overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до сільської ради с.Комарівки Борзнянського району Чернігівської області в якому просить суд винести рішення щодо надання їй додаткового строку терміном три місяці для прийняття спадщини. На обґрунтування позову [PERSON] в своїх доводах посилається на те, що після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Однак, позивачем з поважних причин, що ними вона вважає сімейні проблеми, пов`язані з потребою догляду за дочкою [PERSON], яка є інвалідом 1 групи. Також вона особисно була змушена лікуватись. Тому, позивач, дізнавшись про можливість визначення в судовому порядку додаткового строку для прийняття спадщини, вирішила звернутись до суду і просить визнати причини пропуску строку як поважні та задовольнити її позов. В судове засідання позивач не з`явилась, попросивши провести розгляд справи за її відсутністю в судовому засіданні. Відповідач у письмовій заяві до суду повідомив про визнання позову і просив здійснити розгляд справи за відсутністю його представника в судовому засіданні. Оцінюючи доводи позивача про причини пропуску строку прийняття спадщини суд, з урахуванням міркувань відповідача, розцінив їх як поважні. Правомірність звернення позивача до суду з даним позовом підтверджено письмовими доказами -свідоцтвом про смерть спадкодавця, ксерокопією заповіту [PERSON], а також довідками сільської ради що підтверджують наявність на території сільської ради спадкового майна спадкодавця. Отже, з огляду на положення ст.1272 ч.3 ЦК України стосовно того, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, судом може бути визначено йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, визнавши причини пропуску шестимісячного строку на прийняття спадщини як поважні, проаналізувавши доводи позивача, з`ясувавши, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, - суд дійшов висновку про наявність необхідних підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 04.08.2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. За твердженнями позивачки шлюб не склався через різні у сторін характери та погляди на життя і спільне проживання, у зв'язку з чим виникали суперечки та сварки, фактично разом не проживають, оскільки чоловік має іншу жінку. Просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з матір'ю - [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO]. в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.07.2012 року і до повноліття дитини, посилаючись і на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча і має таку можливість. В судовому засіданні позивачка всі свої позовні вимоги підтримала. Відповідач також в судовому засіданні позов визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 04.08.2006 року Відділом РАЦС Фастівського міського управління юстиції - актовий запис № 275. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між сторонами неможливе, шлюбні стосунки фактично припинені, тому на думку суду подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та малолітньої дитини, якій краще проживати в спокійній обстановці з одним із батьків, ніж страждати від їх постійних сварок. Відповідно до ч. 1 ст. 145 Сімейного кодексу України, прізвище дитини визначається за прізвищем її батьків. Якщо мати, батько дитини мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стороні, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.07.2012 року звернулась до суду з позовом, в якому просить постановити рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня пред'явлення позову до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Свій позов позивач обґрунтовує наступним. Позивач та відповідач зареєстрували шлюб 27.12.2003 року. За час спільного життя у них народилося четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Відповідач не надає кошти на утримання дітей, незважаючи на те що він офіційно працює. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить суд провести розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі та просить такий задоволити і не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання не з'являвся, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що є відомості в матеріалах справи. Відомостей про причину його неявки немає. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Позивач та відповідач зареєстрували шлюб 27.12.2003 року. Сторони є батьками: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом із позивачем. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, має офіційне місце праці - ОКЗ Психіатрична лікарня Миколаївського району, водій. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та відповідача. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З відповідача слід стягнути в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 05.07.2012 року. З відповідача підлягає стягненню судовий збір по справі в розмірі 214 гривень 60 копійок в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-30 00:00:00

06.07.2012 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 20 вересня 1997 року в Харківському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 1719, та стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно до його повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 20 вересня 1997 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з позивачем. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені біля 4 місяців потому, з цього часу вони спільне господарство не ведуть. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд визнає неявку відповідача неповажною і зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судовим розглядом встановлено, що сторони з 20 вересня 1997 року перебувають в шлюбі, який зареєстрований в Харківському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 1719. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, спільне господарство сторони не ведуть. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина залишилася проживати з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитину не надає. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного, суд вважає можливим розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття, починаючи з 06 липня 2012 року. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір на користь держави в розмірі 214 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-30 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем , зареєстрований 28.09.2001 року у міському відділі реєстрації акті громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис № 1548 та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. Посилалась на те, що подружні відносини між ними припинені з червня 2011 року. Основна причина розпаду сім"ї - це різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. З моменту роздільного проживання відповідач створив нову сім"ю і не має бажання продовжувати шлюбні відносини. Позивач вважає подальше збереження сімґї неможливим. Відповідач працездатний, інших утриманців не має, тому позивачка вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. В судове засідання позивач направила заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши , що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання тричі не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд, у відповідності до ст.ст. 169 ч.4, 224 ч.1 ЦПК України, мав можливість ухвалити рішення у його відсутність на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню . Факт укладення шлюбу між сторонами підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.5). Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с. 6). Із довідки виданої Андрушівською міською радою видно, що разом з позивачкою проживає син- Савенко [PERSON], [INFO] та знаходиться на її утриманні . Справа щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів розглядається в районному суді з 17.05.2012 року. Відповідач до суду не зявився, не повідомив про причини неявки, що суд розцінює як небажання відновити подружні стосунки та зберегти сімю. За таких обставин суд прийшов до висновку, що спільне проживання сторін та збереження сімї стали неможливими, а тому їхній шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При таких обставинах, суд вважає, що відповідач має можливість виплачувати дитині аліменти в розмірі 1/4 частини своїх доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-30 00:00:00

19 липня 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 5 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння по всіх питаннях сімейного життя, сторони проживають окремо, шлюб існує лише формально. 31 липня 2012 року канцелярією Козелецького районного суду Чернігівської області зареєстровано заяви позивача та відповідача про розгляд справи за їх відсутності. При цьому у заяві [PERSON] міститься прохання після розірвання шлюбу залишити прізвище Самко. Суд, дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходилися в шлюбних відносинах з моменту реєстрації шлюбу. Однак з часом шлюбно-сімейні відносини між подружжям не склалися, подальше їх проживання в шлюбі є неможливим, збереження сімї також не вбачається можливим. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (частина друга статті 104, частина перша статті 110 Сімейного кодексу України). Таким чином, виходячи з принципу добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач в поданій до суду заяві висловила бажання надалі іменуватися прізвищем Самко. Враховуючи викладене вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 8 лютого 1986 року Берлозівською сільською радою Козелецького району Чернігівської області. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння по всіх питаннях сімейного життя, з відповідачем проживає окремо. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею позовні вимог з підстав, викладених в позовній заяві, та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, оскільки бажає проживати разом зі своєю сімєю. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони знаходилися в шлюбних відносинах з моменту реєстрації шлюбу. Однак з часом шлюбно-сімейні відносини між подружжям не склалися, подальше їх проживання в шлюбі є неможливим, сторони разом не проживають, подальше збереження сімї також є неможливим. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (частина друга статті 104, частина перша статті 110 Сімейного кодексу України). Таким чином, виходячи з принципу добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач в поданій до суду заяві висловила бажання надалі іменуватися прізвищем [PERSON]. Враховуючи викладене вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-30 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд уважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, що був укладений 30.08.1995 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавскої області. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що подальше спільне проживання та збереження сім"ї неможливо. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав їх задовольнити, а також судові витрати покласти на нього. Відповідач в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи , суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 30.08.1995 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1585 та присвоєно подружжю спільне прізвище чоловіку «Випіровський», дружині «Випріровська». Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них , інтересам їхньої дитини , що мають істотне значення. Суд вважає , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини. Враховуючи, що сторони до примирення не прагнуть, збереження сімї є неможливим, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню , шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, якого в судовому засіданні підтримала та вказала, що 23 грудня 2010 року померла її мати - [PERSON]. На її майно - житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку - відкрилася спадщина. Позивач, являючись спадкоємцем за законом першої черги, прийняла спадщину в установленому законом порядку і бажає оформити її, але Шполянська нотаріальна контора відмовляє їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на час відкриття спадщини маються самовільно збудовані споруди, тому вона вимушена звернутися до суду. Відповідач повідомив суд, що позов визнає. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тих підставах, що виникнення у позивача права на спадкування за законом майна померлої [PERSON] підтверджується: копією паспорта [PERSON]; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON]; довідкою КП "Черкаське обласне об"єднане бюро технічної інвентаризації"; копією державного акту на право власності на земельну ділянку; витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; копією технічного паспорта на житловий будинок садибного типу; довідкою Державної нотаріальної контори. На підставі викладеного ст.ст. 1222,1223,1225,1258,1261,1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, якого в судовому засіданні підтримала та вказала, що 18 квітня 2012 року між нею та відповідачем по справі [PERSON] Михайлвною був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з сараєм та огорожею за адресою: вул. Гагаріна, буд.59, с. Журавка, Шполянського району, Черкаської області, з сумою продажу 82717 грн. При укладанні даного договору між позивачем та відповідачем були погоджені всі належні умови купівлі-продажу даного нерухомого майна, зокрема щодо ціни, передачі його у власність, посвідчення договору нотаріально, тощо. На даний час між позивачем та відповідачем досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, вказаного нерухомого майна і така домоленість підтверджується письмовими доказами, а саме договором купівлі-продажу від 18.04.2012 року, актом прийняття-передачі нерухомого майна та розпискою, підписаною власноручно відповідачем. По договору відбулося повне виконання з боку позивача умов договору, а саме сплачена вся сума продажу - 82717 грн., але відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення даного договору купівлі-продажу, тому вона вимушена звернутися до суду. Відповідач повідомила суд, що позов визнає. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тих підставах, що сторони уклали договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, виконали всі умови цього договору, передбачені ст. 655 ЦК України, продавець передав проданий житловий будинок з надвірними спорудами, а покупець оплатив їх вартість. На підставі викладеного ст., ст. 16,215,216,635,655-657 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, якого в судовому засіданні підтримав його представник та вказав, що 8 листопада 2011 року в м. Кіровоград помер [PERSON]. На його майно - будинковолодіння, земельні паї, майновий пай та автомобіль - відкрилася спадщина. На випадок своєї смерті, [PERSON], 11 липня 2011 року склав заповіт, посвідчений та зареєстрований Лебединською сільською радою, в реєстрі № 283, яким заповідав все своє майно [PERSON] - позивачу по справі. На день смерті заповіт не був змінений чи відмінений. Позивач, являючись спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину в установленому законом порядку і бажає оформити її, але Шполянська нотаріальна контора відмовляє йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] не подала до державної нотаріальної контори заяву про відмову від обов"язкової частки в спадщині на користь свого внука, тому він вимушений звернутися до суду. Відповідачка повідомила суд, що позов визнає. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тих підставах, що виникнення у позивача права на спадкування за заповітом майна померлого [PERSON] підтверджується: копією паспорта [PERSON], [PERSON]; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; заповітом; копією свідоцтва про народження [PERSON], [PERSON]; копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON]; довідками Лебединської сільської ради; свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок; довідкою КП "Черкаське обласне об"єднане бюро технічної інвентаризації"; копією свідоцтва про право власності на майновий пай; копіями Державного акту на право власності на земельну ділянку; витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянку; звітом про проведення незалежної оцінки; довідкою Державної нотаріальної контори. На підставі викладеного ст.ст. 1222,1223,1225,1233,1247,1254,1258,1261,1268 ЦК України,

Outcome: approved