Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про витребування майна із чужого незаконного володіння, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачкою [PERSON]П перебував у шлюбі до 01.10.2007 року, але фактично шлюбні відносини припинилися в 1991 році. В 1993 році придбав автомобіль ВАЗ-2106, випуску 1982 року, державний знак В 63999 ЯА. Цей автомобіль він тримав у гаражі, який був збудований в 1986 році. Гараж розміром 2,5м х 4,5 м. був зварений з залізних листів. Виготовив гараж зварювальник [PERSON] Допомагали встановлювати гараж в с. Українка біля будинку № 2 по вул.. Красній, де він раніше мешкав, [PERSON], [PERSON], [PERSON] Оскільки такий гараж може бути перевезений на іншу ділянку, згоди державних органів на його виконання не брав. В вересні 2007 році було прийняте рішення, перевезти металевий гараж в с. В. Костромку, вул.. Кримська, 110 Апостолівського району Дніпропетровської області, на його постійне місце проживання. 24.09.2007 року був металевий гараж за допомогою крана переміщений на металевий причіп. До ранку причіп з гаражем заходився біля будинку водія трактора [PERSON] Скориставшись моєю відсутністю, відповідачка забрала гараж, та поставила його біля двору будинку, де мешкала. Одночасно відповідач [PERSON] звернулася з заявою до Апостолівського РВ УМВС України в Дніпропетровській області звинувачуючи позивача в крадіжці гаража, який начебто належить їй. Позивач просить суд витребувати з незаконного володіння відповідача вищезазначений гараж. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просить їх задовольнити, при цьому пояснив, що металевий гараж розпочав будувати в 1983 року, на той момент з відповідачкою проживали однією сімєю. В 1991 році сімейні відносини припинили. До 2007 року відповідачка користувалася гаражем на свій розсуд передавала його в користування іншим особам. Відповідачка ніяких претензій до нього не предявляла В гаражі знаходилися його речі. Згідно заяви відповідачки від 25.09.1991 року, претензій на автомобіль ВАЗ-2106 вона не має. Питання відносно гаража не піднімався, він вважав, що гараж є невідємною частиною до автомобіля, у звязку з тим, що цей гараж було зроблено саме під автомобіль. Раніше забрати гараж він не міг оскільки там проходила ліня електропередач,також він не мав до нього доступу оскільки цей гараж відповідачка сдавала іншим особам. Відповідачка [PERSON]П у судовому засіданні позовні вимоги не визнала і просить у їх задоволенні відмовити, при цьому пояснила, що гараж було збудовано за час їхнього сумісного проживання однією сімєю, тому гараж є їхньою сумісною власністю, при розподілі майна він перейшов у її власність. Свідок [PERSON]В у судовому засіданні пояснив, що на період будівлі гаража він допомогав позивачу збирати гараж з запчастин, списанної техніки Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що на період будівлі гаража він допомогав позивачу збирати гараж з запчастин, списанної техніки діти були ще малі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою сторін по справі. Відповідача вона знає дуже давно, гараж належить [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що на період будівлі гаража відповідачка казала їй що вона купляла метал на гараж. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позивач і відповідач його батьки. До 1988 року він разом з батьками та молодшим братом мешкали в с. Українка по вул. Червона, 2, Апостолівського району. В 1982 році батьки придбали автомобіль у звязку з чим, було вирішене питання про будівництво гаража. Залізо для гаража придбала мати. Гараж допомагали будувати сусіди. В 1988 році вони переїхали у новий будинок, на території домоволодіння знаходився гараж, але невеликих розмірів. В 1991 році батько зібрав свої речі, забрав магнітофон з колонками та на автомобілі виїхав. Їм залишилась квартира. Батько забрав автомобіль. Питання стосовно гаража на той період не обговорювалось.. В 2007 році батьки офіційно розірвали шлюб і стало питання про гараж, яким і досі користується моя сімя. Свідок [PERSON]В у судовому засіданні пояснив, що позивач і відповідач його батьки. Коли був збудований гараж відповісти не має можливості, так як був дуже малий. Він почав користуватися гаражем приблизно 1996-1997 роки. На протязі останніх років з батьком спілкувалися, питання про те, що він забере гараж не піднімався. Також вони мали ще один гараж, але меншого розміру ним користувалася їхня сімя Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті наступні докази: копія паспорту та ідентифікаційного номеру позивача; копія свідоцтва про розірвання шлюбу, копія акту від 17.09.2007 за підписами свідків; які підтвержують що гараж належить позивачу [PERSON] заявою [PERSON]П від 25.0.1991 року, про те, що вона не заперечує, щоб автомобіль ВАЗ-2106 належав [PERSON]; копія заяви від 25.09.1991 року [PERSON]С про те, що він не заперечує, щоб квартира по вул.. Східна, 6 с. Українка належала його дружині [PERSON] Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт належності подружжю вище зазначеного металевого гаражу підтверджується, показаннями допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON]О, [PERSON] [PERSON] які підтвердили факт будівлі позивачем спірного металевого гаражу, от же це майно було набуте ними за час шлюбу що відповідає вимогам ст. 57 СК України. Крім того, факт належності подружжю спірного гаражу також не оспорювався відповідачем, вона підтвердила, що металевий гараж є їхньої сумісною власністю у звязку з тим, що був збудований спільними власними силами. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, факт що гараж єособистою приватною власністю дружини та чоловіка. Отже, із вище зазначеного судом встановлено, що спірний металевий гараж дійсно належить позивачу і відповідачу на праві спільної власності, знаходиться на території колишнього домоволодіння, відповідач, не передає його позивачу, що був збудований спільними власними силами. При розподілі майна це питання про належність комусь іншому спірного майна не ставилось.Подружжя має право домовитись між собою про порядок користуватися майном що підтверджується ст. 66 СК України, така домовленість була затверджена 25.09.1991 року нотаріусом, що автомобілем ВАЗ 2106 випуску 1982 року державний номер [NUMBER] [PERSON]; в подальшому користується на свій розсуд і відповідачка це не заперечує. Відповідно до ст..69 СК України, вони це майно поділили. Запасні частини на автомобіль є його часткою, знаходились у оспрюваному гаражі. Також у подружжя був ще один гараж позивач на нього не претендував, оскільки він знаходивс після розподілу майна у відповідачки. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У зв'язку з вище викладеним, суд вважає позовні вимоги в частині витребування у відповідача спірного гаражу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 107,30 грн. за позовну вимогу щодо витребування майна із незаконного володіння відповідача підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved