Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, розмір вимог якого в подальшому зменшила. В обґрунтування позову позивач вказала, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, але шлюбні відносини не підтримуються, від шлюбу в них є дитина [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Вона, відповідач та дитина проживають разом, при цьому спільний сімейний бюджет між нею та відповідачем не ведеться, кожний з них має свій дохід. Вона офіційно не працює, має випадкові заробітки, яких не вистачає для задоволення потреб дитини, придбання одягу, проїзду в громадському транспорті, харчування, на придбання речей, потрібних для навчання. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає, добровільної домовленості про сплату аліментів між сторонами немає. Вказуючи на ці обставини, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на дитину у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку(доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. В заяві до суду позивачка просила розглянути справу у її відсутність, зазначила, що між сторонами домовленість про сплату аліментів на дитину в добровільному порядку відсутня, дитина проживає з нею, має незадовільний стан здоровя, часто хворіє, знаходиться на її утриманні, інших доходів не має. Відповідач матеріальну допомогу дитині надає нерегулярно, є пенсіонером, не має інших неповнолітніх дітей. Стягнення за виконавчими документами з нього не провадяться. Відповідач в заяві до суду просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на дитину у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку(доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття визнав. Підтвердив, що між сторонами домовленість про сплату аліментів на дитину в добровільному порядку відсутня, дитина проживає з позивачкою, має задовільний стан здоровя, знаходиться на її утриманні. Вказав, що надає матеріальну допомогу дитині, є пенсіонером за віком, переніс інфаркт, хворіє на хронічний простатит, йому необхідні гроші на своє лікування. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 180 СК України встановлює, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 181, 183 СК України аліменти на дитину присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дитину, розміру цих аліментів, що можуть призначатися у частці від заробітку платника аліментів або у твердій грошовій сумі, суд керується своїм внутрішнім переконанням та врахує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, до яких належать: - стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; - інші обставини, що мають істотне значення (сімейний стан дитини, стан здоровя, матеріальний та сімейний стан зацікавленої особи, наявність у останньої осіб, яких він зобовязаний утримувати, наявність у батьків невиконаних грошових зобовязань, тощо), наявність нерегулярного, мінливого доходу. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як убачається з матеріалів справи, сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Між сторонами домовленість про сплату аліментів на дитину в добровільному порядку відсутня. Сторони перебувають у шлюбі між собою, разом з дитиною проживають за однією адресою, однак сторонами не заперечується, що при цьому ними ведуться окремі бюджети, і дитина знаходиться на утриманні позивачки. Дитина має задовільний стан здоровя, матеріалами справи не підтверджений будь-який хворобливий стан здоровя дитини. Свого доходу дитина не має. Позивачка офіційно не працює, має випадкові заробітки. Відповідач за випискою з протоколу засідання Лозівської лікарсько-консультативної комісії від 05.04.2013 року має стабільну стенокардію, постінфарктний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу. Інші надані відповідачем документи щодо стану здоровя: виписка з протоколу засідання Лозівської лікарсько-консультативної комісії від 19.06.2007 року про потребу в звільненні від робіт, повязаних з тяжкою фізичною працею, частими нахилами, довідка ультразвукової діагностики передміхурової залози від 30.12.2010 року про наявність у відповідача ознак хронічного простатиту, приймаються до уваги судом, однак при цьому враховується і дата їх складання. Відповідач являється пенсіонером, отримує пенсію за віком в розмірі 1228, 77 грн. У відповідача немає інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей. Про наявність у відповідача осіб, яких він зобовязаний утримувати, будь-яких невиконаних грошових зобовязань матеріали справи не свідчать. Стосовно стверджень відповідача про те, що він надає дитині утримання, суд враховує, що позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів у звязку з тим, що матеріальна допомога дитині відповідачем надається нерегулярно, докази протилежного відповідачем не надавалися, в справі такі відсутні. А тому, суд вважає встановленим, що відповідач неналежно виконує свій обовязок утримувати дитину. Враховуючи потреби неповнолітньої дитини та можливості її батьків і те, що аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобовязання, з огляду на ст.ст. 181, 183 СК України та Постанову Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд вважає можливим визначити розмір аліментів у частці від доходу батька дитини, задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на дитину в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку(доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно. При цьому аліменти судом присуджуються, починаючи з дня предявлення до суду позову 14.03.2013 року, а не з дати підписання позову, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 191 СК України, оскільки саме 14.03.2013 року позивачка предявила свій позов, і до досягнення дитиною повноліття. Підстав для присудження аліментів за минулий час згідно вимог ч. 2 ст. 191 СК України суд не убачає. За вимогами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів може бути зменшено, якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, за заявою батьків, уповноваженого територіальної громади, юридичної особи, на утриманні якої перебуває дитина, та за згодою органу опіки і піклування. Відповідно до ст.79-80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved