Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON], третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача органів опіки та піклування - виконавчого комітету Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області, служби у справах дітей Любомльскої районної державної адміністрації про повернення їй неповнолітніх дітей. Свою заяву мотивує тим, що вона є матір'ю двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 10 грудня 2010 року виконавчий комітет Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області постановив рішення № 31 про негайне відібрання у неї дітей. Згідно рішення Любомльського районного суду Волинської області від 7 лютого 2011 року у неї відібрали обох дітей без позбавлення її батьківських прав. Розпорядженням Любомльської РДА № 49 від 22 лютого 2011 року "Про надання статусу дітей, позбавлених батьківського піклування та призначення опіки" її тітку [PERSON] призначено опікуном над дітьми, де вони і проживають на даний час. Протягом усього часу перебування дітей в опікуна, позивач робила все для того, щоб повернути старших дітей і бути для них гарною матірю, постійно відвідувала їх, час від часу забирала до себе. З нею проводились профілактичні бесіди психологом, вона дотримувалась рекомендацій соціального працівника, стала вести нормальний та здоровий спосіб життя, належну увагу приділяє вихованню молодшого сина, який проживає разом з нею, отримує соціальну допомогу, веде підсобне господарство, має город, забезпечила сімю на зиму паливом, продуктами харчування, створила нормальні умови для проживання своїх неповнолітніх дітей. На даний час у її тітки склались обставини, через які вона не може належним чином доглядати дітей та виконувати обовязки опікуна. Звернувшись із заявами до опікунської ради при виконкомі Ладинської сільської ради та у службу у справах дітей Любомльської РДА про доцільність повернення їй, як матері дітей, винесено рішення про повернення дітей матері. Вважає, що на даний час перестали існувати всі негативні обставини та причини, що слугували підставою для відібрання у неї дітей, а тому просить суд повернути їй обох її дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у заяві та просила його задовольнити, вказуючи на зміну відношення до виховання дітей. Відповідач в судовому засіданні позов визнала повністю, суду пояснила, що не заперечує щодо повернення обох дітей матері, оскільки на даний час у неї склались такі обставини, через які вона не може належним чином доглядати дітей та виконувати обовязки опікуна, а її племінниця змінилась і дійсно хоче правильно виховувати своїх дітей і може це робити. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - органу опіки та піклування - виконавчого комітету Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області [PERSON], служби у справах дітей Любомльскої районної державної адміністрації [PERSON] суду пояснили, що згідно протоколу № 2 від 8 червня 2012 року опікунської ради та висновку Любомльмької РДА від 20 червня 2012 року вирішено доцільним повернути відібраних дітей матері, тобто позивачу, оскільки це відповідатиме інтересам дітей, а тому не заперечували з приводу задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та представників третіх осіб, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є матірю двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 7, 8). Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий комітет Ладинської сільської ради Любомльського району Волинської області рішенням № 31 від 10 грудня 2010 року постановив негайно відібрати дітей у позивача (а.с. 6). Згідно рішення Любомльського районного суду Волинської області від 7 лютого 2011 року у [PERSON] відібрано обох дітей без позбавлення її батьківських прав, оскільки остання ухилялась від їх належного виховання (а.с. 4-5). Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] вбачається, що станом на 1 листопада 2012 року для виховання, розвитку та проживання дітей позивачем створено усі належні умови (а.с. 10). З повідомлення Любомльського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді № 60/01-09 від 18 червня 2012 року слідує, що з [PERSON] проведено профілактичні бесіди та надані послуги психолога, остання належним чином виконує батьківські обовязки та усі рекомендації соціального працівника (а.с.11), а із характеристики, виданої Ладинською сільською радою № 158 від 11 червня 2012 року вбачається, що остання у побуті та громадських місцях поводить себе добре, старається вести здоровий спосіб життя, приділяє належну увагу по вихованню молодшого сина [PERSON], який проживає разом з нею, письмових та усних скарг щодо її поведінки не надходило (а.с. 9). Протоколом опікунської ради при виконкомі Ладинської сільської ради № 2 від 8 червня 2012 року та висновком Любомльської районної державної адміністрації Волинської області від 20 червня 2012 року вирішено за доцільне повернути [PERSON] відібраних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 12, 13). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоровя, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обовязками батьків. Згідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 170 СК України передбачає, що суд може постановити рішення про відібрання дітей від батьків, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, якщо батьки ухиляються від своїх обовязків від виховання дітей, а також інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для життя, здоровя і морального виховання. Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дітей. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, прийнявши визнання позову відповідачем, яке є безумовним, не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, враховуючи вищенаведені обставини, оскільки позивачем усунуто всі причини, які перешкоджали належному вихованню дітей, суд приходить до висновку, що слід ухвалити рішення про задоволення позову та повернути матері двох її дітей. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід також стягнути судовий збір. На підставі ст. ст. 150, 155, 170 СК України,

Outcome: approved