Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання правочинів недійсним. Ухвалою суду в якості третьої особи залучено приватного нотаріуса [PERSON] Позов мотивований тим, що позивач з відповідачкою [PERSON] під час шлюбу придбали земельні ділянки та побудували житловий будинок по вул.Шкільна, 8 в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області. [PERSON] без згоди позивача продала дане нерухоме майно відповідачу [PERSON] [PERSON] [PERSON] просив визнати недійсними з моменту укладення договори купівлі-продажу, посвідчені приватним нотаріусом [PERSON] за реєстраційними номерами 1559, 1556, 1553, 1549, земельних ділянок та житлового будинку з господарськими спорудами №8 по вул.Шкільна, в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області від 01.08.2009р., укладені між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] Шауфлер подав до суду позов як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, в якому просив визнати недійсним з моменту його укладення, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] за реєстраційним номером 1549, договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами №8 по вул.Шкільна, в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області від 01.08.2009р., укладений між [PERSON] та [PERSON] Позивач в даному позові посилається на те, що у 2005р. банком «Райффайзен Санкт-Георген у Гаілталь» [PERSON] Шауфлеру відкрито кредитну лінію на загальну суму 650000,00 євро для будівництва на узбережжі Чорного моря в Україні будинку відпочину. З метою організації будівництва частину кредитних коштів було надано відповідачці [PERSON], яка виступила формальним замовником будівництва. Протягом 2005-2008рр. за кредитні та особисті кошти позивача збудовано в с.Залізний Порт по вул.Шкільній, 8, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, для використання в якості будинку відпочинку. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 18.06.2008р. право власності на даний будинок було визнано за [PERSON], але рішенням апеляційного суду Херсонської області від 15.02.2010р. дане рішення скасовано. Проте відповідачка [PERSON] 01.08.2009р. відчужила нерухоме майно відповідачу [PERSON] Позивач [PERSON] Шауфлер вважає даний договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами незаконним. Ухвалою суду дані позови обєднані в одне провадження. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, що зазначені у позові, просив позов задовольнити, визнавши недійсними з моменту укладення договори купівлі-продажу, посвідчені приватним нотаріусом [PERSON] за реєстраційними номерами 1559, 1556, 1553, 1549, земельних ділянок та житлового будинку з господарськими спорудами №8 по вул.Шкільна, в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області від 01.08.2009р., укладені між [PERSON] та [PERSON] Представник третьої особи, що заявляє самостійні вимоги [PERSON] Шауфлера [PERSON], позов підтримав в повному обсязі. В якості правового обґрунтування позовних вимог посилається на положення ст.658 ЦК України про те, що право продажу товару належить лише власнику товару, а відповідачка [PERSON] при укладенні оспорюваного договору не була належним продавцем, оскільки не була власником майна, яке вона продавала. Відповідач [PERSON] не набув прав належного покупця і власника купленого майна. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі, заперечив проти задоволення даних позовів, пояснив, що нерухоме майно, що є предметом розгляду, є власністю [PERSON], оскільки при укладанні шлюбу між подружжям [PERSON] був укладений шлюбний контракт від 25.10.2002р. Згідно умов даного шлюбного контракту [PERSON] та [PERSON] взаємно відмовились від вирівнювання, збільшення вартості власного дошлюбного і шлюбного майна кожного подружжя, кожен з подружжя має право без згоди іншого з подружжя розпоряджатись повністю своїм майном, а також предметами, що їм належить у шлюбному бюджеті. Щодо позову [PERSON] Шауфлера представник відповідача [PERSON] заперечив та пояснив, що обставини викладені в позові не відповідають дійсності та позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження своїх позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позови не визнав, пояснив, що дії [PERSON]Я не суперечать нормам діючого законодавства, право власності на нерухоме майно набуте [PERSON] правомірно, на підставах, що не заборонені законом. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому порядку. Оцінюючи зібрані у справі письмові докази, пояснення сторін, суд вважає, що позови задоволенню не підлягають з наступних мотивів і правових підстав. Під час розгляду справи судом встановлено, що 11.06.2002р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Даний шлюб рішенням суду нижньої інстанції у сімейних справах м.Целлє (ФРН) від 13.06.2007р. розірвано (а.с. 9-12). Згідно державних актів серії ЯБ №117651, ЯБ №117650, ЯБ №117652 [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 19.10.2005р. набула права власності на земельні ділянки, розташовані в с.Залізний Порт, вул.Шкільна, 8, 10, 12, Голопристанського району Херсонської області (а.с. 13-15). В період часу 2006-2008рр. на вказаних земельних ділянках [PERSON] було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за номером 8 по вул.Шкільна в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області. Даний факт сторони визнали в судовому засіданні. Згідно договорів купівлі продажу від 01.08.2009р., посвідчених приватним нотаріусом [PERSON] за реєстраційними номерами 1559, 1556, 1553, 1549, [PERSON] відчужила на користь [PERSON] земельні ділянки та житловий будинок з господарськими спорудами по вул.Шкільна, в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області (а.с. 16-23). Позивач [PERSON] вважає дані договори купівлі-продажу нерухомого майна незаконними, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що земельні ділянки придбані під час шлюбу, тому є спільною сумісною власністю подружжя, та відповідачка [PERSON] не мала права розпоряджатись даним майном без згоди другого з подружжя. Суд не погоджується з твердженням позивача, оскільки в судовому засіданні встановлено, що 25.10.2002р. сторони уклали шлюбний контракт, за умовами якого сторони взаємно відмовились від вирівнювання, збільшення вартості власного дошлюбного і шлюбного майна кожного подружжя, кожен з подружжя має право без згоди іншого з подружжя розпоряджатись повністю своїм майном, а також предметами, що їм належить у шлюбному бюджеті. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, якщо шлюбним договором змінено передбачений законом режим спільної сумісної власності, то при розгляді спору про поділ майна подружжя суду необхідно виходити з умов такого договору. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем та його представником не доведено порушення прав Б.Шауфлера при укладенні та посвідченні договору купівлі-продажу житлового будинку від 01.08.2009р. між [PERSON] та [PERSON], а тому відсутні підстави для задоволення позову. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed