Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-03 00:00:00

02 серпня 2012 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторонами 22.12.2011 р. було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передала відповідачеві 5 250,00 грн. строком до 10.02.2012 р. Відповідач дотепер не повернув суму позики, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики з урахуванням 3 % річних у сумі 5 325,00 грн., а також судових витрат (а.с.а.с. 1 3). У судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що 22.12.2011 р. між сторонами в усній формі було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передала відповідачеві у позику 5 250,00 грн. строком до 10.02.2012 р. На підтвердження передачі коштів відповідач склав розписку (а.с. 5). Дотепер відповідач борг не повернув. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно зі статтею 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності з абзацом 1 частини 1 статті 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій же кількості, такого ж роду і такої ж якості, які були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановлені договором. За укладеним договором позики позивач передала відповідачеві 5\\~250,00 грн., про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні статті 1046 ЦК, було укладено. Дотепер отримані кошти не повернуто, отже заборгованість за договором позики, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 5 250,00 грн. За правилами частини 1 статті 1050 ЦК, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму згідно зі статтею 625 цього Кодексу. Частиною 2 статті 625 ЦК передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Як вбачається зі змісту укладеного договору, до нього не були включені положення про розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних обґрунтована й підлягає задоволенню. Три відсотки річних за несвоєчасне виконання зобов`язань складає 75,00 грн. відповідно до наступного розрахунку: (5\\~250,00 х 3 % ч 365) х 174 = 75,00, де: - 5 250,00 сума позики; - 365 кількість днів у році; - 174 кількість календарних днів з 11.02.2012 р. по 02.08.2012 р. Відповідно до статті 88 ЦПК з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в сумі 215,00 грн., а також направленням телеграм у сумі 117,00 грн. (а.с. 7).

Outcome: approved