Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

У жовтні 2011 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказувала, що у період з 18 липня 2003 року по 10 вересня 2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від цього шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. 26 січня 2010 року [PERSON] помер. Заповіту після себе померлий не залишив, тому спадкоємцями [PERSON] за законом є: [PERSON] (мати), [PERSON] (батько), [PERSON] (син 25.05.1999 р.н.), в інтересах якого діє його мати [PERSON] та [PERSON] (син 20.10.2000 р.н.), в інтересах якого діє позивачка. Спадкове майно складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS]. На іншу 1/2 частину зазначеної квартири має право власності [PERSON], оскільки квартира [ADDRESS] була придбана в період її шлюбу з [PERSON], з огляду на що являється спільною сумісною власністю подружжя. Рішенням суду від 29.06.2011 року було визнано у порядку спадкування право власності на 1/8 зазначеної квартири за спадкоємцем [PERSON] та право власності на 1/4 частину цієї ж квартири за спадкоємицею [PERSON]. При цьому позивачка зазначає, що оскільки поділу майна між нею та померлим не було, визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири має вирішуватися в судовому порядку. Крім того вказує, що нотаріус Одинадцятої київської державної нотаріальної контори не в змозі видати свідоцтво про право власності малолітньому [PERSON], який на момент смерті батька проживав та був зареєстрованим у квартирі, з огляду на що вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки частки інших двох співвласників були визначені у судовому порядку. У звязку з вищевказаним позивачка просить визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку володіння на праві спільної сумісної власності та визнати за її малолітнім сином [PERSON], в інтересах якого вона діє, право власності на 1/8 частину квартири в порядку спадкування після смерті батька [PERSON]. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. При цьому, надала до суду заяву, в якій вказувала на те, що прізвище малолітнього [PERSON] було змінено з «Гаркавий»на «Романець», на підтвердження чого надала до матеріалів справи свідоцтво про зміну прізвища. У звязку з цим просила також здійснити заміну прізвища по тексту та у прохальній частині позовної заяви. Представник відповідачів у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, про що надав до суду відповідну заяву. Представник третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві до судового засідання не зявився, надіслав до суду лист, в якому просить розглянути справу у його відсутності за наявними документами та доказами, виходячи з фактичних обставин справи та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства. Представник третьої особи Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна»до судового засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань до суду не надходило, з огляду що суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутності та постановити рішення по наявних в матеріалах справи доказах. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступне. 26 січня 2010 року помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, місцем відкриття якої, відповідно до довідки ЖЕК №502, є [ADDRESS]. Право власності на квартиру [ADDRESS] виникло 16.02.2006 року, що підтверджується свідоцтвом від 23.02.2006 року, яке видано Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). У період з 18 липня 2003 року по 10 вересня 2009 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідно свідоцтвом про реєстрацію шлюбу та свідоцтвом про розірвання шлюбу, які містяться в матеріалах справи. Рішення або угоди про поділ майна подружжя не було. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки вказана квартира була придбана під час шлюбу позивачки та [PERSON] та є спільною сумісною власністю подружжя, 1/2 частина зазначеної квартири належить на праві власності позивачці. Таким чином, спадкове майно складається лише з 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Заповіту після себе померлий не лишив. Спадкоємцями [PERSON] за законом є: [PERSON] (мати), [PERSON] (батько), [PERSON] (син 25.05.1999 р.н.), в інтересах якого діє його мати [PERSON] та [PERSON] (син 20.10.2000 р.н.) в інтересах якого діє позивачка. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до поданої державному нотаріусу Одинадцятої київської державної нотаріальної контори [PERSON] заяви 06.12.2010 р. № 378 від [PERSON], останній відмовився від своєї частки в спадщині на користь [PERSON]. Відповідно до ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Рішенням Оболонського районного суду від 29.06.2011 року було визнано в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] за [PERSON] та на 1/8 частину вищезазначеної квартири за [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Зі змісту ст. 1267 ЦК України вбачається, що частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Таким чином, враховуючи що 1/2 частина зазначеної квартири належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], право на 1/4 частину квартири у порядку спадкування визнано за [PERSON], а на 1/8 частину за [PERSON], право на спадщину у [PERSON] виникло у розмірі 1/8 частини квартири. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікуни. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно, проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] законними і обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved