Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що з відповідачем у справі перебуває у шлюбі, та подружжя має дитину [PERSON], [INFO] Як зазначається позивачем при зверненні до суду відповідач проживає окремо від дитини, участі у її вихованні не приймає, не приймає участі в матеріальному забезпеченні дитини, у звязку з чим у позові й заявлено відповідну вимогу у позові. У судове засідання сторони не зявилися: позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила суд її задовольнити. Відповідач також просив суд в окремо наданій заяві розглядати справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Врахував пояснення сторін та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до наступного висновку. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Як було встановлено судом, [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилася дитина [PERSON], про що відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська було зроблено відповідний запис та видано свідоцтво; відповідно до цього свідоцтва сторони за цим позовом є батьками неповнолітнього, який мешкає разом із матірю та перебуває на її утриманні. Як було встановлено судом, батько дитини не виконує обовязку щодо участі у матеріальному забезпеченні дитини, тому, оскільки обовязок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в заявленому у позові розмірі. Разом з тим, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів, про яке позивачем було заявлено відповідне прохання, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка є малолітньою, мешкає разом із матірю (позивачем), потребує опіки та утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору; на виконання ч. 3 ст. 88 зазначеного кодексу, згідно зі змістом якої якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, з відповідача в дохід держави підлягає присудженню до сплати судовий збір, розмір якого визначений відповідно до Закону України Про судовий збір.

Outcome: approved