Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що 08.05.07. між нею та відповідачем був укладений кредитний договір , згідно умов якого вона повинна була сплачувати щомісяця відсоток за користування кредитними коштами на місяць був передбачений в розмір 1,34%, тобто 16,08% З 01.02.2009 р. відповідачем відсоткова ставка була підвищена в односторонньому порядку до 26,93% на рік. Відповідачем при цьому були порушені положення п.2.3.1 Договору при визначені кількості пунктів, на які була підвищена відсоткова ставка, бо по жодному з передбачених ним критеріїв не було підвищення на 11 пунктів - облікової ставки НБУ, курсу долару чи середньозваженої ставки по кредиту чи розміру відрахувань до страхового фонду. Просить визнати дії по підвищенню ставки на вказаній підставі визнати незаконним, зобовязати повернути ставку до розміру на день укладення договору, провести перерахунок заборгованості і достроково розірвати кредитний договір внаслідок істотного порушення умов договору з боку відповідача. Представник позивачки позов підтримав, суду дав пояснення, аналогічні викладеному у позові. Доповнив, що підвищення ставки за змістом договору можливе тільки у результаті зміни однієї з передбаченого переліку умов. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що підвищення ставки можливе за умови хоча б одної з передбачених п.п.2.3.1 обставин. Ставка відрахувань у страховий фонд не підвищувалася. За договором банк мав право підвищити ставку на суму пунктів, на які змінився курс долару, відрахування страхового фонду та середньозваженої ставки за кредитами у їх сукупності. У випадку позивачки підвищення було здійснено згідно розпорядження від 25.12.2008 р. у зв'язку зі збільшенням облікової ставки НБУ та середньозваженої ставки по кредитах за сукупністю підвищення пунктів за обома умовами. Просила застосувати позовну давність, бо підвищення ставки відбулося 01.02.2009 р. У судовому засіданні були досліджені наступні докази: кредитний договір від 08.05.07.; письмові заперечення відповідача і додаткові письмові пояснення; рішення апеляційного суду Луганської області від 08.11.2011 р. і 20 12.01.2012 р.; пояснення представника позивачки; розпорядження відповідача від 25.12.2008 р. про підвищення відсоткових ставок; відповіді НБУ. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 08 травня 2007 р. між сторонами був укладений кредитний договір №LGY0GK00000092, згідно п.п.7.1 якого позивачка зобовязалася сплачувати за користування кредитом 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом або 853,34 грн. Розпорядженням №Э.40.0.0.0/1-20 від 25 грудня 2008 р. відповідач підвищив відсоткову ставку по кредитах, зокрема позивачці її розмір був визначений в розмірі 26,93%, що встановлено рішенням апеляційного суду Луганської області від 12 січня 2012 р. та згідно ст..61 ЦПК України не потребує доказування. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Підпункт 2.3.1 Договору передбачає право банку 1-е речення - «...збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом, при зміни кон'юнктури ринку грошових ресурсів в України, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівняні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ встановленого НБУ на момент укладання даного Договору; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ)». 3-є речення - «Збільшення процентної ставки Банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США». Враховуючи рішення апеляційного суду Луганської області від 12 січня 2012 р. та те, що розмір відрахувань у страховий фонд станом на 25 грудня 2008 р. не змінювався і не міг бути умовою для підвищення ставки за кредитом для позивачки, суд погоджується з поясненнями представника відповідача, що для такого підвищення достатньо тільки однієї з передбачених цим реченням 4-х умов, перелік яких наводиться з використанням сполучника «або» перед останньою умовою, а не їх сукупності одночасно. Тому, виходячи з презумпції наявності у діях відповідача передбачених ст.509 ЦК України ознак розумності та справедливості (хоч він і є банківською установою), суд вважає, що так само, як для підвищення ставки за кредитом не потрібні всі 4-й умови, перелічені з використанням сполучника «або» у першому реченні п.п.2.3.1 Договору, так і 3-є речення не передбачає право відповідача на визначення розміру підвищення ставки за кредитом за математичною сукупністю пунктів, на які зросли передбачені першим реченням показники. Тим більш, що і в цьому випадку перелік наводиться з використанням сполучника «або» перед останнім показником. Оскільки з розпорядженні відповідача не вбачається розмір пунктів за кожним з передбачених у 3-му реченні п.п.2.3.1 Договору показників, суд не наділений повноваженнями по самостійному встановлення такого розміру, позов в частині визнання підвищення відсоткової ставки за кредитом позивачці внаслідок недотримання механізму визначення розміру такого підвищення підлягає задоволенню, а відсоткова ставка поверненню до передбаченого Договором розміру . Оскільки підвищення відсоткової ставки визнано судом незаконним, підлягають задоволенню і вимоги про перерахунок заборгованості, яка утворилася у позивачки, виходячи з відсоткової ставки 16,08% річних. Суд вважає пропуск позивачкою строку звернення до суду поважним, бо вона зверталася до суду з позовом про визнання підвищення відсоткової ставки за договором незаконним вже у 2009 р.. Рішення Лисичанського міського суду від 18 січня 2010 р. у справі за цим позовом було скасоване тільки 12 січня 2012 р (а.с.14-16)., що примусило позивачку вдруге звертатися до суду за захистом своїх порушених прав. Що стосується вимог про дострокове розірвання Договору, то вказані вимоги задоволенню не підлягають, т. я. позивачкою не надано доказів цих вимог. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 107,3 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial