overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

15.10.2012 р. [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 28.03.2008 р. відділом РАЦС по м. Первомайську Первомайського МРУЮ Миколаївської області, актовий запис № 68, між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що між ними зникли взаєморозуміння, почуття поваги та любові один до одного, через що у них постійно виникали сварки та конфлікти. Крім того, відповідач агресивно відноситься до її доньки від першого шлюбу - Людмили, [INFO], яка проживає разом із ними, застосовує до неї фізичну силу. На даний час проживають разом, однак не як сім'я. Тому вважає, що шлюб між ними розпався і носить формальний характер. Неодноразові спроби примирення позитивних наслідків на дали. Майнового спору між ними немає. Позивачка просить позов задовольнити, при цьому вказує, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище Успаська. В судовому засіданні, після надання строку на примирення, позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до слідуючого. В судовому засіданні встановлено, що 28.03.2008 р. відділом РАЦС по м. Первомайську Первомайського МРУЮ Миколаївської області, актовий запис № 68, було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], 15.09.1971 р. н., про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 3). Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені через те, що між ними зникли взаєморозуміння, почуття поваги та любові один до одного, через що у них постійно виникали сварки та конфлікти. Крім того, відповідач агресивно відноситься до її доньки від першого шлюбу - Людмили, [INFO], яка проживає разом із ними, застосовє до неї фізичну силу. На даний час проживають разом, однак не як сім'я. Строк, яки надавав суд для примирення, позитивних наслідків не надав. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 105, 112 СК України. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці, після розірвання шлюбу, залишити прізвище, на яке вона змінила під час реєстрації шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

Зважаючи на складність у виготовленні повного рішення суду у даному судовому засіданні, повязаного з потребою у його обґрунтуванні, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що між нею та відповідачем був укладений шлюб 22.06.2002 року. Від шлюбу в подружжя народилось двоє дітей, син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO]. Подружні відносини з відповідачем не склалися, у них різні погляди на життя через що часто виникали суперечки та непорозуміння. Відповідач часто зловживає спиртними напоями, що негативно впливає на психологічний розвиток дітей, які часто хворіють та потребують належного догляду. Вона неодноразово намагалась зберегти сімю, однак, відповідач продовжує вживати спиртні напої та не бажає виправитись. Примирення між ними не можливе, просить шлюб розірвати, залишити неповнолітніх дітей на проживання з нею. Позивачка в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Заслухавши пояснення, оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано 22.06.2002 року у відділі РАГС Червоноградського МУЮ, що стверджується свідоцтвом про одруження серії 1-СГ № 146718 від 22.06.2002 р. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Між сторонами протягом часу перебування у шлюбі виникли напружені відносини, у звязку із частим вживанням відповідачем спиртних напоїв. Від перебування у шлюбі, в подружжя народилось двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка неодноразово намагалась зберегти сімю, однак, відповідач нехтує сімейними цінностями, створює напружені умови проживання, що негативно відображається на психологічному розвитку дітей. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що подальше перебування сторін в шлюбі неможливе, сімя розпалась остаточно і шанси її збереження втрачено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та відповідача, тому позов слід задовольнити. З врахуванням інтересів неповнолітніх дітей, їх слід залишити на проживання з матірю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору, повернення коштів та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем укладено договір № 193 за яким відповідач повинен поставити віконні і дверні блоки, комплектуючи до них на суму 26190 грн, однак договір не виконав та кошти не повернув. В судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснив, що на виконання договору відповідачем було повернуто кошти у сумі 5000 грн., тому просить стягнути з відповідача 21740 грн. Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не з"явився і від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що у вересні 2009 року між позивачем та відповідачем у м.Києві в офісному приміщенні № 64 по вул..Чудновського,5 укладено договір № 193, за яким останній повинен поставити віконні і дверні блоки, комплектуючи до них на суму 26190 грн. Умови договору позивачем виконані повністю, оплата здійснена у повному обсязі. Крім того, позивач додатково замовив у жовтні ще одне вікно, вартістю 550 грн., за яке теж вніс оплату. Поставка вікон та дверей повинна бути вчинена упродовж 3-х робочих днів з часу оплати, однак відповідач договір не виконав до теперішнього часу та не повернув кошти. Після звернення позивачем до органів внутрішніх справ Дніпровського району м.Києва на виконання договору відповідачем було повернуто кошти у сумі 5000 грн. Відповідач постійно обіцяв в найкоротші терміни повернути всі кошти,однак зобовязання не виконує, на дзвінки не відповідає. Аналізуючи докази зібрані по справі суд вважає їх достовірними, а позовні вимоги такими що підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст.боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що 15 січня 2012 року померла його тітка - [PERSON]. Згідно заповіту посвідченого 17 січня 2000 року все своє майно вона заповідала йому. З часу смерті спадкодавця він фактично управляє та користується житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: м. Пологи вуя. Чернишевського, 31. Прохає суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на нерухоме майно, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який складається з літ. «А» - житловий будинок, літ, «А» - крильцо, літ. «Б» - літня кухня, сарай; літ. «В» - сарай, літ. «Ґ» - вбиральня, душ, літ. «Б» - погріб, «1» - паркан, літ. «Д» - басейн, «2» - ворота, літ. «Ж» - колодязь, літ. «Е» - мощення, що знаходиться за адресою: м. Пологи Запорізької області, вул. Чернишевського, 31 В судовому засіданні позивач обґрунтувавши суду мотиви предявлення позову, повністю підтримав позовні вимоги. Представник відповідача проти позову не заперечує, мотиви його предявлення не оспорює. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що 15 січня 2012 року померла [PERSON]. Згідно заповіту посвідченого 17 січня 2000 року все своє майно вона заповідала позивачу [PERSON]. З часу смерті спадкодавця позивач - [PERSON] фактично управляє та користується житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: м. Пологи вул. Чернишевського, 31. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі викладеного, ст.328, 392, 1267, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому вказала, що 16 вересня 2011 року помер її батько - [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки та будинку. При житті, 21 жовтня 2003 року, батько склав заповіт, яким заповідав їй земельну ділянку, а своїй дружині - [PERSON] - будинок. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували право власності на спадкове майно, оскільки оригінал державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЗП № 051511, був втрачений померлим [PERSON]. Прохає суд визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку. В судовому засіданні позивач обґрунтувавши суду мотиви предявлення позову, повністю підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, надав заяву про визнання позову та розгляд справи без участі представника. Представник третьої особи Пологівської райдержадміністрації, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що 16 вересня 2011 року помер [PERSON]. При житті, 21 жовтня 2003 року. [PERSON] залишив заповіт, яким заповідав позивачу - [PERSON] земельну ділянку площею 3,7827 га. згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 051511. В звязку з тим, що оригінал державного акту був втрачений померлим, позивач [PERSON] не мас змоги оформити спадщину. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного, ст. 392, 1267, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з зазначеною заявою, в якій вказала, що вона народилася 07 жовтня 1933 року. ЇЇ матірю була [PERSON], яка померла 17 травня 2012 року. Після смерті матері залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Новоселівської сільської ради Пологівського району Запорізької області. Ще при житті мама склала заповіт, яким все своє майно заповідала їй. В належний за законом строк вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак під час оформлення спадщини виявилося, що в неї відсутнє свідоцтво про народження. Звернувшись до органів РАЦС стало відомо, що актовий запис про її народження відсутній, так як відомості з 1933 року не збереглися. Встановлення факту родинних відносин необхідно для прийняття спадщини. Прохає суд встановити факт, що [PERSON] є її матірю. У судовому засіданні заявник обґрунтувавши суду мотиви предявлення заяви, прохає суд задовольнити її. Представник зацікавленої особи Пологівської державної нотаріальної контори до суду не зявилася, причини неявки суду не повідомила, викликалася належними чином. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вважає, що заява підлягає задоволенню. Факт родинних відносин підтверджуються поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] дійсно є матірю [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 13.11.2012 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище. Вимоги обгрунтовані тим, що 23.02.2008 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відповідач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння, сварки. Все це відбувалося в присутності дитини. З жовтня 2012 року сторони проживають окремо. Вважає, що шансів зберегти їхню сімю немає, оскільки зникли почуття взаємної любові та поваги, відповідач не хоче розуміти проблем, які виникають в їхній сімї через зловживання останнім спиртними напоями. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судові засідання, призначені на 18.01.2013 року та 07.02.2013 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, із заявами та клопотаннями не звертався. Як передбачено ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або причина неявки визнана судом не поважною, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 23.02.2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 51, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ № 080585, виданого 23.02.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області, Україна. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії 1-СГ № 191596, виданого 26.03.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області. Сімейне життя в сторін не склалося, позивач у позовній заяві вказує не негідну поведінку відповідача у шлюбі та сім'ї, на даний час сторони разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

11 січня 2013 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2004 року. Вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач з родиною не проживає, на утримання дітей матеріально не допомагає, тому просила стягнути з його на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дітей. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від його доходу. Зясувавши у попередньому судовому засіданні вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 21 серпня 2004 року приживали у зареєстрованому шлюбі, і мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач з родиною не проживає і не виконує своїх обов'язків по утриманню дітей, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності зі ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Суд вважає, що розмір стягуваних з нього аліментів повинен складати 1/3 частину від його доходу. Визначаючи такий розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дітей, відповідача, а також те, що відповідач не має інших дітей, непрацездатних батьків.. На підставі ст.ст.180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

24 грудня 2012 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю. Він обґрунтовував свої вимоги тим, що 27 серпня 2012 року у відповідності до договору купівлі-продажу придбав у [PERSON] та [PERSON] квартиру №56 у домі №22 по бульвару Космонавтів в м.Константиновка Донецької області. Будучи власником квартири, він обмежений у своєму праві, оскільки з того часу відповідач [PERSON] з квартири не виписався, у зв'язку з чим він змушений нести додаткові витрати по утриманню квартири. У добровільному порядку відповідач виписатися з квартири не бажає, у зв'язку з чим він просив визнати [PERSON] особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не явився, подав заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] на повторний виклик в судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. У звязку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що представник позивачки не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири №56 у домі №22 по бульвару Космонавтів в м.Константиновка Донецької області на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та представником відповідача [PERSON] 27 серпня 2012 року. Відповідно до п.9 цього договору особи, які мешкають у цій квартирі, зобовязуються знятись з реєстраційного обліку не пізніше 30 серпня 2012 року (а.с.2). Цю умову договору відповідач [PERSON] у вказаний строк і до теперішнього часу не виконав, з реєстраційного обліку не знявся, що обмежує здійснення позивачем [PERSON] права власності на вказану квартиру. У зв'язку з наведеним порушене право власності позивача [PERSON] на підставі ст.ст.383,386,391 ЦК України підлягає захисту, і необхідно усунути перешкоди в здійсненні цього права, визнавши відповідача [PERSON] В.П. такою особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов"язанного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідним проголосити вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на доньку [PERSON], [INFO], зазначивши, що не проживає спільно з відповідачем, який не бажає в добровільному порядку надавати кошти на утримання дитини, хоча, має можливість надавати допомогу, в силу чого позивачка змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Під час розгляду справи позивачка зменшила розмір позовних вимог до 600 грн. 00 коп. Сторони в судове засідання не зявилися, однак, подали до суду заяви, в яких просят справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та визнають. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію сторін, суд визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до свідоцтва про народження серія 1-АМ № 166874, виданого 13.04.2010 року та зареєстрованого Ободівською сільською радою Тростянецького району Вінницької області, [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO].(а.с. 3). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину передбачені статтею 181 СК України, а саме: ч. 3 ст. 181 цього Кодексу визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і(або) у твердій грошовій сумі. Норма ч.1 ст. 183 СК України вказує на те, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частина 1 ст. 184 СК України прописує, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на зазначене, взявши до уваги позицію сторін, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed