Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], сектора у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Броварського міського відділу з обслуговування міста Бровари та Броварського району ГУ МВС України в Київській області та комунального підприємства Служба замовника, третя особа [PERSON] про зобовязання вчинити певні дії. Позивачка зазначала, що рішенням виконкому Броварської міської ради від 16 червня 1992 року за № 134 [PERSON] на сімю в складі 3-х чоловік була виділена однокімнатна квартира [ADDRESS], житловою площею 14,0 кв.м., а 16 липня 1992 року виданий ордер № 850 на кватиру, в якому зазначені чоловік позивачки [PERSON] та донька [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 61 ЖК Української РСР між позивачкою [PERSON] та житлово-експлуатаційною організацією повинний був бути укладений письмовий договір найму на вищезазначене жиле приміщення, проте даний договір був укладений лише в усній формі. В 1996 році її чоловік [PERSON] підробив документи та оформив приватизацію на квартиру на свою бабусю [PERSON], а потім отримав у власність за договором дарування. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2010 року, рішення відділу громадянства паспортної та міграційної служб Броварського ГУ МВС України в Київській області про взяття на реєстраційний облік [PERSON] в № 91 в житловому будинку № 54 по вул.. Короленка в м. Бровари визнано незаконним та скасовано. Розпорядження органу приватизації Броварської міської ради Київської області від 04 червня 1996 року за № 446 про посвідчення належності кватири № 91 у житловому будинку № 54 по вул. Короленка в місті Бровари Київської області [PERSON] визнано незаконним та скасовано. Свідоцтво про право власності на квартиру № 91 у житловому будинку № 54 по вул. Короленка в місті Бровари Київської області, виданого на імя [PERSON] визнано недійсним. Договір дарування квартири № 91 у житловому будинку № 54 по вул. Короленка в місті Бровари Київської області, укладений 14 червня 1996 року між [PERSON] та її онуком [PERSON] визнано недійсним. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2010 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області залишено без змін. На протязі року позивачка неодноразово зверталась до ЖЕК № 3 КП Служба замовника, СГІРФО Броварського МВ по обслуговуванню м. Бровари та Броварського ГУ МВС України в Київській області з проханням зареєструвати її за адресою: [ADDRESS] та укласти договір найму, проте, отримала відмову. Згідно інформації КП Служба замовника ЖЕК № 3, на даний час особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON] згідно договору дарування від 14.06.1996 року. Також, [PERSON] перешкоджає її проживанню в [INFO], так як протягом останніх двох років здає в під найм спірну кватиру, створюючи позивачці та їх спільній доньці [PERSON], яка зареєстрована за даною адресою, перешкоди для проживання в даній квартирі. Посилаючись на викладене позивачка просила зобовязати комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області Служба замовника укласти з [PERSON] письмовий договір найму житлового приміщення на квартиру [ADDRESS] та зобовязати СГІРФО Броварського МВ по обслуговуванню м. Бровари та Броварського району ГУ МВС України в Київській області зареєструвати [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві та просили суд про задоволення позову. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, пояснили, що згідно ордера № 850 виданого на підставі рішення виконкому Броварської міської ради № 134 від 16 червня 1992 р., його колишній дружині - [PERSON] на сімю в складі з 3-х осіб, була надана квартира [ADDRESS]. З 1992 року по 27.11.1998 рік, договір найму на вказану квартиру був укладений з [PERSON] Договір найму на вищевказану квартиру з 27.11.1998 року по теперішній час укладений між КП Служба замовника та [PERSON] Фактично в квартирі крім [PERSON] зареєстрована третя особа по справі - [PERSON] 30 квітня 2008 року, згідно договору купівлі продажу квартири посвідченого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори [PERSON], позивачка купила 2-х кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] по 1/3 кожному [PERSON], [PERSON] (дочці) та [PERSON] (сину). В звязку з набуттям у власність 1/3 частки квартири по вул. Черняховського, 23-б, позивачка [PERSON] добровільно подала заяву про зняття з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS], та за її заявою була зареєстрована СГІРФО 27 листопада 1998 р., за адресою [ADDRESS]. Після її реєстрації в квартирі КП Служба замовника на імя [PERSON] відкриті особові рахунки. 26 червня 2011 року, позивачка [PERSON] умисно самостійно погіршила свої житлові умови проживання у власній квартирі [ADDRESS], та подала заяву до СГІРФО Броварського МВ про зняття її з реєстраційного обліку з метою зареєструватися в однокімнатній квартирі готельного типу [ADDRESS]. З часу виписки а саме з 27.11.1998 року по даний час позивачка житловим приміщенням, а саме квартирою № 91 по вул. Короленка, 54 в м. Бровари не цікавилася, в ньому не проживала, не мала бажання вселятися, чи реєструватися, комунальних послуг не сплачувала. Позивачем не надано доказів про те, що їй чинилися перешкоди у користуванні та проживанні квартирою. З 1998 року по даний час всі права наймача за договором найму по квартирі [ADDRESS] виконує [PERSON]. Фактично з 1998 року позивачка [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням, оскільки вибула на інше місце проживання у власну квартиру [ADDRESS]. Посилаючись на викладене просили відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти їх задоволення. В судовому засіданні представник третьої особи КП Служба замовника [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, пояснив, що відповідно до вимог ст.58 ЖК Української РСР ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Позивачка скористалася своїм правом, після отримання ордера в 1992 р., вселилася в квартиру де прожила до 27.11.1998 р., після чого добровільно виписалася та вибула на проживання у інше житлове приміщення. В судове засідання представник третьої особи сектора у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Броварського міського відділу з обслуговування міста Бровари та Броварського району ГУ МВС України в Київській області не зявився, надали суд заяву, про слухання справи за їх відсутності. Судом встановлено, що згідно ордера № 850 виданого на підставі рішення виконкому Броварської міської ради № 134 від 16 червня 1992 р., [PERSON] на сімю в складі з 3-х осіб, була надана квартира [ADDRESS]. (а.с.6). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2010 року, рішення відділу громадянства паспортної та міграційної служб Броварського ГУ МВС України в Київській області про взяття на реєстраційний облік [PERSON] в № 91 в житловому будинку № 54 по вул.. Короленка в м. Бровари визнано незаконним та скасовано. Розпорядження органу приватизації Броварської міської ради Київської області від 04 червня 1996 року за № 446 про посвідчення належності кватири № 91 у житловому будинку № 54 по вул. Короленка в місті Бровари Київської області [PERSON] визнано незаконним та скасовано. Свідоцтво про право власності на квартиру № 91 у житловому будинку № 54 по вул. Короленка в місті Бровари Київської області, виданого на імя [PERSON] визнано недійсним.Договір дарування квартири № 91 у житловому будинку № 54 по вул. Короленка в місті Бровари Київської області, укладений 14 червня 1996 року між [PERSON] та її онуком [PERSON] визнано недійсним. (а.с.7-9). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2010 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2010 року залишено без змін. (а.с.10). Згідно листа виконавчого комітету Броварської міської ради від 16.09.2011 року за № 2-21/2846, особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON]. (а.с.25). Згідно договору купівлі продажу квартири 30 квітня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] купила 2-х кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. (а.с.40). В звязку з набуттям у власність 1/3 частки квартири по вул. Черняховського, 23-б, позивачка [PERSON] добровільно подала заяву про зняття з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS], та за її заявою була зареєстрована СГІРФО 27 листопада 1998 р., за адресою [ADDRESS]. Після її реєстрації в квартирі КП Служба замовника на імя [PERSON] відкриті особові рахунки. Позивачка [PERSON] з 27.11.1998 року не проживає та не зареєстрована у спірній квартирі. Вона особисто в 1998 року після вибуття на інше постійне місце проживання в квартиру на [INFO] надала житлово експлуатаційній організації згоду на оформлення договору найму на [ADDRESS] на імя [PERSON] Відповідно до вимог ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного житлового фонду укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово- експлуатаційною організацією і наймачем - особою, яка постійно проживає та зареєстрована в житловому приміщенні на імя якої виданий ордер. Відповідно ст.. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Згідно ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Відповідно до ст. 64 ЖК України, Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Оскільки на даний час відсутній ордер про надання [PERSON] житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS], а також враховуючи той факт, що дане житлове приміщення уже займають інші наймачі, немає законних підтсав для укладення договору найму з [PERSON] Фактично з 1998 року позивачка [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням, оскільки вибула на інше місце проживання у власну квартиру [ADDRESS], а отже житлом забезпечена. Враховуючи вищевикладене суд приходить до обґрунтованого висновку, про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed