Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача 206 345,57 гривень заборгованості за Кредитним договором та судові витрати. В своїй позовній заяві посилались на те, що 18.09.2007 року між Відкритим акціонерним товариством „Кредобанк, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 96Ф-07, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 115 958,0 гривень з процентною ставкою у розмірі 16,49% річних з кінцевим терміном повернення- 17.09.2014р. Кредит видавався на здійснення часткової оплати за ^говором купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного між [PERSON] та ТОВ „Виннер Миколаїв, шляхом перерахування кредитних грошей на поточний рахунок ТОВ „Виннер Миколаїв. 06.10.2010р. між ПАТ „Кредобанк та ТОВ „Кредекс Фінанс було укладено Договір відступлення права вимоги, у відповідності до положень якого право вимоги за кредитним договором № 96Ф-07 від 18.09.2007 р. перейшло до ТОВ „Кредекс Фінанс. В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконував, в результаті чого має заборгованість в сумі 206 345,57 гривень. В досудовому порядку існуючий спір щодо сплати кредитної заборгованості не врегульований тому позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом та просить стягнути заборгованість в примусовому порядку. В,судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, судом про дату час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про вручення судової повістки, заяви про розгляд справи в його відсутність суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.09.2007 року між Відкритим акціонерним товариством „Кредобанк, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 96Ф-07, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 115 958,0 гривень з процентною ставкою у розмірі 16,49% річних з кінцевим терміном повернення- 17.09.2014р. Кредит видавався на здійснення часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного між [PERSON] та ТОВ „Виннер Миколаїв, шляхом перерахування кредитних грошей на поточний рахунок ТОВ „Виннер Миколаїв. 06.10.2010р. між ПАТ „Кредобанк та ТОВ „Кредекс Фінанс було укладено Договір відступлення права вимоги, у відповідності до положень якого право вимоги за кредитним договором № 96Ф-07 від 18.09.2007 р. перейшло до ТОВ „Кредекс Фінанс Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав ,якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 статті 516 ЦК України передбачає, що заміна кредитора у зобов язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином ТОВ „Кредекс Фінанс набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №96Ф-07 від 18.09.2007 р., укладеного між ВАТ „Кредобанк та [PERSON] Відповідно до п.4.1. вказаного кредитного договору повернення кредиту повинно здійснюватися щомісячно рівними частинами по 1381,0 гривні не пізніше останнього робочого дня поточного місяця. Пунктом 5.1 кредитного договору передбачена сплата пені в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3.2 договору, але не менше однієї гривні за кожний день прострочення. Враховуючи те, що позичальником порушено зобов'язання за кредитним договором, є цілком правомірним висновок про наявність правових підстав для стягнення з останньої повної суми заборгованості за кредитом та нарахованими за користування кредитом процентами та неустойкою. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено розмір відповідальності за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошової зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач порушив умови кредитного договору і згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 10.04.2012р. має загальна заборгованість v сумі - 206 345.57гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом з урахуванням індексації-136 655,59 гривня, сума заборгованості за процентами з урахуванням 3% річних- 5810,73 гривень, сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами 63879,25 гривень. Проте суд не погоджується з розміром нарахованої позивачем пені, оскільки частиною 2 статті 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність до вимог щодо стягнення неустойки (пені, штрафу) терміном в один рік, а тому стягненню підлягає пеня за 1 рік: з 07.10.2010р. до 06.10.2011р. на суму 42 239,0 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 629 ЦК зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з урахуванням зменшення розміру пені та підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 184705,32 гривні. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1847,05 гривень.

Outcome: partial