Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 14.12.1991 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON]. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з квітня 2012 року, з цього часу сторони спільне господарство не ведуть, однак мешкають за однією адресою. Відповідач зловживає спиртними напоями, тому збереження шлюбу позивачка вважає неможливим, оскільки сім'я розпалась остаточно. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, які викладено в позові та просила їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Забеліна». Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Як встановлено судом, 14.12.1991 року між сторонами зареєстрований шлюб у відділі РАЦС виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис за №1667 (а.с. 7). Від шлюбу у сторін є повнолітній син - [PERSON]. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24.07.2012 року подружжю надано термін для примирення протягом три місяці, однак відповідно заяви позивача від 06.11.2012 року примирення між сторонами неможливе. Шлюбні відносини та ведення сумісного господарства між сторонами припинені з квітня 2012 року. Спроб відновити стосунки та жити разом ні до чого не призвели, сімя розпалась остаточно. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 111, ч. 2 ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам інших дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сімя сторін розпалась остаточно та відновлювати її сторони не мають наміру, подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, сумісне господарство не ведуть, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved