Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

В листопаді 2012року [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання договору довічного утримання між ним та його донькою [PERSON] В позовній заяві зазначив, що 28.10.10року між ним та його донькою [PERSON], яка після одруження має прізвище [PERSON], було укладено договір довічного утримання. Але відповідачка не виконувала ретельно умови договору, за ним не було належного догляду, матеріального забезпечення, донька йому грубить, не поважає, погано відноситься. До того ж донька , зі своїм чоловіком руйнують ті побудови, які були ним побудовані раніш, розпоряджаються його речами на власний розсуд і не питають у нього дозволу на розпорядження даними речами. В добровільному порядку відповідачка не бажала розірвати договір, тому вимушений був звернутись до суду із зазначеним позовом. Позивач [PERSON] належним чином повідомлений про час і дату судового засідання до суду зявився , просив позов задовольнити у повному обсязі, надав пояснення у відповідності до заявлених вимог. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про час і дату судового засідання у судове засідання зявилась, позов визнала, не заперечувала проти задоволення даного позову. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи 28.10.2010року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.5-7) 24.09.2012року на звернення [PERSON] до Приморського РВ ММУ ГУ МВС України в Донецькій області було винесено постанову про відмову в порушені кримінальної справи за ст.. 129 КК України відносно [PERSON] та [PERSON]. Було винесено застереження [PERSON] та [PERSON] про неприпустимість насильства у родині. (а.с.9-10) Відповідно до ст.. 744 ЦК України за договором довічного утримання одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно ст.. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. Відповідно до ст.. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача не підлягають поверненню. Таким чином, судом було встановлено, що відповідачкою [PERSON] не виконувались обов'язкі передбачені умовами договору довічного утримання, а саме : забезпечення [PERSON] щоденним харчуванням; забезпечення [PERSON] придатним для носіння одягом та взуттям; здійснення догляду за [PERSON] та надання останньому медичної допомоги. Тому суд вважає, що договір довічного утримання укладений між [PERSON] та [PERSON], яка на даний час має прізвище [PERSON] , 28.10.2010 р., та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] підлягає розірванню. На підставі п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009року «Про визнання правочинів недійсними»та «Практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними»- реституція, як спосіб захисту цивільного права (частина перша ст.. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку з чим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути предявлена тільки стороні недійсного правочину. Задовольняючи позови у повному обсязі , суд на підставі ст.. 88 ЦПК України стягує з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір у розмірі 107 гривень 30 копійок

Outcome: approved