Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-16 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за договором позики у розмірі 13 185,00 грн. Позивач зазначив, що 28 квітня 2013 року відповідач отримав від нього 29 000,00 грн строком до 15 серпня 2013 року, про що між сторонами було складено договір позики. Однак [PERSON] у зазначений строк грошові кошти не повернув, зобов'язань не виконав. Заочним рішенням Красногвардійського районного суду від 02 жовтня 2013 року з [PERSON] на користь позивача було стягнуто 29 000,00 грн заборгованість за договором позики та судові витрати у розмірі 290,00 грн. Позивач зазначає, що [PERSON] досі відмовляється виконувати взяті на себе зобов'язання, тому він має право стягнути з відповідача пеню за 151 день прострочення зобов'язання з 16 серпня 2013 року по 13 січня 2014 року у розмірі 13185,00 грн, що передбачено умовами договору. У судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] у наданій суду телеграмі просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до положень ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи установлено, що відповідач [PERSON] 28 квітня 2013 року отримав та зобов'язався повернути 29 000 грн [PERSON] у строк до 15 серпня 2013 року (а.с. 4), однак взятих на себе зобов'язань не виконав. Відповідно до заочного рішення Красногвардійського районного суду АР Крим від 02 жовтня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто 29 000,00 грн заборгованості за договором позики та судові витрати у розмірі 290,00 грн (а.с. 3). Рішення набрало законної сили. У відповідності ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Пунктами 6.1, 6.2 Договору позики від 28 квітня 2013 року передбачено, що при простроченні повернення позики (її частини) Позичальник сплачує Позикодавцю пеню у розмірі 0,3% за кожен день прострочення повернення позики. Сплата позики поза межами строків її повернення не звільняє Позичальника від сплати пені за порушення договірних зобов'язань (а.с.4). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойка (штраф, пеня) - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідач своїх зобов'язань щодо своєчасного повернення отриманої позики не виконав, суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] пені у розмірі 0,3% за кожен день прострочення повернення позики є цілком обґрунтованими та правомірними. При визначенні суми неустойки, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з розміру заборгованості та кількості днів прострочення. З копії договору позики та заочного рішення Красногвардійського районного суду АР Крим від 02 жовтня 2013 року вбачається, що [PERSON] отримав в позику від [PERSON] та зобов'язався повернути 29 000,00 грн, а не 29 300,00 грн, на які позивачем нараховано пеню. Таким чином, сума пені, що нарахована за 151 день прострочення за період з 16 серпня 2013 року по 13 січня 2014 року, з розрахунку 0,3% від суми заборгованості у розмірі 29 000,00 грн, становить 13 137,00 грн (29 000 х 0,3% х 151 = 13 137,00 грн). Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та підтверджені документально судові витрати.

Outcome: partial