Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-09 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, які заявою від 29.10.2012 року уточнив та просить визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги право власності на незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Короленко, 2, мотивуючи тим, що нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що відсутні документи на імя померлого, які згідно із статтею 331 ЦК України підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою для створення обєкту нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документи, що містять опис обєкта незавершеного будівництва. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час розгляду справи була повідомлена належним чином, а саме шляхом розміщення оголошення у газеті «Одеські вісті» № 142 від 22.12.2012 року, причина неявки суду невідома. У звязку з тим, що відповідач повторно не прибула в судове засідання, заяв про відкладення справи або слухання справи за її відсутністю не направляла, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору від 24.07.1986 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-4009, [PERSON] продала, а [PERSON] купив незавершений будівництвом житловий будинок з виконанням будівельних робіт на 90 відсотків, який розташований за адресою: м.Ізмаїл, вул. Короленка, 2. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 193634 від 04.01.2000 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому [PERSON] міської ради Одеської області, [PERSON], помер 31.12.1999 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Короленка, 2. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 15932655 від 15.08.2008 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 332940 від 22.03.1975 року, виданим відділом (бюро) запису актів громадянського стану виконавчого комітету [PERSON] міської ради депутатів трудящих Одеської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ-ЖД № 252866 від 22.03.1976 року, виданим відділом (бюро) запису актів громадянського стану виконавчого комітету [PERSON] міської ради депутатів трудящих Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] проживали разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено будинковою книгою на будинок № 2 по вул. Короленка в м.Ізмаїлі, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину. Не встигнувши оформити своїх спадкових прав належним чином [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 210116 від 12.12.2009 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка незавершеного будівництвом житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: м.Ізмаїл, вул. Короленка, 2. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 31922749 від 06.10.2012 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - донька [PERSON]; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ-ЖД № 252866 від 22.03.1976 року, виданим відділом (бюро) запису актів громадянського стану виконавчого комітету [PERSON] міської ради депутатів трудящих Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено будинковою книгою на будинок № 2 по вул. Короленка в м.Ізмаїлі, тобто вважаються таким, який фактично прийняв спадщину. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У встановлений законом строк [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася, що підтверджено Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 31922755 від 06.10.2012 року та разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала, тобто вважається такою, яка фактично не прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] від 15.08.2008 року за № 1740 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що відсутні документи на імя померлого, які згідно із статтею 331 ЦК України підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою для створення обєкту нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документи, що містять опис обєкта незавершеного будівництва. Всі права та обовязки щодо здавання домоволодіння в експлуатацію переходять до спадкоємця. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved