Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-02 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом в якому просять визнати право власності на житлові будинки, що розташований за адресою: м. Львів, вул. Сокільницька, 36а позначені у технічному паспорті літ.Б-1 загальною площею 24,10 кв.м. та під літ. В-1, загальною площею 15.40 кв.м. та присвоїти вказаним новозбудованим будинкам окремий будинковий номер №36Б та №36В відповідно. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17.12.2009р. по справі №2о-257/09 встановлено юридичний факт володіння [PERSON] будинковолодіння на праві приватної власності за адресою: м. Львів, вул. Сокільницька, 36, Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 06.07.2010р. по справі №2-4020/10 про закриття провадження у справі у звязку із визнанням мирової угоди визнано за [PERSON] право власності на частину будинку №36 по вул. Сокільницькій у м. Львові із присвоєнням йому поштового номеру «36А», а на іншу частину вказаного будинку право власності визнано за [PERSON]»ю Григорівною. Поруч з вказаним будинком №36а, з дозволу батьків, зокрема батька -- [PERSON] ними за власні кошти з метою покращення житлових умов, побудовано в 1990 році житлові будинки, позначені на плані літ.Б-1, що складається житлової кімнати площею 14,50 кв.м., кухні площею 6,80 кв.м., а також тамбору площею 2,80 кв.м. загальна площа будинку 24,10 кв.м. Інший будинок позначений на плані літ. В-1, що складається з житлової кімнати площею 9,60 кв.м., кухні площею 3,60 кв.м., а також коридору площею 2,20 кв.м. загальна площа будинку 15,40 кв.м. На вказані будинки ними виготовлена вся необхідна технічна документація. Земельна ділянка надана для обслуговування будинку №36а на вул. Сокільницькій у м. Львові, якою користуються вони та члени їх сімї, на якій ними і споруджено було спірні житлові будинки. Оскільки, на сьогоднішній день у будинку 36а на вул. Сокільницькій проживають позивачі та інші члени сім»ї разом, в них існують непорозуміння щодо утримання нерухомості та сплати комунальних послуг та всіх податків на вказане майно, тому вони мають намір проживати самостійно у власному будинку та нести витрати по ньому особисто, а тому звернулись у суд за захистом порушеного права. Просять позов задовольнити. На підтвердження доводів позовної заяви позивачі скерували на адресу суду заяви із долученням до неї додаткових доказів по відношенні до предмету спору з метою приєднання їх до матеріалів справи, а також скерували заяву про уточнення позовних вимог, де уточнили площі спірних житлових будинків. У заяві, що надійшла до суду 03 квітня 2012 року позивачі просять розгляд справи проводити без їхньої участі, щодо винесення заочного рішення не заперечують. Відповідачі та третя особа Львівське комунальне підприємство «Сокільницьке»у судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи. Згідно ст.169 ЦПК України суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без його участі. Третя особа [PERSON] просить розгляд даної справи проводити без його участі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Враховуючи доводи позивача та третіх осіб у справі, зясувавши дійсні обставини справи та дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник, права якого не визнаються чи оспорюються, вправі вимагати їх визнання по суду. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 06.07.2010р. по справі №2-4020/10 про закриття провадження у справі у зв»язку із визнанням мирової угоди визнано за [PERSON] право власності на частину будинку №36 по вул. Сокільницькій у м. Львові із присвоєнням йому поштового номеру «36А», а на іншу частину вказаного будинку право власності визнано за [PERSON]»ю Григорівною. Як вбачається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданий обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»05 березня 2012 року за вказаним будинком закріплена земельна ділянка, яка відокремлена від інших земельних ділянок сусідів. Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року, чинного на час приватизації помешкань, земельна ділянка під забудовою переходить до набувача права власності на будівлю. В судовому засіданні встановлено, що позивачі в 1990 році за власні кошти з метою покращення житлових умов, побудували житлові будинки, розташовані за адресою: м. Львів, вул. Сокільницька, 36а, позначені у технічному паспорті літ.Б-1 загальною площею 24,10 кв.м. та під літ. В-1, загальною площею 15.40 кв.м. Відповідно до розяснень Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року по обєктах, які збудовані до 5 серпня 1992року, прийняття в експлуатацію їх непотрібно. Згідно технічного паспорта, виробленого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»від 05.03.2012 року, вбачається, що житлові будинки, що розташовані за адресою: м. Львів, вул. Сокільницька, 36а, позначені у технічному паспорті літ.Б-1 загальною площею 24,10 кв.м. та під літ. В-1, загальною площею 15.40 кв.м. являється ізольованими від інших будинковолодінь, облаштованими окремими належними входами. Згідно ст. 317 ч.1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке збудовано на ній, якщо це не порушує право інших осіб. Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 331 ЦК України вбачається, що право власності на нову річ, яка виготовлена особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Оскільки, за весь час експлуатації зазначеної житлової споруди більше 10 років не було жодних звернень щодо порушення прав третіх осіб внаслідок її використання, суд приходить до висновку, що прав третіх осіб порушено не було. Відтак, позивачі мають право вимагати визнання за нею права власності на самочинно збудовану нежитлову споруду в порядку, передбаченому ст. 376 ч. 5 ЦК України Рішення суду є самостійним правовстановлюючим документом відповідно до Тимчасовим положенням про прядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/2 ЦК України. Суд приходить до висновку, що, відповідно до чинного законодавства України, за позивачами слід визнати право власності на житлові будинки, що розташовані за адресою: м. Львів, вул. Сокільницька, 36а, позначені у технічному паспорті літ. Б-1 загальною площею 24,10 кв.м. та під літ. В-1, загальною площею 15.40 кв.м. Право приватної власності [PERSON] та [PERSON] на будинки набуті правомірно і є непорушним в силу ст. 41 Конституції України. Рішенням Львівської міської ради № 1380 від 26.12.2008 року «Про присвоєння поштових номерів на обєкти нерухомості»затверджено Положення про порядок присвоєння поштових номерів на обєкти нерухомості. Поряд з тим, у відповідності до п.9 Положення про порядок присвоєння поштових номерів на обєкти нерухомості, визначено, що не присвоюються номера на обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинні обєкти (реконструйовані, переплановані), на тимчасові споруди, які не повязані фундаментом із землею, підземні і металеві споруди. Проте, як зясовано судом, що будинки, що розташовані за адресою: м. Львів, вул. Сокільницька, 36а, позначені у технічному паспорті літ. Б-1 загальною площею 24,10 кв.м. та під літ. В-1, загальною площею 15.40 кв.м. не є самочинним обєктом, фундамент будинку повязаний із землею, має окремий вхід, не повязаний із загальним користуванням. Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлового-комунального господарства України від 18.06.2007 р. № 55, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 06.07.2007 р. за № 774/14041 визначено порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, крім земельних ділянок. У відповідності до п.2.12 вказаної Інструкції поділ на самостійні обєкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному обєкту поштової адреси. Причому не підлягають поділу обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти нерухомого майна. Оскільки, будинки, що розташовані за адресою: м. Львів, вул. Сокільницька, 36а, позначені у технічному паспорті літ. Б-1 загальною площею 24,10 кв.м. та під літ. В-1, загальною площею 15.40 кв.м. являються ізольованими від інших будинковолодінь, облаштованими окремим належним входом та закріпленою земельною ділянкою і якою користуються виключно позивачі та члени їх сім'ї, а тому слід захистити право позивачів, відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Outcome: approved