overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-07 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №CNН0RХ01500066 від 23.11.2006 року, укладеним між сторонами, в сумі 27389,27 грн.. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом у якому зазначив, що зазначений кредитний договір він не підписував, на копії паспорту, який доданий до позову фотокартка не його, цей паспорт він загубив ще до укладення спірного договору, а тому просить визнати недійсним цей договір. В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримав первісний позов у повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, а проти зустрічного позову заперечив, також додав, що висновок почеркознавчої експертизи не є беззаперечним доказом, а кредитний договір не міг бути укладений без участі відповідача. Первісний відповідач [PERSON] та його представник заперечили проти первісного позову, а зустрічний позов підтримали, також зазначили, що спірний договір [PERSON] не підписував, кредиту в КБ «ПриватБанк» не отримували. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків. У заяві позичальника №CNН0RХ01500066 від 23.11.2006 року йдеться про те, що [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали кредитний договір № CNН0RХ01500066, згідно якого банк зобовязувався надати відповідачу кредит в сумі 2211 грн., а той в свою чергу зобовязаний був сплачувати кредитні кошти у визначений строк та інші платежі, передбачені договором. Проте, відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №2282/12-24 від 26.09.2012 року підпис на цій заяві від імені [PERSON] виконано не ним, а іншою особою. Згідно зі ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі, а кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. У ст.207 ЦК України зазначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.12 своєї постанови №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема статтями 547, 719, 981, 1055, 1059, 1107, 1118 ЦК тощо. Таким чином спірний кредитний договір підлягає визнанню недійсним. Наслідки визнання правочину недійсним визначені ст.216 ЦК України у якій йдеться про те, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Тобто враховуючи, що спірний кредитний договір є недійсним, то у [PERSON] жодних обовязків перед банком не виникло, а тому позов ПАТ КБ «ПриватБанк» є необгрунтованим. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-07 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язанного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, а повний текст буде виготовлено 13.11.2012 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-07 00:00:00

10 жовтня 2012року заявник звернувся до суду із заявою про визнання спадщини [PERSON] відумерлою, посилаючись на те, що 07 вересня 2011року рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області у цивільній справі №2-1508/2011 [PERSON] оголошено померлим. Смерть [PERSON] зафіксована відділом ДРАЦС, актовий запис №02 від 13.12.2011року. Після оголошення [PERSON] померлим відкрилася спадщина яка складається з сертифікату на земельну ділянку(пай) на території Сухоєланецької сільської ради З часу відкриття спадщини жодна особа не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Посилаючись на вищевикладене заявник просив визнати спадщину [PERSON] відумерлою за ознакою не прийняття спадкоємцями спадщини. Представник заявника в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив справу слухати у його відсутність та вказав що заяву підтримує. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 07 вересня 2011року рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області у цивільній справі №2-1508/2011 [PERSON] оголошено померлим, що підтверджується копією вказаного рішення. Як вбачається з довідки ДРАЦС Новоодеського РУЮ №155/01-04 від 19.04.2012року смерть [PERSON] зафіксована відділом ДРАЦС Новоодеського РУЮ за актовим записом №02 від 13.12.2011року. Після оголошення [PERSON] померлим відкрилася спадщина на належний йому сертифікат серії МК № 027846 на земельну ділянку(пай) розміром 11,48 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала в колективній власності КСП «Хлібороб» на території Сухоєланецької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, державний акт на вказану земельну ділянку не видавався, що підтверджується довідкою відділу Держкомзему у Новоодеському районі Миколаївської області №07-04-0717/0845 від 14.04.2012року. Відповідно до ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.2 ст.1222 ЦК України, якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини. Згідно довідки Новоодеської державної Нотаріальної контори Миколаївської області №142 від 24.09.2012року спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. Відповідно до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» заявник є органом місцевого самоврядування. Згідно до ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, не прийняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. За таких обставин, на підставі ст.ст. 1277 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-07 00:00:00

23 жовтня 2012 року позивач звернулася в суд з позовом [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на час навчання. В своїх позовних вимогах [PERSON] вказала, що [PERSON] є її батьком і він сплачував на її утримання аліменти до досягнення нею повноліття, хоча і має заборгованість по аліментам, однак на даний час позивач навчається на денному відділенні Миколаївського вищого училища фізичної культури в звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на вищевикладене, а також на те що згідно ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітній син чи дочка продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років позивач просила стягувати з [PERSON] на своє утримання аліменти у розмірі ? частки усіх видів його заробітку(доходу), але не менш ніж 30 % від прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання заяви і до досягнення нею 23років. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є донькою відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІФП №279729 виданим Новопетрівською сільською радою Новоодеського району Миколаївської обалсті 02.06.1994року. Позивач навчається на першому курсі денного відділення Миколаївського вищого училища фізичної культури, строк навчання до 30.06.2014року, що підтверджується довідкою виданою МВУФК за №453 від 05.09.2012року, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач ухиляється від утримання доньки. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу Враховуючи матеріальне положення позивача та відповідача, виходячи з засад справедливості і добросовісності суд вважає, що відповідач повинен платити позивачу на період навчання аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, на підставі статті 367 ЦПК України, підлягає обовязковому негайному виконанню. \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про втрату ним права на користування жилим приміщенням за адресою м.Тернопіль, вул.Лепкого, 11/84, посилаючись на те, що відповідач, який є її чоловіком, не проживає у вказаній квартирі без поважних причин протягом останніх 15-ти років. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити з викладених у заяві мотивів. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча був повідомлений про день, час і місце розгляду справи у суді у встановленому законом порядку, а тому на підставі ст.224 ЦПК України справа розглядається у його відсутності. Суд встановив такі факти. Титульним власником квартира №84 за адресою вул.Лепкого, 11 м.Тернопіль є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 9.08.2012 року, виданим ТзОВ "Міське бюро технічної інвентаризації" ( м.Тернопіль), номер запису 1391, в книзі № 5. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі 20.02.1973 року, що підтверджується відміткою в паспорті громадянки України позивачки серії MC № 755274, виданому ТМВ УМВС України в Тернопільській області 10.11.2000 року. Будинок по вул. вул.Лепкого, 11 в м.Тернополі зданий в експлуатацію в 1975 року, станом на 15 березня 1994 року пайовий внесок за кооперативну квартиру № 84 , яка в ньому розташована сплачена повністю. Відповідно до вимог ст.384 ч.3 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником. Таким чином, оскільки сторони по справі сплатити пайовий внесок за спірну квартиру, перебуваючи у шлюбі, вказане житло належить їм на праві спільної сумісної власності. Як слідує з довідки №1079 від 05.09.2012 року, виданої ПП «Люкс», в кооперативній квартирі по вул.Лепкого, 11/84 в м.Тернополі зареєстровані позивачка [PERSON], її чоловік [PERSON] та члени їх сім'ї-Крутій А.Й., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], , [PERSON] У вищевказаній квартирі відповідач не проживає протягом останніх 15-ти років, що підтверджується показаннями свідків - [PERSON] та [PERSON], а також актом від 06.09.2012 року комісії, у складі паспортиста [PERSON] та дільничних майстрів [PERSON], [PERSON]ПП "Люкс". Згідно з вимогами ст.ст.317,319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні(ч. 1 ст.321 ЦК України). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання відповідача таким, що втратив право на користування належним йому житлом у відповідності до вимог ч.2 ст.405 ЦК України у зв"язку з відсутністю його без поважних причин понад один рік, не підлягають задоволенню, оскільки відповідач не може бути обмежений у користуванні належним йому на праві власності майном. Таким чином, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 11.12.2001 [PERSON] належить квартира на праві приватної власності, яка розташована за адресою: [ADDRESS], в цій квартирі зареєстрований відповідач. Фактичне місце проживання відповідача позивачу не відоме. Жодних домовленостей чи угод, щодо подальшого користування квартирою з відповідачем не було. 3 січня 2012 року відповідач не проживає в спірній квартирі, не сплачує за комунальні послуги, не являється власником її,особистих речей його не має в квартирі.. Тому просив визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі № 99 у м. Вишневе, вул. Червоноармійська, буд. 2., та зобов'язати відділ громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області зняти з реєстрації [PERSON] в спірній квартирі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень проти позову не надав. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідач [PERSON] громадянства, реєстрації, імміграції Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області в судове засідання не з»явився, про день час та місце судового засідання повідомлявся. Надіслали до суду заяву згідно якої просили слухати справу без їхньої участі. Суд вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач з 11.12.2001 є власником квартири , яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 11.12.2001 року за реєстровим № 5321. В спірній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою форми № 3 від 08.08.2012 року за №1228. Як встановлено судом з вересня 2012 року відповідач не проживає в спірній квартирі, не сплачує за комунальні послуги, що підтвердила в судовому засіданні представник позивача., а також актом обстеження матеріально-побутових умов проживання громадян за №1/09-729 від 19.09.2012 . Також наполягаючи на позовних вимогах представник позивача пояснила , підтверджується матеріалами справи, перешкод щодо користування спірним житловим приміщенням відповідачу, позивач не чинив. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житловим приміщенням у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.. ст.57-59 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 25 вересня 2011 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають. Фактично шлюбні відносини між ними припинені з травня 2012 року, у звязку з тим, що в сімейному житті виникали суперечки та скандали через взаємне непорозуміння, різні характери та погляди на життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що сімя розпалась остаточно, тому просить шлюб розірвати. Спорів щодо поділу майна та місце проживання дитини не мають. Позивачка в судовому засіданні не була присутня, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні не був присутній, надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] до [PERSON] з 25.09.2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають. Фактично сімейні відносини між сторонами припиненні з травня 2012 року, тривалий час стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Враховуючи те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог суд вважає, що збереження сімї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам, тому шлюб підлягає розірванню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 23 листопада 1982 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. 19 травня 2009 року шлюб з відповідачем було розірвано. 01 березня 2012 року сину виповнилося 18 років, а з 01 вересня 2012 року син навчається до вищого професійного училища № 75, на денну форму навчання. В звязку з продовженням навчання син потребує матеріальної допомоги. Відповідач, як батько дитини також зобовязаний утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, але відповідач в добровільному порядку не бажає надавати допомогу. Прохає суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання у розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 25 вересня 2012 року та до досягнення ним 23 років. У судовому засіданні позивач [PERSON] обґрунтувавши суду мотиви предявлення позову, повністю підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, мотиви його предявлення оспорює. Третя особа [PERSON] позов підтримав, прохає його задовольнити. Суд перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача, третю особу та дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що [PERSON] з 01 вересня 2012 року навчається у вищому професійному училищу № 75 на денній формі навчання за спеціальністю «оператор компютерного набору», в звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] ніде не працює, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити частково та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання у розмірі 180 грн., щомісячно, крім липня та серпня, починаючи з 25 вересня 2012 року та до закінчення навчання. На підставі викладеного, ст. 198, 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом в якому вказав, що 06 квітня 2012 року, об 11-50, в м. Пологи на території двору, прилеглого до будинку 10-А по пров. Жуковського, [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], під час руху заднім ходом, не впевнився в безпеці руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що стояв позаду, чим порушив п.10.9 ПДР. Вина відповідача [PERSON] підтверджується постановою Пологівського районного суду від 23 квітня 2012 року , де відповідач визнаний винним у скоєнні ДТП. Внаслідок ДТП автомобілю [NUMBER] були причинені механічні ушкодження. Страхова компанія ПАТ СК «Оранта-Січ» відшкодувала йому матеріальну шкоду у розмірі 9124,14 грн. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля складає 10408,09 грн., що підтверджується актом виконаних робіт. [PERSON] сплатив добровільно 500 грн.- франшизу в рахунок погашення боргу. Розмір невідшкодованої матеріальної шкоди спричиненої в наслідок ДТП становить 783,95 грн.. Крім того неправомірними діями [PERSON] йому також завдана і моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 2000 грн.. Прохає суд стягнути з [PERSON] суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 783,95 грн., моральну шкоду у розмірі 2000 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач - [PERSON] не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на вимогах позову наполягає. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, оскільки вважає розмір моральної шкоди безпідставно завищеним. Представник третьої особи - ПАТ СК «Оранта-Січ» в судове засідання не зявився, але надав відповідні пояснення по суті позовних вимог. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача та дослідивши докази, дійшов до наступного. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вина [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю підтверджується постановою Пологівського районного суду від 23 квітня 2012 року, яка відповідачем не оскаржувалася. Підстави позивача [PERSON] про спричинення йому матеріальної та моральної шкоди суд приймає, як належні та обґрунтовані, але розмір моральної шкоди суд, з урахуванням матеріалів справи, вважає за необхідне зменшити до 1500 грн. На підставі викладеного, ст. 22, 1166, 1190 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-07 00:00:00

Позивач 30.10.2012 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 2/5 частин з усіх видів його доходів до досягнення дітьми 18 років. Вказала, що має з відповідачем спільних дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Відповідач мешкає окремо з 2009 року , добровільної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка в засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден. Суд , дослідивши матеріали справи і оцінивши докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.180,181,191 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову . В судовому засіданні достовірно встановлено , що [PERSON] та [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] р.н, які мешкають разом з матір'ю. Відповідач мешкає окремо, доказів про свою непрацездатність та добровільне надання допомоги на утримання дитини не надав, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 24.11.2007 року. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя, втрату почуттів любові та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини вони не підтримують з травня 2012 року, їх родина розпалася остаточно. Від шлюбу є неповнолітні діти син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], які мешкають разом з нею. Просила шлюб розірвати. Позивач в засідання не з'явилася, просила розглянути справу без її участі , позов підтримала. Відповідач в засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, надав заяву слухати справу без його участі. Проти позову в повному обсязі не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню . У судовому засіданні достовірно встановлено, що 24 листопада 2007 року Потоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області за актовим №15 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Сімейні відносини у подружжя не склалися через відсутність взаєморозуміння, почуття любові та поваги, подружні відносини між сторонами припинені з травня 2012 року, тому суд вважає збереження сім`ї неможливим, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам.

Outcome: approved