Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-08 00:00:00

17.04.2012 року позивач ПАТ «Універсал Банк»звернувся до суду з позовом до відповідача та просив звернути стягнення на предмет іпотеки –квартиру №330, що має три кімнати, загальною площею 79,30 кв.м., житловою площею 46,60 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кадетський Гай, 3 та належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом КМНО 18.12.2006 року за реєстровим №5696 та зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 09.01.2007 року за №44240 шляхом визнання за ПАТ «Універсал Банк»права власності на вказане нерухоме майно за ціною 934000,00 грн., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №012-2902/840-0605 від 30.11.2007 року та кредитним договором №012-2902/840-0606 від 30.11.2007 року. Зняти з реєстраційного обліку та виселити усіх осіб, які на момент виконання рішення суду проживатимуть та/або зареєстровані за адресою: [INFO] Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.11.2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк»та [PERSON] було укладено кредитний договір №012-2902/840-0605 та кредитний договір №012-2902/840-0606. Відповідно до умов кредитного договору №012-2902/840-0605 від 30.11.2007 року банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 37640 доларів США 00 центів строком до 11.10.2037 року зі сплатою 12,45% річних. Відповідно до умов кредитного договору №012-2902/840-0606 від 30.11.2007 року банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 120000 доларів США 00 центів строком до 10.11.2027 року зі сплатою 13,45% річних. 10.04.2009 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк»та [PERSON] було укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору №012-2902/840-0605 від 30.11.2007 року та додаткову угоду б/н до кредитного договору №012-2902/840-0606 від 30.11.2007 року. 21.04.2009 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк»та [PERSON] було укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору №012-2902/840-0605 від 30.11.2007 року та додаткову угоду б/н до кредитного договору №012-2902/840-0606 від 30.11.2007 року. Зазначив, що ПАТ «Універсал Банк»виконав свої зобов’язання у повному обсязі здійснивши видачу кредитних коштів. В свою чергу, відповідач не виконує взяті на себе зобов’язання визначені кредитними договорами №012-2902/840-0605 та №012-2902/840-0606 від 30.11.2007 року. Внаслідок порушення відповідачем умов кредитних договорів утворилась заборгованість, яка станом на 17.11.2011 року за кредитним договором №012-2902/840-0605 від 30.11.2007 року становить 44953 доларів США 54 цента, що згідно офіційного курсу НБУ становить 358886,58 грн. та за кредитним договором №012-2902/840-0606 від 30.11.2007 року в сумі 142612 доларів США 06 центів, що згідно офіційного курсу НБУ становить 1138543,38 грн. 30.11.2007 року для забезпечення виконання зобов’язань відповідача за кредитними договорами №012-2902/840-0605 від 30.11.2007 року та №012-2902/840-0606 від 30.11.2007 року, між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку банку нерухоме майно - квартиру №330, що має три кімнати, загальною площею 79,30 кв.м., житловою площею 46,60 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кадетський Гай, 3 та належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом КМНО 18.12.2006 року за реєстровим №5696 та зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 09.01.2007 року за №44240. Відповідно до п. 4 вказаного договору іпотеки, звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у випадках та на підставах, передбачених законодавством України –у разі порушення основного зобов’язання. У зв’язку з тим, що відповідач порушила умови кредитних договорів №012-2902/840-0605 та №012-2902/840-0606 від 30.11.2007 року, просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що сума заборгованості є значно завищеною банком. Зазначив, що в провадженні Оболонського районного суду м. Києва слухається справа за позовом [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк»про визнання кредитного договору недійсним, проте на даний час рішення в ній ще не ухвалене. На підставі вищевикладеного просив у задоволенні позову відмовити. Третя особа ВГІРФО Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву в якій просила справу розглядати без участі її представника та при ухвалені рішення покладалась на розсуд суду. Третя особа КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна»в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Вислухавши думку представника позивача, представника відповідача, врахувавши заяву ВГІРФО Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов’язання. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов’язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов’язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов’язків ВАТ «Універсал Банк». 30.11.2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк»та відповідачем [PERSON] були укладені кредитні договори №012-2902/840-0605 та №012-2902/840-0606. Відповідно до умов кредитного договору №012-2902/840-0605 від 30.11.2007 року ПАТ [PERSON]»надав відповідачу кредит в сумі 37640 доларів США 00 центів строком до 11.10.2037 року зі сплатою 12,45% річних. Відповідно до умов кредитного договору №012-2902/840-0606 від 30.11.2007 року ПАТ «Універсал Банк»надав відповідачу кредит в сумі 120000 доларів США 00 центів строком до 10.11.2027 року зі сплатою 13,45% річних. 10.04.2009 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк»та [PERSON] було укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору №012-2902/840-0605 від 30.11.2007 року та додаткову угоду б/н до кредитного договору №012-2902/840-0606 від 30.11.2007 року. 21.04.2009 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк»та [PERSON] було укладено додаткову угоду б/н до кредитного договору №012-2902/840-0605 від 30.11.2007 року та додаткову угоду б/н до кредитного договору №012-2902/840-0606 від 30.11.2007 року. З метою забезпечення виконання зобов’язань за вищевказаними кредитними договорами, 30.11.2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк»та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку банку нерухоме майно - квартиру №330, що має три жилі кімнати, загальною площею 79,30 кв.м., житловою площею 46,60 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кадетський Гай, 3 та належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом КМНО 18.12.2006 року за реєстровим №5696 та зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 09.01.2007 року за №44240. Встановлено, що позивач ПАТ «Універсал Банк»виконав свої зобов’язання за кредитними договорами №012-2902/840-0605 та №012-2902/840-0606 від 30.11.2007 року, здійснивши видачу [PERSON] кредитних коштів. В свою чергу, [PERSON] зобов'язалась своєчасно сплачувати проценти за користування кредитами, повернути кредити у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов’язання згідно кредитних договорів. Однак, в порушення умов кредитних договорів позичальник належним чином не виконує взяті на себе зобов’язання, зокрема, погашення по кредитним договорам здійснюється з порушенням графіку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов’язання –не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту відповідно до встановленого графіку. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 5.2.5 кредитних договорів банк має право достроково вимагати повернення кредитних коштів у повному обсязі у випадку прострочення сплати чергового платежу шляхом надсилання за адресою позичальника листа-вимоги про встановлення терміну виконання зобов’язання. 06.12.2010 року відповідачу [PERSON] була направлена вимога про погашення суми заборгованості за кредитними договорами №012-2902/840-0605 та №012-2902/840-0606 від 30.11.2007 року із встановленням строку на виконання –30 днів. Однак, відповідачем не вчинено жодних спроб, щоб свідчили про добровільний намір погасити заборгованість. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальна сума заборгованості станом на 17.11.2011 року [PERSON] по кредитному договору №012-2902/840-0605 від 30.11.2007 року складає 44953 доларів США 54 цента, що згідно офіційного курсу НБУ становить 358886,59 грн., з яких: заборгованість по кредиту 36905 доларів США 76 центів, що еквівалентно 294637,14 грн.; відсотки 8025 доларів США 86 центів, що еквівалентно 64074,45 грн.; 21 доларів США 92 цента, що еквівалентно 175,00 грн. Загальна сума заборгованості станом на 17.11.2011 року [PERSON] по кредитному договору №012-2902/840-0606 від 30.11.2007 року складає 142612 доларів США доларів США 06 центів, що згідно офіційного курсу НБУ становить 1138543,38 грн., з яких: заборгованість по кредиту 114801 доларів США 56 центів, що еквівалентно 916518,25 грн.; відсотки 27483 доларів США 11 центів, що еквівалентно 219411,41 грн.; 327 доларів США 39 центів, що еквівалентно 2613,72 грн. Згідно п.п. 4.1 договору іпотеки від 30.11.2007 року звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у випадках та на підставах, передбачених законодавством України: у разі порушення будь-якого основного зобов’язання, що забезпечене іпотекою за цим договором та/або будь-якого зобов’язання іпотекодавця за цим договором. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом –у володіння третьої особі. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюється законом. Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов‘язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 592 ЦК України заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов’язання, забезпеченого заставою, у разі: передання застоводавцем предмета застави іншій особі без згоди заставодержателя, якщо одержання такої згоди було необхідним; порушення заставодавцем правил про зміну предмета застави; витрати предмета застави за обставин, за які заставодержатель не відповідає, якщо заставодавець не замінив або не відновив предмет застави. Заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов’язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, звернути стягнення на предмет застави: у разі порушення заставодавцем правил про наступну заставу; у разі порушення заставодавцем правил розпорядження предметом застави; в інших випадках, встановлених договором. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойкою), необхідні витрати за утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу»заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов’язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно зі статтею 33 Закону України «Про іпотеку»у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержателя вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателю на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов’язання. Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб’єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов’язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90% вартості предмета над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. Стаття 217 ЦПК України передбачає право суду, який ухвалив рішення, визначити порядок його виконання. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки –квартиру №330, що має три жилі кімнати, загальною площею 79,30 кв.м., житловою площею 46,60 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кадетський Гай, 3 та належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом КМНО 18.12.2006 року за реєстровим №5696 та зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 09.01.2007 року за №44240 шляхом визнання за ПАТ «Універсал Банк»права власності на вказане нерухоме майно за ціною 934000,00 грн., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №012-2902/840-0605 від 30.11.2007 року та кредитним договором №012-2902/840-0606 від 30.11.2007 року. Слід зазначити, що кошти, які будуть стягнуті у разі звернення стягнення на предмет іпотеки будуть зараховані в рахунок погашення заборгованості за основним договором, що унеможливить подвійне стягнення. Що стосується заперечень представника відповідача відносно того, що заборгованість за кредитними договорами є значно завищеною, то суд не приймає їх до уваги, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 30.11.2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] були укладені кредитні договори, 10.04.2009 року та 21.04.2009 року були укладені додаткові угоди до них, та 30.11.2007 року договір іпотеки, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов’язання щодо виконання даних договорів. Відповідно до ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень На підставі вищевикладеного, суд не приймає до уваги вищевказані посилання відповідача, оскільки вони є необґрунтованими. Що стосується позовної вимоги про виселення [PERSON] та інших осіб, які на момент виконання рішення суду будуть проживати в квартирі №330, за адресою: м. Київ, вулиця Кадетський Гай, 3, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. Ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»встановлено, що реєстрація –це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку»одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іптекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку»та ст. 109 Житлового Кодексу України, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Встановлено, що у кв. №330, за адресою: м. Київ, вулиця Кадетський Гай, будинок №3 проживає [PERSON] Також, встановлено, що на виконання вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку»позивачем направлялась вимога іпотекодержателя на адресу відповідача про виселення. Таким чином, суд приходить до висновку, що проживання осіб у квартирі на яку звертається стягнення, буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки, а тому вважає за доцільне виселити відповідача з квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 3219,00 грн.

Outcome: approved