overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-24 00:00:00

[PERSON], звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яку мотивує тим, що він [PERSON], народився 20 січня 1962 року що стверджується паспортом громадянина України серії ВО № 175347. Однак при здачі документів на отримання пенсії він отримав відмову від управління ПФУ в Рахівському районі, в зв'язку з тим, що в посвідченні №040446 та в архівній довідці №2600 в графі "прізвище" вказано "Локатиш", а в паспорті серії ВО № 175347 його прізвище зазначено, як "Лакатиш". Враховуючи те, що вказані розбіжності перешкоджають йому в праві на отримання пенсії та те, що вирішення даного питання іншим правовим шляхом не являється можливим із-за відсутності правового механізму досудового врегулювання спору, змушений звернутися в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Тому на підставі вище наведеного просить встановити юридичний факт, за яким визнати, що громадянин [PERSON] та [PERSON] являються однією і тією ж особою - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні заявник [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в заяві, на задоволенні заяви наполягає. Представник управління Пенсійного фонду України в Рахівському районі, [PERSON] заявлені вимоги визнає, не заперечує проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. У відповідності до ст.234 ЦПК України суд розглядає, в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що в посвідченні учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії А №040446 та в архівній довідці №2600 в графі "прізвище" заявника вказано, як "Локатиш". Однак такий факт спростовується паспортом громадянина України серії ВО № 175347 виданого Рахівським РВ УМВС України в Закарпатській області 04.04.1997 року де заявник вірно записаний, як [PERSON], [INFO]. Таким чином, суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити та встановити юридичний факт, за яким визнати, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], являються однією і тією ж особою [PERSON], [INFO]. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-24 00:00:00

Позивач в позовній заяві до суду просить розірвати з відповідачкою шлюб. Свої вимоги обґрунтовує слідуючим : з 11 серпня 1988 року він перебуває в шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Сираївською сільською радою Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 4. Від спільного життя мають дітей, які вже повнолітні. Шлюбні відносини між ними припинено, відповідачка не бажає проживати разом з позивачем та вести спільно господарство, тому позивач вважає таке його життя нестерпним, на примирення не погоджується, тому вирішив звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. Сторони в судове засідання не зявилися. В заявах до суду, кожний окремо, просять справу розглянути за їх відсутності, позивач просить позов задовольнити, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. Враховуючи заяви сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог СТ.197 Ч.2 ЦГЖ України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав: судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11.08.1988 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження II- ЕЛ № 279435 ( а.с.З ); Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а також ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Враховуючи, те що сторони не мають бажання спільно проживати та продовжувати сімейні відносини про, що зазначив позивач в позовній заяві, а відповідачка погоджується з його вимогами, суд знаходить поважними причинами розірвання шлюбу, і вважає подальше спільне життя подружжя буде суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-24 00:00:00

Представник ПАТ КБ Приватбанкзвернувся з позовом до [PERSON] . про стягнення основного боргу за кредитним договором, заборгованості за процентами, штрафу за користування кредитом у сумі 12517,26 грн. [PERSON] в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що між ПАТ КБ Приватбанк та відповідачем [PERSON] 28.08.2007 року було укладено договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач свої зобовязання перед банком належним чином не виконує, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі та пояснив, що згідно умов укладеного кредитного договору від 28.08.2007 року банком було надано відповідачу кредит у розмірі 10\~000 грн. зі сплатою процентів.У звязку з недотриманням відповідачем зобовязань по кредитному договору виникла заборгованість 12\~517 грн.26 коп., що складається із 9906, 60 грн заборгованості за кредитом, 1538,41 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина) 572, 25 грн штраф (процентна складова). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково, вказав, що відповідач не порушує умови договору, здійснює платежі. Підтвердив наявність заборгованосі по кредитному договору проте, не в такій сумі про стягнення якої просить представник позивача. Будь-яких доказів того, що заборгованість по кредитному договору є меншою представником відповідача не подано. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими сторони обгрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають до задоволення. 28.08.2007 року між ПАТ КБ Приватбанкта [PERSON] був укладений договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач [PERSON] заборгував ПАТ КБ Приватбанк12517 грн.26 коп., що стверджується розрахунком заборгованості. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що [PERSON] порушив зобовязання перед банком, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь банку кредитну заборгованість.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-24 00:00:00

зважаючи на складність у викладанні повного рішення, пов'язаного з потребою у його обґрунтуванні, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, складання повного рішення відкласти до 26.04.2012 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-24 00:00:00

29.03.2012 року позив ач звернувся з названим позовом до відповідача, зазначаючи що знаходиться з ним в шлюбі з 07 вересня 2003 року зареєстрований у виконавчому комітеті Павлівської сільської ради Погребишенського району Вінницької області, актовий запис №5, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії І-АМ №097990 від 07.09.2003 року. Від спільного шлюбу мають дитину - Максима. 2004 року. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь, не ведуть спільне господарство. Примирення не можливе. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, тому суд, ухвалив про заочне слухання справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів у порядку ст. 169 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить ю висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони по справі 07 вересня 2003 року зареєстрували шлюбу виконавчому комітеті Павлівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, актовий запис №5, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії І-АМ №097990 від 07.09.2003 року. Від спільного шлюбу мають дитину - Максима, 2004 року. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь, не ведуть спільне господарство. Примирення не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-24 00:00:00

У січні 2012 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивачка вказує на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS], в якій зареєстровані вона та відповідач її син, проте з 2002 року відповідач у зазначеній квартирі не проживає, оскільки має сімю та мешкає у м. Ялта, оплату за квартиру та комунальні послуги відповідач не здійснює, його майна в квартирі немає. Посилаючись на викладене, позивачка просила визнати відповідача на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги уточнила, посилаючись на положення ст.. 405 ЦК України, просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Від відповідача до суду надійшла телеграма із заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Правовідносини з приводу користування приватними жилими приміщеннями регулюються главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України. Відповідно до ст.. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. У разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом. З матеріалів справи вбачається, що в квартирі [ADDRESS], яка на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26 січня 2011 року належить [PERSON], зареєстровані з 28 серпня 1984 року [PERSON] та її син [PERSON] з 24 жовтня 1997 року. Як свідчать матеріали справи, та не заперечує сам відповідач, він фактично не проживає у вказаній квартирі з 1 листопада 2002 року. Ніяких заходів по збереженню житла за собою відповідач не вживає, комунальні платежі та квартирну плату не сплачує, заходів по вселенню в квартиру не приймає. Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач не проживає в [INFO] понад один рік без поважних причин, а тому приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третьої особи - Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Прокурор у суді позов підтримав та попросив винести рішення про позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки не виконує батьківських обовязків щодо виховання дитини. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та посилаючись на мотиви, викладені в заяві попросила його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд, на підставі ст.224 ЦПК України, розглядає справу у його відсутності на підставі наявних в ній доказів. Представник третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради у судовому засіданні підтримала висновок про позбавлення батьківських прав відповідача, вказавши, що він не бере участі у вихованні дитини, син позбавлений догляду, матеріальної допомоги і будь-якого піклування з боку батька. Тому, служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти: У [PERSON] та [PERSON] 23.05.2007 року народився син [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 050119 від 15.06.2007 року, видане відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис 1250. Як підтверджується зібраними в ході судового слідства доказами, з дня народження сина відповідач не бере участі у його вихованні та не надає матеріальної допомоги на його утримання, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу . Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №423 від 21.02.2012 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON], [INFO], у звязку з тим, що він не він не виконує батьківських обовязків щодо виховання та утримання сина, не створює умов для фізичного, духовного, морального розвитку. Відповідно до ч.1 п.2 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обовязків по вихованню дитини. Суд беручи до уваги думку позивачки, органу опіки та піклування Тернопільської міської ради, прокурора, захищаючи інтереси дитини вражає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, а саме слід позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO] як такого, що ухиляється від своїх обовязків по вихованню дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 лютого 2009 року він уклав із [PERSON] договір купівлі-продажу, за яким продав [PERSON] товар - телевізор, а останній зобов'язаний був до 18 квітня 2009 року повністю розрахуватися за цей товар. У випадку несвоєчасної сплати боргу покупець зобов"язаний сплатити 200% річних від простроченої суми боргу. Просить стягнути із відповідача на його користь 1012,90 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання позивач [PERSON]І не з"явився. Надав суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась. Надала суду заяву в якій просить справу розглянути в її відсутності. Позовні вимоги визнала частково, вказавши, що несплачена сума боргу залишилась 200 грн. В задоволенні решти позовних вимог просить відмовити. Ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із таких підстав. За договором купівлі-продажу від 18 лютого 2009 року [PERSON] передав [PERSON] телевізор вартістю 739 грн. Зазначені також послуги по відстрочці платежу - 73 грн. 90 коп., загальна сума боргу склала 812 грн. 90 коп., цю суму [PERSON] зобов'язалася сплатити до 18 квітня 2009 року. Ст. 526 ЦК України вказує, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших умов, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Як встановлено з матеріалів справи, сторони уклали між собою договір купівлі продажу телевізора, що регулюється положеннями гл. 54 ЦК України. Зокрема, за визначенням ст.655 ЦК України купівлею-продажем є передача або зобов'язання передати майно однією стороною у власність другій стороні, яка приймає або забов"язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно до положень ч. ч. 1,2 ст. 692 ЦК України покупець забовязаний оплатити продавцеві повну ціну переданого товару, в тому числі з розстроченням платежу. Оскільки зі змісту договору встановлено, що товар було передано продавцем та прийнято покупцем до підписання договору, суд вважає за необхідне стягнути на користь відповідача борг за проданий телевізор в сумі 812 грн. 90 коп., що повністю відповідає доказам у справі та вимогам ст. ст. 610, ч. 1 ст. 692 ЦК України. Стягнення на користь позивача 200 % річних не ґрунтується на нормах цивільного права. Також із [PERSON] підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-24 00:00:00

\~ 24 квітня 2012 року головний лікар Вінницької обласної психіатричної лікарні № 2 [PERSON] звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з заявою в якій вказує, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] в примусовому порядку 23.04.2012 року був госпіталізований у Вінницьку обласну психіатричну лікарню № 2 у відділення № 5 із звичайним режимом нагляду з приводу психічного захворювання. Згідно акту № 32 від 23.04.2012 року [PERSON] був оглянутий комісією ЛКК ВОПЛ № 2, яка дійшла висновку, що хворий вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, тому, на підставі ст. 14, ст. 16 Закону України Про психіатричну допомогупотребує застосування госпіталізації в примусовому порядку. В судовому засіданні представник Вінницької обласної психіатричної лікарні № 2 [PERSON] підтримала заявлені вимоги в межах заявленої заяви. Прокурор Гантімурова Н. В. в судовому засіданні висловила думку щодо необхідності госпітадізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку без його згоди. Законний представник [PERSON], [PERSON], який є його батьком, в судове засідання не зявився, попередньо надав на імя головного лікаря заяву з проханням госпіталізувати його сина до психіатричного закладу. Вислухавши пояснення представника ВОПЛ № 2, прокурора, врахувавши думку законного представника особи, щодо якої вирішується питання про примусову госпіталізацію та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: З акту № 32 лікарів психіатрів Вінницької обласної психіатричної лікарні № 2, від 23.04.2012 року вбачається, що [PERSON] потребує застосування госпіталізації в примусовому порядку без його згоди. Відповідно до ч.2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Хворий [PERSON] в судове засідання не зявився, оскільки є соціально небезпечним та знаходиться в гострому прихотичному стані, тому перебувати в залі судового засідання не може, що підтверджується довідкою ВОПЛ №2 Таким чином, в судовому засіданні із пояснень лікаря психіатра, наданих суду письмових доказів, встановлено, що [PERSON] потребує госпітадізації в психіатричному закладі у примусовому порядку без його згоди. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-24 00:00:00

29.03.2012 року позивач звернувся з названим позовом до відповідача, зазначаючи що знаходиться з ним в шлюбі з 13 листопада 1999 року зареєстрований у Боярському міськвиконкомі Києво-Святошинського району, актовий запис №246. що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії 1-БК №045861 від 13.11.1999 року. Від спільного шлюбу мають дитину - Катерину, 09 квітня 2000 року. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь, не ведуть спільне господарство. Примирення не можливе. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, тому суд, ухвалив про заочне слухання справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів у порядку ст. 169 ЦІ ІК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони по справі 13 листопада 1999 року зареєстрували шлюб у Боярському міськвиконкомі Києво-Святої мінського району, актовий запис №246, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії 1-БК №045861 від 13.11.1999 року. Від спільного шлюбу мають дитину - Катерину, 09 квітня 2000 року. Спільне житгя між [PERSON] та [PERSON] не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь, не ведуть спільне господарство. Примирення не можливе.

Outcome: approved