Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-21 00:00:00

06 липня 2012 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник позивача із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 28 січня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №300394022602004, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 241\\~146,00 гривень, зобов`язавшись повернути кредит 28 січня 2018 року щомісячними платежами, сплативши 16,2% на місяць та інші обов`язкові платежі. Оскільки відповідач взяті на себе договірні зобов`язання належним чином не виконує, позивач звернувся до суду із позовною вимогою про стягнення з [PERSON] на свою користь суми заборгованості за кредитним договором, яка станом на 07 червня 2012 року склала 245\\~648,45 гривень, де заборгованість за сумою кредиту 224\\~547,11 гривень; заборгованість по сплаті відсоткової винагороди 13\\~861,18 гривень; пеня за прострочення виконання зобов`язань 7\\~240,16 гривень. Також представник позивача просив суд покласти на відповідача судові витрати. 22 листопада 2012 року сторони в судове засідання по справі не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В той же день до суду від представника позивача надійшла письмова заява, відповідно до якої останній просив задовольнити позовні вимоги частково згідно наданого уточненого розрахунку заборгованості, просив суд розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 28 січня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 300394022602004, за умовами якого кредитор зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 241\\~146,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,2% річних, строком до 28 січня 2018 року (а.с.6-9). Факт виконання банком взятих на себе зобов`язань та фактичного надання обумовленої кредитним договором суми кредиту підтверджується анкетою-заявою фізичної особи на отримання кредиту, яка наявна в матеріалах справи (а.с.5). Згідно з п. 2.5 кредитного договору, відповідач зобов`язаний погашати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісяця, в термін до 28 числа кожного місяця протягом строку дії Договору, починаючи з місяця наступного за місяцем підписання договору, в сумі 4\\~817,00 гривень. Із матеріалів справи встановлено, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе договірні зобов`язання за кредитним договором № 300394022602004 від 28 січня 2011 року, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої, згідно наданого представником позивача уточненого розрахунку, станом на 22 листопада 2012 року склала 232\\~166,34 гривень, де заборгованість за сумою кредиту 211\\~530,05 гривень; заборгованість по сплаті відсотків 13\\~879,18 гривень; пеня за прострочення виконання зобов`язання 6\\~757,11 гривень. Викладене підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором від 22 листопада 2012 року. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, на його адресу було направлено претензія-вимога щодо дострокового погашення заборгованості вих. № 4189-В від 13 липня 2011 року, однак заборгованість не була погашена (а.с.12). Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище кредитного договору, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 629 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст. 1054, 1055 ЦК України). Нормою ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновид якої є пеня, штраф (ст. 549 ЦК України). При цьому право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ст. 550 ЦК України). Нормою ст. 625 ч. 1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати строкового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 3.2.5 кредитного договору передбачено, що у разі несплати або не повної сплати відповідачем чергового платежу протягом встановленого кредитним договором строку, банк має право вимагати дострокового погашення кредиту у повній сумі, нарахованих відсотків за користування ним, комісій, штрафів та пені. Пунктом 5.2 кредитного договору передбачено, що за прострочення строків сплати платежу, передбачена пеня у розмірі 0,5% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення зобов`язання. Згідно ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №300394022602004 від 28 січня 2011 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між позивачем та відповідачем даного кредитного договору із дотримання вимог діючого законодавства, а також встановлено невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з урахуванням на наданий представником позивача розрахунок суми заборгованості. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2\\~321,66 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial