Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що від шлюбу із відповідачем має неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та доньку Крістіну, [INFO] Як зазначається позивачем при зверненні до суду, подружжя припинило спільне проживання, та діти мешкають разом із позивачем, утім, відповідач ухиляється від обовязку утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що й стало приводом для цього звернення до суду та заявленні у позові вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1 500,00 грн. щомісяця. У судове засідання сторони не зявилися; водночас позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та зазначила про те, що позов підтримує повністю, та просила суд його задовольнити. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не зявився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, та не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, врахувавши заяву позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного (за ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Як встановлено судом, [PERSON] народився [INFO], та [PERSON] народилася [INFO]; [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх, які мешкають разом із матірю та перебувають на її утриманні. Судом встановлено, що батько дітей не виконує обовязку щодо участі у матеріальному забезпеченні неповнолітніх дітей, та тому, оскільки обовязок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, та оскільки відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання заперечень проти позову, для вбачаються усі підстави для присудження на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Разом з тим, щодо розміру аліментів, які підлягають присудженню до стягнення з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що присудження аліментів в розмірі 500,00 грн. на кожну дитину буде справедливим та сприятиме утвердженню почуття обов'язку одного з батьків, окремо від якого проживають діти, перед останніми. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що на позивача було звільнено від сплати судового збору, утім, на виконання ч. 3 ст. 88 зазначеного кодексу, згідно зі змістом якої якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, з відповідача в дохід держави підлягає присудженню до сплати судовий збір, розмір якого визначений відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial