Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до СГВК "Любаша" про визнання договору купівлі-продажу майна від 17 липня 2001 року, укладений між СГВК "Любаша" і [PERSON] та просить визнати за ним право власності на будвілю складу газових балонів площею 21.0кв.м., яке розташоване по вул. Набережна, 33 с. Мала Любаша, Костопільського району, Рівненської області Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав повністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги, викладені в позовній заяві, визнють у повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову і рішення у справі постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для цього законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 17 липня 2001 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу. У відповідності до пунктів 1.1, 2.2 даного договору відповідач зобов"язався передати майно, а саме: будвлю складу газових балонів, що знаходиться за адресою: вул. Набережна, 33 с. Мала Любаша Костопільського району Рівненської області у власність позивачу, а позивач, зобовязався прийняти майно та сплатити за нього 700(сімсот) грн. Фактично договір купівлі-продажу є виконаним. На виконання умов договору купівлі-продажу позивачем та відповідачем здійснено приймання передачу майна, що підтверджується актом прийому-передачі до договору купівлі-продажу від 17.07.2001 року, а також позивачем сплачено відповідачу кошти у сумі 700(сімсот)грн, в якості оплати за придбане майно, підтвердженням чого є квитанція (а.с.8). У відповідності до ч.2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу від 17.07.2001 року, укладений між сторонами, містить всі істотні умови , які встановлені ч.1 ст.638 ЦК України, а також відбулося його повне виконання. Рішенням реєстратора Рівненського ОБТІ від 24.04.2012 року позивачу було відмовлено у оформленні права приватної власності на зазначену будівлю . Відповідно до положень ч.1 ст.328 право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Суд не вбачає в зазначених юридичних діях при укладанні договору купівлі-продажу складу газових балонів таких, що суперечать закону, порушують права, свободи чи інтереси інших осіб і тому визнає даний договір дійсним. Пункт 1 ст.319 Цивільного кодексу України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суд дійшов висновку, що відсутність у позивача документа встановленої форми позбавляє його у повній мірі здійснювати право власності на придбане майно. Стаття 392 ЦК України надає власнику право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності у власника документа, який засвідчує його право власності. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved