Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ЗАТ «Авангард», ТзОВ «БК Авангард», КП «Рівненське МБТІ» про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання договору нікчемним, визнання частково недійсним реєстраційного посвідчення, визнання права власності та зобовязання укласти угоду щодо зберігання автомобіля. В позовній заяві та заявах про збільшення позовних вимог від 19.12.2011року та 23.02.2012 року позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу від 01.10.2009 року гаражного комплексу загальною площею 10431,1 кв.м. за адресою м.Рівне, вул.Є.Коновальця, 7а між продавцем ЗАТ «Авангард» та покупцем ТзОВ «Будівельна компанія Авангард» - частково недійсним, а саме в частині продажу майна [PERSON], визнати нікчемним договір № 7-117 від 02.04.2004 року, визнати частково недійсним реєстраційне посвідчення від 09.12.1996 року в частині встановлення права власності на гараж [PERSON] відповідачу, визнати його власником гаража-стоянки № 117 за адресою м.Рівне, вул.Є.Коновальця, 7а та усіх допоміжних приміщень вказаного майнового комплексу пропорційно його частки від загального розміру гаражного комплексу та заборонити відповідачу чинити будь-які перешкоди щодо користування належною йому власністю та зобовязати ЗАТ «Авангард» укласти з [PERSON] угоду щодо зберігання його автомобіля у відповідності чинного законодавства. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов у повному обсязі на зазначених у позовній заяві та заявах про збільшення позовних вимог підставах та просили його задовольнити. Представники відповідача ТОВ «Компанія Авангард» позовні вимоги [PERSON] заперечили за обставин викладених у письмових запереченнях від 23.02.2012 року та 03.04.2012 року. Просили суд відмовити в задоволенні позову за його безпідставністю та необґрунтованістю з урахуванням ст.267 ЦК України. Представник відповідача ТОВ «Будівельна компанія Авангард» в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. В попередніх судових засіданнях позовні вимоги [PERSON] заперечував, в його задоволенні просив відмовити. Представник відповідача КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином. В попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Оцінюючи пояснення сторін і їх представників, досліджені надані суду докази в їх сукупності та встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав. Встановлено сукупністю досліджених доказів, що [PERSON] являється власником гараж- стоянки за № 117, розташованого у цілому гаражному комплексі по вул.Є.Коновальця, 7а в м.Рівне, який належить ТОВ «Будівельна компанія Авангард» на підставі договору купівлі-продажу від 01 жовтня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 2849. Вищезазначений договір був підписаний у присутності приватного нотаріуса, особу громадян, які підписували договір, їх дієздатність, а також правоздатність та дієздатність ЗАТ «Авангард», ТОВ «Будівельна компанія Авангард», повноваження їх представників, належність ЗАТ «Авангард» цілого майнового комплексу по вул.Є.Коновальця, 7а в м.Рівне було також перевірено приватним нотаріусом [PERSON] В договорі купівлі-продажу від 01.10.2009 року зазначається про те, що гараж стоянка за № 117, яка належить на праві власності [PERSON] не увійшла до предмету продаж\ нерухомого майна, оскільки на нього оформлено право власності, як на окремий обєкт. ТОВ «Компанія Авангард» ніколи не претендувало та не заперечувало щодо власності інших осіб на гаражі-стоянки, в тому числі і на гараж-стоянку № 117, яка належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на гараж виданого на підставі розпорядження міського голови № 2174-р від 22 грудня 1997 року. Зазначений гараж зареєстрований Рівненським міським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON]М, та записаний в реєстрову книгу м.Рівне № 67-119 реєстровий № 17379. Таким чином, в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити за безпідставністю, оскільки ТОВ «Будівельна компанія Авангард» не заперечує право власності [PERSON] на гараж-стоянку № 117. Відносно заявленої позовної вимоги позивача про визнання нікчемним договору від 02.04.2004 року за №7-117, то варто зазначити, що вказаний договір є договором про надання послуг, згідно якого ТОВ «Компанія Авангард» зобовязалось забезпечувати експлуатацію гаражного комплексу в м.Рівне по вул.Є.Коновальця, 7а, а саме - нести відповідальність за роботу енергозабезпечення та водопостачання, каналізації, телефонізації, системи пожежогасіння, а Власник гараж-стоянки, у даному випадку [PERSON], взяв на себе обовязок своєчасно сплачувати кошти за надані послуги та дотримуватись всіх вимог по експлуатації гаражного комплексу. Даний договір особисто підписаний позивачем, що свідчить про його обізнаність з умовами договору та погодження ним вказаних умов. До 2011 року позивач належним чином оплачував послуги, які надавались Товариством, що підтверджує факт визнання та виконання [PERSON] укладеного між ним та ТОВ « Компанія Авангад» договору № 7-117 від 02.04.2004 року. Так, в липні 2011 року ТОВ «Компанія Авангард» звернулось до Рівненського міського суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги і заочним рішенням суду від 24.12.2012 року позов задоволено. Своєю заявою ТОВ «Компанія Авангард» просила відмовити в задоволенні позовної вимоги в частині визнання нікчемним договору від 02.04.2004 року за № 7-117 та визнання частково недійсним реєстраційного посвідчення від 09.12.1996 року в частині встановлення права на гараж [PERSON] відповідачу у звязку із спливом строків позовної давності, то варто зазначити, що відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа звернулася до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно положень ч.4 ст.258 ЦК України, яка була чинною на час звернення з зазначеним позовом по справі, спеціальна позовна давність у десять років застосовується до вимог про застосування наслідків нікчемного правочину. За ч.З ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому суд при наявності заяви встановлює фактичні обставини справи, наявність порушеного права та, при відсутності клопотання про поновлення строку або при визнанні причин строку неповажними, відмовляє в позові за пропуском строку позовної давності. Відповідно до ч.2 ст.15 ЦК України кожна сторона має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, але відповідно до ч.2 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа обовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Згідно ст.215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом та оспорюванні, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. За таких обставин, доводи позивача щодо нікчемності оспорюваного договору від 02.04.2004 року носять формальний характер, який зводиться до переліку статей закону щодо недійсності та нікчемності правочину. Однак, належних та допустимих доказів, які б вказували в чому виражається нікчемність укладеного договору, [PERSON] не подано, тому вказані вимоги є безпідставними. Окрім того, обгрунтовуючи вимоги про визнання частково недійсним реєстраційного посвідчення від 09.12.1996 року, позивач покликається на те, що ЗАТ «Авангард» відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А00 № 814183 від 26.06.1997 року та витягу з ЄДРПОУ має право здавати піднайм лише власну та державну нерухомість і у звязку з цим не має права надавати послуги зі зберігання автотранспортних засобів. Відповідно до довідки № [NUMBER] «Авангард» надано право займатися видом діяльності, в тому числі 90310 «Послуги підприємств і організацій, що займаються невиробничими видами побутового обслуговування населення» та інше. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що ЗАТ «Авангард» на даний час Товариство обмеженою відповідальністю «Компанія Авангард» не порушуються права [PERSON], як власника гаража. Разом з тим слід зазначити, що не оспорювалося розпорядження виконкому Рівненської міської ради народних депутатів, від 05.01.1996 року за № 1-р про введення в експлуатацію гараж-стоянки та вбудованих приміщень. Оскільки доводи вимог суперечать встановленим обставинам та доказам по справі, тому в задоволенні зазначених вимог слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю. Відносно позовної вимоги позивача щодо зобовязання ЗАТ «Авангард» укласти з [PERSON] угоди щодо зберігання його авто у відповідності чинного законодавства, то дана позовна вимога є необгрунтованою, оскільки будь-яких пропозицій як в письмовій, так і в усній формі від нього не находило, а відтак не розуміло на яких умовах має бути укладена дана угода. Також, [PERSON] не доведено перед судом обставини, на яку посилається, як на підставу своїх позовних вимог, в частині заборонити ЗАТ «Авангард» на даний час ТОВ «Компанія Авангард» чинити будь-які перешкоди щодо користування належною йому власністю гараж-стоянки № 117 за адресою вул.Є.Коновальця, 7а в м.Рівне, а саме те, що ЗАТ «Авангард» чинить йому перешкоди у користуванні належному йому власністю гаража-стоянки № 117, яка розташована у цілому гаражному комплексі по вул.Є.Коновальця, 7а в м.Рівне жодними доказами у справі не доведено. Відтак, у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити за безпідставністю, оскільки ЗАТ «Авангард» не порушує, визнає та не оспорює право власності [PERSON] на вказаний обєкт нерухомості. Відповідно до ч.І ст.84 ЦК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або . іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Тому з [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «Будівельна компанія Авангард» витрати на правову допомогу в розмірі 400 грн. Витрати підтверджуються актом здачі-приймання виконаних послуг (робіт) від 18.07.2012року, договором про надання правової допомоги № 11/2-2011 від 14.11.2011 року, платіжним дорученням № 787 від 06.07.2012 року та копією свідоцтва про сплату єдиного податку ФОП [PERSON] Враховуючи встановлені обставини у відповідності до положень чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] вважаються безпідставними. На підставі викладеного,

Outcome: approved