Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-07 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 25330,55 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 261,81 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн., посилаючись на наступне. 03 жовтня 2008 року близько 10 години 00 хвилин [PERSON], керуючи транспортним засобом ГАЗ-31029, державний номер ВВ Н28 АМ, технічно не справним, скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка не рухалась, на перехресті вулиць Красногвардійська - Дзержинського в місті Лисичанську. В судовому засіданні 30.04.2009 року відповідач свою провину визнав, та пояснив, що почав гальмувати за 0,5 м до пішохода, але гальма не спрацювали. У звязку з отриманими травмами позивачка знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділені лікарні ім. Тітова в період з 03.08.2008 року по 24.10.2008 року. При дорожньо-транспортній пригоді у позивачки був мобільний телефон, який був розбитий в результаті наїзду, вартість якого складає - 911 грн., та гаманець з грошима в сумі 1000 грн., який після наїзду загубився. Вартість продуктів харчування в лікарні складає 670,55 грн., вартість проїзних білетів на обстеження в міста Луганськ, Маріуполь, Одесу - 634 грн., вартість ваучерів на мобільний звязок - 555 грн., вартість часткового обстеження в клінічних лікарнях складає - 1560 грн. Загальна сума матеріальної шкоди складає - 28631,57 грн. Крім матеріальної шкоди позивачці було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в 10000 грн. Моральна шкода полягає у постійному фізичному болю, переживаннями щодо погіршеного здоровя. Крім того, у позивачки погіршився стан здоров'я у звязку з постійним прийняттям ліків. До пошкодження здоровя, позивачка допомагала дітям, допомагала сімї, а в теперішній час рухатися вона не може самостійно. На даний час позивачка потребує в щорічному санаторному лікуванні. Також моральні страждання позивачка відчуває у звязку з тим, що відповідач не проявив ніякого піклування про неї ні в період лікування ні після. У звязку з вищевикладеним позивачка вимушена звернутись до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на користь позивачки матеріальну шкоду в сумі 20802,73 грн. - грошові кошти які витрачені на лікування, 1710 грн. - витрати на обстеження, 80 грн. - сплата транспортних послуг лікарні, 746,79 грн. - вартість проїзних білетів на обстеження і встановлення діагнозу, 911 грн. - вартість втраченого мобільного телефону, 555 грн. - вартість ваучерів мобільного зв'язку, 1000 грн. - втрачених разом з гаманцем, 670 грн. - часткова сплата вартості їжі в лікарні, 10000 грн. - сума моральної шкоди, 393,27 грн. - витрати по сплаті судового збору, 210 грн. - витрати по сплаті послуг нотаріуса. Додатково пояснила, що в жовтні 2008 року сталося ДТП, після чого позивачка знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні ЦМЛ ім. Тітова з 03.10.2008 року по 24.10.2008 року. Відповідача було визнано винним у скоєнні злочину. При ДТП у позивачки був гаманець з 1000 грн.. який випав, куди він дівся їй не відомо, та телефон, який було пошкоджено, вартість телефону складає 911 грн. Ваучери мобільного зв'язку в сумі 555 грн. були витрачені на розмови з лікарем. В лікарні позивачка не вживала їжу, она відмовилась від лікарняної їжі, вона її годувала домашніми продуктами. Крім того, позивачці нанесено моральної шкоди, яку вона оцінює в 10000 грн.. яка полягає у фізичному болю, погіршені стану здоров'я, та переживаннях за своє здоров'я. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримала в повному обсязі, обставини, викладені в позовній заяві та уточненій позовній заяві підтримала. Додатково пояснила, що після дорожньо-транспортної пригоди вона приймала ліки від болю, заспокійливі для серця. Після того, як вона виписалась з лікарні, відповідач матеріально не допомагав їй, приніс тільки сік та банани, та по 2 мішка луку та картофелю. 5000 гривень, які дав відповідач, дочка їй не передавала. Моральна шкода полягає в тому, що вона відчуває після ДТП постійний біль, та переживання щодо погіршення стану свого здоровя. Просила задовольнити уточнену позовну заяву в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнену позовну заяву не визнав. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Пояснив, що коли позивачка знаходилась на стаціонарному лікуванні він покупав ліки для неї згідно рецептів, які виписував лікар, відвідував її. Носив позивачці продукти харчування, але вона відмовлялась їх брати. 5000 грн. його бухгалтер передавав [PERSON]. розписки від неї не брали. Коли вібулося ДТП гаманця він не бачив, за телефон він теж нічого не чув, навіть коли було слідство по кримінальній справі позивачка нічого не казала за мобільний телефон. Представник відповідача [PERSON] в судовом засіданні уточнену позовну заяву не визнав, просив у задоволенні уточненої позовної заяви відмовити в повному обсязі. Пояснив, що позивачкою не надано призначень лікаря саме на ті ліки, які перелічені в чеках, наданих позивачкою. Не надано доказів того, що саме позивачка придбала ліки, на які в матеріалах справи є чеки. Вважає, що позивачка свідомо пішла на матеріальні витрати, коли відмовилась від безоплатного харчування в лікарні. Щодо гаманця з 1000 грн. та мобільного телефону, то на них в матеріалах справи взагалі відсутні будь які документи та докази. Щодо моральної шкоди, вважає, що позивачкою не доведено причинного зв'язку між ДТП та її моральними стражданнями. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні уточнену позовну заяву не визнав, просив у задоволенні уточненої позовної заяви відмовити в повному обсязі. Пояснив, що на чеки, які є в матеріалах справи немає призначень лікаря. Відповідач піклувався про позивачку, купував їй фрукти, ліки, привозив картофель. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є лікарем травматологом ЦМЛ ім. Тітова. Позивачка була його пацієнткою, знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 03.10.2008 року по 24.10.2008 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивачку було доставлено до лікарні з метою надання першої медичної допомоги після ДТП. Він призначав ліки позивачці, крім того, позивачку оглядали лікарі уролог та невропатолог, які теж призначали їй ліки. Відповідача теж знає, він приходив відвідував позивачку у лікарні, цікавився станом її здоров'я. Зі слів хворих, які лежали в палаті з позивачкою, йому відомо, що відповідач приносив фрукти та їжу позивачці. У судовому засіданні досліджені докази: копія постанови суду від 30.04.2009 року /а.с.7-9/, копія протоколу комп'ютерно-томографічного дослідження /а.с.10,11/. копія направлення /а.с.12/, довіреність /а.с.13/, копія паспорта позивачки /а.с.14/. копія посвідчення /а.с.16/, копія виписки зі стаціонару історія хвороби № 7761 /а.с.17/. квитанція /а. с. 18/, товарний чек /а.с.19,20,21/, квитанція /а.с.22/, товарні чеки /а.с.23-44,46/, рецепт /а.с.45/, фіскальні чеки /а.с.47-99/, квитки на проїзд /а. с. 100/, проїзний документ /а.с.100а, 1006/, чеки /а.с.100-105/, квитанції /а.с.106/, ваучери поповнення мобільного зв'язку/а. с. 107-108/, квитанції/а. с. 109/. чеки/а. с. 110/, товарні чеки/а. с. 135-153/, квитанція /а.с.154, довідка/а. с. 155/, довідка /а.с.157,159,160/. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представників відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що уточнений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно ч. 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що 03 жовтня 2008 року о 10 годині 00 хвилин [PERSON], керуючи транспортним засобом ГАЗ-31029, державний номер [NUMBER], рухаючись по вулиці Красногвардійській міста Лисичанська, роблячи маневр на вулицю Дзержинського міста Лисичанська, в порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху України, скоїв наїзд на пішохода, який не рухався, знаходився на проїзній частині - [PERSON], причинивши останній тілесні ушкодження у вигляді закритого компресіонного неускладненого перелому тіла 10-11 грудних хребців. 30 квітня 2009 року Лисичанським міським судом винесено постанову по кримінальній справі відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України, в якій його звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 4 ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року, провадження по справі закрито, що підтверджується копією постанови /а.с.7-9/. У звязку з дорожньо-транспортною пригодою позивачка [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні ЦМЛ ім. Тітова міста Лисичанська з 03.10.2008 року по 24.10.2008 року з діагнозом: закритий компресіонний неускладнений перелом тіла 10-11 хребців 1 ст., про що свідчить копія виписки зі стаціонару /а.с. 17/. Згідно копії листа головного лікаря ЦМЛ ім. Тітова № 86 від 12.01.2012 року [PERSON] згідно листа призначень за період знаходження в стаціонарі з 03.10.2008 року по 24.10.2008 року отримувала: фізраствор, Л-лизина есцинат, еуфілін, кетанов, алмірал. анальгін, нейрорубін, мелос, мідокалм, а також раствор новокаїну /а. с. 159/. В своїй уточненій позовній заяві позивачки вказала, що протиправними діями відповідача їй спричинено матеріальну шкоду в сумі 20802,73 грн. - грошові кошти які витрачені на лікування, 1710 грн. - витрати на обстеження, 80 грн. - сплата транспортних послуг лікарні, 746,79 грн. - вартість проїзних білетів на обстеження і встановлення діагнозу, 911 грн. - вартість втраченого мобільного телефону, 555 грн. - вартість ваучерів мобільного зв'язку, 1000 грн. - втрачених разом з гаманцем, 670 грн. часткова сплата вартості їжі в лікарні, які вона просила стягнути з відповідача. Суд оцінюючи надані позивачкою докази витрат на лікування, не бере до уваги: - квитанцію до прибуткового касового ордеру № 170 від 26.10.2008 року, виписану на імя [PERSON] в сумі 100 грн. витрати на медичні послуги, оскільки вона не підтверджує факт понесених витрат саме [PERSON] /а. с. 18/: - товарні чеки на аркушах справи 19, 20, 20, 21, оскільки в них не вказано на чиє імя вони виписані, а також вони не відносяться до тих ліків, які виписувались позивачці під час лікування; - квитанцію до прибуткового касового ордера від 28.11.2008 року, виписану на прізвище [PERSON] в сумі 140 грн. ЕНМГ, оскільки вона не підтверджує факт понесених витрат саме [PERSON] /а.с.22/; -копії товарних чеків на аркушах справи 23,39,41. виписаних на ім'я [PERSON], оскільки вони не підтверджує факт понесених витрат саме [PERSON]: -копії товарних чеків на аркушах справи 24-38,40,42,43,44, оскільки вони не відносяться до тих ліків, які виписувались позивачці під час лікування, згідно листа призначень; -фіскальні чеки на аркушах справи 47,48,49,79,95,99, оскільки вони не містять конкретний перелік лікарських препаратів, товарні чеки до них відсутні; -фіскальні чеки та товарні чеки на аркушах справи 50-60,80,84,90,91,92,96,97,98,109,135-153,154, оскільки вони містять перелік ліків, які позивачці не призначались під час лікування; фіскальні чеки на аркушах справи 61,62,63,65,66,67,68,69,70,71,72,73,74,75,76,77,81,82,83,85,86, 87,88,89,91,92,93,94,99/1, оскільки вони датовані квітнем, червнем, липнем, серпнем 2008 року, а позивачка знаходилась на стаціонарному лікуванні внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в період з 03.10.2008 року по 24.10.2008 року; -фіскальні чеки на аркуші справи 64, оскільки вони мають напис "недійсний чек"; -квитки на проїзд на аркуші справи 100, 100а, 1006, 101-105, оскільки в них не зазначено прізвище особи, на яку вони видані, та вони не підтверджують спрямування [PERSON] саме до лікарні. Суд не бере до уваги ваучери поповнення мобільного рахунку на аркушах справи 106-108, оскільки вони не містять жодної інформації щодо особи, яка придбала ваучери, і в судовому засіданні позивачкою не було надано доказів того, що вказані ваучери поповнення мобільного рахунку були придбанні для усунення наслідків дорожньо-транспортної пригоди. Також судом не беруться до уваги чеки на аркуші справи 110,111 на придбання їжі, оскільки вони не містять інформації на чиє ім'я придбались товари. Згідно позиції відповідача, він заперечує проти вказаних вище витрат і того, що вони викликані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У звязку з вищевикладеним, на підставі досліджених доказів сторонами, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення 20802,73 грн. - грошових коштів, які витрачені на лікування, 1710 грн. - витрати на обстеження, 80 грн. - сплата транспортних послуг лікарні, 746,79 грн. - вартість проїзних білетів на обстеження і встановлення діагнозу, 555 грн. - вартість ваучерів мобільного зв'язку, 670 грн. - часткова сплата вартості їжі в лікарні, не обґрунтовані та не доведені в судовому засіданні, тому позов в даній частині вимог не підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивачки щодо стягнення з відповідача 911 грн. - вартість втраченого мобільного телефону, а також 1000 грн. втрачених разом з гаманцем, то вони не підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутні будь - які докази, вартості телефону та того, що під час дорожньо - транспортної пригоди були загублені телефон та гаманець з грошима в сумі 1000 грн. Крім того, як вбачається з постанови Лисичанського міського суду від 30.04.2009 року про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України [PERSON], позивачкою не заявлялись телефон та гаманець з грошима, як матеріальні втрати. Також не підлягають задоволенню вимоги позивачки стосовно витрат зі сплати послуг нотаріуса в сумі 210 грн. на оформлення довіреності, оскільки на аркуші справи 13 є довіреність [PERSON] на ім'я [PERSON] на представництво інтересів в суді, яка завірена згідно ст. 245 ЦК України начальником КП "ЛЖЕК №1", та передбачає безоплатне завірення. Засвідчення позивачкою довіреності у нотаріуса не було викликано процесуальною необхідністю і є зайвим, тому витрати зі сплати послуг нотаріуса в сумі 210 грн. не підлягають поверненню. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала внаслідок із протиправною поведінкою проти неї. Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з подальшими змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Стосовно посилань позивачки на те, що їй було заподіяно моральну шкоду протиправними діями відповідача, яка виразилась у постійному фізичному болю, переживаннями щодо погіршеного стану свого здоров'я, та у зв'язку з порушенням звичайного складу життя позивачки, то такі посилання можуть бути прийняті судом, бо позивачкою було надано достатньо переконливих доказів про вищевказані факти, а саме, як вбачається з копії постанови Лисичанського міського суду від 30.04.2009 року про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України [PERSON], - згідно висновку судово-медичної експертизи № 743 від 03.12.2008 року позивачці було заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеню важкості за ознаками тривалості розладу здоровя, необхідного для повного виздоровлення, а також те, що внаслідок них позивачка зазнала моральних страждань. Крім того, з медичних документів про стан здоров'я позивачки, наданих суду, вбачається, що її здоровя було погіршено саме через дії відповідача. Таким чином, при визначенні суми відшкодування моральної шкоди судом, враховуються вказані обставини. Разом з тим, беручи до уваги, розмір матеріальної шкоди, того, що від дій відповідача не настало тяжких наслідків, і враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, заявлений позивачкою у сумі 10000 гривень є завищеним і вважає за можливе задовольнити дану вимогу частково, у сумі 4000 гривень. Стосовно вимог позивачки щодо стягнення з відповідача витрат зі сплати судового збору в сумі 393,27 грн., то вони не підлягають задоволенню, тому що судовий збір позивачкою сплачено помилково, оскільки згідно п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються: позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи. Вказані суми судового збору підлягають поверненню позивачці в іншому процесуальному порядку. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України,

Outcome: partial