Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-26 00:00:00

В суд звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності за законом на земельну ділянку площею 1,64 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Кідрівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що [INFO] померла мама позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 1,64 га для ведення особистого селянського господарства на території Кідрівської сільської ради. Зазначену земельну ділянку мати позивача отримала у спадок від своєї матері [PERSON], що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.05.2005 року, яке видане Володимирецькою районною державною нотаріальною конторою. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] перевиготовила державний акт на успадковану земельну ділянку, однак з незрозумілих причин право власності на земельну ділянку не було зареєстровано. У зв'язку з цим позивач на сьогоднішній день не може оформити свої спадкові права та звернувся до суду з даним позовом Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,64 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Кідрівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області. Позивач [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що з 1994 року та на момент смерті спадкодавці [PERSON], він проживав окремо з сім'єю у власному будинку. Просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,64 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Кідрівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області. Відповідачі [PERSON], [PERSON], у судове засідання не з'явилися, надіслали суду заяви в яких просили розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги визнають. Згідно чч.1-3 ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, приходить до висновків, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть останньої, серія [NUMBER], яке видане Кідрівською сільською радою Володимирецького району Рівненської області, 19.01.2010 року. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] який виданий Володимирецькою РДА, померлій [PERSON], вбачається, що остання не оформила право власності на земельну ділянку площею 1,64 га, яка розташована на території Кідрівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області. Із відповіді управління Держземагенства у Володимирецькому районі Рівненської області на адвокатський запит вбачається, що [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.05.2005 року №533 є спадкоємцем майна, державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який належав померлій [PERSON] Станом на 29.12.2012 року державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] не переоформлено. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON], який доданий до запиту в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та права постійного користування землею, договорів оренди землі не зареєстровані, тому право власності земельні ділянки (земельні частки (паї)) у громадянки [PERSON] (спадкоємиці гр. [PERSON]) не виникло. Зі змісту ст. 125 ЗК України вбачається, що право власності на земельну ділянку виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Ч. 1 ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1 ст. 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Згідно з ч. 9 ст. 79-1 Земельного Кодексу України земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Відповідно до ч. 10 ст. 79-1 Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Зі змісту ч. 1 ст. 1270 ЦК України вбачається, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 ст. 1272 ЦК України вбачається, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача не ґрунтуються на Законі, а тому є безпідставними і не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed