Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-12 00:00:00

У вересні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку №14 по вул. Чернігівській у с. Калинівці Броварського району Київської області, що належить йому на праві власності. Вимоги обґрунтовував тим, що відповідач є його пасинком та значиться лише зареєстрованим за вказаною адресою проте з весни 2007 року там не проживає, не оплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні будинку. Реєстрація відповідача у вказаному будинку перешкоджає позивачу у реалізації його права власності на своє майно. До початку слухання справи по суті позивач уточнив свої вимоги та просив усунути перешкоди у користування власністю шляхом зняття позивача з реєстрації у його булинку. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав та просив суд про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, про час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку № 13\\20 відокремлених частин будинку по вул..Чернігівській в с. Калинівка, Броварського району, Київської області, що підтверджується витягом (а.с.7 - 8). З довідки Калинівської селищної ради Броварського району Київської області № 915, вбачається, що в селищі Калинівка Броварського району Київської області по Чернігівській, 14 в будинку, який належить остолу [PERSON] на даний час зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с 7). В акті депутатського свідчення від 7 вересня 2012 року відображено факт про те, що відповідач [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає біля 4 5 років (а.с.8). Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За правилами ч. 1 п.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенцїі про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об?єктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім?ї інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме будинком № 14 по вул.. Чернігівській в с.Калинівка, Броварського району, Київської області шляхом зняття з реєстрації відповідача [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved