Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про поділ набутого за час шлюбу майна. В обґрунтування вимог зазначила, що 25 вересня 1985 року вона уклала шлюб з [PERSON] [INFO]. Від шлюбу має двох доньок [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. З 14 травня 1991 року й до розлучення мешкала однією сімєю у будинку матері чоловіка [PERSON] [INFO], за адресою місто Кремінна Луганської області вулиця Радищева будинок №46. Нерухомість, власником якої є свекруха, за час подружнього життя і її особистої праці значно покращилася та знала значних перетворень та поліпшень, власницею однієї третини якої вона себе вважає. 25 серпня 2010 року шлюб між подружжям був розірваний на підставі рішення Кремінського районного суду Луганської області. Після розлучення неповнолітня донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Добровільно розділити майно відповідач не погодився. Тому, просить розділити спільно нажите майно наступним чином: виділивши їй: компютер вартістю 3500,00 грн. модем 120,00 грн. крісло для роботи за компютером 350,00 грн. фарфоровий сервіз Мадонна - 3000,00 грн. пральна машина Індезід - 3800,00 грн. мякий куток 4500,00 грн. килим беж. 3х4 800,00 грн. праску Браун - 220,00 грн. спальний гарнітур з двоспальним ліжком 5000,00 грн. стіл для компютера 1200,00 грн. електричний праскопрес Термо 1500,00 грн. два багети з кільцами 150,00 грн. за 1 шт. = 300,00 грн. килим беж. 2х3 600,00 грн. плед 400,00 грн. тюль набивний 900,00 грн. постільну білизну (комплект) 2 шт. 400,00 грн. за 1 шт. = 800,00 грн. ковдру 2 шт. 120,00 грн. за 1 шт. = 240,00 грн. подушки пухові 2 шт. 120,00 грн. за 1 шт. = 240,00 грн. кухонний комбайн Росток - 1200,00 грн. ложок 6 шт. 10,00 грн. за 1 шт. = 60,00 грн. виделок 6 шт. 10,00 грн. за 1 шт. = 60,00 грн. тарілок керамічних 6 шт. 30,00 грн. за 1 шт. = 180,00 грн, разом на суму 28\~ 970,00 грн. Крім того, визнати за нею право власності на 1/3 частину нерухомого майна за адресою м. Кремінна Луганської області вул. Радищева 46 та зобовязати відповідачів поновити опалення на другому поверсі будинку і встановити розібрані чоловіком туди сходи. Також зобовязати відповідача [PERSON] сплатити їй грошову суму за залишене йому майно у розмірі 163\~ 606,00 грн., а також стягнути на її користь понесені судові витрати у справі. Позивачка та її представник в судовому засіданні, після проведення товарознавчого дослідження та після декількох уточнень, остаточно визначилися і просять суд визнати за позивачкою право власності на 1/3 частину нерухомого майна за адресою м. Кремінна Луганської області вул. Радищева 46. Розділити майно, виділивши їй: мякий куток-220 грн; килим беж-60грн; спальний гарнітур з двоспальним ліжком-180 грн; одіяло одне-40 грн; дві подушки-80 грн; махрових комплект білизни-38 грн; фужери з чеського скла-55 грн; набір салатниць червоного кольору- 82 грн;килим червоний 2х3м-50грн, разом на суму 805 грн., решту 19769 грн вартості спільно нажитого майна, залишеного відповідачеві, стягнути на її користь. Крім того, стягнути в солідарному порядку з відповідачів 69991 грн грошової компенсації вартості однієї третини поліпшень, яких зазнала належна свекрусі нерухомість, за час проживання однією сімєю та 905,65 грн судових витрат у справі. Відповідач [PERSON]О позов не визнав, пославшись на відсутність в нього коштів на сплату вартості майна або придбання житла для позивача. Зазначив, що вказане позивачкою майно, як спільно нажите, не є таким, а належить його батькам та взяте ним в оренду в інших осіб. Відповідачка [PERSON]О та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення вимог позивача з тих самих підстав. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.60, 69 , 70, 71 СК України, ст. 364 ЦК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, набутого за час шлюбу, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. При цьому частки майна дружини та чоловіка є рівними та діляться між ними в натурі, якщо подружжя не домовилось про інший порядок поділу. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, а речі для професійних занять, тому хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна є неможливим, допускається присудження грошової компенсації одному з подружжя за умови його згоди. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст 61 цього Кодексу. Відповідно до приписів ч 1,3 ст 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, і сторонами не оспорюється, що сторони перебували у шлюбі майже 25 років. Колишнє подружжя деякий час працювало за кордоном. Натепер відповідач [PERSON]О є майстром з деревообробки, другий відповідач, -[PERSON]О весь час до пенсії пропрацювала вчителькою. Батько [PERSON]Ф помер ще в 1990 році. Всі проживали однією сімєю в помешканні, яке належить на праві приватної власності [PERSON]О, вели спільне господарство, подружжя має спільно нажите майно, яке підлягає розподілу (лс 3-10, 12-65). Нерухомість, в якій мешкало подружжя, за час шлюбу зазнала значних перетворень, що підтверджено експертним висновком (лс10,139). Сторони погодилися із ціною речей, визначеною експертом в товарознавчому дослідженні (лс 121-218). Добровільно розділити майно сторони не змогли, відповідачі з пропозицією позивача не погодилися, а свого варіанту розділу не запропонували. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість затвердження варіанту поділу майна, запропонованого позивачем в уточненій позовній заяві, позаяк такий варіант, на переконання суду, є справедливим та враховує інтереси кожного з колишнього подружжя. З урахуванням вартості спільно нажитого майна, яку визначено експертизою в 20574 грн (лс140), його половина складає 10287 грн. Оскільки позивачка не бажає отримати половину конкретно визначеного майна на зазначену суму, а обмежилася тільки декількома речами на суму 805 грн (лс 260 зворот) та приймаючи до уваги позицію відповідача [PERSON]О, - добровільно передати позивачеві половину цього майна, суд вважає доцільним відмовити в стягненні на користь позивачки компенсації добровільно залишеного нею відповідачеві майна. Відповідно до приписів ст. 12 Закону України від 07 лютого 1991 року Про власність ( чинного на час виникнення спірних правовідносин) у приватній власності громадян можуть перебувати жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах. За змістом ст. 17 Земельного Кодексу України та ст. 14 Зазначеного Закону №697-Х11 земельна ділянка для будівництва житлового будинку і господарських будівель надається громадянинові в приватну власність, а тому участь інших осіб у будівництві не створює для них права приватної власності на житловий будинок, або його частину. У звязку з цим будівництво будинку на земельній ділянці, яка забудовнику не відводилася, не дає підстав для визнання за ним права власності на вже збудований будинок (постанова Верховного Суду України від 16 травня 2012 року у справі №6-42цс12). Приймаючи до уваги наведені правові позиції та враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що позивачка не може претендувати на визнання за нею права власності на третину домоволодіння, належного свекрусі на праві власності, в якому мешкало подружжя і за час шлюбу зробило поліпшення та перебудови в тому числі й за рахунок праці та власних коштів позивачки, оскільки законною власницею земельної ділянки, житлового будинку та будівель є [PERSON] /лс 96_105,146-153/. В цій частині вимоги позивачки не ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Враховуючи встановлені судом обставини справи, а саме працевлаштування подружжя за кордоном і отримання доходів, чвертьвіковий термін проживання однією сімєю в свекрушиному будинку, значні прибудови та поліпшення, вчинені подружжям за цей період, відсутність у подружжя будь якого іншого житла, вимоги позивачки щодо стягнення 69991 грн грошової компенсації саме з другого з подружжя є обґрунтованими й підлягають задоволенню з огляду на вищенаведені мотиви та виходячи із завдання цивільного судочинства, визначеного в ст. 1 ЦПК України. Посилання відповідача [PERSON]О на відсутність в нього коштів для сплати вартості майна або придбання відповідного житла для позивачки та що вказане нею (позивачкою) майно, як спільно нажите, не є таким, а належить його батькам, або взяте ним в оренду в інших осіб, суд до уваги не приймає з огляду на відсутність будь яких поданих доказів цього зі сторони відповідача. Напроти чеки, квитанції на будматеріали та договори на роботи (лс154-155) датовані періодом подружнього життя та спільного проживання. Крім того, суд бере до уваги приписи Сімейного Кодексу України про рівність часток подружжя при розподілі спільно нажитого майна, незважаючи на те, що один з подружжя не працював та займався виключно домашнім господарством, вихованням дітей і т.і. Посилання відповідача [PERSON]О та її представника на придбання будматеріалів, для поліпшень домоволодіння, яке ділять сторони, саме нею та внесення її прізвища в документи на придбання (квитанції, гарантійні талони, договори тощо) суд до уваги не приймає з огляду на визнані сторонами обставини чвертьвікового спільного подружнього життя, роду занять кожного та отримуваного доходу, спільного проживання в будинку та ведення спільного господарства. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Документально підтверджені судові витрати (лс1-2, 234, 258)- 905,65 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial