Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-30 00:00:00

В березні 2012 року прокурор Носівського району в інтересах держави в особі Мринської сільської ради звернувся до суду з даним позовом, в якому вказував, що [PERSON] виданий державний акт на право власності на земельну ділянку в с. Мрин Носівського району Чернігівської області. В державному акті зазначено, що підставою для його видачі є рішення Мринської сільської ради від 18.12.2009 року. Проте дане рішення Мринською сільською радою не приймалось, воно є підробленим, а тому позивач просив визнати недійсним, виданий [PERSON], державний акт на право власності на землю та зобовязати відділ Держкомзему в Носівському районі скасувати запис у державному реєстрі земель, вчинений згідно даного державного акту. Рішенням Носівського районного суду від 10 травня 2012 року в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі прокурор Носівського району в інтересах Мринської сільської ради просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт факт незаконного набуття відповідачкою права власності на земельні ділянки підтверджується постановою Носівського районного суду від 12 квітня 2012 року, якою встановлено рішення про передачу у власність громадян, в тому числі і [PERSON], земельних ділянок Мринською сільською радою не приймалось, а тому у відповідача не виникло права власності на землю, виданий державний акт є недійсним. В письмових запереченнях Відділ Держкомзему у Носівському району не погоджується з доводами апеляційної скарги, наполягаючи на тому, що відділ не може бути відповідачем по даній справі. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора,який підтримав скаргу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при отриманні у власність земельної ділянки відповідач діяв у відповідності із чинним законодавством, підстави для визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку відсутні. Апеляційний сул не погоджується з даним висновком суду, виходячи з наступного. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яким відповідно до положень ст. 126 ЗК України є державний акт. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель д5ержавної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України. Набуття права власності на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян, одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації. Згідно ч. 9 ст. 118 ЗК України сільська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Таким чином, для отримання земельної ділянки у власність шляхом безоплатної передачі зацікавлена особа повинна звернутись із заявою до відповідної державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки, отримати дозвіл на розробку проекту приватизації землі, а згодом отримати рішення орган, до якого звернувся заявник, про затвердження проекту землеустрою та надання землі у власність. Згідно ст.ст. 26, 59 Закону України „Про місцеве самоврядування, ст. 12 ЗК України встановлено, що виключно на засіданнях ради приймаються рішення про передачу земельних ділянок комунальної власності у власність громадян відповідно до Земельного кодексу України. Відповідно до п.1.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації та зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року за №43, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04 червня 1999 року за № 354/3647, державний акт на право власності на земельну ділянку та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видається на підставі рішення Кабінету міністрів України, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. Судом встановлено, що рішення від 18 грудня 2009 року на сесії Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не приймалось, що підтверджується постановою Носівського районного суду від 12 квітня 2012 року (а.с.63-64) та довідкою Мринської сільської ради , яка була надана прокурором в засіданні апеляційного суду. Таким чином, враховуючи, що заява відповідачки [PERSON] на засіданні сесії Мринської сільської ради не розглядалась, рішення зазначене в державному акті, виданому на імя [PERSON], органом місцевого самоврядування не приймалось, державний акт був виданий на підставі неіснуючого рішення. Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що [PERSON] не дотримана встановлена ст. 118 ЗК України процедура, безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок, тому на підставі ст. 152 ЗК України вважає за необхідне визнати недійсним державний акт серії ЯК № 728423 від 22 грудня 2009 року, виданий [PERSON], на земельну ділянку площею 0,3608 га, розташовану за адресою вул. Щорса, 55 в с. Мрин, Носівський район Чернігівська область. Що стосується вимог про скасування реєстрації державного акту, то на даний час в справі відсутні докази порушення прав позивача з боку відділу Держкомзему в Носівському районі, тому такі вимоги є передчасними.

Outcome: partial