Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-25 00:00:00

В листопаді 2012 року прокурор звернувся в суд до відповідача з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь держави в особі фінансового управління Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області кошти, витрачені Жовтневою ЦРЛ Миколаївської області на лікування потерпілого від злочину [PERSON], в сумі 1\~ 011,99 гривень та судову витрати. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 14.08.2009 року відповідач [PERSON] на ґрунті неприязних стосунків із своїм сином [PERSON], використовуючи транспортний засіб, як знаряддя злочину, під'їхавши ззаду до [PERSON], на значній швидкості здійснив на нього наїзд, в результаті чого потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. У зв'язку із отриманими тілесними пошкодженнями, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Жовтневої центральної районної лікарні в період з 14.08.2009 по 04.09.2009. Вартість його стаціонарного лікування, згідно з довідкою-рахунком Жовтневої центральної районної лікарні, склала 1 011,99 грн. Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.04.2012 [PERSON] на підставі ч. 2 ст. 125 КК України визнано винним в скоєнні злочину та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 900 грн., цивільний позов задоволено. Зазначений вирок 10.07.2012 апеляційним судом Миколаївської області скасовано, а провадження в кримінальній справі закрито за примиренням обвинуваченого з потерпілим. Через те, що відповідач добровільно не бажає відшкодовувати кошти на стаціонарне лікування [PERSON] прокурор просив позовні вимоги задовольнити. В судове засідання прокурор та представник позивача позов підтримали частково, просили стягнути з відповідача на користь держави лише судовий збір, так як відповідачем після подачі даного позову були сплачені кошти на лікування потерпілого у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь-яких заяв до суду не надав, причина його не явки суду не відома. Суд, дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення прокурора, представника позивача вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлене наступне, що 14.08.2009 року відповідачем [PERSON] було скоєно злочин відносно потерпілого [PERSON], в результаті чого, останній отримав легкі тілесні ушкодження та перебував з 14.08.2009 року по 04.09.2009 рік на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні ЖЦР лікарні. Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.04.2012 [PERSON] на підставі ч. 2 ст. 125 КК України визнано винним в скоєнні злочину та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 900 грн., цивільний позов задоволено. Зазначений вирок 10.07.2012 апеляційним судом Миколаївської області скасовано, а провадження в кримінальній справі закрито за примиренням обвинуваченого з потерпілим. Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. ч.3 ст.1206 ЦК України передбачає, якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності або власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Із оригіналу квитанції від 05.02.2013 року вбачається, що [PERSON] сплатив витрачені кошти на лікування потерпілого [PERSON] у розмірі 1\~ 011,99 грн., тому суд вважає за необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, згідно із ст. 88 ЦПК України, оскільки прокурор, на користь якого ухвалено рішення звільнений від сплати судових витрат при подачі позову до суду.

Outcome: partial