Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ПОП «Надія» з позовом про припинення договору оренди земельної ділянки площею 9,34 га, укладеного з відповідачем 15.10.2010 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 17.08.2012 року він отримав державний акт серії ЯК № 024340 про право власності на земельну ділянку площею 9,34 га, що розташована на території Кам'янської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. На відміну від попереднього державного акту на право власності на вказану земельну ділянку серії РЗ № 539857 від 10.04.2002 року виданого на його ім'я та на підставі якого було укладено спірний договір з відповідачем, у новому державному акті було у натурі встановлені межі володіння земельною ділянкою та визначено кадастровий номер земельної ділянки. За цих умов, змінився предмет договору оренди, що в силу вимог д. 2 Перехідних положень до Закону України «Про оренду землі», є підставою для переукладення вказаного правочину. Після одержання нового державного акту він звернувся до ПОП «Надія» з проханням припинити діючий договір, оскільки бажав самостійно використовувати свою земельну ділянку, але відповідач це питання не вирішив і продовжував використовувати його земельну ділянку без відповідної згоди, тому просив ухвалити судове рішення про припинення дії договору оренди земельної ділянки від 15.10.2010 року. В судовому засіданні представник позивача, згідно договору про надання . юридичних послуг від 15.10.2012 року, [PERSON], посилаючись на обставини викладені в позові, заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON], згідно довіреності від 01.11.2012 року, позовні вимоги позивача не визнав і пояснив, що договір оренди земельної ділянки між ПОП «Надія» та [PERSON] був укладений та підписаний сторонами 15.10.2010 року за взаємною згодою. У спірному договорі передбачено всі істотні умови для даного виду правочину, в тому числі і щодо предмету договору, оскільки на час укладення спірного договору земельна ділянка, що передавалася в оренду мала кадастровий номер та була виділена на місцевості (в натурі) для її використання. З часу укладення договору оренди землі [PERSON] жодного разу не звертався до голови господарства з претензіями щодо виконання договору оренди, а тим більше з вимогою повернути земельну ділянку. З цих підстав просив у задоволені позовних вимог відмовити. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №539857, виданого 10.04.2002 року Кам'янською сільською радою Новобузького району Миколаївської області згідно рішення цієї ради від 28.12.2001 року за № 170, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4022, позивачу [PERSON] належить земельна ділянка площею 9,34 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кам'янської сільської ради Новобузького району. В силу вимог ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно договору оренди земельної ділянки від 15.10.2010 року, зареєстрованого 14.12.2010 року відділом земельних ресурсів в Новобузькому районі Миколаївської області, між [PERSON] та ПОП «Надія», укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, строком на 10 років. Як свідчить акт приймання-передачі земельної ділянки від 25.10.2010 року, посвідчений сторонами, земельна ділянка за договором оренди від 15.10.2010 року була передана в користування ПОП «Надія». Як вбачається з витягу технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки [PERSON] виданої 24.11.2010 року за № 100, земельна ділянка площею 9,34 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кам'янської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, власником якої згідно державного акту серії РЗ № 5398&7 від 10.04.2010 року значиться [PERSON], має кадастровий номер 4824581500:02:000:0021 та кадастровий план з описом її меж виділеної на місцевості (в натурі). При цьому, кадастровий номер, який зазначений в технічній документації до попереднього державного акту, не змінювався і при виготовлені державного акту нового зразка. Тому, виготовлення позивачем на своє ім'я державного акту нового зразка (серії ЯК № 024340 від 17.08.2012 року), що посвідчує його право власності на вказану земельну ділянку, не змінює предмет договору оренди, а з цим не є підставою для переукладення договору оренду чи його припинення. Крім цього, підстав для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки, передбачених ст. 31 Закону України «Про оренду землі» при судовому розгляді справи також не встановлено. В судовому засіданні з'ясовано, що позивач помилково посилався на положення п. 8 розділу X «Перехідних положень» Земельного кодексу України та розділу IX «Перехідних положень» Закону України «Про оренду землі», що дають право на переукладення договору оренди. Так, за умовами вказаних Законів громадяни - власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які на підставі сертифікатів уклали договори оренди земельної частки (паю) після виділення в натурі земельних ділянок на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку переукладають договір відповідно до державного акта на тих самих умовах, що і раніше укладений. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі земельних ділянок та видачі їм державних актів на право приватної власності на землю. Згідно з п. 2.3 Типового договору оренди земельної частіш (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зобов'язання сторін за договором оренди земельної частки (паю) можуть бути припинені після одержання державного акта на право приватної власності на землю і виділення земельної ділянки в натурі. Таким чином, зважаючи на те, що спірний договір укладався на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, а не на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), право позивача [PERSON] як власника земельної ділянки та орендодавця з цих підстав на не порушено. З огляду на викладене, посилання позивача [PERSON] на виготовлення ним державного акту на право власності на земельну ділянку нового зразку як на підставу припинення договору оренди земельної ділянки від 15.10.2010 року є безпідставними, а тому суд вважає позовні вимоги позивача щодо припинення договору оренди землі необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати понесенні позивачем у зв'язку з розглядом справи підлягають зарахуванню на його рахунок.

Outcome: dismissed