Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-18 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк»25.01.2012 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 24 липня 2006 року відповідачка отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк»кредит в розмірі 1727,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24 липня 2007 року, проте свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 21.11.2011 року заборгованість становить 23247,95 грн., у тому числі заборгованість за кредитом 1405,87 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 8744,53 грн., заборгованість з комісії за користування кредитом 116,55 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 11397,76 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1083,24 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором 23247,95 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання двічі не зявилася та не повідомила про причини неявки, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторонами 24 липня 2006 року укладено кредитний договір № ODH0RX08990053, згідно з яким позивачем надано відповідачу споживчий кредит в сумі 1727,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.07.2007 року (а.с.4-7). Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобовязання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст. 1050, 1048, 625 ЦК України. Відповідачка свої зобов»язання за договором не виконала, що вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.3). Разом з тим, пунктом 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Така ж позиція висловлена в постанові № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»(п.31). Загальна позовна давність, відповідно до ст.257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Кінцевим терміном повернення споживчого кредиту, встановленим сторонами, є 24.07.2007 року (а.с.3 на звороті, а.с.4 на звороті), тобто позовна давність сплинула у липні 2010 року. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), що передбачено ст.266 ЦК України, положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»застосовуються й до додаткових вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed