Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-15 00:00:00

Прокурор Заставнівського району Чернівецької облатсі звернувся до суду із позовом в інтересах [PERSON] управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації до [PERSON] про повернення автомобіля. Свої вимоги мотивує тим, що 16 червня 2006 року [PERSON], інвалід 2 групи Великої Вітчизняної Війни звернувся із заявою до позивача про безкоштовне забезпечення автомобілем. У відповідності до наказу позивача №151 від 09 листопада 2006 року [PERSON] передано безкоштовно, як гуманітарна допомога, автомобіль марки Ауді А6з правом передачі керування онуку [PERSON] Наступного дня [PERSON] отримав вказаний автомобіль. Однак, 21 січня 2007 року [PERSON] помер та відповідач [PERSON] відмовився повернути автомобіль. Саме тому, прокурор просить в примусовому порядку повернути автомобіль. Прокурор в судовому засіданні просив позов задовольнити та зобовязати [PERSON] повернути автомобіль марки Ауді А6, 1998 року випуску Головному управлінню праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали, однак просили відмовити в його задоволенні у звязку з перебігом строку позовної давності для звернення з вказаною вимогою. Вислухавши пояснення прокурора, відповідача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, однак задоволенню не підлягає у звязку з пропущенням строку позовної давності для звернення до суду із вказаною вимогою. Судом встановлено, що відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою КМУкраїни №999 від 19.07.2006 року, забезпечення автомобілями інвалідів за місцем проживання і реєстрації здійснюється, в тому числі, [PERSON] управліннями праці та соціального захисту населення обласних адміністрацій. Пунктом 41 вказаного Порядку встановлено, що за бажанням інвалідів [PERSON] управління соціального захисту можуть забезпечувати їх автомобілями, ввезеними в Україну і визнаними в установленому порядку гуманітарною допомогою, без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Згідно з ч.ч. 7, 10, 11 п.41 зазначеного Порядку після смерті інваліда, дитини - інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сімї інваліда за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при КМУ за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. У разі несплати членом сімї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обовязкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту. 13.06.2006 року [PERSON], житель [INFO], інвалід II групи Великої Вітчизняної Війни звернувся з заявою до [PERSON] управління праці та соціального захисту населення Чернівецької ОДА про забезпечення його безкоштовно автомобілем (а.с. 15). У відповідності до наказу [PERSON] управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації № 151 від 09.11.2006 року інваліду II групи Великої Вітчизняної Війни, мешканцю смт. Кострижівка, Заставнівського району, [PERSON] передано безкоштовно, як гуманітарна допомога, автомобіль марки "Ауді А6" кузов № [NUMBER], з правом передачі керування внуку, [PERSON] (а.с. 12-11). Відповідно до акту від 10.11.2006 року, [PERSON] отримав вищевказаний автомобіль (а.с. 7). Згідно зобовязання від 10.11.2006 року, [PERSON] ознайомлений з Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №999 від 19.07.2006 року (а.с. 7 зворот). Згідно висновку експертного дослідження від 28.08.2006 року, ринкова вартість вказаного автомобіля склала 97886,98 грн. (а.с. 6). 21.01.2007 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-МИ № 027401 від 29.01.2007 року (а.с. 10). Відповідач [PERSON] відмовився повернути Головному управлінню соціального захисту автомобіль марки "Ауді А6", 1998 року випуску, д.н. [NUMBER], про що написав відповідну заяву (а.с. 4). 29.10.2007 року комісією складено акт №2 про відмову у поверненні автомобіля, згідно якого [PERSON] автомобіль повертати відмовився (а.с. 4 зворот). [PERSON] 29.10.2007 року звернувся з заявою до [PERSON] управління праці та соціального захисту населення Чернівецької ОДА про дозвіл на перереєстрацію даного автомобіля (а.с. 5). Позивачем [PERSON] управліннм праці та соціального захисту населення Чернівецької ОДА [PERSON] надана відповідь на вказану заяву, якою запропоновано повернути автомобіль в добровільному порядку. Згідно ст.257, ч.1 ст.261 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно ст.254 ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Таким чином, перебіг позовної давності по факту неповернення автомобіля Ауді А6управлінню праці та соціального захисту населення почався 30.10.2007 року, коли позивач довідався про порушення свого права, оскільки відповідач добровільно відмовився повернути спірний автомобіль, а закінчився 30.10.2010 року, по спливу трирічного строку. До вказаних правовідносин не застосовується спеціальна позовна давність передбачена вимогами ст.258 ЦК України. Згідно ч.3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, врахувавши заяву віповідача та його представника про застосування до даного спору строку позовної давності, судд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed