Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-22 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів про вселення, встановлення порядку користування квартирою №53в будинку №7-а по вул.В.Великого в м.Дрогобичі Львівської області, зобовязання не чинити перешкод у користуванні даною квартирою та про виділ частки в квартирі. Зазначають, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 16.01.1997 року квартира [ADDRESS] належить на праві сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Нею, [PERSON] після одруження змінено прізвище на Костюк, а [PERSON] після одруження змінила прізвище на Католик. У 2011 році помер [PERSON]. Після його смерті виникли спори щодо порядку користування квартирою. Відповідачі чинять перешкоди у користуванні житлом, яке належить їм на праві власності, не бажають в добровільному порядку вирішити питання про зміну сумісної власності на часткову, відповідачі поміняли замки в квартирі та перешкоджають проживати у спірній квартирі. Вважають, що згідно норм чинного законодавства мають кожний з позивачів по 1/5 ідеальних часток на квартиру. Вони з [PERSON] мають право при зміні сумісної власності на часткову на 2/5 ідеальних частки квартири. Вони просять, щоб їм було виділено в користування кімнату площею 11,5 кв.м., підвал площею 2,8 кв.м., балкон 1,6 кв.м., а решту приміщень залишити у спільному користуванні. В судовому засіданні позивачі позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві, Доповнили, що вони є співвласниками спірної квартири, а відповідачі різними методами чинять їм перешкоди в реалізації свого права щодо володіння та користування житловим приміщенням. Відтак, просять вселити їх в спірну квартиру, встановити порядок користування квартирою №53в будинку №7-а по вул.В.Великого в м.Дрогобичі Львівської області, зобовязати відповідачів нечинити їм перешкод у користуванні даною квартирою та виділити їм 2/5 ідеальних частини квартири. Відповідачка [PERSON] не заперечила того факту, що позивачі мають право на спірну кватиру, однак реалізувати його не можливо через невелику площу квартири та кількість людей, які там проживають. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте від неї надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, однак вислухавши думку учасників процесу про необхідність продовження розгляду справи у її відсутності, суд визнав неявку відповідачки [PERSON] неповажною та розглянув справу у її відсутності. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається з Свідоцтва на право власності на квартиру, виданого 16.01.1997 року Дрогобицьким міським бюро з приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого за №7372, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Даний факт сторонами не оспорюється. Згідно технічного паспорту дана квартира складається з трьох ізольованих житлових кімнат площею 18,3 кв.м., 10,5 кв.м., 11,5 кв.м., кухні площею 7,5 кв.м., ванної кімнати 2,8 кв.м., вбиральні 1,3 кв.м., коридору 11,2 кв.м. Квартира обладнана балконами 0,8 кв.м. та 1,6 кв.м. Загальна площа квартири 67,1 кв.м. Також в технічному паспорті вказано підвал площею 2,8 кв.м. та 1,8 кв.м. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України). Відповідно до ст.369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Враховуючи, що між сторонами не досягнуто згоди з приводу користування квартирою, суд вважає за необхідне в судовому порядку виділити позивачам [PERSON] та [PERSON] в користування кімнату площею 11,5 кв.м. позначену на плані цифрою «9»та балконом площею 1,6 кв.м. у вищевказаній квартирі. Решту приміщень загального користування, куди входять й підвали, залишити в спільному користуванні. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі чинять позивачам перешкоди в такому користуванні, чим порушують їх право власності на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку про необхідність також вселити позивачів в квартиру [ADDRESS] та зобовязати відповідачів не чинити перешкод в користуванні нею. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду від 25.12.1995 (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.1998) №15 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" квартира, яка є спільною сумісною чи спільною часткою власності, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або ті, які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ст.368 ЦК України спільною сумісною власністю є власність без визначення часток кожного із співвласників. В даному випадку при приватизації спірного житла не було визначено частки кожного з мешканців спірної квартири, однак виходячи з того, що всі члени сімї, які взяли участь у приватизації, мали рівні права, суд вважає, що їх частки є рівними, тобто по 1/5 ідеальній частині. Відтак, суд приходить до переконання, що в частині визнання за позивачами права власності на 2/5 ідеальні частки спільної квартири слід відмовити.

Outcome: dismissed