Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-25 00:00:00

У серпні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначала, що 26.06.2009 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрували у Запорізькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, про що зроблено актовий запис № 406. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У листопаді 2011 року відповідач поїхав до м. Москва на роботу, але до цього часу так і не повернувся, а вона з сином залишилися мешкати у м. Запоріжжі. Посилаючись на те, що з березня 2012 року між сторонами стосунки стали погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, а також на те, що вони з чоловіком мають протилежні погляди на життя, шлюб і сім'ю, ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, позивачка просила суд розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, письмових заперечень проти позову суду не надав, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності\~відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З матеріалів справи вбачається, що 26.06.2009 року між сторонами по справі було укладено шлюб, який зареєстровано у Запорізькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 406. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] просила суд розірвати шлюб, через протилежні погляди на життя, шлюб та сім'ю, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства і сумісного проживання, а також з інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання та збереження сім'ї. Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved