Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-29 00:00:00

У липні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 15 липня 2010 року між нею та [PERSON] у простій письмовій формі був укладений договір позики, за умовами якого останній взяв у неї в борг 7000 доларів США, що станом на дату подачі позову 18 липня 2012 року становить 55951 грн., які зобовязувався повернути до 31 грудня 2010 року. На підтвердження укладення між ними договору позики відповідач [PERSON] згідно із вимогами ч. 2 ст. 1047 ЦК України написав відповідну розписку. У визначений умовами договору строк [PERSON] позичені кошти їй не повернув. Кошти в розмірі 7000 доларів США відповідачем [PERSON] позичалися для потреб сімї, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ОК № 018723 від 12 травня 2006 року. Отримані [PERSON] грошові кошти у вказаній вище сумі є майном, набутим подружжям за час шлюбу та відповідно належать дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. З цих підстав відповідачі мають нести солідарну відповідальність. З питанням повернення коштів вона неодноразово зверталася до [PERSON] в усній формі. Неодноразово телефонувала йому, починаючи із часу настання строку повернення грошей. Однак він жодним чином не реагує, протягом двох років обіцяє лише повернути позичені кошти, вигадуючи кожного разу різні версії неспроможності повернення грошей. На телефонні розмови із відповідачем [PERSON] нею витрачено близько 2000 грн. За правилами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума заборгованості за договором позики з урахуванням трьох процентів річних та індексу інфляції за весь час прострочення з 01 січня 2011 року становить 60653 грн. 20 коп., з яких: 2797 грн. 60 коп. три проценти річних від простроченої суми, 1904 грн. 60 коп. інфляційні втрати. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Протиправними спільними діями відповідачів, що виразилися у неповерненні коштів, порушено її права та завдано моральної шкоди в розмірі 30000 грн., яка полягає у душевних стражданнях і переживаннях з приводу неповернення грошей, обмеженні задоволення своїх потреб, які вона могла б задовольнити за рахунок позичених відповідачам коштів. Крім того, для проведення лікування членам її родини потрібна була значна сума грошових коштів, надати які вона не змогла, через неповернення їх відповідачами. Телефонуючи відповідачу [PERSON] з приводу повернення позичених у неї грошей, вона кожного разу зазнавала приниження її честі та гідності, враховуючи, що із сімєю відповідачів довгі роки її сімя знаходилася у добрих і дружніх стосунках. Просила стягнути солідарно із відповідачів [PERSON] та [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики в сумі 60653 грн. 20 коп., моральну шкоду в розмірі 30000 грн., витрати на телефонні переговори в сумі 2000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, надав суду заяву про зменшення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] у ході розгляду справи 25 вересня 2012 року частково сплатив заборгованість за договором позики, повернувши позивачу [PERSON] грошові кошти в сумі 4000 Євро, що за курсом Національного банку України на дату повернення становить 41295 грн. У звязку з наведеним вище, враховуючи строк прострочення боржниками виконання свого грошового зобовязання, витрати на правову допомогу, просив стягнути солідарно із відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 14656 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2588 грн. 10 коп., моральну шкоду в розмірі 30000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повторно у судове засідання не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не надходили. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. У ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із розписки від 15 липня 2010 року вбачається, що відповідач [PERSON] взяв у борг у позивача [PERSON] 7000 доларів США, що складає 56000 грн., до 31 грудня 2010 року, які зобовязувався повернути у повному обсязі в установлений у розписці строк. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 018723 з 12 травня 2006 року відповідач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] За змістом положень ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. У ст. 541 ЦК України передбачено, що солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. Виходячи з наведеного, враховуючи, що за договором позики позикодавець передає грошові кошти у власність, вони згідно із ст. ст. 60, 61 СК України стають обєктом спільної сумісної власності подружжя, слід дійти висновку, що на спірні правовідносини поширюються правила про солідарну відповідальність. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Суд встановив, що свої зобовязання за договором позики від 15 липня 2010 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] в установлений строк не виконали, до 31 грудня 2010 року суму позики в розмірі 7000 доларів США позивачу [PERSON] не повернули. За встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні до іноземних валют станом 31 грудня 2010 року, тобто на момент повернення суми позики, 1 долар США = 7,9617 грн., станом на 18 липня 2012 року на день подачі [PERSON] до суду даного позову 1 долар США = 7,9993 грн. Таким чином, сума еквівалентна 7000 доларів США станом на 31 грудня 2010 року складає 55731 грн. 90 коп., на 18 липня 2012 року 55951 грн. У рахунок погашення суми позики в розмірі 7000 доларів США відповідач [PERSON] передав 25 вересня 2012 року позивачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 4000 Євро, що за офіційним курсом гривні до іноземних валют встановленим Національним банком України на вказану дату (1 Євро = 10,323759 грн.) становить 41295 грн. Не повернутою залишилась сума позики в розмірі 14656 грн. (55951 грн. 41295 грн.), дана сума неповернутих коштів підлягає стягненню солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. У ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 31 грудня 2010 року позивачу [PERSON] підлягала поверненню грошова сума еквівалентна 7000 доларів США, що складало 55731 грн. 90 коп. На день подачі позову до суду період прострочення зобовязання щодо повернення суми позики за період з 01 січня 2011 року по 18 липня 2012 року становить 565 днів. Враховуючи викладене, із відповідачів солідарно на користь позивача на підставі вимог ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 1050 ЦК України підлягають стягненню три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2588 грн. 10 коп. (55731,90 грн. / 365 дн. х 0,03 х 565 дн.). Згідно із чинним законодавством особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, у випадках, передбачених ст. ст. 280, 611, 1167, 1168 ЦК України, а також іншими нормами законодавства, якими встановлюється відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Аналогічні розяснення містяться і у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4. Оскільки між сторонами виник спір з приводу невиконання договірних зобовязань, договором позики від 15 липня 2010 року відшкодування моральної шкоди не передбачено, вимоги [PERSON] про стягнення на її користь солідарно із [PERSON] та [PERSON] моральної шкоди в розмірі 30000 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких належать витрати на правову допомогу. У ч. 1 ст. 56 ЦПК України передбачено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах від 20 грудня 2011 року р озмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У ч. 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач [PERSON] надала суду угоду про надання правової допомоги № 41/42, укладену 11 липня 2012 року між нею та адвокатом [PERSON], акт № 1 від 11 липня 2012 року про виконання адвокатом [PERSON] робіт по наданню правової допомоги позивачу і квитанцію № 607655 від 12 липня 2012 року, з якої видно, що за договором про надання правової допомоги № 41/42 адвокату сплачено 5000 грн. При подачі до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову [PERSON] сплатила судовий збір на загальну суму 321 грн. 90 коп. Всього судові витрати у справі становлять 5321 грн. 90 коп., які підлягають стягненню в рівних частинах з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial