Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-12 00:00:00

07 червня 2012 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] матеріальних збитків у сумі 13549 грн. 51 коп., за проведення дослідження спеціалістом- автотоварознавцем - 707 грн. 04 коп., за сплату судового збору 342 грн. 57 коп., та за моральну шкоду в сумі 20000 грн. посилаючись на таке: 29 грудня 2011 року близько 16 години [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], виїжджаючи зі стоянки магазину на головну дорогу вул. Харківська м. Первомайського Харківської області, не впевнився в безпечності маневру, не надав переваги у русі автобусу ЛАЗ-695Н, р.н. [NUMBER], що належить йому - позивачеві, під керуванням водія [PERSON]. В результаті зіткнення транспортних засобів сталася ДТП і через винні дії [PERSON] позивачеві завдана матеріальна шкода, а також вважає, що йому також спричинена моральна шкода, яка полягає у пошкодженні його майна, у тому, що тривалий час не міг користуватися транспортним засобом, що порушило його звичайний ритм життя і призвело до моральних страждань. Розмір моральної шкоди позивач оцінив у 20000 грн. У судове засідання позивач та його представник не прибули, а від позивача надано письмову заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. Просив у разі неявки відповідача розглянути справу заочно. Відповідач також до суду не прибув, хоча судом належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду, заперечень проти позову не надав, тому зі згоди сторони позивача суд ухвалив розглянути справу заочно без участі відповідача. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України розглядає справу без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини: 29 грудня 2011 року близько 16 години на вул. Харківській м. Первомайського Харківської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], та автобуса ЛАЗ-695Н, р.н. 01843 під керуванням водія [PERSON], що належить [PERSON] (а.с.6). В результаті згаданого ДТП транспортні засоби отримали ушкодження. Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 17.02.2012 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за спричинення пошкодження транспортному засобу позивача. Обставини ДТП, встановлені вищевказаною постановою суду, а відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обовязковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вказане є підставою для звільнення від доказування, а доказуванню .підлягає лише сума матеріальних збитків та моральної шкоди, яку сторона відповідача не спростовувала. З приводу ДТП за її обставинами було відмовлено у порушенні кримінальної. Протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП у відношенні водія [PERSON] не складався. Згідно зі ст. 60 ч.І ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, вважає, обгрунтованими доводи сторони позивача. Виходячи з вищенаведеного, у суду немає жодних сумнівів, що у ДТП винний водій [PERSON], який порушив Правила дорожнього руху України, а саме п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.10.2 «Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній». Вини у діях водія [PERSON] немає, оскільки останній рухався без порушення обмеження швидкості, а інших обставин порушення ПДР України судом не встановлено. В результаті винних дій водія [PERSON] уникнути зіткнення транспортних засобів не вдалося. Вина водія [PERSON] повністю доведена зібраними у справі доказами, а відповідно до ст. 1187 ЦК України „Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. .Як розяснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 6 від 27.03.1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до ст. 1166 майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд вважає позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди законними обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Тому, відповідач має сплатити позивачу суму матеріальних збитків за пошкодження його автобуса згідно висновку спеціаліста-автотоварознавця у розмірі 13549 грн. 51 коп. (а.с.7-11-а). Стягненню також підлягають витрати за отримання позивачем висновку спеціаліста- автотоварознавця у сумі 707 грн. 04 коп., яку він сплатив згідно квитанції (а.с.13), а також інші судові витрати понесені позивачем при подачі позову до суду - 342 грн. 57 коп. судового збору. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода, зокрема відповідно до п.З ч.2 ст. 23 ЦК України, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Беручи викладене до уваги, суд констатує, що протиправна поведінка [PERSON] доказана, шкода майну позивача спричинена, проте визначаючи суму відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги, що правопорушення у діях [PERSON] не є тяжким. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем сума моральної шкоди у 20000 грн. завищена і, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути у відшкодування моральної шкоди 1000 грн., а в решті вказаних позовних вимог у задоволенні відмовити.

Outcome: partial