Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-20 00:00:00

15 травня 2012 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного науково-дослідного інституту хімічних продуктів (далі ДНДІХП) про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 11630 гривень 02 копійки, середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 06 березня 2012 року по день фактичного розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати в сумі 42 гривні 10 копійок та моральної шкоди у сумі 3000 гривень. В подальшому, 07 серпня 2012 року зменшила розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 06 березня 2012 року по 26 червня 2012 року, компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати в сумі 42 гривні 10 копійок та моральну шкоду у сумі 3000 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що з 08 квітня 1985 року по 05 березня 2012 року працювала на різних посадах ДНДІХП. Заробітну плату своєчасно не виплачували. Крім того, 05 березня 2012 року звільнена з роботи за угодою сторін п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року №322-VIII (далі КЗпП України). Також зазначає, що на день звільнення з роботи за відповідачем рахується заборгованість по виплаті позивачу заробітної плати в сумі 11630 гривень 02 копійки. Крім того вказує, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, а саме за період з 06 березня 2012 по 26 червня 2012 року, із розрахунку, що середньоденний заробіток позивача становив 105 гривень 42 копійки, а кількість робочих днів в установі відповідача становила: у березні 2012 року 21 день; у квітні 2012 року 20 днів; у травні 2012 року 20 днів; у червні 2012 року 18 днів, становить 8328 гривень 18 копійок. Щодо стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, то позивач зазначає її у розмірі 42 гривні 10 копійок. Зазначена сума розрахована нею по формулі: Ск = ЗПчист х (Іі х Іі + 1 х … х Іn х 100 100) : 100, де Ск сума компенсації; ЗПчист сума заробітної плати після вирахування з неї всіх обовязкових утримань («чиста» заробітна плата), не виплачена у строк не з вини працівника; Іі індекс споживчих цін (індекс інфляції) місяця, наступного за місяцем нарахування заробітної плати (ділений на 100); Іn індекс споживчих цін (індекс інфляції) місяця, що передує місяцю виплати заборгованості (ділений на 100). Крім того зазначає, що у звязку із з порушенням права позивача на отримання заробітної плати протягом останніх кількох років вона вимушена докладати додаткових зусиль для організації її життя, переживала з приводу існування своєї сімї, вона і її сімя були позбавленні нормального життєвого спілкування з близькими родичами. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 3000 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та додатково пояснила, що під час роботи у відповідача їй заробітна плата своєчасно не виплачувалась, внаслідок чого у неї не вистачало грошей на купівлю продуктів харчування, одягу та для плати за комунальні послуги. Відповідач розрахувався по заробітній платі повністю лише 26 червня 2012 року. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що вини ДНДІХП у затримці виплати позивачу заборгованості по заробітній платі немає. Роботу позивач виконувала належним чином, але зарплату своєчасно не отримувала, оскільки було скорочення обєму робіт у відповідача і як наслідок у звязку з недостатнім фінансуванням виникла заборгованість по зарплаті. Крім того зазначив, що оскільки відповідач була звільнена 05 березня 2012 року, а повний розрахунок по заробітній платі у сумі 11630 гривень 02 копійки був проведений 26 червня 2012 року, то цей період складається з 73 робочих днів, а не із 79 робочих днів як зазначає позивач. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, з довідки виданої ДНДІХП 14 травня 2012 року за №55 вбачається, що у [PERSON] заборгованість на 01 травня 2012 року становить 11630 (одинадцять тисяч шістсот тридцять) гривень 02 копійки.(а.с.5). З трудової книжки БТ-І №5625301 заповненої 21 травня 1982 року на імя [PERSON], [INFO], вбачається наступний запис: - Шосткинський філіал НДІХП: запис №8, 08.04.1985 року прийнята до відділу 7 лабораторію 7-01 на посаду техніка конструктора у порядку переведення із завода «Зірка», наказ №57 від 08.04.85 року; запис №18, 05.03.2012 року звільнена за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України, наказ №48-к від 28.02.2012 року. (а.с.15-21). З паспорта громадянина України МА 614686 виданого Шоскинським МВ УМВС України в Сумській області 10 лютого 1999 року вбачається, що [PERSON] народилася 13 липня 1963року у м. Шостка Сумської області. (а.с.22-24). З паспорта громадянина України МА 471993 виданого Шоскинським МВ УМВС України в Сумській області 14 квітня 1998 року вбачається, що [PERSON] народився 01 січня 1960 року у с. Соболевка Терлецького району Вінницької області. (а.с.35). З довідки виданої НДІХП 24 липня 2012 року за №94 вбачається, що у [PERSON] середньомісячний заробіток на 01.03.2012 року становить 1739 гривень 43 копійки. (а.с.46). З довідки виданої НДІХП 24 липня 2012 року за №95 вбачається, що у [PERSON] середньоденний заробіток на 01.03.2012 року становить 105 гривень 42 копійки. (а.с.47). З довідки виданої НДІХП 27 липня 2012 року за №1464к/юр. вбачається, що середньомісячний заробіток інженера 2 кат. РСО [PERSON] за січень лютий 2012 року становить 1739 гривень 43 копійки, середньоденний заробіток становить 105 гривень 42 копійки. (а.с.53). З довідки виданої НДІХП 03 липня 2012 року №1244к/юр. вбачається, що інженер 2 кат. РСО [PERSON] звільнена 05.03.2012 року. Заборгованість по заробітній платі на 05.03.2012 року складала 11630 гривень 02 копійки. Виплачено: 15.05.2012 року 2558,00 грн., 01.06.2012 року 500,00 грн., 26.06.2012 року 8572,02 грн., заборгованість погашена повністю. (а.с.54). Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього ж Кодексу, якою передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідно виплата. Згідно з п. 5 Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період, У разі, коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п.8 Порядку). В суді було встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 08 квітня 1985 року по 05 березня 2012 року та звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Заборгованість по заробітній платі у позивача існувала протягом останніх років (а.с.6-14). Під час роботи у відповідача [PERSON] належним чином виконувала свої посадові обовязки, що не заперечує відповідач. Доказів про поважність причин не виплати заробітної плати відповідач суду не надав. Всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач не надав суду переконливих доказів відсутності своєї вини в несвоєчасному розрахунку з позивачем, а також доказів наявності обєктивних перешкод в належній організації свого виробництва. Сума заборгованості по заробітній платі сторонами не оспорюється. Крім того, сторони не оспорюють факту, що заборгованість по заробітній платі було виплачено 26 червня 2012 року. Таким чином, з відповідача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за період, який просить сам позивач. З позовної заяви слідує, що позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, а саме за період з 06 березня 2012 року (наступний день після звільнення) по 26 червня 2012 року (день повного розрахунку по заробітній платі позивача), що становить 73 робочих дня, а саме, 17 робочих днів у березні 2012 року, 20 робочих днів у квітні 2012 року, 20 робочих днів у травні 2012 року та 16 робочих днів у червні 2012 року. Середньоденний заробіток становить 105 гривень 42 копійки, а тому середній заробіток за час затримки розрахунку становитиме 7695 гривень 66 копійок (73 х 105,42 грн.), який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Отже, вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року за №108/95-ВР компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року за №2050-ІІІ та п.5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, виплата такої компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Під час виплати залишку заборгованої заробітної плати відповідач зобовязаний відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» та п.5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, нарахувати та виплатити позивачці вказану компенсацію виходячи з індексу інфляції на час проведення таких виплат. Крім того, відповідно до ст. 3 цього Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Як вбачається з розрахункових листків (а.с.6-14) [PERSON] при виплаті заборгованості по заробітній платі не враховувалася компенсація втрати частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати, тому, суд вважає, що її необхідно стягнути з відповідача, а саме, за липень 2010 року 3,54 грн., за вересень 2010 року 3,60 грн., за лютий 2011 року 12,83 грн., за березень 2011 року 2,71 грн., за квітень 2011 року 6,27 грн., за травень 2011 року 2,86 грн., за жовтень 2011 року 1,29 грн., за листопад 2011 року 2,06 грн., за січень 2012 року 2,78 грн., за лютий 2012 року 4,07 грн., а всього на загальну суму 42 гривні 01 копійка. Тому, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати необхідно задовольнити часткового, а саме стягнути 42 гривні 01 копійку. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Тому, суд вважає, що [PERSON] має право на стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки через несвоєчасне отримання заробітної плати їй були завдані моральні переживання. При визначені розміру такої шкоди, суд враховує характер та обсяг моральних страждань, їх тривалість, розмір заборгованості, інші конкретні обставини справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а тому встановлює моральну шкоду в сумі 1000 гривень. Згідно ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2003 року за №1618-VI (далі ЦПК України) якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З врахуванням вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VI, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір на загальну суму 643 гривні 80 копійок (1 відсоток від суми задоволених вимог, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати), оскільки позивачем заявлено три позовні вимоги.

Outcome: partial