Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

Позивачі звернувся до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, в якому просили суд стягнути з приватного підприємства Автотранспортне підприємство Укртранс на користь [PERSON] витрати понесені ними на поховання [PERSON] у розмірі 7822 грн., моральну шкоду, яку вони оцінюють в 100000 грн., кожну, компенсацію у зв'язку з втратою годувальника за період з 03.07.2010 року по 03.07.2011 року, в розмірі 5650 грн., а з 01.07.2010 року компенсацію у зв'язку з втратою годувальника щомісяця по 240 грн., на кожну неповнолітню дитину до досягнення повноліття, або до закінчення навчання, але не більше як до 23 років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що 03.07.2010 року, близько 23.40 години, [PERSON], керуючи транспортним засобом Volvo FH 12 державний номер [NUMBER], який належить ПП АП Укртранс, рухаючись по автошляху Херсон Генічеськ на 96 км + 700 м, здійснив наїзд на автомобіль [NUMBER], який стояв на проїзній частині автодороги, поряд з яким перебував водій даного транспортного засобу [PERSON], якому внаслідок ДТП були завдані тілесні ушкодження від яких він помер. У зв'язку зі смертю [PERSON] його дружиною [PERSON] були понесені витрати на поховання, а всім членам сім'ї: неповнолітнім дітям: [PERSON], [PERSON], батькам померлого: [PERSON], [PERSON] була завдана моральна шкода, яка виразилась в тому, що ними була втрачена близька людина, у зв'язку з чим пережили сильне нервове потрясіння, наслідки якого не пройшли до теперішнього часу, що негативно впливає на стан здоров'я, пропав апетит, з'явилися головні та серцеві болі, безсоння, в результаті чого різко та суттєво змінилися умови та образ життя, для відновлення здоров'я, нормального способу життя та усунення вказаних негативних наслідків знадобиться багато зусиль, часу та коштів. 13 березня 2012 року представник позивачів звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог в якій, з врахуванням того, що в ході розгляду справи стало відомо, що відповідач застрахував свою цивільну відповідальність шляхом укладення договору страхування із ПАТ Українська страхова компанія Княжа Воєнна [PERSON], а також враховуючи збільшення розміру мінімальної заробітної плати, просив суд стягнути з ПП АП Укртранс та ПАТ Українська страхова компанія Княжа Воєнна [PERSON] солідарно на користь [PERSON] витрати на поховання в сумі 7822 грн., в рахунок відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника за період з 03.07.2010 року по 01.04.2012 року 9921 грн., судові витрати по оплаті правової допомоги 8000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн., на сина [PERSON], 07.12.2005 року 100000 грн., на доньку [PERSON], 29.10.1995 року 100000 грн., на користь [PERSON] - 100000 грн., [PERSON] - 100000 грн., на користь [PERSON] з 01.04.2012 року на доньку [PERSON], [INFO] та на сина [PERSON], [INFO], щомісяця по 268 грн. на кожного до досягнення 18 років, або до закінчення навчання, але не більше як до 23 років, а в подальшому при збільшені розміру мінімальної заробітної плати стягувати шкоду у зв'язку з втратою годувальника з врахуванням відповідного його збільшення. В судовому засіданні позивачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник, позов підтримали з підстав зазначених в позові та заяві про його уточнення. В судовому засіданні представник відповідача: приватного підприємства Автотранспортне підприємство Укртранс- позов не визнала посилаючись на відсутність вини водія, який керував належним підприємству транспортним засобом, в дорожньо - транспортній пригоді внаслідок якої загинув [PERSON] В судовому засіданні представник відповідача: приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія Княжа Воєнна [PERSON]- позов не визнав посилаючись на те, що позивачі не звертались до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування та не надали суду доказів на підтвердження того, що вказана дорожньо - транспортна пригода внаслідок якої загинув [PERSON], сталася з вини водія приватного підприємства Автотранспортне підприємство Укртранс. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Ухвалою суду від 28 березня 2012 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача : [PERSON], який в судовому засіданні зазначив, що він не є належним співвідповідачем, оскільки на момент вказаної ДПТ не був власником транспортного засобу, яким керував [PERSON] Ухвалою суду від 6 квітня 2012 року залучено до участі в справі в якості співвідповідачів: [PERSON], [PERSON] В судовому засіданні співвідповідач [PERSON] та його представник , з врахуванням того, що позивачами не заявлені до нього позовні вимоги, просив позов задовольнити та стягнути завдану шкоду з приватного підприємства Автотранспортне підприємство Укртранс, а співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча був повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 2, З постанови від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз'яснив, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. З матеріалів справи вбачається, що 3 липня 2010 року на 96 км+700м автодороги Херсон Генічеськ у зв'язку з аварійною ситуацією зупинився автомобіль [NUMBER]. Управління автомобіль MAN 8136 здійснював водій [PERSON]; близько 23.40 години, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], який належав ПП АП Укртранс, рухався по цій автодорозі у тому ж (попутному) напрямку, здійснив наїзд на автомобіль [NUMBER], що стояв на проїзній частині, поруч з яким перебував водій даного транспортного засобу [PERSON], якому завдані тілесні ушкодження від яких він помер. В ході огляду місця події було встановлено, що автомобіль [NUMBER] перебував на проїзній частині, про що свідчить слідова інформація на місці події, а саме: слід гальмування (юзу) правого переднього колеса автомобіля [NUMBER], який в місці наїзду співпадає зі слідом юзу лівого заднього колеса автомобіля [NUMBER]. Місце наїзду розташовано в 1,75 м. від правого краю проїзної частини і з даного місця починається осип ґрунту, краски, скла, і частин кузову автомобілів. Також в місці розташування правого заднього колеса автомобіля [NUMBER], справа від місця наїзду (на краю проїзної частини) має місце рясний осип ґрунту. Далі на проїзній частині є сліди юзу коліс тягача і причепу автомобіля [NUMBER], які тягнуться до його остаточного розташування в кюветі. На траєкторії руху автомобіля [NUMBER], на обочині, були виявлені залишки металевого ящика, поруч з яким знаходилися ремонтні ключі (розсипом), а також пошкоджений пластмасовий знак Аварійна зупинка, який розташований в 12,6 м від місця наїзду. Розташування знаку Аварійна зупинка свідчить про те, що він не був виставлений належним чином, згідно п. 9.10 Правил дорожнього руху. Знак Аварійна зупинка знаходився у складеному стані в місці розташування ремонтних ключей і розбитого металевого ящика, в якому зберігалися ключі і знак. При огляді даного знаку було встановлені пошкодження верхньої та нижньої планки (коли знак складається то сторони трикутника накладаються одна на одну) середня планка, яка знаходиться в центру неушкоджена. Також неушкоджена і ніжка упор, яка також складається, з чого слідчим був зроблений висновок, що дані ушкодження свідчать про те, що знак був пошкоджений коли знаходився в складеному стані. Також при огляді знаку на пластмасі не виявлено слідів тертя знаку об асфальтно бетонне покриття проїзної частини, ніжка (упор) також не має слідів тертя та неушкоджена . Відповідно до показань свідків: [PERSON], [PERSON], даних в ході досудового слідства, 03.07.2010 року близько 22.15 години, рухаючись в напрямку м. Генічеськ по автодорозі Херсон Генічеськ поблизу с. Петропавлівка, на зустрічній смугу руху чи зустрічній обочині, стояв автомобіль MAN з відкритою кабіною і під кабіною світився ліхтар, освітлювальні прилади на автомобілі не горіли. Відповідно до показань свідка [PERSON], даних в ході досудового слідства, 03.07.2010 року близько 21.00 години, керуючи автомобілем [NUMBER], який належить ПП Автотранспортне підприємство Укртранс, він виїхав з м. Генічеськ в напрямку м. Київ по автодорозі Херсон Генічеськ, та рухався по своїй смузі руху по центру смуги. Коли стемніло включив протитуманні фари і ближнє світло фар, рухаючись зі швидкістю 70 км/г. Рухаючись по своїй смузі руху зненацька побачив на відстані 30-35 м якусь перешкоду у вигляді жовтуватого квадратного контуру без будь - яких вогнів, негайно почав гальмувати, вивернув кермо вліво, але зіткнення уникнути не вдалося, тому відчув удар в праву частину автомобіля, коли зупинив автомобіль, підбіг до місця події та побачив потерпілого. Відповідно до висновків судової автотехнічної експертизи № 1293/07.-9.10 від 24.01.2011 року, на момент ДТП автопоїзд - автомобіль [NUMBER] знаходились в технічно справному стані; -на момент огляду світлотехнічне обладнання задніх ліхтарів автомобіля [NUMBER], призначених для габаритного освітлення і аварійної світлової сигналізації, при увімкненні відповідних органів керування і наявності в задньому лівому ліхтарі цілісних працездатних електроламп і встановленої працездатності акумуляторної батареї, габаритне освітлення і аварійна світлова сигналізація досліджуваних ліхтарів могли працювати в належному режимі; (для правильного розуміння висновку за даним питанням необхідно звернути увагу на описову частину при дослідженні даних об'єктів, а саме: а. висн. 7 на момент огляду на автомобілі відсутні акумуляторні батареї, які в процесі дослідження були доставлені і під'єднані до електропроводів; - перевірка працездатності відсутнього лівого ліхтаря проводилась наступним чином: до проводів що поєднують з патронами електроламп габаритного освітлення і аварійної світлової сигналізації підключалася електролампа, після чого проводилося підключення центрального перемикача , при цьому електролампа як в положенні аварійної світлової сигналізації так і в положенні габаритного освітлення випромінювала світові потоки); -в момент руйнування скляних колб електроламп заднього лівого габаритного ліхтаря автомобіля [NUMBER], аварійної світлової сигналізації і габаритного освітлення, електролампи знаходились в холодному стані, тобто були не працездатні (не горіли). Згідно висновків судової автотехнічної експертизи № 1334/07.01.11 від 25.02.2011 року: -довжина сліду гальмування і юзу на місці ДТП і розташуванню подоланого автомобілем в котинні до місця зупинки відповідає швидкості автомобіля [NUMBER] з полупричепом близько 59...64 км/г; -безпечна швидкість даного автомобілю, згідно вихідних даних могла складати 78 км/г; -згідно вихідних даних, з моменту виникнення небезпеки для руху (з моменту настання об'єктивної видимості неосвітленого автомобіля [NUMBER] на проїзній частині в межах своєї смузі руху) водій автомобіля [NUMBER] не мав технічної можливості зупинити свій транспортний засіб до місця знаходження автомобіля MAN 8136 (тобто місця зіткнення), і не мав технічної можливості уникнути зіткнення транспортних засобів своєчасним екстреним гальмуванням, оскільки віддалення автомобіля до місця зіткнення в момент проявлення небезпеки було менше величини путі необхідного для зупинки транспортного засобу. В умовах даної події для забезпечення дорожнього руху водій автомобіля MAN 8136 повинен був: при вимушеній зупинці на неосвітленій ділянці дороги у відповідності до вимог п.п. 19.4, 9.10. б), 9.11. б) ПДР перемістити транспортний засіб за межі проїзної частини і обочини, при неможливості це зробити увімкнути габаритні ліхтарі і аварійну світлову сигналізацію чи виставити знак аварійної зупинки на своїй смузі руху позаду автомобіля на відстані не менше як 40 м. Діючи у відповідності із зазначеними вимогами Правил дорожнього руху, водій автомобіля MAN 8136 мав технічною можливістю не стати небезпекою для руху водію автомобіля Volvo FH 12 і тим самим мав технічну можливість не допустити зіткнення транспортних засобів. За фактом ДТП 06 липня 2010 року порушено кримінальну справу № 160263-10, яка постановою про закриття кримінальної справи від 6 грудня 2012 року на підставі п. 2 ст. 6 КПК України була закрита у зв'язку з відсутністю складу злочину. Аналізуючи наведені вище норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, суд дійшов висновку, про те, що в даному випадку шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, тому слід застосовувати норми ст. 1188 ЦК України, яка передбачає відшкодування шкоди винною особою, а при наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується, при цьому судом встановлено відсутність вини відповідача, в розумінні застосування цивільно правової відповідальності по відшкодуванню шкоди, оскільки суд вважає доведеним ту обставину, що дана ДТП сталася внаслідок недотримання водієм MAN 8136 вимог п.п. 19.4, 9.10. б), 9.11. б) ПДР та наявність безпосереднього причинного зв'язку між бездіяльністю [PERSON] та настанням негативних наслідків у вигляді його загибелі, тому позов задоволенню не підлягає.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд не досліджував причинний зв'язок між випуском на лінію технічно не справного транспортного засобу та настанням негативних наслідків у вигляді загибелі водія [PERSON], а також підстави з яких [PERSON] керував автомобілем MAN 8136 та його правовідносини з власниками автомобілю MAN 8136, оскільки позивачі не заявляли позовних вимог до власників автомобілем MAN 8136; тому вважає за необхідне роз'яснити позивачам їх право на звернення до суду із відповідним позовом до власників автомобілю MAN 8136. З огляду на вищевикладене,

Outcome: dismissed