Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

10.01.2012 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 29.08.2008 року ПАТ КБ "Приватбанк" відповідно до договору №HAXRFG16420118 надав [PERSON] кредит у розмірі 3133,34 грн. (три тисячі сто тридцять три грн. 34 коп.) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.08.2009 року на придбання фотоапарата. Відповідач прийняті на себе за договором кредиту зобовязання щодо своєчасного його погашення не виконав, допустив виникнення заборгованості станом на 25.11.2011 року в розмірі 25009,08 грн., яка складається з наступного: 2565,92 грн - заборгованість за кредитом; 01,49 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 141,03 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 20633,51 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500 грн - штраф (фіксована частина); 1167,10 грн - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача загальну суму боргу за договором кредиту в розмірі 25009,08 грн., а також понесені судові витрати: судовий збір 250,09 грн.. Представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що відповідач отримував кредит виключно на умовах, які передбачені у заяві позичальника, з якими він ознайомлювався та підписував. З додатковими "Умовами надання споживчого кредиту" його ніхто не знайомив та вимоги позивача, які грунтуються на цих умовах незаконні. Більш того, цими Умовами передбачена подвійна відповідальність кредитора за невиконання обовязків у вигляді пені та штрафу, а сама пеня не відповідає вимогам закону, оскільки перевищує подвійну облікову ставку НБУ. Крім того, вважає що в данному випадку можливе було б нарахування лише законної неустойки, тому що договірна неустойка не встановлена договором, тапросить застосувати до спірних стосунків строк позовної давності щодо можливого нарахування неустойки за неналежне виконання зобовязань. Суд, проаналізувавши пояснення сторін, проаналізувавши надані по справі докази: розрахунок заборгованості за кредитом, заяву позичальника № HAXRFG16420118, [PERSON] надання споживчого кредиту фізичним особам, правовстановлюючі документи позивача та інше вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та визнано сторонами, що 29.08.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту № HAXRFG16420118 відповідно до якого останньому був наданий кредит в розмірі 3133,34 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.08.2009року включно. Відповідно до наданного позивачем розрахунку заборгованості за договором № HAXRFG16420118 відповідач свої зобовязання не виконав, що призвело до виникнення заборгованості по кредиту станом на 25.11.2011 року в розмірі 25009,08 грн. Судом досліджені надані позивачем [PERSON] надання споживчого кредиту фізичним особам, які на твердження позивача є невідємною частиною до договору кредиту та його твердження, що договір кредиту складається з двох частин, а саме Заяви позичальника та [PERSON] надання споживчого кредиту. Згідно з вимогами ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" договір по надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з орігіналів якого передається споживачеві. Обовязок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Як встановлено в судовому засіданні вищевказані "[PERSON] надання споживчого кредиту фізичним особам" не підписані відповідачем, а тільки представником банку. Як стверджує представник відповідача у судовому засіданні його з цими Умовами ніхто не ознайомлював та їх копію не передавав. Позивач не надав суду доказів, які б підтвердили факт того, що відповідач був ознайомлений з зазначеними "Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам", був з ними згоден та отримав копію цієї невідємної частини договору, що є грубим порушенням Закону України "Про захист прав споживачів". Як встановлено в судовому засіданні зазначені "[PERSON] надання споживчого кредиту" є суттєвим доповненням до самого договору кредиту та істотно змінюють обовязки позичальника, у порівнянні з основним договором. Таким чином, відсутність підпису відповідача під зазначеними Умовами є порушенням письмової форми укладення договору та свідчить про те, що викладені [PERSON] не були прийняті відповідачем. За загальним правилом, будь-які зміни та доповнення до чинного договору мають здійснюватися за заємною згодою сторін і в тій самій формі, в якій було вчинено сам договір. Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що заява позичальника, яка одночасно є і договором кредиту, містить у собі застереження, відповідно до яких відповідач був ознайомлений та згоден з "Умовами надання споживчого кредиту", що були надані йому у письмовій формі окремо. Зазначене застереження не містить ніяких даних щодо того, які саме [PERSON] були надані відповідачу та чи надавалися вони взагалі для ознайомлення, та чи відповідають вони тим [PERSON], які надані позивачем суду як доказ. Таким чином у судовому засіданні встановлено факт того, що [PERSON] про надання кредиту відповідачем не підписувались та є недійсними. Таким чином, у судовому засіданні доведений факт того, що відповідач уклав договір кредиту з позивачем виключно на умовах, які визначені у заяві позичальника № HAXRFG16420118, згідно якої поверненню підлягає сума кредиту, відсотки за користування чужими грошовими коштами та щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту. Судом також встановлено що відповідач не виконав зобовязання щодо своєчасного повернення грошових коштів згідно заяви позичальника. Згідно до ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк , або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Уклавши кредитний договір, сторони взяли на себе певні зобовязання. Відносно викладеного, необхідно зазначити, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Ч.1 ст. 530 ЦК України зазначено, що як що у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. П. 1 ч. 258 ЦК України встановлено, що позовна давність, один рік, застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).Згідно зі ст. 261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, а відповідач, як на підставу своїх заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 2565,92 грн; заборгованості за відсотками 9,42 грн ( з 10.10.2008 до 10.01.2012 р. 10,15 грн загалом нараховано, з яких 0,73 грн було сплачено),згідно формули: сума кредиту * % * кількість днів в періоді / 360 днів; заборгованості за щомісячною винагородою за надання фінансового інструменту - 626,80 грн (40 місяців * 15,67 грн.), а всього в розмірі - 3202,14 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial