overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 12.11.2012 року із вказаним позовом, в якому зазначила, що перебуває у шлюбі з 23.04.1999 року, який був зареєстрований у Саксаганському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №176. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що з відповідачем по справі не зійшлись в характерах, відсутність взаєморозуміння. В наслідок таких обставин були втрачені почуття. В кожного окреме життя та поновлювати шлюбні відносини не збираються, шлюб носить формальний характер. При таких обставинах позивач вважає, що їхня з відповідачем сімя розпалася остаточно, вичерпала себе і примиренню не підлягає. Позивач на судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений судом належним чином, надав заяву, в якій зазначив, що наполягає на позові та просить суд розглянути справу без його участі (а.с.14). Відповідач на судове засідання не зявилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, також надала суду заяву в якій зазначає, що проти позову не заперечую (а.с.21). Оскільки судове засідання проводиться без участі сторін, суд вважає, що його можливо провести без фіксування технічними засобами, на підставі наявних у справі матеріалів, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши докази наявні у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 23.04.1999 року, який був зареєстрований у Саксаганському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №176. (а.с.6 копія свідоцтва про шлюб). Таким чином, приймаючи до уваги те, що сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо і примирення між ними не можливе через припинення сімейно-шлюбних відносин, а також приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами належить розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з заявою та просить суд надати їй право на шлюб з [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що у 2008 році вона познайомилась з [PERSON], між ними виникло почуття і вони покохали один одного. Заявниця зазначила, що на теперішній час вона вагітна від [PERSON], вони мають бажання народити дитину та створити сім'ю, але, оскільки [PERSON] не досягла шлюбного віку, тому вона змушена звернутися до суду. У судове засідання [PERSON] не зявилась, але надала до суду заяву, у якій просить справу розглянути у її відсутність, вимоги щодо надання права на шлюб підтримала та просить їх задовольнити. Зацікавлені особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, надали до суду заяву якою просять справу розглянути у їх відсутність та заяву [PERSON] визнають в повному обсязі. Представник зацікавленої особи Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, неповнолітня [PERSON], народилася 24 березня 1995 року в с. Сафяни Ізмаільського району Одеської області в сім'ї [PERSON] та [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження Сафянівської сільської ради Ізмаільського району Одеської області 26 квітня 1995 року зроблено відповідний актовий запис за №9 ( а.с. 9). Відповідно до довідки лікаря КУ Пологовий будинок №7м. Одеси від 25 вересня 2012 року [PERSON], вагітна, термін вагітності 18 тижнів (а.с.8). На даний час [PERSON] проживає з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом про проживання (а.с.11). Згідно ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. За правилами ст. 22 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Статтею ст. 23 СК України визначено, що право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку, але за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Таким чином, враховуючи що [PERSON] проживає з [PERSON] однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі, вони кохають один одного, заявниця вагітна, а [PERSON] визнає своє батьківство, суд приходить до висновку, що надання права на шлюб відповідає інтересам неповнолітньої [PERSON] та інтересам їх зачатої дитини. При таких обставинах, суд вважає вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-14 00:00:00

[PERSON] \~звернулась до суду з позовом про стягнення з \~[PERSON] \~на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж \~30% \~прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, \~починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову \~зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. \~Відповідач добровільно участі в утриманні \~доньки не приймає. Позивач [PERSON] \~в \~судове \~засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій \~просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. [PERSON] \~в судове засідання не зявився, \~надав до суду заяву в якій позов визнав, просив розглядати справу за його відсутності. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем та його представником позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення \~про задоволення позову. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільну малолітню \~дитину [PERSON] ТетяниуРоманівну, [INFO] (а.с. 5,6). Дитина \~проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. (а.с.8). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини \~не надає. Судом також встановлено, що відповідач \~працює в \~ПАТ «Харківський жировий комбінат» на посаді вантажника, \~загальна сума доходу відповідача за період з червня 2012 року по листопад 2012 року склала 16044 грн. 52 коп. (а.с 9). У відповідності до ст. 180 СК України, батьки забов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. [PERSON] до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на наведене, враховуючи \~матеріальне становище сторін, \~відсутність на утриманні у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних членів сімї, визнання ним позову, \~\~суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки від його доходів, але не менше мінімального розміру, встановленого ч.2 ст. 182 СК України, а саме 30% \~прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 217 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-14 00:00:00

Прокурор Путивльського району звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що [PERSON], відповідач у справі, 23.06.2012 року, близько 19 години, перебуваючи неподалік прохідної заводу «Сейм»в м. Путивль, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, влаштував сварку із [PERSON], в ході якої умисно кулаком правої руки завдав удару останньому в ліву нижню щелепу, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді двостороннього перелому нижньої щелепи зі зміщенням, який відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, та гематоми підщелепної області зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя. Вироком Путивльського районного суду від 01 жовтня 2012 р. його було визнано винним та засуджено до обмеження волі за вчинення даного злочину за ч. 1 ст. 122 КК України. Внаслідок винних дій відповідача, потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні комунального закладу «Сумська обласна клінічна лікарня»з 04.07.2012р. по 13.07.2012 року 9 ліжко-днів, де на його стаціонарне лікування лікувальним закладом затрачено 1781 грн. 37 коп. Оскільки судом заявлений позов прокурора у кримінальній справі залишено без розгляду, то просить стягнути вказану суму з відповідача на користь Головного фінансового управління Сумської обласної державної адміністрації з якого фінансується лікувальний заклад. Відповідач позов не визнав повністю, посилаючись на те, що не визнає себе винним в отриманні потерпілим тілесних ушкоджень із-за яких останній проходив стаціонарне лікування. Справу просить слухати у його відсутність (а. с. 16). Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи,- вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Як вбачається із матеріалів справи - дійсно [PERSON] вироком Путивльського районного суду від 01.10.2012 року визнаний винним та засуджений за спричинення тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON], від яких останній перебував на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні комунального закладу «Сумська обласна клінічна лікарня»з 04.07.2012р. по 13.07.2012 року 9 ліжко-днів, де на його стаціонарне лікування лікувальним закладом затрачено 1781 грн. 37 коп. (а. с. 3-4, 8) Твердження відповідача про те, що він не винен у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON], внаслідок чогох останній перебував на стаціонарному лікуванні, спростовується вироком Путивльського районного суду від 01.10.2012 року, яким доведена винуватість відповідача, та ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 04.12.2012 року, яким вирок від 01.10.2012 року в цій частині залишено в силі. При таких обставинах, оскільки затрачені кошти на лікування потерпілого відповідачем до цього часу не відшкодовано, тому, на підставі ст. 1206 ЦК України, вказану суму необхідно стягнути з відповідача за рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-14 00:00:00

18. 10. 2012 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третьої особи -Південної товарної біржі про визнання договору № 587 купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 14. 09. 1994 на Південній товарній біржі між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] (яка після одруження змінила прізвище на [PERSON]) -з іншої, дійсним. Позивач свої вимоги мотивувала тим, що сторонами виконано всі умови за вказаним договором, нерухомість передано, оплату отримано, однак договір нотаріально посвідчений не був. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом. До судового засідання позивач не з'явилася, представник позивач надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, викладені в позові обставини підтвердив, просив суд позов задовольнити. В судове засідання відповідачі та представник третьої особи не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися завчасно належним чином, причини неявки суду не повідомили, відповідних заяв та документів суду не надали. Справа розглядалась відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14. 09. 1994 на Південній товарній біржі між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] (яка після одруження змінила прізвище на [PERSON]) -з іншої, було укладено договір № 587 купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Даний договір було зареєстровано в Миколаївському МБТІ 11. 01. 1995 за реєстровим № 18186, про що свідчить реєстраційний напис на вказаному договорі, а також підтверджено довідкою вказаної установи від 11. 10. 2012 № 7517. Всі умови договору сторонами були виконані в повному обсязі, але нотаріально договір посвідчено не було. Дані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до вимог ст. 227 ЦК УРСР, що діяв на час укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Відповідно до положень ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання укладеного між сторонами договору купівлі-продажу дійсним, а тому позовні вимоги підлягаю задоволенню. Вимог про відшкодування відповідачкою понесеного судового збору позивачем не зазначалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому вимушена звернутися до суду. Відповідач інших дітей не має, утримання по виконавчим документам з нього не проводиться. Позивач в судовому засідання наполягала на задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав частково, посилаючись на факт надання позивачу допомоги в добровільному порядку, що підтверджує відповідними копіями платіжних документів та наявності на утриманні вагітної дружини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 27.10.2008 року. (а.с. 3). Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. (а.с. 2), який проживає з матірю і перебуває на її постійному утриманні. Як вбачається з матеріалів справи за домовленістю з бувшою дружиною та відсутністю постійного заробітку відповідач до листопада 2012 року надав добровільну матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 14-24). Із виникненням спору в суді з приводу розміру аліментів, надання такої допомоги відповідачем було припинене. На теперішній час відповідач має іншу сімю, одружений, дружина перебуває на обліку у звязку з вагітністю, має термін вагітності 30 тижнів, не працює, і перебуває на утриманні чоловіка (а.с. 28). Обовязок відповідача щодо утримання неповнолітньої дитини передбачений ст. 180 СК України, згідно з якою батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, з врахуванням всіх обставин справи, в т.ч з врахуванням матеріального становища відповідача та його обовязку утримувати дружину, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини має бути визначений в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів на одну дитину, що цілком відповідатиме інтересам дитини, і буде достатнім для задоволення її розумних потреб. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В листопаді 2012 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач у справі [PERSON], є його батьком. За рішення Бердянського міського суду Запорізької області з [PERSON] були стягнуті аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 26.01.1995 року і до його повноліття. Аліменти батько не сплачував і заборгованість з їх сплати складає 25180 грн. 66 коп. На даний час він досяг повноліття, \~навчається в Бердянському державному педагогічному університеті за контрактною денною формою навчання терміном з 01.09.2009 року по 30.06.2013 року. У звязку з цим він потребує матеріальної допомоги. Просив стягнути на його користь аліменти \~з [PERSON] в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення ним 23 років і закінчення навчання в університеті. [PERSON] подав заяву про розгляд справу у його відсутність, просив позов задовольнити. [PERSON], повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Письмові заперечення на позов не надав. Суд розглядає справу заочно, у відсутність відповідача, відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає \~\~частковому задоволенню в звязку з наступним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання \~і у звязку з цим потребують допомоги , батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що \~вони можуть надавати матеріальну допомогу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON], [INFO], підтверджуються копією свідоцтва про народження останнього. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до довідки №12-273 від 19.10.2012 року [PERSON] є студентом ІV курсу денної форми навчання, навчається за контрактом. \~Термін навчання з 01.09.2009 року по 30.06.2013 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 200 \~\~СК України встановлено, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначається судом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище \~сторін, \~положення законодавства щодо обовязку обох батьків утримувати дітей. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до \~ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-14 00:00:00

У вересні 2012 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20 лютого 2010 року, Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 61. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 20 лютого 2010 року, між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований, Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 61. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка - [PERSON] висловила своє бажання й надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ».

Outcome: approved