Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення його з квартири [ADDRESS]. В обґрунтуванні позовних вимог посилалися на те, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.2008 року, реєстровий №3-3370, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.2008 року, реєстровий №3-3372, належить в рівних частках [PERSON] та [PERSON], кожній по ? частині. До вступу у спадщину спірна квартира належала матері позивачів [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13.01.1999 року. Після отримання свідоцтв про право на спадщину позивачі не мають можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їм майном - квартирою №97 в будинку №37 по вулиці Калиновій у місті Дніпропетровську, оскільки в кватирі продовжує проживати відповідач [PERSON], який вважає, що має право на частину спірної квартири у зв'язку з тим, що проживав разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу та вони за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS]. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2008 року [PERSON] у задоволенні заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] було відмовлено. Таким чином, [PERSON] без будь-яких підстав проживає в належній позивачам квартирі, чим перешкоджає у користуванні власністю, тому позивачі просили суд усунути перешкоди у користуванні їх власністю - квартирою №97 в будинку №37 по вулиці Калиновій у місті Дніпропетровську, та виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] і скасувати його реєстрацію за вказаною адресою. У судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач проти позову заперечував, надав суду письмові заперечення та пояснив, що він проживав у цивільному шлюбі з [PERSON] з 1995 року по день її смерті, у 1999 року за їх спільні кошти була придбана спірна квартира, тому він має право на частку у цій квартирі та право користування житловим приміщенням, усі комунальні платежі сплачує тільки він. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.2008 року, реєстровий №3-3370, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.2008 року, реєстровий №3-3372, належить в рівних частках [PERSON] та [PERSON], кожній по ? частині. До вступу у спадщину спірна квартира належала матері позивачів [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13.01.1999 року. Після отримання свідоцтв про право на спадщину позивачі не мають можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їм майном - квартирою №97 в будинку №37 по вулиці Калиновій у місті Дніпропетровську, оскільки в кватирі продовжує проживати відповідач [PERSON], який вважає, що має право на частину спірної квартири, оскільки проживав разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу та за спільні кошти вони придбали квартиру [ADDRESS]. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2008 року [PERSON] у задоволенні заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] було відмовлено. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2011 року позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на ? частину квартири, придбаної під час перебування у сімейних відносинах, був задоволений частково, був встановлений факт його проживання однією сім'єю з [PERSON] з 01.01.2005 року по 31.12.2006 року, в частині позовних вимог про визнання права власності на квартиру було відмовлено. Як вбачається, зазначені рішення підтверджують відсутність у [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS]. Єдиними власниками вказаної квартири є позивачі. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На неодноразові звернення позивачів про звільнення належної їм квартири [PERSON] відповідає відмовою. Самостійно позивачі до квартири потрапити не можуть, оскільки позивач не надає ключі від вхідних дверей. Згідно із ч.1 ст.316 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника квартири визначені ст.383 ЦК та ст.150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Чинним законодавством не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника. Виникнення права членів сімї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сімї на користування цим житлом. На даний час позивачі, як єдині власники квартири [ADDRESS], не можуть вільно розпорядитися своєю власністю, через безпідставне проживання [PERSON], який створює їм перешкоди у користуванні, тому суд вважає усунути [PERSON] та [PERSON] перешкоди у користуванні власністю квартирою №97 в будинку №37 по вулиці Калиновій у місті Дніпропетровську та виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS], а також скасувати його реєстрацію за даною адресою.

Outcome: approved