Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

17 серпня 2012 року представник позивача звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовної заяви, представник позивача зазначив, що 11 січня 2012 року в м. Хмільнику Вінницької області, померла мати позивача [PERSON], яка була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [INFO], після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0987 га, розташованої за адресою: Вінницька область, м. Хмільник, вул. 71 Стрілкової дивізії 13, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку І-ВН №029689, виданого 14 травня 1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Хмільницької міської ради від 24.04.1997 року за № 91. 13 березня 1990 року у Хмільницькій міській державній нотаріальній конторі Вінницької області спадкодавець [PERSON] зробила розпорядження, яким заповіла позивачу все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося б і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право. Спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця [PERSON], позивач прийняла шляхом подання заяви до нотаріальної контори, однак у державному акті на право приватної власності на земельну ділянку допущено ряд виправлень та описок, а тому позивач вимушена звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву у якій повністю підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві та просив справу розглянути у його відсутність. Представник Хмільницької міської ради Вінницької області в судове засідання також не зявився, надавши суду заяву в якій не висловлював своїх заперечень щодо задоволення позовних вимог та просив розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 11 січня 2012 року в м. Хмільнику Вінницької області, померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №219542, виданим 12 січня 2012 року, залишивши після себе заповіт від 13 березня 1990 року, згідно з яким все своє майно заповіла позивачу - [PERSON]. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0987 га, що розташована за адресою: Вінницька область, м. Хмільник, вул. 71 Стрілкової дивізії 13, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку І-ВН №029689, виданого 14 травня 1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Хмільницької міської ради від 24.04.1997 року за № 91. Як убачається з матеріалів справи позивач, як спадкоємець майна спадкодавця [PERSON] за заповітом, звертався до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку відмовлено в зв'язку з допущенням помилок у документі. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією із таких законних підстав набуття права власності на майно є спадкування. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], відповідач визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, а тому перешкод в прийнятті позивачем спадщини суд не вбачає.

Outcome: approved