Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до ПАТ «Брокбізнесбанк», треті особи: ПАТ «Брокбізнесбанк»Дніпропетровської філії м. Дніпропетровськ, Солонянське відділення Дніпропетровської області «Брокбізнесбанк»про стягнення боргу за процентним договором в якому просив, стягнути з відповідача на його користь 250 000,00 грн. - боргу за договором на вклад «Стабільний»№223/807С від 07.09.2007 року, 38 556,56 грн. -15% за вкладом, 90 689,39 грн. -збитки отримані внаслідок інфляції, 39 342,48 грн. - 3% річних з урахуванням індексу інфляції, 284 839,76 грн. -упущеної вигоди, 1 935,00 грн. -транспортні витрати, 20 400,00 грн. -витрати на правову допомогу та судовий збір в розмірі -7 258,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07 вересня 2007 року між ним та відповідачем по справі ПАТ «Брокбізнесбанк»в особі керуючого Солонянським відділенням Дніпропетровської філії АБ «Брокбізнесбанк», Філатовою Г.М., яка діяла на підставі довіреності було укладено договір банківського строкового вкладу «Стабільний»№223/807С. Зазначив, що відповідно до п. 1.2 відсоткова ставка за вкладом встановлюється у розмірі 15% річних. Згідно умов договору позивач вніс в касу відповідача 250 000,00 грн., строком до 18 вересня 2008 року. Після закінчення строку дії вкладу, звернувся до банку з вимогою про повернення вкладу та нарахованих процентів, але йому було відмовлено з причин, що у Солонянському відділенні Дніпропетровської філії АБ «Брокбізнесбанк»проводиться ревізія і по її результатам порушена кримінальна справа та пред'явлено звинувачення працівникам цього відділення, в тому числі і керуючій відділенням Філатовій Г.М. Звернувшись до ПАТ «Брокбізнесбанк», отримав відповідь, що кошти він вже отримав, на прохання показати підпис отримувача коштів теж отримав відмову. Оскільки він вклад та проценти по вкладу не отримував, змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Позивач та його представник в судове засідання з'явились, позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення. Представник відповідача в судове засідання з'явився проти задоволення позову заперечував. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 07 вересня 2007 року між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк»в особі керуючого Солонянським відділенням Дніпропетровської філії АБ «Брокбізнесбанк»Філатовою Ганною Миколаївною, що діє на підставі довіреності, завіреної Краковецькою А.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 27 листопада 2006 року за реєстровим №9147 з однієї сторони та [PERSON], укладено договір №223/807С на вклад «Стабільний». Згідно умов договору [PERSON] передав, а банк прийняв на вклад грошові кошти в гривнях на суму 250 000,00 грн. Згідно п. 1.1 днем закінчення строку вкладу є 18 вересня 2008 року. Відсоткова ставка за вкладом встановлюється у розмірі 15% річних. Згідно умов договору вкладник передає грошові кошти банку шляхом їх готівкового внеску на свій депозитний рахунок в банку або безготівкового перерахування з поточного рахунку або іншого власного депозитного рахунку. Факт передачі коштів позивачем підтверджується квитанцією №1007 від 07 вересня 2007 року на суму 250 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладнику таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Пунктом 3.3.2 договору банківського вкладу передбачено, обов'язок банку повернути всю суму вкладу, прийнятого на зберігання від вкладника, згідно з умовами цього договору. Судом встановлено, що [PERSON] звертався до відповідача з вимогою про видачу депозитного вкладу та нарахованих відсотків за договорами. У видачі депозитних вкладів позивачу відмовлено. Із змісту ст.ст. 317, 321 ЦК України слідує, що власникові належить право користування, володіння та розпорядження своїм майном. Відмова відповідача у видачі вкладу [PERSON] обмежує його право користування, володіння та розпорядження своєю власністю, що є порушенням ст. 41 Конституції України. Пунктом 4.1 договору передбачено, що у випадку необґрунтованого повернення суми за вкладом та суми відсотків з вини банку в строк, визначений у п. 1.1., банк виплачує пеню у розмірі 0.01% від неповерненої суми по депозиту за кожен день затримки виплати. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, строк дії договору вкладу закінчився та не продовжений сторонами, вбачається, що відповідач на даний час безпідставно володіє коштами, які належать позивачу і відповідно до ст. 1212 ЦК України повинен їх повернути. За змістом частин 1 та 2 ст.60 ЦПК України обов'язки доказування і подання доказів покладені на кожну сторону, яка зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи зазначене, а також те, що під час судового розгляду справи не знайшли підтвердження посилання позивача, що ним упущено вигоду, суд не має підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Враховуючи вищенаведену норму закону з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 642 (три тисячі шістсот сорок дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: partial