Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на земельну частку (пай), що знаходиться у колективній власності КСП Нове життя с. Галаганівка Семенівського району Чернігівської області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, [PERSON], яка померла 16 лютого 1999 року. Звершувшись до Семенівської районної державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті матері та при ознайомленні з правовстановлювальними документами на майно, яке позивач бажає переоформити, нотаріус повідомила йому, що на право на земельну частку (пай), розміром 4,47 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю), що перебуває у колективній власності КСП Нове життя села Галаганівка Семенівського району Чернігівської області, що належало померлій, [PERSON], на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 061003, видати свідоцтво про право на спадщину не вбачається можливим, оскільки сертифікат було втрачено, і в даному випадку оформлення спадкових прав можливо вирішити тільки в судовому порядку. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай), або даний сертифікат було втрачено, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно абзацу 2 п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Згідно законодавства спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності передбачене ст. 392 Цивільного кодексу України. Він не має іншої можливості, ніж через суд, визнати право на земельну частку (пай), внаслідок чого і звертається з цією позовною заявою. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, надав до суду письмову заяву, згідно даних якої просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити у повному обсязі. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, надав до суду письмову заяву, згідно даних якої просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити у повному обсязі з підстав наведених у позові. Представник відповідача, Галаганівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області, [PERSON], у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, надав до суду письмову заяву, згідно даних якої, просить розглянути справу без участі представника Галаганівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області, позовні вимоги визнає повністю, наслідки визнання позову йому розяснені та зрозумілі. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача відділу Держкомзему у Семенівському районі Чернігівської області головний спеціаліст юрисконсульт відділу [PERSON] не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника відділу Держкомзему у Семенівському районі Чернігівської області. Не заперечує проти задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних обставин. У справі встановлено, що [PERSON], є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, [PERSON], яка померла 16 лютого 1999 року. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай), або даний сертифікат було втрачено, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно абзацу 2 п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Згідно законодавства спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності передбачене ст. 392 Цивільного кодексу України. Викладені позовні вимоги є повністю обґрунтовані та доведені доказами по справі на підставі закону. Таким чином позов слід задовольнити на підставі вимог ст. ст. 328, 331 Цивільного кодексу України.

Outcome: approved