Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-15 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до [PERSON], про звернення стягнення. В позові вказував, що 11.10.2006 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №CVVWGA00000036, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 6187,89 доларів США, зі сплатою 12,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.10.2010 року. Відповідач належним чином зобовязання не виконала і у звязку з чим, станом на 18.10.2011 року заборгованість становить 15457,77 доларів США, що за курсом 7.98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.10.2011 року складає 123353,00 грн. в тому числі: 8722,88 долари США заборгованість за кредитом, 3531,82 долар США заборгованість по процентам за користування кредитом, 597,85 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 2605,22 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором. Зазначав, що в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором з відповідачем 11.10.2006 року укладено договір іпотеки №CVVWGA00000036, згідно умов якого вона надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 40,60 кв.м, який розташований по вул. Польова, 26 в м. Вашківці Вижницького району Чернівецької області і належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 42900,00 грн. Посилався на ст.6 ЗУ «Про іпотеку» договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки, яка належить відповідачу на праві власності на підставі документу, зазначеного у договорі іпотеки. Просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVVWGA00000036 від 11.10.2006 року в розмірі 15457,77 доларів США, що за курсом 7,98 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.10.2011 року складає 123353,00 грн. звернути стягнення на будинок загальною площею 40,60 кв.м та земельну ділянку, які розташовані за адресою: Чернівецька область, Вижницький район, м. Вашківці, вул. Польова, 26, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення позивачем всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають у житловому будинку, розташованому за вказаною адресою зі зняттям їх з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованому суду клопотанні позов підтримав, просив справу розглядати у його відсутності, у разі неявки відповідача щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, просила в задоволенні вимоги про її виселення відмовити, оскільки вона домовилась з банком про реструктуризацію боргу. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 11.10.2006 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №CVVWGA00000036, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 6187,90 доларів США, зі сплатою 12,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.10.2010 року. В забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту №CVVWGA00000036 з відповідачем 11.10.2006 року укладено договір іпотеки №CVVWGA00000036, згідно умов якого вона надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 40,60 кв.м, з належною до нього надвірною будівлею та господарською спорудою, які розташовані по вул. Польова, 26 в м. Вашківці Вижницького району Чернівецької області і належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області 03.10.2006 року на підставі рішення №51 від 13.09.2006 року. Крім того, судом встановлено, що 19.02.2008 року між банком та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №CVVWGA00000036 від 11.10.2006 року, відповідно до умов якої збільшили суму кредиту до 12187,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 10.10.2016 року, а також було укладено додатковий договір до договору іпотеки, посвідченого [PERSON], нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу 11.10.2006 року за реєстровим №7420, відповідно до якого визначили вартість предмету іпотеки у розмірі 85850,00 грн. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч.1 ст.577 ЦК України, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Частиною 1 ст.589 ЦК України визначено, що у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.2 ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно п.1 Договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя, в разі невиконання відповідачем своїх зобовязань по кредитному договору, одержати задоволення своїх вимог за рахунок переданого в іпотеку майна. В судовому засіданні встановлено, що відповідач порушила умови кредитного договору №CVVWGA00000036 від 11.10.2006 року щодо строків погашення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом 18.10.2011 року становить 15457,77 доларів США, що за курсом 7.98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.10.2011 року складає 123353,00 грн. в тому числі: 8722,88 долари США заборгованість за кредитом, 3531,82 долар США заборгованість по процентам за користування кредитом, 597,85 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 2605,22 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до приписів ст.33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею ст.35 ч.1 ЗУ «Про іпотеку», встановлено, що в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Таким чином, законодавець зазначив необхідною умовою початку звернення стягнення на предмет іпотеки, надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення. З матеріалів справи вбачається, що вимога №30.1.0.0/2-61011CVVWL041 від 03.10.2011 року направлена відповідачу, однак у передбачений тридцятиденний строк нею не виконана. Суд відзначає, що сторони по справі, і відповідно іпотечного договору, передбачили вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, в частині можливих способів звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме - переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки; - продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», з наданням іпотекодержатель права укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця. Частина 1 статті 38 ЗУ «Про іпотеку» передбачає, що якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Згідно ч.1 ст.39 ЗУ «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Таким чином, суд вважає, що вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок, розташований по вул. Польова, 26 в м. Вашківці Вижницького району Чернівецької області підлягає до часткового задоволення, а саме звернути стягнення на житловий будинок шляхом проведення прилюдних торгів, що відповідає положенням ст.591 ЦК України та ст.39 ЗУ «Про іпотеку». При цьому, звернення стягнення на предмет іпотеки повинно здійснюватись шляхом проведення саме прилюдних торгів, відповідно до вимог ч.1 ст.39 ЗУ «Про іпотеку», з початковою ціною його реалізації 85850,00 грн., оскільки п.26 договору іпотеки передбачено право банку на продаж предмета іпотеки будь-яким способом будь-якій іншій особі лише в позасудовому порядку. Початкова ціна реалізації предмета іпотеки саме 85850,00 грн. передбачена п.2 додаткового договору до договору іпотеки від 19.02.2008 року, укладеного між банком та відповідачем. Стосовно вимоги позивача, про звернення стягнення на земельну ділянку, то суд вважає, що в цій частині в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки як вбачається з п.7 договору іпотеки земельна ділянка знаходиться у відповідача у користуванні. На використання іпотекодавцем земельної ділянки або його частини обмеження (обтяження) не встановлені, а доказів того, що вказана земельна ділянка належить саме відповідачу - суду не представлено. Що стосується вимоги про виселення відповідача, то суд прийшов до висновку, що в її задоволенні необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. Разом з тим, в ч.1 ст.40 ЗУ «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У ч.ч.2, 3 ст.40 ЗУ «Про іпотеку» встановлено певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч.3 ст.109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку». В матеріалах справи наявна вимога про добровільне звільнення квартири відповідачем та усіма членами сімї та іншими мешканцями, однак не зазначено якими саме, оскільки серед них можуть бути і діти і особи, передбачені ч.1 ст.40 ЗУ «Про іпотеку», а в ході судового розгляду представником позивача суду не надано доказів, що вказані особи у спірному будинку не зареєстровані та не проживають. Враховуючи викладене, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Оскільки на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених ч.2 ст.40 ЗУ «Про іпотеку» та ч.3 ст.109 ЖК України, щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку або житлового приміщення, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки, то такі позовні вимоги на цій стадії не можуть бути задоволені, оскільки на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя або нового власника щодо звільнення вказаних житлових приміщень їх мешканцями, в розумінні вимог ст.3 ЦПК України щодо права особи для звернення до суду за захистом. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.33, 35, 38-40 ЗУ Про іпотеку , ст.ст.9, 109 ЖК України, ст.ст. 526, 530, 536, 575, 589-591, 610, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial