Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій вказує, що 21 травня 2010року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 2288, за яким відповідач надав в борг грошові кошти у сумі 30000грн. 30.08.2011року від державного виконавця він, довідався, що порушено виконавче провадження на підставі виконавчого напису нотаріусу №3499 від 23.05.2011року, про стягнення з нього грошових коштів у розмірі 30500грн. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Наказу Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004року «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи встановлюють безспірність заборгованості. Однак в даному випадку безспірності не було, оскільки частина боргу в сумі 23722,50грн. була повернута [PERSON]В, що підтверджується розписками про отримання грошей [PERSON] та чеком з банку про переведення грошей на рахунок [PERSON] Вважає, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, а тому цей напис є таким, що не підлягає виконанню. Просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні адвокат позивача підтримала позовні вимоги і суду дала пояснення, аналогічні позовній заяві. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, погодився з поясненнями адвоката [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що 21 травня 2010року між ним та позивачем по справі був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстром № 2288, за яким позивач отримав гроші в сумі 30000грн. 31.12.2010року від був повинен повернути гроші, але цього не трапилося. Позивач пояснив, що гроші повернути не може в зв'язку з смертю матері і просив відстрочити виплату боргу. Відповідач порахував причину несплати боргу поважною і звернувся до нотаріальної контори за нотаріальним написом тільки у квітні місяці, тобто через чотири місяця після дати, коли повинні бути повернути кошти, про що повідомив позивача. Крім того, пояснив, що ніяких коштів за вказаним договором від позивача не отримував, а розписки та гроші, про які каже позивач стосуються інших угод. Просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з’явилася, суду надала письмові пояснення та копію матеріалів нотаріальної справи з яких вбачається, що 21.05.2010року, за реєстровим №2288, було посвідчено договір позики. За договором позики [PERSON] є позикодавцем, а [PERSON] є позичальником. Сторони без будь-якого примусу при повному розумінні своїх дій та української мови, за власним бажанням та на виконання своїх домовленостей, у присутності нотаріуса [PERSON] підписали договір позики. За цим договором [PERSON], зобов'язався повернути [PERSON] у строк до 31 грудня 2010року позичені 30000грн. Гроші у вищевказаний строк повернуті не були, про що [PERSON] 14 березня 2011 року подав заяву про вчинення виконавчого напису. 14 березня 2011року за вих. №89/01-16 на адресу [PERSON], було надіслано вимогу про сплату грошової суми у розмірі 30000грн. с проханням сплатити вищевказану суму грошей та повідомити нотаріуса про їх сплату. Повідомлень про сплату [PERSON] грошової суми в розмірі 30000грн. від [PERSON], отримано не було. 07.07.2011р. за реєстровим №3499, приватний нотаріус [PERSON] видала виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми у розмірі 30500грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідів матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»нотаріуси вчиняють виконавчі написи за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Так в судовому засіданні встановлено, що 21 травня 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], реєстр №2288, за яким відповідач надав в борг грошові кошти у сумі 30000грн. 31.12.2010року позивач був повинен повернути гроші, але цього не трапилося. [PERSON] 14 березня 2011 року подав до нотаріуса [PERSON] заяву про вчинення виконавчого напису. 14 березня 2011року за вих. №89/01-16 на адресу [PERSON], було надіслано вимогу про сплату грошової суми у розмірі 30000грн. з проханням сплатити вищевказану суму грошей та повідомити нотаріуса про їх сплату. Повідомлень про сплату [PERSON] грошової суми в розмірі 30000грн. від [PERSON], нотаріусом отримано не було. 23.05.2011р. був виданий виконавчий напис нотаріуса №3499 від 23.05.2011року, про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у розмірі 30500грн. 17.08.2011р. за постановою Державної виконавчої служби Червоногвардійського району м. Макіївка було відкрите виконавче провадження про стягнення з позивача [PERSON] коштів у розмірі 30500грн. Позивач вважає, що сплатив частину грошей по зазначеному боргу, і таким чином вважає, що між сторонами по справі є спір, і що при таких обставинах нотаріус не міг видавати виконавчий напис. В підтвердження своїх доводів надав суду розписки та квитанції про перерахунок грошей на користь [PERSON] Відповідач в судовому засіданні стверджує, що ніяких коштів за вказаним договором від позивача не отримував, і ніякого спору між сторонами не має, а розписки та гроші, на які посилається позивач стосуються договору оренди автомобіля та надав суду копію цього договору. Доводи позивача, що він передавав частину грошей відповідачу, суд вважає не доведеними та такими, що не можуть бути визнані судом як докази того, що відповідач отримав гроші за спірним договором позики. Суд також відноситься критично до доводів позивача, що він не був повідомлений про нотаріальну вимогу та наявність виконавчого напису, оскільки це суперечить зібраним по справі доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Таким чином суд вважає, доводи позивача необґрунтованими, не доведеними у судовому засіданні та такими, що не відповідають зібраними по справі доказами. Дії нотаріуса суд вважає такими, що відповідали Закону України «Про нотаріат» та не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача. У відповідності зі ст.88 ЦПК України сторона, на користь якої ухвалене рішення, суд стягує з іншої сторони всі судові витрати по справі, у зв'язку з тим, що рішення постановлено не на користь позивача суд відмовляє йому в стягнені судових витрат.

Outcome: dismissed