Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що Державному закладу Спеціалізованому (спеціальному) санаторію ІрпіньМіністерства охорони здоровя України(далі-Позивач) на праві власності належить житлове приміщення (кімната №10) гуртожитку № 1, загальною площею 15,9 м2, яке знаходиться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Пушкінська, 31. Дане житлове приміщення (кімната № 10 гуртожитку № 1) по теперішній час займає [PERSON], [INFO] та члени її сімї: чоловік [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] (далі - Відповідачі). Вказують, що Відповідач 1 в період з 11.04.2002 року по 18.12.2009 року працювала за безстроковим трудовим договором у Позивача на посаді офіціантки. Відповідач 1 на підставі того що працювала у Позивача і мала право на отримання житла отримала разом з членами сімї для проживання житлову кімнату № 10 гуртожитку № 1. Однак, Відповідача 1, 18.12.2009 року була звільнена з посади за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. Крім того, позивач зазначає, що комісією у складі головного лікаря [PERSON], завідувача господарством та голови профспілкового комітету [PERSON], старшої медсестри [PERSON] та сестри-господині [PERSON], в присутності підсобного робітника [PERSON] та мешканки гуртожитку № 1 [PERSON] при плановій перевірці житлових приміщень гуртожитку № 1 було виявлено порушення з боку Відповідачів [PERSON] користування електроенергією для населення, що є грубим порушенням правил проживання в гуртожитку. Даною комісією, було встановлено, що Відповідач 1 самовільно здійснила підєднання прихованої електропроводки поза приладами обліку та споживала безобліково електроенергію для її власної пральної машини. Зазначене правопорушення було організовано групою осіб, які перебували у зговорі. Вказаний факт підтверджується актом виявлення факту самовільного підключення до електричної мережі та розкрадання електричної енергії від 02.06.2011 року, складеного комісією. За результатами перевірки проведено оперативну нараду 02.06.2011 року та оформлено протокол. Вказують, що Відповідачам листом від 07.06.2011 року № 249 було направлено вимогу про добровільне виселення х житлового приміщення гуртожитку № 1 терміном до 07.09.2011 року, яку було проігноровано. Наразі Відповідачі продовжують проживати та займати кімнату № 10 в гуртожитку № 1. В звязку з вищевикладеним, просили визнати Відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою № 10 в гуртожитку № 1 та виселити їх без надання іншого житлового приміщення. В судове засідання представник позивача зявився, позов підтримав в повному обсязі, просив його задоволити. Відповідач [PERSON], представник відповідача в судове засідання зявилися, позов не визнали в повному обсязі, заперечували проти його задоволення. Представник третьої особи в судове засідання зявилася, позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши учасників процесу по справі, думку прокурора, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що Державному закладу Спеціалізованому (спеціальному) санаторію ІрпіньМіністерства охорони здоровя Українина праві власності належить житлове приміщення (кімната №10) гуртожитку № 1, загальною площею 15,9 м2, яке знаходиться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Пушкінська, 31, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею (а.с.91-92). Дане житлове приміщення (кімната № 10 гуртожитку № 1) по теперішній час займає [PERSON], [INFO] та члени її сімї: чоловік [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Державного закладу Спеціалізований (спеціальний) санаторій ІРПІНЬ№ 4 від 01.02.2012 року (а.с.46). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] в період з 11.04.2002 року по 18.12.2009 року працювала за безстроковим трудовим договором у Позивача на посаді офіціантки. Відповідач 1 на підставі того, що працювала у Позивача і мала право на отримання житла отримала разом з членами сімї для проживання житлову кімнату № 10 гуртожитку № 1. Відповідача 1, 18.12.2009 року було звільнено з посади за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується наказом від 18.12.2009 року № 228-к (а.с.48). На теперішній час, Відповідач, працює за новим місцем роботи і має можливості отримати житло у нового роботодавця. Суд не бере до уваги доводи позивача, що при плановій перевірці житлових приміщень гуртожитку № 1 було виявлено порушення з боку Відповідачів [PERSON] користування електроенергією для населення, оскільки даний факт не є предметом спору і згідно листа Публічного Акціонерного Товариства АЕС Київобленергоза адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Пушкінська, 31 випадків порушень правил користування електричною енергією для населення в гуртожитку № 1 не виявлялось (а.с.85). Встановлено, що Позивачем було направлено Відповідачам вимогу від 07.06.2011 року № 249 про добровільне виселення з житлового приміщення гуртожитку № 1 терміном до 07.09.2011 року (а.с.26), яку було проігноровано. Наразі Відповідачі продовжують проживати та займати кімнату № 10 в гуртожитку № 1. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Відповідно до ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв'язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Відповідно до ч. 2 ст. 132 ЖК України інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Відповідно до ст. 125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними. Судом встановлено, що Відповідач 1, не є одинокою, перебуває в шлюбі з [PERSON] Крім того, як встановлено судом Відповідачу 1 належить право власності на будинок за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, с. Карабачин, вулиця Шевченка, будинок 13 на підставі договору купівлі-продажу № 4771/26.11.2007 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 35795715 (а.с.111). Наведені вище обставини стверджуються витягом з наказу № 228-к від 18.12.2009 року, листом Публічного Акціонерного Товариства АЕС Киїобленерговід 25.07.2012 року, копією Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 000388, інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно № 35795715 та іншими матеріалами справи. Оскільки Відповідачі займають приміщення, що належить на правах власності Позивачу незаконно та без будь-яких правових підстав, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 387, 391 ЦК України, ст.ст. 109 ч.1, 125, 127, 132 ч. 2 ЖК України,

Outcome: approved