Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 січня 2008 року між ТОВ Комерційний Банк [PERSON], правонаступником якого є ПАТ Дельта Банк, і [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким відповідачу відкрито картковий рахунок та надано платіжну картку, і відповідно до укладеного договору банком було надано [PERSON] кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії. Крім того, позивач посилається на те, що за цим договором держатель картки повинен щомісячно в строки, встановлені Правилами здійснення операцій за картковими рахунками, здійснювати погашення відповідної суми заборгованості за цим договором на визначених в ньому умовах. Оскільки станом на 09.08.2012 р. відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, з якої: тіло кредиту 2217,36 грн., заборгованість за відсотками 1993,29 грн. і заборгованість за комісіями 3184,88 грн., а також 525 грн. пені, то позивач просить стягнути з відповідача 7395,53 грн. заборгованості та 214,6 грн. понесених судових витрат по оплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву, в якій повністю підтримав позовні вимоги, просить суд розглянути справу без його участі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, хоча про місце й час розгляду справи був повідомлений належним чином, тому відповідно до ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану справу у заочному порядку на підставі наявних у ній доказів.\~ Враховуючи, що сторони у судове засідання не зявилися, то відповідно до ст.ст. 158, 197 ч.2 ЦПК України суд розглядає справу без фіксації судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, то позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 17.01.2008 р. між ТОВ Комерційний банк Дельта, правонаступником якого є ПАТ [PERSON] [PERSON] було укладено кредитний договір №001-18027-170108, за яким банк відкрив йому картковий рахунок та надав платіжну картку і здійснює її обслуговування на умовах, викладених у Тарифному пакеті Visa Класичний. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за цим кредитним договором вбачається, що її розмір становить 7395,53 грн., з яких: тіло кредиту 2217,36 грн., заборгованість за відсотками 1993,29 грн., заборгованість за комісіями 3184,88 грн. і пеня 525 грн. Крім того, в суді встановлено, що за період з 12 лютого 2008 року до 24 лютого 2009 року [PERSON] періодично погашав кредитні платежі і сплатив їх на загальну суму 3851 грн., а останній платіж було здійснено відповідачем 24.02.2009 р. в сумі 550 грн. Відповідно до вимог ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредити та сплатити проценти, і якщо договором встановлений обовязок повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини банк вправі вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Однак, статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки, коли особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями із визначеним строком виконання, перебіг строків позовної давності починається зі спливом строку виконання. Із кредитного договору вбачається, що боржник повинен щомісячно у строки, визначені Правилами, здійснювати погашення суми заборгованості, яка виникла за попередній звітний місяць. Таким чином, початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його. Зважаючи на те, що відповідач сплатив останній платіж за кредитним договором 24 лютого 2009 року, то починаючи з 01 квітня 2012 року почався перебіг трирічного строку позовної давності, коли позивач мав право звернутися до суду за захистом свого права. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В той же час, із позовом про стягнення боргу позивач звернувся лише 20 листопада 2012 року, - тобто, із пропуском строків позовної давності, і жодних причин пропуску цього строку позивачем не наведено. Крім того, відповідно до п.7 ч.11 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачівта виходячи з розяснень, які містяться в п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин№5 від 30.03.2012 р. кредитодавцеві взагалі заборонено вимагати повер-нення споживчого кредиту, строк повернення якого минув. У звязку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, тощо), то вищевказані положення й до додаткових вимог кредитодавця. Враховуючи положення вищевказаних законів, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позову в звязку із пропуском строків позовної давності.

Outcome: dismissed