Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-14 00:00:00

30 січня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Бражківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, третя особа Бражківський сільський голова [PERSON] про визнання розпорядження Бражківського сільського голови № 42 від 04.09.2012 року «Про звільнення спеціаліста ІІ категорії землевпорядника Бражківської сільської ради [PERSON]Г.» незаконним та скасувати вказане розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що з 27.02.1997 року вона була прийнята на роботу спеціалістом ІІ категорії землевпорядником Бражківської сільської ради Ізюмського району Харківської області. Розпорядженням Бражківського сільського голови від 04.09.2012 року № 42 її було звільнено з роботи за прогул без поважних причин 12.07.2012 року (була відсутня на роботі з 8-00 до 17-00 год.) та 22.08.2012 року (була відсутня на роботі з 8-00 до 12-00 год.) Вказане розпорядження вважає незаконним, оскільки 12.07.2012 року вона знаходилась в м. Ізюмі де виконувала свої посадові обовязки, а 22.08.2012 року знаходилась на роботі повний робочий день. Крім того, не було забезпечено дотримання строків застосування до неї дисциплінарного стягнення за прогул 12.07.2012 року та не забезпечено здійснення розірвання трудового договору за попередньою згодою виборного органу(профспілкового представника), первинної профспілкової організації. В день звільнення їй не було вручено копії розпорядження про звільнення, не видано трудову книжку та не проведено розрахунок в строки, передбачені ст. 116 КЗпП України. Копію розпорядження № 42 отримала 14.09.2012 року. Просить визнати розпорядження Бражківського сільського голови № 42 від 04.09.2012 року незаконним та скасувати вказане розпорядження, поновити її на роботі на посаді землевпорядника Бражківської сільської ради, стягнути з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу а також моральну шкоду в сумі 12000 грн. оскільки вказані дії відповідача призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і потребують від неї додаткових зусиль для організації життя. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Бражківської сільської ради та третя особа- Бражківський сільський голова [PERSON] (в одній особі) в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив що звільнення [PERSON] було проведено відповідно до вимог чинного законодавства про працю. Вислухавши сторони, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Розпорядженням Бражківського сільського голови від 30.01.2003 року № 4, згідно результатів проведеного конкурсу [PERSON] була прийнята на роботу на посаду спеціаліста-землевпорядника з 03.02.2003 року. (а.с.16) Згідно актів про відсутність на робочому місці від 12.07.2012 року та 22.08.2012 року землевпорядник Бражківської сільської ради Ізюмського району [PERSON] була відсутня на робочому місці, без поважних причин, більше трьох годин.(а.с.18,21 ) Позивач [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що 12.07.2012 року дійсно не знаходилась на своєму робочому місці в Бражківській сільській раді а знаходилась в м. Ізюмі де виконувала свої посадові обовязки, повязані з землеустроєм, а 22.08.2012 року знаходилась на роботі повний робочий день. Вказані пояснення позивача спростовуються поясненнями в судовому засіданні Бражківського сільського голови [PERSON], який пояснив, що позивач 12.07.2012 року була відсутня на робочому місці повний робочий день, не попереджала його, як керівника, про необхідність відрядження до м. Ізюма, виконання роботи за межами її робочого місця їй не доручалось; 22.08.2012 року позивач, без поважних причин була відсутня на роботі протягом всього робочого дня та показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт відсутності позивача на робочому місці 12.07.2012 року та 22.08.2012 року впродовж всього робочого дня. Згідно п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з цих підстав може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Як вбачається з повідомлення Ізюмської районної профспілкової організації працівників державних установ № 3 від 15 лютого 2013 року [PERSON] з 01 січня 2012 року не є членом Ізюмської районної профспілкової організації працівників державних установ.(а.с.25) Згідно п.4.4. колективного договору Бражківської сільської ради звільнення працівників з ініціативи адміністрації у відповідності до вимог чинного законодавства здійснюється у випадках, передбачених КЗпП України, за погодженням з трудовим колективом та головою профкому. (а.с.52) На виконання вимог ст. 43 КЗпП України 23.08.2012 року було проведено збори трудового колективу з питання скоєння прогулу 22.08.2012 року землевпорядником [PERSON], на яких, згідно протоколу наданого суду, [PERSON] було запропоновано ознайомитися з актом про відсутність на робочому місці 22.08.2012 року, надати виправдовувальні документи та пояснення щодо відсутності на роботі. [PERSON] відмовилась будь, що підписувати та надавати пояснення та самовільно залишила збори. Згідно рішення збори визнано такими, що не відбулись, та призначено загальні збори трудового колективу на 04.09.2012 року з питання порушення трудової дисципліни землевпорядником [PERSON] Вказані обставини підтверджуються протоколом зборів трудового колективу від 23.08.2012 року, актом про відмову в наданні письмових пояснень від 23.08.2012 року (а.с. 102, 33) та узгоджуються з вимогами ч.3 ст.43 КЗпП України. Згідно протоколу зборів трудового колективу від 04.09.2012 року, на які позивач не з»явилась, уповноважена особа від профспілкової організації дала згоду на звільнення землевпорядника [PERSON] за прогул без поважних причин. (а.с.49-51) Посилання позивача на те, що про запрошення на засідання профспілкового комітету Бражківської сільської ради, що відбулось 04.09.2012 року вона дізналась 10 вересня 2012 року спростовується в судовому засіданні актом про запрошення на збори трудового колективу від 03.09.2012 року, пояснювальною запискою [PERSON], поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні (а.с.47, 103) Таким чином, порушення вимог ч.3 ст. 43 КЗпП України, щодо розгляду питання про звільнення [PERSON] за прогул, відповідно п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України за її відсутності не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки у разі повторної неявки працівника або його представника без поважних причин подання може розглядатись за його відсутності. Трудовий договір з [PERSON] було розірвано розпорядженням № 42 від 05.09.2012 року, згідно якого землевпорядника Бражківської сільської ради [PERSON] було звільнено з 05.09.2012 року за здійснений 12.07.2012 року та 22.08.2012 року прогул без поважних причин. Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин(безперервно чи загалом). Судом встановлено, що [PERSON] було здійснено прогул 12.07.2012 року та 22.08.20112 року без поважних причин. Згідно ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Дисциплінарне стягнення на може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Оскільки [PERSON] була звільнена з роботи не за систематичні порушення правил внутрішнього трудового розпорядку а за прогул (відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин) 22.08.2012 року то таке звільнення є законним. Згідно розрахункової відомості №9 за вересень 2012 року та розрахункового листа на оплату компенсації за невикористану відпустку позивачеві [PERSON] було нараховано остаточний розрахунок (с.с.104,105), який було перераховано для отримання на картку в Ізюмському відділенні ХГРУ «ПриватБанку» (а.с.106) Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку. Оскільки позивач [PERSON] 05.09.2012 року була відсутня на роботі, листом від 05 вересня 2012 року позивачеві запропоновано отримати трудову книжку.(а.с.41) Вказаний лист позивач отримала 14 вересня 2012 року, що підтверджено поясненнями самої [PERSON]Г.(а.с.58) Крім того, позивач [PERSON] 12.10.2012 року в приміщенні Бражківської сільської ради відмовилась отримати свою трудову книжку, передати справи та здати ключі від службових приміщень в звязку з її звільненням , що підтверджено відповідним актом (а.с.59) Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Відповідно до ст. 212 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином вимоги [PERSON] про скасування розпорядження Бражківського сільського голови № 42 від 04.09.2012 року, поновлення її на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в сумі 12000 грн. задоволенню не підлягають за їх недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed