Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення часток у спільній частковій власності. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що в 1975 році вона зі своїм рідним братом [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом вони в рівних частках отримали жилий деревяномазаний будинок загальною площею 22,1 кв.м. з господарчими побудовами, що знаходиться за адресою: вул. Берегова, буд. 66 у м. Дніпропетровську. Даний будинок розташований на земельній ділянці площею 276 кв.м. 28 вересня 1990 року позивач купила частину домоволодіння №68а по вул. Берегова в м. Дніпропетровську розміром 282 кв.м та приєднала його до спадкового будинку шляхом перенесення огорожі. 13 грудня 2005 року позивач відповідно до договору купівлі-продажу купила частину жилого будинку №68 по вул. Берегова у м. Дніпропетровську та шляхом переносу огорожі приєднала до спадкового будинку земельну ділянку площею 268 кв.м. Актом встановлення існуючих зовнішніх меж земельної ділянки в натурі були встановлені межі земельної ділянки домоволодіння №66 по вул. Берегова в м.Дніпропетровську в розмірі 874 кв.м. Таким чином, загальна площа земельної ділянки спадкового будинку збільшилася за рахунок придбаної позивачем землі на 598 кв.м. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 24 грудня 2008 року за №164/41 позивачу з братом була передана земельна ділянка у власність в межах придбаних позивачем земельних ділянок та отриманої у спадок земельної ділянки з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку. 21 серпня 2012 року помер брат позивача [PERSON], який своїм заповітом все своє спадкове майно заповів [PERSON]. Позивач вважає, що частка земельної ділянки спадкодавця складає 16/100 частин загального розміру земельної ділянки. Зазначеною частиною земельної ділянки спадкодавець не користувався, приватизацію земельної ділянки та облаштуванням будинку займалася позивач за свої кошти. Так, 16/100 частин загального розміру земельної ділянки позивач використовує для обслуговування житлового будинку, 68/100 частин земельної ділянки для вирощування овочів та фруктів. Такий порядок володіння та користування земельною ділянкою був встановлений за домовленістю із спадкодавцем і за життя він його не порушував. На підставі викладеного позивач просить визнати за нею у спільній частковій власності на земельну ділянку частку в розмірі 84/100 частин земельної ділянки та за [PERSON] у розмірі 16/100 частин земельної ділянки, розташованої по вул. Берегова, буд.66 у м. Дніпропетровську, а також просить приєднати частку 16/100 до частки 84/100 частин земельної ділянки, розташованої по вул. Берегова, буд.66 у м. Дніпропетровську. Позивач та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог, пояснили, що вимоги позивача є надуманими та такими, що не ґрунтуються на нормах закону, не підтверджені доказами, побудовані лише на неправдивих твердженнях та домислах позивача. В дійсності [PERSON] брав активну участь в оформленні права власності на земельну ділянку по вул. Берегова, буд.66 у м.Дніпропетровську шляхом надання позивачу грошових коштів, отриманих від продажу його особистої квартири. Крім того, зазначили, що позивач не цікавилася своїм братом на не надавала йому ніякої допомоги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідача Дніпропетровської міської ради, до судового засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №131984 від 09 листопада 2009 року позивачу та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0,0874 га, що розташована по вул. Берегова, буд. 66 у м. Дніпропетровську. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України спільною сумісною власністю є спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Частиною 2 статті 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За частиною 5 ст. 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.3 ст.370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Частинами 3,4 ст. 364 ЦК України встановлено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Позивачем не надано суду договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна. Розписку від 04 листопада 1990 року наданого [PERSON] щодо його відмови від його долі в розмірі 1,38 на користь його рідних, а саме матері та позивача, та відсутності претензій до частки позивача судом не приймається до уваги, оскільки вона не оформлена відповідно до вимог ст.132 ЗК України, а саме в тій частині, що угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються. Будь-яких інших доказів стосовно зміни розмірів часток власності позивача та [PERSON] на земельну ділянку по вул. Берегова, буд.66 у м.Дніпропетровську в порядку ст. 60 ЦПК України позивачем суду надано не було. В судовому засіданні встановлено, що ні позивач, ні [PERSON] за своє життя не оскаржували Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №131984 від 09 листопада 2009 року з моменту його одержання. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Звертаючись з позовом до Дніпропетровської міської ради, позивач не надала суду доказів з приводу того, яким чином та які її права свободи чи інтереси з питання, що є предметом спору в суді, порушені, невизнані або оспорювані відповідачем. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині приєднання частки 16/100 до частки 84/100 частин земельної ділянки, розташованої по вул. Берегова, буд.66 у м.Дніпропетровську, оскільки позивачем не обґрунтована дана позовна вимога та не зазначена правова підстава в частині предявлення такої вимоги. Крім того, статтею 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту цивільних прав та інтересів як приєднання однієї частки, в даному випадку земельної ділянки, до іншої. Таким чином, на підставі викладеного позовні вимоги [PERSON] до відповідача про визнання за нею у спільній частковій власності на земельну ділянку частки у розмірі 84/100 частин земельної ділянки та за [PERSON] у розмірі 16/100 частин земельної ділянки, розташованої по вул. Берегова, буд.66 у м. Дніпропетровську, а також приєднання частки 16/100 до частки 84/100 частин земельної ділянки, розташованої по вул. Берегова, буд.66 у м. Дніпропетровську не підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed