Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

29 лютого 2012 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обгрунтування позовних вимог зазначала, що вона з 30.10.1993 року по 05.05.2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 05.05.2009 року шлюб між ними був розірваний. Під час перебування у шлюбі вони з відповідачем по справі розпочали будівництво жилого будинку №1 по вул.Моряків Десантників у с.Безіменне Новоазовського району Донецької області. Будівництво зазначеного жилого будинку було закінчено наприкінці дев’яностих років, у 2000 році відбулася держана реєстрація жилого будинку і господарських споруд у Новоазовському БТІ. Право власності на зазначений жилий будинок оформлене на відповідача по справі. Оскільки спірний жилий будинок був побудований ними під час перебування у зареєстрованому шлюбі, на підставі ст.ст.60 і 70 Сімейного кодексу України просила винести судове рішення, яким розділити зазначений жилий будинок і господарські споруди до нього, визнавши за нею і за відповідачем право власності на нього у рівних ідеальних частинах за кожним, тобто по Ѕ частині. У судовому засіданні позивач і її представник адвокат [PERSON], повноваження якого підтверджені довіреністю на а.с.23, підтримали позовні вимоги з зазначених у позові підстав, просили задовольнити їх. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги до нього [PERSON] визнав у повному обсязі, визнавши, що будинок спірний вони розпочали будувати і побудували, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі. На даний час земельна ділянка, яка виділена була рішенням Безіменської сільради для будівництва і обслуговування жилого будинку, ним не приватизована, тому Державного акту на земельну ділянку нема. Суд, вислухав у судовому засіданні сторони, беручи до уваги міркування відповідача щодо заявленого позову, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.10.1993 року по 05.05.2009 року, що підтверджується копіями свідоцтв про укладення і розірвання шлюбу на а.с.7-8. Під час подружнього життя, з 1993 по 2000 роки, сторони розпочали і закінчили будівництво жилого будинку №1 по вул.Моряків Десантників у с.Безіменне Новоазовського району з господарськими спорудами до нього, що підтверджується даними технічної документації на спірний жилий будинок на а.с.10-15. Судом також встановлено, що власником зазначеного жилого будинку на підставі судового рішення Новоазовського райсуду від 19.08.2009 року є [PERSON] (а.с.16), на його ім’я спірний жилий будинок зареєстрований згідно [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно на а.с.26. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.2 ст.372 ЦК України і ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об’єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що спірний жилий будинок був побудований під час перебування сторонами у зареєстрованому шлюбі за їх спільні кошти, суд приходить до висновку, що спірний жилий будинок з господарськими спорудами до нього є об’єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя [PERSON], у зв’язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved