Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-24 00:00:00

22.11.2012 року Виконавчий комітет Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення коштів на утримання малолітньої дитини та кнакладення на заборону відчуження майна. В позовній заяві вказував, що на обліку служби у справах дітей Кременчуцької райдержадміністрації перебуває [PERSON], [INFO], як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах, у зв»язку з тим, що мати - [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків. Рішенням виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області від 25.10.2012 року вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON]. На даний момент малолітній [PERSON] проживає та перебуває на утриманні в брата [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Просили позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав у відношенні її малолітнього сина [PERSON] [INFO], стягнути з відповідача кошти в розмірі 1/ 4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, визначеного для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття на розрахунковий рахунок, який відкритий у Державному Ощадному Банку України та накласти заборону на відчуження майна . У судовому засіданні представник позивача - Дехтярьова Ю.М. позов підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, зазначені у позовній заяві. Відповідач проти позову заперечувала, просила відмовити, зазначала, що має намір приїхати до сина і забрати його до себе, так як у неї життя налагодилося, вийшла заміж, влаштувалась на роботу але не офіційно. На підтвердження своїх усних заперечень письмових доказів не надала. Суд, вислухавши пояснення сторін, думку прокурора, яка підтримала позов, показання свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 2 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров'я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яке не досягла 18 років з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується із дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом достовірно встановлено, що рішенням виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука за №461 від 25 жовтня 2012 року надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO] Малолітній син відповідача по справі [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей Кременчуцької райдержадміністрації Полтавської області. Відповідач вихованням сина не займається, його інтересами та станом здоров'я не цікавиться, не цікавиться умовами перебування, навчанням сина, не сплачує кошти на його утримання. Свідки, які були допитані в судовому засіданні підтвердили той факт, що відповідач не цікавилась життям свого сина, не брала участі в його вихованні, матеріальної допомоги не надає, на сьогоднішній день їй не відомо місце проживання сина. Останній раз бачила сина 7 років назад. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства»встановлено, що виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов»язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Згідно пункту 3 статті 47 Закону України «Про загальнообов»язкову середню освіту» злісне ухилення батьків від виконання обов»язків щодо здобуття їх неповнолітніми дітьми повної загальної середньої освіти може бути підставою для позбавлення їх батьківських прав. Відповідно ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особи, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обовязку щодо утримання дитини. Статтею 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За ч.1 ст.183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що відповідач не подав належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що відповідача за таких обставин необхідно позбавити батьківських прав стосовно малолітньої дитини, оскільки вона ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідач, будучи працездатним, не маючи вад у стані свого здоров'я, інших малолітніх або неповнолітніх дітей, коштів на утримання дитини добровільно не надає, що постає з пояснень сторін та свідків. Суд, на підставі встановлених фактів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи те, що відповідач не виконує батьківський обов'язок по утриманню сина. Відповідач в цій частині не подав до суду належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів про необхідність її звільнення від сплати аліментів, зменшення розміру аліментів, стягнення аліментів у меншому розмірі ніж просить позивач та про те, що доход її малолітньої дитини перевищує доход кожної із сторін по справі. З відповідача на розрахунковий рахунок [PERSON], який відкрито в Державному Ощадному Банку України необхідно стягнути кошти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2012 року і до досягнення дитиною повноліття, а також на користь держави судовий збір у розмірі 344,10 (229,40+114,70) грн. Суд враховує, що випадків, передбачених статтею 184 Сімейного Кодексу України щодо зменшення відсотку прожиткового мінімуму для дитини не встановлено. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини. Щодо позовної вимоги про накладення заборони на відчуження майна, то вона є безпідставною, так як згідно довідки державного реєстратора прав на нерухоме майно у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо [PERSON] відсутні.

Outcome: partial