірі 64 грн. 60 коп. (214,60 -150) відповідачка повинна сплатити на рахунок державного бюджету.

Outcome: partial