Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» про стягнення компенсації моральної шкоди та зобовязання вчинити певні дії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач нарахував позивачу заборгованість, з якою він не погоджується, предявляє необґрунтовані претензії, погрожує судами, не укладає з позивачем договір послуг теплопостачання, відмовляється відключити позивача від теплопостачання. Вказує, що своїми неправомірними діями відповідач завдав йому моральної шкоди. Просить суд стягнути з відповідача на його користь компенсацію заподіяної моральної шкоди в розмірі 2500 грн., зобовязати відповідача здійснити відключення його кімнати за адресою [ADDRESS], звернутися до правоохоронних органів окремою ухвалою стосовно директора ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» по фактам службового підроблення та невиконання судового рішення, відмовити у задоволенні позовних вимог ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», стягнути судові витрати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснив, що заява подана як зустрічна позовна заява, тому позивач просив відмовити в задоволенні вимог ОКП «Миколаївоблтеплоенерго». Посилався на те, що моральна шкода завдана неправомірними діями відповідача, а саме тим, що відповідач не надав обґрунтованої відповіді на його звернення, керівництво не захотіло його вислухати, відповідач надсилає йому повідомлення із заборгованістю, з якою позивач не погоджується та погрожує зверненням до суду. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, проти його задоволення заперечувала. Вказала на те, що позовні вимоги про зобовязання відключити позивача від мережі теплопостачання є необґрунтованими, оскільки відповідач не може самостійно цього зробити, законодавством встановлена процедура відключення, яка передбачає необхідність збору позивачем певних документів, що було розяснено позивачу у відповіді на його звернення. Посилається на те, що моральна шкода позивачу з боку відповідача не заподіювалась, оскільки йому надано відповіді на його звернення, викладені в офіційно-діловому стилі без принижень, образ та погроз. Вказує, що керівництво ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» не вчиняло службового підроблення та не допускало невиконання судового рішення, тому відсутні підстави для звернення до правоохоронних органів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. Позивач в обґрунтування компенсації моральної шкоди посилається на те, що відповідач починаючи з 2007 року не надавав обґрунтованої відповіді на його звернення, керівництво не захотіло його вислухати, відповідач надсилає йому повідомлення із заборгованістю, з якою позивач не погоджується та погрожує зверненням до суду. В якості доказів спричиненої шкоди надав копії аркушів з амбулаторної картки хворого за 2008-2009 роки (а. с. 38-40). 19.04.2007 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій посилався на те, що судовий наказ Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.03.2006 про стягнення з нього заборгованості за послуги теплопостачання скасовано та просив не навязувати йому послуг, вирахувати обґрунтовану суму заборгованості. 10.05.2007 відповідач направив позивачу відповідь за № В-253/ю, в якій розяснив, що ухвалу про скасування судового наказу ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» не отримало, тому передало судовий наказ на примусове виконання. Вказало, що заборгованість станом на 01.04.2007 складає 2526,36 грн., а матеріали про стягнення заборгованості передані до суду. 16.05.2007 позивачем подано заяву до Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області про скоєння Директором ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» зловживання службовим становищем, підробки документів та відмови укласти договір. 15.05.2008 позивач знову звернувся до відповідача із заявою, в якій посилався на те, що повертає договір від 01.10.2006 за № 14-2460 у звязку з незгодою з датою укладення, необґрунтованістю суми договору тощо, вказав, що послуга надається без його згоди та він буде сплачувати лише передбачену договором суму. 04.06.2008 відповідач направив позивачу відповідь, в якій розяснив, що договір є типовим, розробленим на підставі ЦК України, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 за № 630, тарифи встановлені органом місцевого самоврядування та вказав, яким підзаконним актом регулюється відключення споживачів від мережі теплопостачання. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За таких обставин, заподіяна моральна шкода повинна бути наслідком неправомірних рішень, дій чи бездіяльності, за наявності вини. Як вбачається з матеріалів справи посилання позивача на те, що відповідач не надавав йому відповідей на його звернення є безпідставним, оскільки відповіді долучені до позовної заяви самим позивачем. Посилання на необґрунтованість цих відповідей є субєктивним ставленням позивача до викладених в них обставин. Позивачем не надано суду доказів, що відповіді надані з порушенням Закону України «Про звернення громадян». Також виключно субєктивним ставленням є посилання позивача на погрози судом з боку відповідача, оскільки фізичні та юридичні особи мають право заявляти про намір реалізувати своє право на звернення до суду з позовом, в тому числі і шляхом направлення претензії особі, яка на їх думку порушує цивільне право. Щодо посилання позивача на те, що відповідач направляє йому претензії із необґрунтованою заборгованістю, а саме без врахування строку позовної давності та площі квартири судом встановлено таке. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.02.2008 у справі № 2-495/2008 з [PERSON] на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» стягнуто заборгованість за послуги теплопостачання в межах строку позовної давності. При цьому, застосування судом строку позовної давності не породжує обовязку списання заборгованості по якій сплив строк позовної давності. Щодо зменшення площі та проведення перерахунку заборгованості, позивачем не надано суду доказів того, що він звертався до відповідача з заявою, до якої було додано відповідні, підтверджуючі різницю в площі, документи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що посилання позивача про заподіяння йому моральної шкоди неправомірними діями відповідача є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів наявності неправомірних дій та причинного звязку між цими діями та наслідками у вигляді моральної шкоди. Позивач просив суд зобовязати відповідача відключити кімнату 11 кв. м. за адресою [ADDRESS]. Відповідно до заяви позивача від 11.09.2001 про відключення та відповіді відповідача (а. с. 29, 30) позивачу розяснювалось, що порядок відключення описано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 26.09.2000 р. N 19/15-284. При цьому відповідачем позивачу розяснено порядок та перелік документів, необхідних для відключення. Вказаним листом передбачено, що у разі відмови споживача від користування послугами з теплопостачання він має право розірвати договір та вимагати відключення відповідних мереж, але при цьому не повинні порушуватись санітарно-гігієнічні, теплотехнічні вимоги та експлуатаційні показники інших квартир багатоквартирних житлових будинків. Споживач повинен виконати заходи щодо забезпечення в суміжних приміщеннях вимог СНиП 2.04.05-91 "Отопление, вентиляция, кондиционирование", СНиП П-3-79 "Строительная теплотехника", СНиП 2.08.01-89 "Жилые здания". Ці заходи повинні бути узгоджені власником будинку, експлуатаційними службами, регіональними проектним інститутом та місцевими органами виконавчої влади. Враховуючи те, що позивачем суду не надано доказів виконання вищевказаних заходів по узгодженню відключення квартири, в задоволенні позовної вимоги про зобовязання відповідача відключити квартиру позивача від мережі теплопостачання належить відмовити за безпідставністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити в повному обсязі. На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України,

Outcome: dismissed