Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON], третіх осіб [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу [PERSON], в якому просить визнати договір купівлі продажу квартири [ADDRESS], укладений між ним і відповідачем [PERSON] та посвідчений 29 травня 2009 року приватним нотаріусом Борщівського районного нотаріального округу [PERSON], удаваним та вважати укладеним договір дарування. Вказав, що в дійсності він не купляв, а відповідач не продавала йому належну їй квартиру, він не оплачував відповідачу за квартиру будь-яких коштів, а відповідач від нього не отримувала коштів. Фактично відповідач, яка є йому сестрою, передала свою квартиру йому у подарунок. Оформлення саме договору купівлі-продажу було обумовлено тим, що за оформлення договору дарування необхідно було оплатити більшу суму коштів, ніж за купівлю-продаж. Посилаючись на те, що фактично між ним та його сестрою відповідачем по справі [PERSON] відбулись цивільно-правові відносини щодо дарування квартири, просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить задовольнити позов з підстав, наведених у позовній заяві. Позивач пояснив, що спірну квартиру фактично купила його мати [PERSON] Сестра, відповідач по справі, займалася оформленням документів на квартиру і, за згодою матері, оформила квартиру на себе. В подальшому, оскільки сестра з сім»єю залишилася проживати в батьківському будинку, мати з сестрою вирішили квартиру подарувати йому. За порадою переоформлення власника квартири звернулися до юриста районного БТІ. Останній роз»яснив, що між даруванням та купівлею-продажем буде значна різниця в оплаті держмита та податку. Через фінансову скруту в сім»ї, вирішили оформити договір купівлі-продажу. При цьому жодних коштів ні він сестрі, ні сестра йому не передавали. Його дружина, третя особа по справі [PERSON], подала до суду позов про розірвання шлюбу і рішенням суду їх шлюб розірваний. В зв»язку з цим [PERSON] може звернутися і з позовом про поділ майна. Ні він, ні його сім»я не бажають того, щоб [PERSON] отримала те майно, яке їй не належить. Фактично в спірній квартирі ні він, ні його сім»я жодного дня не проживали, квартира потребує капітального ремонту та значних затрат на облаштування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечує проти його задоволення та пояснила, що дійсною її волею було та залишається передати належну їй спірну квартиру в подарунок молодшому братові, позивачу у справі. Так сталося, що їх мати [PERSON] вже тривалий час проживає та працює в місті Москві. Вона та брат росли без матері. Вона фактично замінила молодшому братові матір. До сьогодні усі питання, що виникають у житті, вони вирішують разом. На зароблені за межами України гроші мати купила у [ADDRESS]. Оскільки мати приїжджала на Україну в короткотривалі відпустки, питання переоформлення придбаної квартири доручила їй. За згодою матері квартира була оформлена на її ім»я. Ні в той час, ні на сьогодні ніхто в квартиру не вселявся, облаштуванням квартири не займався. Спірна квартира перебуває в запущеному стані, є непридатною для проживання. Так склалося, що вона зі своєю сім»єю залишилася проживати в батьківському будинку, тому квартиру вирішили переоформити на брата. Жодної розмови про купівлю-продаж не йшло. Вона не один раз допомагала братові у вирішенні майнових проблем і питань, пов»язаних із оплатою за допомогу один одному в їх житті не виникало. Оформили договір купівлі-продажу лише заради зменшення суми сплати держмита і податку. Жодної гривні вона ні від позивача ні від його бувшої дружини чи батьків останньої не отримувала. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вважає, що позов до задоволення не підлягає. Пояснила, що при переоформленні спірної квартири в нотаріальній конторі, де вона давала згоду тоді ще чоловіку [PERSON] на купівлю спірної квартири, розмови про дарування цієї ж квартири між учасниками угоди не йшло. Квартиру купляла вона та чоловік, як подружжя, гроші на купівлю квартири чоловіку передав її батько [PERSON] Про передачу батьком грошей [PERSON] знає зі слів батька, самого факту передачі коштів не бачила, суми не знає. Стверджує, що на час укладення угоди ні вона ні її чоловік своїх коштів не мали, і, відповідно, за купівлю квартири оплатив її батько. Приватний нотаріус Борщівського районного нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні щодо вирішення спору покладається на думку суду. [PERSON] пояснила, що 29 травня 2009 року сторони, звернувшись до неї, як до нотаріуса, прийшли з чітко визначеною метою - укласли договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Ціна договору була обумовлена сторонами. Факту передачі грошей вона не бачила. Як зазначено в договорі, кошти були передані учасниками сам на сам. Дійсно, при укладені договору дарування між сестрою та братом, як сторін другої черги споріднення, підлягав стягненню податок з доходів фізичних осіб у розмірі 5% вартості укладеної угоди, а за договір купівлі-продажу сплачений лище 1%. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін та учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до вимог статті 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Відповідно до розяснень, викладених у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»від 6 листопада 2009 року № 9, встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про визнання його недійсним. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою по матері (свідоцтво про народження [PERSON] серії І-ИД №286122, свідоцтво про народження [PERSON] серії І-ИД №488738, свідоцтво про шлюб [PERSON] з [PERSON], свідоцтво про розірвання шлюбу матері сторін [PERSON] з [PERSON]В.). Різниця у віці між сторонами шість років. На час одруження відповідача [PERSON] в 1995 році, позивачу [PERSON] виповнилося лише 10 років. Про намір матері сторін [PERSON] придбати спірну квартиру за №13, яка розташована в будинку №5, що на вулиці Володимира Великого в місті Борщеві Тернопільської області свідчить договір завдатку, що укладений 7 серпня 2003 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у сумі 13780 грн., що еквівалентно 2600 дол.США. В подальшому, право власності на спірну квартиру, за згодою матері [PERSON], набула відповідач [PERSON] у відповідності до договору купівлі-продажу квартири, що укладений 22 квітня 2005 року між [PERSON] і [PERSON] та відповідачем [PERSON] Договір посвідчений 22 квітня 2005 року приватним нотаріусом Борщівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 800. За договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 29 травня 2009 року приватним нотаріусом Борщівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 1115, відповідач по справі [PERSON] передає у власність, а позивач по справі [PERSON] приймає квартиру за №13, яка розташована в будинку №5, що на вулиці Володимира Великого в місті Борщеві Тернопільської області, і сплачує її вартість за ціною та у порядку, що передбачена договором. Право власності на квартиру у позивача виникло з моменту державної реєстрації договору купівлі-продажу, а саме, 29 грудня 2009 року, номер запису: 190 в книзі: 17 (витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 24944447). Ціна договору відповідно до п.2.1 договору визначена за домовленістю сторін у сумі 35237 грн. і , як вбачається з п.2.2 договору покупець передав продавцеві обумовлену суму сам на сам. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є рідною тіткою позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] Її сестра [PERSON], мати сторін, тривалий час проживає та працює у місті Москві. Остання за рахунок зароблених коштів допомагає своїм дітям. Спірна квартира була куплена за кошти сестри та оформлена на дочку [PERSON] Так як дочка сестри залишилася проживати у їх сімейному будинку, а син одружився і жив у будинку батьків дружини, її сестра [PERSON] вирішила квартиру віддати синові. Жодних коштів ні позивач, ні його дружина чи батьки останньої за квартиру [PERSON] чи [PERSON] не сплачували. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає з [PERSON] однією сім»єю в незареєстрованому шлюбі. Тривалий час [PERSON] проживає і працює у місті Москві. Йому достовірно відомо, оскільки він допомагав [PERSON] в усіх питаннях, що остання за власні кошти купила на цукровому заводі у місті Борщеві квартиру. Переоформленням права власності на квартиру займалася [PERSON] Квартира, в результаті, була оформлена на дочку [PERSON] Згодом, коли син [PERSON], позивач у справі, одружився і пішов жити окремо, а дочка залишилася в батьківському домі, вирішили квартиру подарувати синові. Він був присутнім з [PERSON] та [PERSON] і в районному БТІ, де вони консультувалися з юристом і той радив оформляти договір купівлі-продажу, і в нотаріуса, де укладався договір. Змісту договору він не читав, але до останнього дня був впевнений, що діти послухались його повчань і укладають договір дарування. Про дійсний зміст договору дізнався нещодавно від дітей. Ні в нотаріуса, ні в будь-якому іншому місці гроші позивачем, його дружиною [PERSON] чи батьками останніми ні [PERSON], ні йому чи [PERSON] не передавались. Такого навіть наміру у членів сім»ї не було. Судом встановлено, що в спірній квартирі з часу набуття права власності на квартиру [PERSON] та [PERSON] ніхто не проживав. Останній має в розпорядженні ключі від квартири. Отже, з огляду на дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] умисно оформили 29 травня 2009 року договір купівлі-продажу квартири, але насправді між ними встановилися інші правовідносини, а саме [PERSON] передала [PERSON] безоплатно спірну квартиру у власність. За таких обставин суд рахує за необхідне визнати, що між сторонами відповідно до ст.ст.717,722 ЦК України укладено договір дарування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заперечення проти позову третьої особи [PERSON] щодо сплати за придбану квартиру певної грошової суми її батьком, суд вважає безпідставними. [PERSON] в судовому засіданні не змогла вказати суму переданих батьком коштів, не пояснила причину, з якої саме її батько мав сплачувати за придбану квартиру, пояснила, що не була безпосереднім очевидцем передачі коштів. На підставі постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»від 6 листопада 2009 року № 9, ст.ст.15, 16, 203, 235, 655, 717, 722 ЦК України, та

Outcome: approved