Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-28 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просив суд розірвати шлюб укладений з [PERSON] мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалось внаслідок різних поглядів подружжя на життя та ведення спільного побуту, з січня 2012 року спільне проживання та шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, сторони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, внаслідок чого позивач вважає, що примирення, а також подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу є неможливим і суперечить їх спільним інтересам, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому зсіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснив, що з 08 грудня 2006 року позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. За час сімейного життя з відповідачем виявилась несумісність їх характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя в побутових питаннях, вони мають різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, виховання дитини, у зв'язку з чим з лютого 2012 року сторони припинили сімейно-шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні стосунки позивач наміру не мають, вважає, що збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні позов підтримав, просив розірвати шлюб, пояснив, що з 08 грудня 2006 року [PERSON] перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. За час сімейного життя з відповідачем виявилась несумісність їх характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя в побутових питаннях, вони мають різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, виховання дитини, сторони припинили сімейно-шлюбні стосунки, за час наданий судом для примирення сімейно-шлюбні стосунки між подружжям не відновлено, позивач наполягає на розірвання шлюбу, оскільки збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, просила розірвати шлюб, пояснили, що з 08 грудня 2006 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], відповідач визнає той факт, що з червня 2012 року сімейно-шлюбні відносини між подружжям припинено, вони проживають окремо, в межах часу, визначеного судом для примирення, сторони не відновили сімейно-шлюбні стосунки, тому на даний час відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, оскільки вважає, що подальше збереження сім'ї стало неможливим, сторони мають обопільне бажання розірвати шлюб, відновлювати сімейно-шлюбні відповідач наміру не має. Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні позові вимоги визнав, просив розірвати укладений між сторонами шлюб, за їх обопільною згодою, оскільки за наданий судом строк для примирення, сторони не відновили сімейно-шлюбні відносини. Відповідно до положень частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача [PERSON], відповідача, представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. ( ст.55 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 02 листопада 2012 року, [PERSON] та [PERSON] надано строк на примирення терміном на три місяці. (а.с. 17) Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як убачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами та поясненнями сторін по справі, які надавались в судовому засіданні, з 08 грудня 2006 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], сімейне життя подружжя не склалось, у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, не в змозі дійти до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем, тривалий час сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають, висловлюють обопільне бажання розірвати шлюб, при цьому суд враховує позицію відповідача, яка в межах розгляду даної справи визнала позов, не заперечувала факт припинення сімейно-шлюбних відносин між подружжям, тому у відповідності до положень ч.1 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнанні сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розлучення є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливими, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають, за час наданий судом примирення між подружжям не відбулося, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved