Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-24 00:00:00

В липні 2012 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд визнати його колишню дружину - [PERSON] та їх спільну дитину - [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою № 96 по вул. Ленінградська, 1-В в м. Миколаєві. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що він є власником спірної квартири. В зазначеній квартирі зареєстровані позивач, колишня дружина - відповідач по справі та їх спільна дитина - [PERSON], [INFO], та син позивача - [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] разом із неповнолітньою [PERSON], [INFO], хоча і зареєстровані у спірній квартирі, але не проживають в ній без поважних причин з 2007 року. В судовому засіданні позивач позов підтримав та, посилаючись на факти, наведені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, не представила доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення позивача, давши належну оцінку показам свідків, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № 495 від 16.02.2001 року, зареєстрованого на універсальній біржі «Марія» та рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14.06.2011 року. В зазначеній квартирі зареєстровані позивач, колишня дружина - відповідач по справі та їх спільна дитина - [PERSON], [INFO], та син позивача - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідач [PERSON] разом із неповнолітньою [PERSON], [INFO], хоча і зареєстровані у спірній квартирі, але не проживають в ній без поважних причин з 2007 року. Зазначена обставина обєктивно підтверджується актом про не проживання (а.с.7) та поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] Таким чином, вбачається, що позовні вимоги обґрунтовані, оскільки відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу . Відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абзацу 6 ч.І ст.З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Outcome: approved