Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 25.03.2010 р. водій [PERSON] (відповідач), який керував автомобілем [NUMBER], порушив вимоги Правил дорожнього руху, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль [NUMBER]. Данні обставини встановлені та об'єктивно підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.05.2010 року, якою встановлено в діях відповідача склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Як зазначається позивачем при зверненні до суду автомобіль «Хюндай» (р/н [NUMBER]) з вини відповідача зазнав механічних пошкоджень, був застрахований (Поліс добровільного страхування автотранспорту №190-0256396 від 25.05.2009 р.). Згідно умов страхування на підставі заяви страхувальника від 26.03.2010 р., страхового акту №103829 від 29.05.2010 р., експертного висновку вартості відновлювального ремонту від 0402/10/СК від 09.04.2010 р. страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 5 093,61 грн. Про стягнення даної суми з відповідача й заявлено вимогу у позові. Підставу позову становлять приписи ст.ст. 993, 1188 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». У судове засідання позивач не зявився, утім, в особі представника за довіреністю надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, та в якій не заперечував проти заочного розгляду справи та в якій просив суд повністю задовольнити поданий позов. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, належним чином повідомлений, не зявився, причини неявки не повідомив, не надав заяви про розгляд справи у його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши заяву представника позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. 25.03.2010 р. водій [PERSON], керуючи автомобілем «Шевроле» (р/н [NUMBER]), порушив вимоги Правил дорожнього руху, зокрема, при виїзді з другорядної дороги на надав переваги у русі автомобілю [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Зазначені обставини встановлені у справі про адміністративне правопорушення (постанова Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.05.2010 р.). Автомобіль «Хюндай», р/н [NUMBER] був застрахований у ВАТ «Українська стразова компанія «Дженерали Гарант», та страховиком було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5 093,61 грн. За ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування»до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Виконуючи даний обовязок доказування, з боку позивача було доведено здійснення підстав та факту самої виплати страхового відшкодування, утім, відповідач не скористався правом надання заперечень проти позову, не зявився до суду тощо, та, як було встановлено судом, страховиком було виплачено страхове відшкодування на користь страхувальника, що підтверджується матеріалами цивільної справи, через що, на переконання суду, доводи позивача щодо наявності в нього права (на виконання ст. 27 Закону України «Про страхування»та ст. 993 ЦК України, відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки) зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування є слушними, та через що для суду вбачаються підстави для ухвалення рішення про присудження зазначеної вище суми виплаченого страхового відшкодування з відповідача на користь позивача. Таким чином, оскільки з боку позивача було доведено здійснення підстав та факту самої виплати страхового відшкодування, утім, відповідач у судове засідання не зявився, не скористався правом надання заперечень проти позову, з його боку не було надано жодних доказів та не було заявлено клопотань про їх витребування у випадку складнощів в їх отриманні, адже на виконання ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, та через що суд вирішував справу на підставі наявних у справі доказів. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст. 88 та ст. 215 ЦПК України.

Outcome: approved