Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-03 00:00:00

В січні 2012 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, посилаючись на те, що з 15.03.2002 року вона була прийнята на роботу в ЖЕП Будівельникна посаду охоронця. 18.04.2011 року її звільнено з роботи за власним бажанням. Разом з тим розрахунків по заробітній платі з нею до цього часу проведено не було. Тому просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 1930 грн. 77 коп., середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку, а також моральну шкоду в розмірі 1000 грн. за порушення її трудових прав. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Зазначила, що вона неодноразово зверталась до адміністрації з проханням погасити заборгованість по заробітній платі, проте до цього часу заборгованість не сплачена. Представник відповідача в особі ліквідатора ДК ЖЕП Будівельникпозовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що надані позивачкою довідки про розмір заборгованості не є належними та допустимими доказами, оскільки вони підписані не повноваженою особою. Крім того, підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди немає, оскільки це є фінансовими санкціями, які не застосовуються на час ліквідаційної процедури, яка призначена відповідно до постанови Господарського суду Полтавської області від 08.12.2011 року. Судом встановлено, що наказом № 15 від 25.03.2002 року позивачка була прийнята охоронцем в ЖЕП Будівельник. Наказом № 22-к від 18.04.2011 року [PERSON] звільнено із займаної посади за власним бажанням. Згідно довідки ДП ЖЕП Будівельникзаборгованість перед позивачем по заробітній платі на час її звільнення становить 1930 грн. 77 коп. Приймаючи до уваги те, що вказана сума заборгованості по заробітній платі до цього часу не сплачена, доказів перерахування її позивачці чи отримання нею особисто відповідачем не надано, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення 1930 грн. 77 коп. підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові суми у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу , при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи те, що з вини відповідача з позивачем до цього часу не проведений розрахунок по заробітній платі, що є порушенням її трудових прав, позовні вимоги щодо стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку (в межах предявленого позову по лютий 2012 року) підлягають задоволенню. Період\~затримки розрахунку\~становить 9\~місяців 18\~днів.\~Середній заробіток\~ [PERSON]\~ \~складає \~991\~грн.\~67\~коп.,\~а середньоденний\~41\~грн.\~32\~коп.\~Таким чином\~сума середнього\~заробітку,\~що підлягає\~стягненню з\~ ДП\~ЖЕП Будівельникза\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні позивача\~з роботи\~становить \~ 9668\~ грн.\~79\~коп. ( 9 міс. х 991 грн. 67 коп. + 18 дн. х 41 грн. 32 коп.). При цьому при вирішенні питання про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку суд виходить з наступного. Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 статті 60, ч.1 ст. 131 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Сторони зобовязані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом не встановлено право підприємства - боржника щодо звільнення від виконання зобовязань, що виникли до початку визнання господарським судом боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Арбітражним керуючим не надано будь-яких інших доказів, які б спростовували наявність заборгованості по заробітній платі підприємства перед позивачем, щодо розміру його середньомісячної заробітної плати, а тому виходячи з принципу змагальності, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Що стосується посилання відповідача, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є штрафною санкцією, яка не може бути застосована до відповідача, то вказані заперечення є неприйнятними, оскільки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не може трактуватися як штраф, пеня чи інша економічна санкція. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Також є неприйнятними заперечення відповідача, що позивач повинен звернутися до Господарського суду чи до ліквідатора з кредиторськими вимогами, оскільки згідно ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Діюче законодавство не містить будь-яких обмежень особі у праві звернення до суду з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, то враховуючи стан підприємства, суд приходить до висновку, що у задоволенні даних позовних вимог слід відмовити. Оскільки позивач звільнений від сплати витрат по справі при предявленні позову до суду то судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України повинні бути стягнуті з відповідача.

Outcome: partial