Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, покликаючись на те, що з вини відповідача, мешканця квартири №5 в будинку №13 на вул. Свєнціцького у м. Львові, неодноразово, в результаті халатного відношення до використання сантехнічних приладів було залито квартиру №3. Внаслідок залиття були пошкоджені стеля та стіни в кухні та коридорі, чим нанесено збитки у сумі 11882,00 грн. Крім цього, внаслідок залиття було заподіяно моральну шкоду, яка проявилась у погіршенні здоровя і усвідомленні того, що потрібно за свої кошти проводити ремонт квартири. В результаті залиття він втратив звичний ритм життя, був порушений спокій, відпочинок. Просить стягнути з відповідача матеріальні збитки у сумі 11882,00 грн., моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн., 800,00 грн. витрат за проведення експертних досліджень, та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, дав аналогічні пояснення, просить позов задовольнити. Представник відповідача, у судовому засіданні позов заперечив, зазначивши, що відповідач не винен в залитті оскільки наявність слідів замокання стелі та стін кухні квартири позивача від зими 2005-2006 року по сьогоднішній день, та виявленої у висновку будівельно-технічного дослідження від 12.09.2010 року цвілі, пояснюється відсутністю належної інсоляції та вентиляції кухні квартири позивача. Про причини залиття квартири №3 йому не відомо. Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, експерта, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що згідно акту ЛКП "Снопківське" від 25.08.2010 року при обстеженні квартири №3 на вул. Свєнціцького, 13 у м.Львові виявлено залиття стелі та стін кухні /а.с.5/. \~ \~ \~ \~ У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", з наступними змінами, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. \~ У судовому засіданні експерт [PERSON] пояснила, що при обстеженні кв. №3 на вул. Свінціцького 13 у м. Львові, виявлено пошкодження у вигляді вологих плям, потьоків, відшарування оздоблюючого шару пофарбування, пошкодження шпалер. Причиною виникнення наявних пошкоджень в приміщеннях є вилив води з приміщень квартир №5 на вул. Свінціцького 13 у м.Львові, що розташована вище поверхом цього ж будинку. У відповідності до ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно висновку будівельно-технічного дослідження № 12-09-10 від 24.09.2011 року про наявність пошкоджень, в приміщеннях квартири №3 на вул.Свінціцького 13 в м.Львові, спричинених залиттям квартири №5 цього ж будинку, вартість відновлювального ремонту, який береться судом до уваги при визначенні розміру шкоди завданої позивачу з вини відповідача, вартість відновлювальних робіт по ремонту кв. №3 на вул. Свінціцького, 13 у м. Львові, становить 11882,00 грн., /а.с.8-11/, а тому дана сума має бути стягнута з відповідача на користь позивача, як матеріальна шкода завдана майну останнього. Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновок судової будівельно-технічної експертизи № 249 від 30.11.2012 року суд до уваги не приймає оскільки він є неконкретним, побудований на припущеннях, а тому викликає сумнів у його обєктивності. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн., то суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною першою ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.3 ст.23ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Частиною четвертою цієї ж статті моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно абз.2 ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, виходячи із вимог розумності і справедливості, зважаючи на обставини залиття, враховуючи характер та глибину фізичних, душевних, психічних страждань внаслідок спричиненого залиття, приймаючи до уваги наведені позивачем обставини та те, що позивачем не подано переконливих доказів на їх повне підтвердження, суд приходить до переконання, що позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення -3000,00 грн.. Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.79 ЦПК України (в редакції від 20.10.2011 року) до витрат повязаних із розглядом судової справи, належать витрати на інформаційно-технічне забезпечення. Згідно п.4 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат повязаних із розглядом судової справи, належать витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вищевикладеного, зважаючи на вимоги ч.1 ст.60 ЦПК України, суд приходить до переконання, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 800,00 грн. вартості проведення будівельно-технічного дослідження, не підлягає до задоволення, оскільки судом у процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів на підтвердження вказаної позовної вимоги. Зважаючи на все вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Позовна вимога щодо стягнення з відповідача судових витрат підлягає до задоволення відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково. Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Outcome: partial