Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-30 00:00:00

28.03.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про захист честі, гідності та ділової репутації. Позовні вимоги мотивовано тим, що 07.03.2013 року позивач на вимогу керівника ПП «Хазар-2007» проводив спилювання абрикоси біля багатоповерхового будинку №4 по вул. Леніна в с. Велика Круча, Пирятинського району, Полтавської області. В цей час зявився відповідач, який в грубій формі став при колегах ображати його та обзивати нецензурними словами. Позивач зазначає, що образи, які прозвучали на його адресу в присутності працівників ПП «Хазар» та інших жителів села, принижують і ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію, тому позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача завдану вказаними діями моральну шкоду у розмірі 3000 грн., оскільки позивач зазнав душевних страждань та переживань за власну долю у звязку з погрозами фізичної розправи з боку відповідача, що негативним чином відобразилось на його самопочутті. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви, просить її задовольнити та додатково пояснив суду, що від неправомірних дій відповідача позивач зазнав душевних страждань, оскільки йому було дуже неприємно чути образливі та нецензурні слова на свою адресу та не зручно перед колегами, які все це чули. Відповідач в судовому засіданні заперечує проти вимог позивача, просить відмовити у задоволенні позову і пояснив суду, що зранку 07.03.2013 року з вікна своєї квартири він побачив, як позивач разом зі своїми колегами спилював дерево. Такі незаконні, на думку відповідача, дії обурили його, тому він дійсно допустився нецензурних висловлювань, але не конкретно щодо відповідача, а всіх тих осіб, які спилили дерево. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] дали суду аналогічні покази пояснивши, що зранку 07.03.2013 року вони разом з позивачем за дорученням керівника ПП «Хазар-2007» спилювали дерево біля будинку в якому живе відповідач. Коли дерево вже було спиляне відповідач з вікна своєї квартири почав словесно ображати позивача застосовуючи при цьому ненормативну та нецензурну лексику, а потім вибіг з будинку підбіг до спиляного дерева та продовжуючи ображати відповідача палицею розбив бензопилу, якою здійснювалось спилювання. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника позивача, покази свідків, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовна заява не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 28 Конституції України та аналогічних положень у міжнародних актах з прав людини - кожен має право на повагу до його гідності. Стаття 68 Конституції України встановлює обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Нормами ст. 297 ЦК України кожному гарантується право на повагу до його честі й гідності, гідність і честь фізичної особи є недоторканими. У разі порушення права фізичної особи на честь і гідність вона вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації є сукупність наступних обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів Відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Європейської Конвенції «Про захист прав та основних свобод людини». З огляду на те, що висловлювання, які підпадають під категорію «образа», формально не належать до оціночних суджень, при розгляді даної справи суд звертається до практики Європейського суду з прав людини. Так, у п. 72 рішення по справі Фельдек проти Словаччини (Feldek v. Slovakia) від 12 липня 2001 року Європейський суд зазначає: «Відповідно до практики Суду свобода вираження поглядів є однією з основних підвалин демократичного суспільства та однією з головних передумов його прогресу і самореалізації кожної особи. Відповідно до частини 2 статті 10 вона застосовується не тільки до «інформації» або «ідей», що сприймаються прихильно, або вважаються необразливими, чи сприймаються байдуже, а також до таких, що ображають, шокують або хвилюють. Стаття 10 захищає не тільки суть висловлених ідей та інформації, але також і форму, у якій вони передаються. Ця свобода підлягає виключенням, переліченим у частині 2 статті 10, які, однак, повинні чітко тлумачитися». Цей принцип, що випливає з Європейської конвенції та є її тлумаченням, міститься також у п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 08.07.1986 у справі Лінгенс (Lingens) проти Австрії. У рішенні по справі Лінгенса Європейський Суд також зазначив після цитованої вище фрази наступне: «Такими є вимоги плюралізму, толерантності й лібералізму, без яких немає «демократичного суспільства». Тобто, навіть образлива форма висловлювання не перешкоджає віднесенню його до оціночних суджень (в пункті 45 вказаного вище рішення по справі Лінгенса Європейський Суд безпосередньо визнав, що спірні висловлювання є оціночними судженнями заявника). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди України повинні застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду як джерело права. При виникненні колізії між практикою Європейського суду та національним законодавством України повинна застосовуватись практика Суду, оскільки ч. 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року встановлено, що «якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору». Вирішуючи даний спір суд виходить із того, що оціночне судження в образливій формі тільки тоді не тягне за собою негативних наслідків для особи, яка їх висказала, коли таке оціночне судження має під собою підстави і не є надмірним. Така позиція суду відповідає практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, змісту рішення «Обершлік (Oberschlick) проти Австрії» від 01.07.1997 року. Враховуючи, що згідно наявної в матеріалах справи довідки голови Пирятинської районної громадської організації «Відродження» №37 від 01.04.2013 року відповідач є постійним активним захисником навколишнього середовища та членом екологічної Пирятинської районної громадської організації «Відродження», суд приходить до висновку, що побачивши як позивач спилює дерево відповідач підставно обурився та допустився негативних висловів на адресу позивача. При цьому, суд вважає, що за наведених обставин висловлювання відповідача не були надмірними. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed