Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №06/2075К-07 в розмірі 326354,23 дол. США, що еквівалентно 2581135,61 гривень та за договором №06/2076К-07 в розмірі 317491,09 дол. США, що еквівалентно 2511037,03 гривень, посилаючись на невиконання відповідачами взятих на себе зобов'язань. Під час розгляду справи представником позивача було уточнено позовні вимоги, відповідно до якого просив солідарно стягнути з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 434653,51 дол. США, що еквівалентно 3474185,51 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, з урахуванням уточнень та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав наведених в позові та заяві про уточнення позовних вимог, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме конвертом, який повернуся до суду з відміткою відділення поштового зв'язку про його повернення за закінченням терміну зберігання (а. с. 95-97, 101, 108). Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. В матеріалах справи наявні письмові заперечення представника відповідача [PERSON], відповідно до яких [PERSON], в особі свого представника проти позову заперечує в повному обсязі, вказуючи на його необґрунтованість та зазначаючи що позов є таким, що спрямований на стягнення з відповідачів безпідставно нарахованих відсотків (а. с. 54-55). Враховуючи вищевикладене, та у відповідності до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, за згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 02 березня 2012 року провадження у даній справі зупинено до ухвалення остаточного рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до ВАТ "Банк Універсальний" про визнання кредитного договору недійсним, що перебуває в провадженні Подільського районного суду м. Києва. 12.04.2012 року Подільським районним судом м. Києва провадження у справі за позовом [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства "Банк Універсальний" про визнання кредитного договору недійсним закрито. 09 серпня 2012 року Апеляційним судом міста Києва завершено розгляд справи та постановлено відповідну ухвалу, відповідно до якої ухвалу Подільського районного суду м. Києві від 12.04.2012 року залишено без змін. Згідно частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 05 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №06/2075К-07, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 300000,00 дол. США, строком до 04.04.2017 року, зі сплатою 13,7% річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №06/2075дп-07 від 05 квітня 2007 року Відповідно до умов договору поруки [PERSON] зобов'язався відповідати перед банком за неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору. Крім того договором поруки передбачено, що [PERSON] та [PERSON] відповідають перед банком, як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобов'язання повністю як від позичальника так і від поручителя, так і від кожного окремо, одночасно таке право кредитора передбачене ч. 1 ст. 543 ЦК України. Згідно зі статтями 553, 554 ЦК за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обов'язку. У разі порушення такого зобов'язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Погашення кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватись позичальником щомісяця у розмірі та в строки визначені кредитним договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних ресурсів відповідачу [PERSON], що підтверджується заявою про видачу готівки №28_60 (а. с. 32). У зв'язку з невиконанням відповідачами своїх зобов'язань за кредитним договором позивачем на адреси відповідачів були направлені досудові вимоги про виконання зобов'язання як позичальника та поручителя від 12.07.2012 (а. с. 39, 43,44). Відповідно до ст. 610 порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на 05.11.2012 р. загальна сума заборгованості відповідачів становить 434653,51 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.11.2012 року складає 3474185,51 гривень і яка складається з заборгованості: - за кредитом - 247500,00 дол. США, що еквівалентно 1978267,50 гривень; - прострочена заборгованість по кредиту - 110000,00 дол. США, що еквівалентно 879230,00 гривень; - за відсотками - 122325,01 дол. США, що еквівалентно 977743,80 гривень; - пеня - 64828,50 дол. США, що еквівалентно 518174,20 гривень. Відповідно до статей 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Також відповідно до умов кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків, інших платежів, та можливих штрафних санкцій передбачених угодою. Згідно ч.2 ст. 1050 якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача [PERSON], щодо неправомірності нарахування відсотків, оскільки таке спростовується наявним в матеріалах справи детальним розрахунком заборгованості відповідачів перед позивачем (а. с. 105) та відсутністю альтернативного розрахунку з боку відповідачів. Згідно ст.10 ЦПК, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач надав суду належні та допустимі докази, довів суду їх переконливість, а також довів обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог. Відповідачем доводів позивача не спростовано. Вiдповiдно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуєтъся на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослiдженнi наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність i взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд при задоволенні позову, з урахуванням викладеного вище, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобов'язань, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 3339,00 гривень, що складаються з судового збору в розмірі 1700,00 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 гривень, що були сплачені при подачі позову до суду, відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, в редакції станом на 19.10.2011 року, чинній на день подачі позову до суду та судового збору в розмірі 1519,00 гривень, що були сплачені при подачі уточнених позовних вимог, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного та

Outcome: approved