Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-24 00:00:00

В листопаді 2012 р. [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги мотивувала тим, що 13.12.2001 р. її син [PERSON], придбав у відповідачки 9/100 частин буд. № 3 по вул. 7 Слобідська в м. Миколаєві, оформивши договір купівлі-продажу житла на Товарній біржі «Нерухомість - Миколаїв». На теперішній час позивачка має намір оформити спадщину після смерті свого сина, однак не має такої можливості, оскільки зазначений договір не був посвідчений нотаріально. Продавець ніяких претензій не предявляла, всі умови договору були виконані сторонами в повному обсязі. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення. Відповідачка та представник третьої особи в судове засідання не зявились, повідомлялись про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] є сином [PERSON]. 13.12.2001 р. на Товарній біржі «Нерухомість-Миколаїв» за № 1-1001, був зареєстрований Договір купівлі-продажу 9/100 частин домоволодіння, з відповідними господарськими будівлями та спорудами, № 3 по вул. 7 Слобідська у м. Миколаєві, укладений між [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] з іншої сторони. 9/100 частин вказаного житлового будинку належали [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 11.05.1970 р., посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори за реєстр. № 4-895, зареєстрованого в ММБТІ 19.05.1970 р. за реєстр. № 3005. Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу дотримані, проте на теперішній час нотаріальне посвідчення договору неможливе. 10 травня 2012 р. помер [PERSON] Спадкоємицею, після його смерті, є позивачка по справі [PERSON], однак на теперішній час вона не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною. На час укладання договору купівлі-продажу сторони ухилились від його нотаріального посвідчення. За таких обставин суд вважає заявлені вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу 9/100 частин домоволодіння такими, що підлягають задоволенню. На підставі статей 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та

Outcome: approved