Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-17 00:00:00

11 грудня 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що за час перебування в шлюбі з відповідачем у них народилося двоє дітей: [PERSON]М, [INFO] та [PERSON]М, 22.10.2008 року Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, діти повністю знаходиться на її утриманні, а доходів, яких вона отримує недостатньо для забезпечення дітей усім необхідним, що ставить її у тяжке матеріальне становище та стало причиною звернення до суду. Посилаючись на викладене, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 500 грн на утримання кожної дитини. В судовому засіданні позивачка зменшила позовні вимоги в розмірі 450 грн. на кожну дитину. Відповідач позовні вимоги визнав в розмірі 450 грн на утримання кожної дитини. Суд, вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає до задоволенню з наступних підстав. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO].(а.с 6,7) В даний час сторони проживають окремо, малолітні діти, залишились на проживанні з [PERSON] та перебувають на її утриманні. Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Судом встановлено, що відповідач є фізично здоровою особою, працездатного віку, працевлаштований в приватного підприємця [PERSON] в с. Гузїв. інших дітей або осіб, яких він зобов`язаний утримувати не має. Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч.2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обовязок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею180 СК України. Згідно ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд, з додерженням вимог ст.182 СК України, встановивши, що доходи відповідача мають регулярний характер, враховуючи стан здоровя, загальний матеріальний стан дитини та відповідача, відсутність в останнього інших дітей та осіб, яких він зобовязаний утримувати, приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 450 грн. на кожну дитину. ? Позивачка звернулася до суду з вимогами 11.12.2012 року, а тому з 11.12.2012 року слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дітьми повноліття. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved