Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-18 00:00:00

Позивач 10 квітня 2012 року звернувся з позовом до суду, зазначив,що з 01 липня 2011 року він працював на посаді директора державної організації „Комбінат „Рекорд Державного агентства резерву України відповідно до укладеного між ним та відповідачем трудового контракту від 01 липня 2011 року № 25/11. Наказом № 82-к від 06 квітня 2012 року „Про звільнення [PERSON]М. він був звільнений з роботи за п.8 ст.36 КЗпП України (невиконання умов контракту).Вважає звільнення незаконним з наступних підстав: на його думку розірвання контракту на підставах,передбачених у ньому, а не в законі, допускається тільки в тому разі,якщо такі підстави і порядок звільнення чітко викладені в контракті. Проте аналіз контракту від 01 липня 2011 року № 25/11,вказує на те,що у ньому не зазначений порядок звільнення. Контракт є локальним правовим актом та при звільненні його з роботи з підстав зазначених в контракті відповідач мав керуватися загальними нормами чинного трудового законодавства України,які регулюють порядок звільнення: так,згідно наказу він звільнений за незаконні витрати коштів та завдані збитки, невиконання договірних зобов'язань,які призвели до втрат і матеріальної шкоди та значних негативних наслідків,що є порушенням ним п.5.3 контракту,який містить 18 різних умов, які можуть бути підставами для дострокового розірвання трудового договору. Однак відповідач при звільненні його з посади не зробив посилання на жодну з цих умов та не обґрунтував самого звільнення. Підставою для його звільнення була службова записка заступника начальника Управління внутрішнього аудиту та контролю Держрезерву України від 03.04.2012 року № 0.70/103 зі змістом якої він не був ознайомлений. Звільнення з роботи за п.8 ст.36 КЗпП України (невиконання умов контракту) хоч і не відноситься до підстав звільнення за ініціативою власника або уповноваженого ним органу в прямому розумінні звільнення за ст.40 КЗпП України,але фактично проводиться за його ініціативою через невиконання працівником умов трудового договору (контракту).Зважаючи на це при звільненні за п.8 ст.36 КЗпП України слід дотримуватися порядку звільнення працівника за невиконання умов трудового договору (контракту), що розцінюється, як порушення трудової дисципліни. Вважає,що відповідач повинен був ознайомити його зі змістом службової записки заступника начальника Управління внутрішнього аудиту та контролю Держрезерву України від 03.04.2012 року № 0.70/103;відібрати у нього письмове пояснення з приводу невиконання умов контракту;встановити конкретні обставини винного невиконання умови контракту; встановити наявність його вини в невиконанні умов контракту; встановити негативні наслідки та матеріальні збитки підприємству та наявний причинний звязок між неналежним виконанням ним службових обовязків та нанесеним підприємству збитків. На його думку відповідачем ці обставини не зясовувалися та не встановлювалися. Зазначив,що незаконним звільненням йому заподіяна значна моральна шкода :він переніс психологічний стрес,почав страждати безсонням,відчуває постійну нервову напругу,підвищену втомлюваність,виникли проблеми у сімї та із знайомими.В звязку з цим він намагається ні з ким не спілкуватися і позбавлений можливості жити повноцінним життям : він не має можливості реалізувати свої звички, бажання та уподобання,щоденно відчуває дискомфорт і нервову напругу,викликані незаконним звільненням та зміною звичного для нього ритму життя. Розмір заподіяної моральної шкоди він оцінює рівним вартості 24х денного відпочинку однієї особи в санаторії в Криму з належним рівнем обслуговування,з врахуванням проїзду в обидва кінці залізничним транспортом,в сумі 25289 грн.Просив скасувати наказ про звільнення його з роботи,стягнути на його користь з відповідача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу,стягнути на його користь моральну шкоду. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з тих самих підстав та позивач,будучи допитаним в якості свідка пояснив,що він не згоден був з порушеннями,які відображені в акті перевірки,мав право на протязі 15 календарних днів подати письмові заперечення,але був позбавлений цієї можливості. З доповідною запискою,яка стала причиною його звільнення його ніхто не ознайомив та не заждав його письмових пояснень. Додав,що моральна шкода полягає в погіршенні його фізичного та психічного стану,для відновлення якого,його необхідно відновлювальне лікування в умовах санаторію.Саме вартість цього лікування він вважає розміром заподіяної йому моральної шкоди.Просив позов задовольнити в повному обсягу.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач позов не визнав,направив письмові заперечення щодо позову,в яких зазначив,що позивач звільнений за порушення умов контракту,які були встановлені проведеним аудитом у відповідності з п.5.3 трудового контракту. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав,підтримав надані письмові заперечення,додав,що на його думку для звільнення позивача в наказі № 82-к від 6 квітня 2012 року необхідність зазначення конкретного порушення,які передбачені п.5.3 трудового контракту відсутня.На його думку достатньо посилання на пункт контракту,який передбачає можливість дострокового розірвання контракту.Також вважає,що при вирішенні питання про звільнення позивача не було необхідності відібрання у нього письмових пояснень щодо акту аудиту,т.я. на його думку підпис позивача про ознайомлення з актом аудиту і є саме таким поясненням. Просив в задоволенні позову відмовити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд,вислухавши пояснення представника відповідача,допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали,встановив : з 01 липня 2011 року позивач працював на посаді директора державної організації „Комбінат „Рекорд Державного агентства резерву України відповідно до укладеного між ним та відповідачем трудового контракту від 01 липня 2011 року № 25/11. П.5.3 контракту передбачено 18 різних умов,які можуть бути підставами для дострокового розірвання трудового договору укладеного у формі контракту та звільнення з посади(а.с.4-8).Наказом № 82-к від 06 квітня 2012 року „Про звільнення [PERSON]М. позивач був звільнений з роботи за п.8 ст.36 КЗпП України (невиконання умов контракту)на підставі службової записки заступника начальника Управління внутрішнього аудиту та контролю Держрезерву України від 03.04.2012 року № 0.70/103 (а.с.22). Спірні правовідносини виникли з трудових відносин та регулюються ст.ст.21,24,36,221,232,235,236,237-1 КЗпП України, Постановою Кабінету Міністрів України „Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності від 19 березня 1993 р. № 203. Згідно ч.3 ст.21 КЗпП України,контракт є особливою формою трудового договору,у якому строк його дії,права,обов'язки та відповідальність сторін,умови матеріального забезпечення і організації праці працівника,умови розірвання договору, у тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Укладення контракту з керівниками підприємств державної форми власності регулюється Постановою Кабінету Міністрів України „Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності від 19 березня 1993 р. № 203. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ При вирішенні спору суд виходить з наступних міркувань : - відповідно до ст.9 Конституції України,ст. 8-1 КЗпП України, діючі міжнародні договори,згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою, є частиною національного законодавства України. Якщо міжнародним договором або міжнародною угодою, в яких бере участь Україна, встановлені інші правила,ніж ті,які містить законодавство України про працю,то застосовуються правила міжнародного договору або міжнародної угоди (). - відповідно до ст.7 Конвенції МОП N 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року» (Конвенцію ратифіковано Постановою ВР N 3933-XII ( 3933-12 ) від 04.02.94), трудові відносини з працівником не припиняються з причин, пов'язаних з його поведінкою або роботою,доти,доки йому не нададуть можливість захищатись у зв'язку з висунутими проти нього звинуваченнями,крім випадків,коли від роботодавця не можна обґрунтовано чекати надання працівникові такої можливості. - відповідно до п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. - відповідно до розяснень п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року (із змінами та доповненнями),звільнення за п.8 ст.36 КЗпП України можливе при наявності умов,визначених сторонами в контракті для його розірвання. - відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Судом встановлено,що 30.03.2012 року позивач був ознайомлений з аудиторським звітом, на останньому аркуші якого він вказав,що з його висновками не погоджується і протягом 15 робочих днів представить обґрунтовані пояснення(а.с.51-98). Зазначений порядок надання заперечень на внутрішній аудиторський висновок передбачений п.6.20. Порядку проведення внутрішнього аудиту в Державному агентстві резерву України,а також в установах,організаціях та на підприємствах, які належать до сфери його управління затвердженого наказом Державного агентства резерву України № 25 від 09 лютого 2012 року (а.с.11-13). Таким чином,на думку суду відповідач порушив права позивача : так як ні КЗпП України,ні Постановою КМ України „Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності ,ні контрактом,не визначений порядок звільнення за порушення умов контракту.Суд застосовує аналогію закону та вважає,що в даному випадку підлягають застосуванню вимоги ст.149 КЗпП України,згідно з якою,при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен відібрати у порушника письмове пояснення,при накладенні виду стягнення враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду,обставини,за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Однак відповідач не виконав ці умови та звільнив позивача,не врахувавши вищевказаних вимог закону.Так як в наказі № 82-к відсутнє посилання на конкретне порушення умов контракту,суд позбавлений можливості надати правову оцінку щодо відповідності дій позивача умовам контракту. Оцінивши дослідженні докази суд прийшов до висновку,що відповідачем була порушена процедура дострокового розірвання контракту та звільнення позивача,звільнення позивача проведено з грубим порушенням вимог ст.38 ч.1 п.8 КЗпП України,за яких наказ № 82-к від 6 квітня 2012 року «Про звільнення [PERSON]М.» за п.8 ст.36 КЗпП України (невиконання умов контракту) підлягає скасуванню з зазначених вище підстав,а позивач поновленню на роботі. Виходячи з викладеного суд не бере до уваги матеріали аудиту,службову записку,т.я. для вирішення справи при наявних порушеннях КЗпП України,тобто процедури звільнення вказані обставини правового значення не мають. Суд поновляє позивача на роботі з 6 квітня 2012 року. Поновлюючи позивача на роботі суд, відповідно до ст.235 ч.2 КЗпП України,стягує з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 19216 грн.15 коп. виходячи з такого розрахунку: згідно наданої комбінатом «Рекорд» довідки середньоденна заробітна плата позивача становить 270 грн.65 коп.,середньомісячна заробітна плата становить 6923 грн.75 коп. Кількість робочих днів вимушеного прогулу становить 71 день. Заробітна плата за вимушений прогул,тобто з 6 квітня 2012 року по 19 липня 2012 року,становить 270,65 х 71 = 19216 грн.15 коп. При цьому суд враховує,що вини позивача в тривалому розгляді справи не має,навпаки,суд позбавлений був можливості прийняти рішення в справі через неодноразову неявку представників відповідача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що права позивача були порушені та ці порушення призвели до моральних страждань,втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя : він протягом 4 місяців був позбавлений засобів існування,хвилювався з приводу незаконного звільнення,тобто зазнав певних змін в своєму житті. Суд прийшов до висновку,що позов в цій частині підлягає задоволенню в сумі 1000 грн. Доводи позивача про те,що розміром заподіяної йому моральної шкоди є вартість лікування в умовах санаторія,суд відхиляє,т.я. позивачем жодного медичного документу щодо погіршення його стану здоровя суду не представлено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Задовольняючи позов частково суд стягує з відповідача на користь держави 214 грн.60 коп. судового збору,зарахувавши його до спеціального фонду державного бюджету України. Задовольняючи позов суд допускає рішення до негайного виконання в частині поновлення позивача на роботі та стягненні на його користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 6923 грн.75 коп.

Outcome: partial