Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.12.2006 р. між позивачем АТ «Приватбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №ZRW1RX06290087 про надання позичальнику кредиту в розмірі \~2658,69 грн. строком по 20.12.2008 року. Відповідачем з моменту отримання кредитних коштів погашення кредиту здійснено лише частково. Станом на 30.11.2011 року заборгованість [PERSON] перед позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» складає 28356,18 грн., з яких: заборгованість за кредитом 2461,22 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 8809,59 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 1271,14 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 13987,75 грн.; штраф 500 грн. (фіксована частина); штраф (процентна складова) 1326,48 грн. В судове засідання представник позивача надав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та не заперечує про винесення у справі заочного рішення у разі незявлення відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ Представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести заочний розгляд справи за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у відсутності відповідач на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 21.12.2006 р. між позивачем АТ «Приватбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №ZRW1RX06290087 про надання позичальнику кредиту в розмірі \~2658,69 грн. строком по 20.12.2008 року, копія якого знаходиться у матеріалах справи (а.с.5-8). Згідно п.п.3.2.2. договору відповідач [PERSON] зобовязався погашати банку кредит у порядку та строки відповідно до заяви. Відповідно до п.п.3.2.3 договору сплачувати відсотки за користуванням кредитом відповідно до заяви та п.4.1 умов та тарифів. Повну сплату відсотків за користуванням кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 20.12.2008 року. Судом встановлено, що позивачем було порушено умови на яких ним було взято кредит, а саме п.п.3.2.2, 3.2.3, 3.2.9 і на день звернення позивачем до суду заборгованість за кредитом з нарахованими штрафними санкціями становить 28356,18 грн.(а.с.3,4). Відповідач [PERSON] у добровільному порядку відмовляється виконувати свої зобовязання перед позивачем. Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов таких висновків: \~ Між сторонами в справі виникли та існують правовідносини щодо виконання цивільно правових \~угод, а саме кредитного договору. \~ У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. \~ Статтею 1054 ЦК України визначається поняття кредитного договору, так зокрема частиною першою вказаної статті передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові \~у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою та третьою статті 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, а штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. \~ У встановлений договором та законом термін, відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконав, заходів направлених на погашення кредиту, відсотків та пені не приймав. \~ \~ Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань, порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. \~ Отже, заявлені Банком вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом, за відсотками та за комісією, а також пені є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення штрафу, то суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідача за невиконання своїх зобовязань по договору, позивачем було притягнуто до юридичної відповідальності (цивільно-правова) шляхом нарахування пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором та накладення штрафу в розмірі 500 грн. та 1326,48 грн. Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, а штраф і пеня відносяться до одного виду юридичної відповідальності, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позивачем було незаконно нарахований штраф відповідачу за порушення умов договору, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Також наявні підстави згідно ст. 88 ЦПК України для стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, у сумі 265,29 грн.

Outcome: partial