Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] 17.06.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом недійсним та просить зобовязати [PERSON] повернути [PERSON] вищевказану квартиру, а [PERSON] повернути [PERSON] 125000,00 грн. В обґрунтування позову вказує, що 18.11.2000 року, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою [PERSON], на підставі біржової угоди купівлі-продажу нерухомості вони придбали квартиру [ADDRESS]. Після розлучення продовжують підтримувати стосунки, майно не поділили, мають доньку, яка на даний час досягла повноліття. Восени 2011 року йому стало відомо про укладення його бувшою дружиною [PERSON] та [PERSON] 17.06.2011 року договору купівлі-продажу вищевказаної квартири, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] Зазначає, що на виконання вимог ст.65 СК України, п.43, 44 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами Українинотаріус керується його заявою про згоду на продаж дружиною квартири, яку він написав перебуваючи у шлюбі із нею, а після розлучення категорично заперечує щодо відчуження спірної квартири. Вважає, що його згода на укладення [PERSON] договору купівлі-продажу спірної квартири відсутня, в звязку з чим просить визнати вищевказаний договір недійсним. Згідно заперечень відповідача [PERSON] на позовну заяву, позовні вимоги та посилання позивача на порушення нотаріусом норм Кодексу про шлюб та сімю України та Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами Українивважаються безпідставними, оскільки громадянкою [PERSON] нотаріусу [PERSON] була надана нотаріально посвідчена заява [PERSON] від 18.11.2000 року, справжність підпису посвідчена нотаріусом [PERSON], у якій останній надає згоду на продаж квартири [ADDRESS] за ціну та на умовах на її розсуд. Дана згода співвласника об'єкта нерухомості [PERSON] є безумовною. В судовому засіданні представники позивача підтримали позов у повному обсязі на зазначених у позовній заяві підставах та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник позовних вимог не визнали, підтримали надані суду заперечення, дали пояснення по суті позову, просять відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала. Оцінюючи пояснення сторін і їх представників, досліджені надані суду докази в їх сукупності та встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав. Встановлено сукупністю досліджених доказів, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі із 17 травня 1985 року по 03 вересня 2001 року, проживали одною сім'єю, вели спільне господарство. Від шлюбу мають спільну дитину, [PERSON], яка на даний час досягла повноліття. Під час шлюбу вдвох, як "Покупці", на підставі Біржової угоди купівлі-продажу нерухомості зареєстрованої Рівненською універсальною товарно-майновою біржею Гарант18.11.2000 року за реєстраційним № Н-459/99 придбали однокімнатну квартиру № 53 в житловому будинку №3-А по вулиці Костромській в місті Рівне, загальною площею 35,2 кв. м., зареєструвавши її у встановленому законом порядку в Рівненському МБТІ 21.11.2000 року, записаної в реєстрову книгу №93 за реєстровим № 18-25818, реєстраційний номер у реєстрі прав власності 21281815. 17 червня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу квартири № 53 в житловому будинку № 3-А по вулиці Костромській в місті Рівному, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1481. Згідно ст.65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. Оскільки об'єкт нерухомості перебував у спільній сумісній власності продавця (відповідача) та її колишнього чоловіка [PERSON] (позивача) і без його згоди неможливо було укласти вищезазначений договір, то громадянкою [PERSON] нотаріусу [PERSON] була надана нотаріально посвідчена заява [PERSON] від 18.11.2000 року, у якій останній надає згоду на продаж вищезазначеного об'єкта нерухомості за ціну та на умовах на її розсуд. Дана згода співвласника об'єкта нерухомості [PERSON] є безумовною. Відповідно до абз.2 ч.2 ст.23 Кодексу про шлюб та сім'ю України (№ 2006-VII від 20.06.1969 року), та Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, які на час посвідчення заяви були чинними, для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують обов'язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі. Дані норми нормативно-правових актів нотаріусом [PERSON] дотримані. Згідно положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст.61 ЦПК України. Посилання позивача на те, що його заява була посвідчена приватним нотаріусом [PERSON] 18.11.2000 року суперечить його ж твердженню про те, що ним вона не датована. Безспірним є те, і це не заперечується стороною позивача, що згода позивача на продаж квартири своєю дружиною надана ним добровільно, не відкликана ним, а отже має чинність і її дія не обмежена у часі, а тому правових підстав не прийняти її до уваги при укладенні дружиною позивача договору купівлі-продажу у нотаріуса не було. Встановлено, що відповідно до Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка діяла на момент написання заяви позивачем, нотаріус коли до неї звернувся [PERSON] - позивач по справі, засвідчила його підпис на заяві на згоду продажу квартири і передала дану заяву іншій фізичній особі, тобто його дружині - відповідачу по справі [PERSON] Дій, більше своїх повноважень вона не вчинила, а тому ствердження позивача про те, що він не знав, як до нотаріуса [PERSON] попала його заява не відповідає дійсності. Згода позивача на розпорядження гр.[PERSON] спільною власністю надана ним у підписаній особисто заяві і справжність підпису посвідчена нотаріусом. Таким чином, встановлених чинним законодавством, зокрема главою 16 ЦК України, підстав недійсності або часткової недійсності оспореного правочину позивачем в позовній заяві не вказано, а оцінкою досліджених наданих позивачем доказів, їх не встановлено. Договір купівлі-продажу відповідає вимогам закону, зокрема ст. ст. 655-660, 182 ЦК України, щодо таких договорів. Вимоги чинного законодавства при посвідченні договору купівлі-продажу приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] дотримано. Враховуючи встановлені обставини у відповідності до положень чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що встановлені законом підстави до визнання оспореного договору недійсним не знайшли доказового підтвердження в суді. Відтак, позовні вимоги [PERSON] вважаються безпідставними. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed