Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 06.07.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»(далі по тексту Банк) і відповідачем був укладений договір № MR14АК07210006, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 17 800 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.07.2012 року. Умови договору відповідачем не виконуються, заборгованість перед Банком відповідачем не погашена, станом на 12.07.2012 року сума заборгованості становить 30709, 09 доларів США. Представник позивача в судовому засіданні присутні не була, але надала до суду додаткові письмові пояснення в яких зазначила, що між позивачем та відповідачем 06.07.2007 р. було укладено кредитний договір, цільове призначення кредиту - придбання автомобіля. Придбаний автомобіль за рахунок кредитних коштів був переданий у заставу Банку згідно укладеного 06.07.2007 р. договору застави рухомого майна. Згідно з умовами договору застави передбачено, що предмет застави - автомобіль буде знаходиться у володінні та користуванні заставодавця - [PERSON] Однак у разі порушення умов кредитного договору п. 17.10 договору застави був передбачений обов'язок [PERSON] доставити автомобіль в Банк і передати його за актом прийому-передачі. 31 березня 2009 року [PERSON] за актом прийому-передачі передав автомобіль в заклад Банку з метою його подальшої реалізації за ринковою ціною, якщо він не погасить наявну в нього прострочену заборгованість. [PERSON] заборгованість не погасив, довіреність на реалізацію Банком автомобіля не видавав. З метою добровільного врегулювання спору, як це передбачено п. 24 договору застави, [PERSON] Банком було запропоновано видати довіреність на підставі ст. 244 ЦК України на реалізацію автомобіля, який відповідач передав у заклад, однак [PERSON] відмовив Банку у такому способі врегулювання спору, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 31.05.2011 р. звернено стягнення на автомобіль шляхом дозволу продажу ПАТ КБ «Приват Банком», в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] про захист прав споживача та встановлення факту припинення правовідносин з Банком - судом відмовлено. Після чого автомобіль Банком був проданий і грошові кошти від продажу автомобілю були зараховані на кредитний рахунок [PERSON] 26.08.2011 року. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 12.07.2012 р., після продажу предмету застави, грошові кошти розподілилися таким чином: - 1916,97 доларів США - на погашення пені - 17,73 доларів США - на погашення відсотків, - 26,61 доларів США - на погашення комісії, - 112,30 доларів США - на погашення простроченого тіла кредиту. Разом в результаті продажу автомобіля погашена Банку частину кредиту в сумі 2073, 61 доларів США. Станом на 12.07.2012 року заборгованість за кредитним договором [PERSON] перед банком складає 30 709, 09 доларів США. У зв'язку з чим Банком подано позов до Жовтневого районного суду м. Маріуполя про стягнення наявної заборгованості перед Банком. Доказів оплати суми боргу суду не надано, кредитний договір згідно з п. 5.1. діє до повного виконання сторонами зобов'язань за договором. Також надала до суд заяву з проханням розглянути справу за їх відсутністю. Наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заперечення проти позову в яких зазначив, що Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя 31.05.2011 року, яке набрало законної сили, вимога ПАТ КБ «Приват Банк»були задоволенні у повному обсязі та звернуто стягнення на предмет залогу - автомобіль, шляхом його продажу з укладанням від імені банк договору купівлі-продажу. На день подання зазначеної позовної заяви автомобіль був проданий, однак сума позову позивачем не уточнена. З моменту укладання договору і до 31.12.2008 року щомісячні платежі по погашення кредитної заборгованості ним проводились своєчасно та у повному обсязі, але у звязку з фінансовою кризою, він не зміг належним чином виконувати умови договору, оскільки сума щомісячного платежу збільшилась на 1400 грн. Він звертався до позивача з письмовою заявою про збільшення терміну кредитування до семи років, однак отримав відмову. Не дивлячись на отриману відмову він продовжував сплачувати кредит в розмірі 50 % від його заробітної плати. Також вимоги позивача вважає необґрунтованими та незаконними, оскільки автомобіль знаходився на спец майданчику з 31.03.2009 року по 2012 рік та не був реалізований для погашення кредитної заборгованості не з його вини. Просив суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Суд дослідивши докази по справі, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 534 Цивільного Кодексу України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій послідовності, якщо інше не встановлено договором: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з виконанням; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу. Згідно зі ст. 599 Цивільного Кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк (кредитор) зобов'язується передати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1048 ЦК України кредитор має право на отримання з позичальника відсотків на суму позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок отримання відсотків встановлюється договором. Як вбачається з договору кредиту, укладеного між позивачем та відповідачем 06.07.2006 року № MR14АК07210006, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.07.2012 рік. Позивач умови договору виконав у повному обсязі. Відповідачем в свою чергу умови договору не виконуються. Заборгованість перед Банком відповідачем не погашена, станом на 12.07.2012 рік становить 30709, 09 доларів США, з яких 14402, 92 доларів США заборгованість за кредитом; 9000, 51 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 1037, 79 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 6 267, 87 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Відповідно до довідки НБУ курс долара на 12.07.2012 р становить 7, 99 грн. за 1 долар США. Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 31.05.2011 року вимоги позивача задоволені та з рахунок погашення кредитної заборгованості звернуто стягнення на предмет застави, який з 31.03.2009 року знаходився на відповідальному зберіганні у позивача. 26.08.2011 року предмет застави був реалізований, а сума від його реалізації пішла на погашення кредитної заборгованості. Таким чином, суд вважає, що невиконання відповідачем кредитних зобовязань щодо повернення грошових коштів, порушує право позивача, за захистом якого він звернувся до суду. Враховуючи те, що сума заборгованості значно перевищує суму отриману від реалізації предмету застави, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 30709, 09 доларів США, що еквівалентно 245 365, 63 грн. : з яких 14402, 92 доларів США заборгованість за кредитом; 9000, 51 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 1037, 79 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 6 267, 87 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Відповідач при підписанні кредитного договору був належним чином проінформований про порядок внесення платежів для погашення заборгованості, нарахування відсотків та штрафні санкції, які передбачені порушенням виконання умов кредитного договору. У разі незгоди з діями ПАТ КБ «ПриватБанк» не звернувся з вимогами до позивача, тому суд розглядає позов у межах заявлених позовних вимог. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені ним при звернені до суду витрати на сплату судового збору в розмірі 2453 грн. 66 коп.

Outcome: approved