Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

23 серпня 2012 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ТОВ Відродження-2008 про розірвання договору оренди земельної ділянки площею 1,8101 га, що належить [PERSON], відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 966726 від 09 жовтня 2007 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 квітня 2008 року між позивачем та ТОВ Відродження-2008 було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у Вінницькій регіональній філії центру ДЗК про що у Державному реєстрі земель вчинено записи № 040886100373 від 28 травня 2008 року. Орендар, відповідач СТОВ Відродження-2008не виконує свої обов'язки, передбачені п. 9, 10, 12, 13 зазначених договорів, а саме: виплати орендної плати відбувалися без урахування встановленого індексу інфляції, з порушенням строків, передбачених договором, передача продукції в рахунок орендної плати не оформлялася відповідними актами, розмір орендної плати не переглядався відповідно до вимог договору, розмір орендної плати встановлено меншим, ніж це визначено законом, виплати орендної плати в натуральній формі здійснювались по діючим цінам на продукцію, в порушення Постанови Кабінету Міністрів України № 672 Про проведення перерахунку обсягів натуральної та відробіткової форм плати за оренду земельної частки (паю) у грошову від 23 квітня 1999 р. Виходячи з наведеного, просив розірвати зазначені договори оренди у відповідності до ст. 651 ЦК України. В судове засідання сторони не зявились, представник позивача надав суду клопотання в якому просить розглянути зазначену справу без присутності представника на підставі вже поданих документів. Представники відповідача надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, підтримали раніше подані заперечення, просили відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8101 га, розташовані на території Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 966726 від 09 жовтня 2007 року (а.с. 12). 01 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки № б\\н, зареєстрований у Вінницькій регіональній філії центру ДЗК про що у Державному реєстрі земель вчинено записи № 040886100373 від 28 травня 2008 року (а.с. 9-11) . Відповідно до п. 8 зазначених договорів, їх укладено на пять років. Відповідно до п. 38 зазначених договорів, дія договорів припиняється за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договорами, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, передбачених законом. Згідно п. 9 договорів, орендна плата вноситься у формі та розмірі 2,5 % в грошовій формі від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 471 грн 20 коп., за земельну ділянку, або в натуральній формі с/г продукцією по ринковим цінам, що склалися на момент розрахування. Відповідно до п. 10 договорів обчислення орендної плати відбувається з урахуванням індексів інфляції. Пунктами 11 договорів оренди передбачено, що орендна плата вноситься з вересня по грудень. Згідно п. 12 договорів, передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами. Відповідно до п. 13 договорів, розмір орендної плати переглядається щорічно, у випадках, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було отримано орендну плату за 2008 рік 5 центнерів зерна за земельну ділянку, що підтверджується копіями відомостей на видачу зерна за 2008 рік, підписаних позивачем. Зазначена орендна плата була внесена відповідачами, не зважаючи на те, що договори оренди були заключні в середині 2008 року та відповідачі земельними ділянками в 2008 році почали користуватися лише восени після забору урожаю попередніми користувачами, та закупили зерно для авансового розрахунку з позивачем на іншому підприємстві. Фактично сплачена позивачу орендна плата за землю у 2009 році становить 5 центнерів зерна за земельну ділянку, що включає в себе індекс інфляції та становить 3 % від нормативної грошової оцінки земель. Дана обставина підтверджується копіями відомостей на видачу зерна за 2009 рік, підписаними позивачем. За 2010 рік позивач отримав 6 центнерів зерна за земельну ділянку, що включає в себе індекс інфляції та становить 3 % від нормативної грошової оцінки земель. Дана обставина підтверджується копіями відомостей на видачу зерна за 2010 рік, підписаними позивачем. За 2011 рік позивач отримав 6 центнерів зерна за земельну ділянку, що включає в себе індекс інфляції та становить 3 % від нормативної грошової оцінки земель. Дана обставина підтверджується копіями відомостей на видачу зерна за 2011 рік, підписаними позивачем. Таким чином доказами, наданими відповідачем спростовуються посилання позивача на недоплату орендної плати, неврахування індексів інфляції та розмір, менший, ніж передбачений законодавством. Посилання позивача на виплату орендної плати в натуральній формі по ринковим цінам, які діяли на момент розрахування, являються безпідставними, так як зазначені виплати проводились виходячи з фактичної собівартості продукції, яка склалась в господарстві, що підтверджується розрахунками виплати орендної плати та довідкою про собівартість сільськогосподарської продукції. Крім того посилання представника позивача на Постанову Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 р. № 672 являється некоректним, оскільки зазначена постанова має бланкетний характер та містить посилання на постанову Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1996 року № 452, яка втратила чинність. Разом з тим, судом встановлено, що в договорах оренди розмір орендної плати встановлено нижчим, ніж це передбачено п. 1 Указу Президента України № 725 від 19 серпня 2008 року, однак оскільки сума орендної плати, що безпосередньо виплачувалась позивачу відповідала вимогам зазначеного указу, суд не може вважати цей факт істотною шкодою, оскільки позивач не був позбавлений того, на що розраховував. Посилання представника позивача на невідповідність бухгалтерських документів, наданих відповідачем, вимогам закону, не береться судом до уваги, оскільки не стосується предмету спору. Отже судом встановлено, що відповідач належним чином виконував свої зобовязання за договорами оренди землі, підстави для розірвання договорів відсутні. Договори оренди землі відповідають вимогам ст. ст. 13, 15 Закону України Про оренду землі. Підстав для розірвання договорів оренди землі, визначених ч. 2 ст.651 ЦК України, ст. .141 ЗК України не вбачається, оскільки відсутні докази істотних порушень договору відповідачем, або систематичної несплати орендної плати. За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed