Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-21 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до ПрАТ «Філдес Україна» про розірвання контракту та відшкодування збитків в порядку захисту прав споживачів (ар.с.1-4), в якому зазначає наступне. 29.03.2008р. нею було підписано контракт №0514125 з ЗАТ «Філдес Україна», правонаступником якого є ПрАТ «Філдес Україна», щодо надання останнім послуг з адміністрування системи умовно іменованої CAR CREDIT (КАР КРЕДИТ) з метою придбання автомобіля замовленої марки. Додатком до даного контракту є ідентифікатор контракту від 29.03.2008р. з інформацією щодо марки автомобіля, детальних внесків та ідентифікаційних даних позивача. Відповідно до умов контракту між нею та відповідачем останній зобов'язувався надати автомобіль ВАЗ 11183, базова ціна 47 800грн. З моменту підписання наведеного вище контракту позивачем добросовісно виконувались його умови та щомісячно вносились необхідні платежі в очікуванні виконання підписаних домовленостей зі сторони відповідача та надання автомобіля. Станом на день подання позову здійснено 52 платежі по даному контракту на загальну суму 46 982,39грн., які підтверджуються копіями платіжних документів та роздруківкою витягу її особистого рахунку у відповідача з конкретизацією по місяцях проведених оплат по контракту. Провівши детальний аналіз умов підписаного контракту та враховуючи негативні відгуки клієнтів відповідача щодо ненадання останнім як вже повністю оплачених автомобілів, так і ненадання автомобілів у встановлений контрактом термін взагалі, позивач звернулась до відповідача з вимогою щодо розірвання підписаного контракту, враховуючи, що він суперечить вимогам ст.18,19 ЗУ «Про захист прав споживачів», суттєво обмежує її права як споживача послуг, з вимогою повернення всієї внесеної суми коштів. В законній вимозі щодо повернення всіх внесених коштів їй було відмовлено та повідомлено, що при розірванні договору вона може отримати внесені кошти за виключенням сум понесених відповідачем витрат, але тільки після ліквідації групи клієнтів до якої вона входила, тобто, враховуючи умови контракту та практику добровільного повернення коштів відповідачем, фактично ніколи. Враховуючи дані обставини та вважаючи, що підписаний контракт суттєво порушує її права як споживача послуг, які надаються відповідачем, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просить суд захистити її права та розірвати даний контракт і стягнути з відповідача всю суму понесених нею витрат по контракту у сумі 46 982,39грн. Свою позицію по справі позивач обґрунтовує наступними доказами. При підписанні контракту №0514125 від 28.03.2008р. відповідачем спеціально були створені умови за яких вона не могла ретельно ознайомитись з умовами контракту, зокрема заборонено отримати його примірник на руки до підписання для ознайомлення та проведення необхідних консультацій з відповідним спеціалістом (юристом). При цьому менеджер відповідача постійно розхвалював умови надання автомобілів їх фірмою та не давав можливості зосередитись на прочитанні умов документа, який вона мала підписати. Всі пропозиції менеджера відповідача зводились до того, що по факту підписання контракту за 2-3 місяці автомобіль буде у її власності і вона зможе реалізувати таким чином свою мрію про власне авто. В категоричній формі їй було запропоновано при підписанні контракту оплатити вступний внесок, в іншому випадку вона не зможе отримати свій примірник підписаного контракту. Повіривши менеджеру на слово про врахування всіх деталей в контракті та обіцянці в найшвидшому отриманні автомобіля, контракт було нею підписано, однак обіцяного автомобіля ніхто надавати не поспішав. При телефонному зверненні до офісу відповідача у м.Одесі останній порадив їй уважніше читати умови контракту та чекати визнання автомобіля за клієнтом, але при цьому не забуваючи щомісяця ретельно сплачувати внески, в іншому випадку ні про який автомобіль не може бути і мови. Вже тоді вона почала задумуватись про несправедливі умови вказаного контракту, але бажання отримати автомобіль змушувало платити та платити далі щомісячні внески, адже чим більше заплачено тим швидше, як їй постійно пояснювали представники відповідача, можна отримати автомобіль - так було обіцяно та прописано в умовах контракту. Перелом у її свідомості щодо умов підписаного контракту та безперспективності щодо отримання автомобіля стався тоді, коли вона ознайомилась з судовою практикою за позовами клієнтів до відповідача по факту невиконання договірних зобов'язань та негативною інформацією по даній фірмі з мережі Інтернет. Ці обставини змусили її звернутись за юридичною консультацією щодо умов підписаного контракту до спеціаліста в галузі юриспруденції, тоді вона остаточно зрозуміла, що умови контракту прописані таким чином, що максимально захищають права відповідача, залишаючи їй тільки виконання обов'язків, зокрема по оплаті щомісячних платежів. При цьому будь-яке відхилення від умов контракту фактично позбавляє її права на отримання автомобіля, адже вся фінансова частина співпраці відповідача з клієнтами побудована на принципі фінансової піраміди, де за рахунок внесків інших клієнтів перші в списку (в групі) отримують автомобіль, при цьому відповідач не вкладає жодних власних коштів при даній покупці. Якби ці умови були їй відомі до підписання контракту вона б ніколи не підписала такий документ і не мала б ситуації, яка склалась. Позивач вважає, що умови контракту грубо суперечать ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» і є підставами для визнання контракту недійсним та повернення всієї суми внесених нею коштів. Зокрема вимогами ст.19 наведеного Закону надавачу послуг (відповідачу) забороняється: - п.1 ч.2 - здійснення нечесної підприємницької практики шляхом здійснення дій, що вводить споживача в оману і є агресивною - дані обставини мали місце при ознайомленні її з умовами контракту, обіцянки отримати автомобіль в 2-3 місячний термін та неможливості ознайомитись з умовами контракту до його підписання без присутності менеджера відповідача; - п.2 здійснення підприємницької практики яка спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину на який в іншому випадку він не погодився б, зокрема підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору - в даному випадку її було позбавлено здійснити свідомий вибір послуг відповідача, вона абсолютно не мала можливості не тільки прочитати весь контракт до його підписання, а навіть його зрозуміти, враховуючи, що вперше щодо неї була використана така детальна схема виманювання коштів шляхом надання послуг з адміністрування невідомої їй системи, яка по своїй суті є шахрайською; - п.3 - утворення, розвиток та експлуатація пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації (отримання автомобіля), яка можлива тільки за рахунок залучення до даної схеми інших споживачів, а не за рахунок продажу відповідачем товару - дані обставини мають місце на сьогоднішній день, коли відповідач обіцяючи іншим споживачам можливість отримати автомобіль, не вкладає при цьому жодних своїх коштів та не закуповує даний товар для потреб власних клієнтів, а тільки залучає кошти інших і фактично за їх рахунок обіцяє в даному випадку їй придбати автомобіль. Відповідно до п.6 ст.19 даного Закону правочини, вчинені із використанням нечесної підприємницької практики є недійсними. Крім наведеного відповідачем свідомо порушено п.1 ч.4 ст.21 даного Закону щодо рівності сторін договору (контракту). Це проявляється у повній відсутності умов відповідальності відповідача на її користь по факту невиконання умов контракту. По умовах контракту вся відповідальність за його невиконання іде на користь групи клієнтів, до якої нібито вона входить, а не їй особисто. При цьому він відповідає безпосередньо тільки перед відповідачем, в тому числі і фінансово, жодних фінансових санкцій за невиконання умов підписаного контракту, які б отримували вони особисто, у контракті не передбачено. Здійснювати контроль коштів, які поступають як на рахунки клієнтів, так і на рахунок групи клієнтів, може тільки відповідач, програмне забезпечення, через яке здійснюються дані операції, теж є власністю відповідача, отже він і здійснює тотальний контроль за зарахуванням коштів на рахунки клієнтів і стягнення з неї ж штрафних санкцій, при цьому щодо контролю в частині штрафних санкцій жодний клієнт групи немає ніяких прав та повноважень по умовам підписаних контрактів. Представник відповідача до суду двічі не з'явився, про дату розгляду справи повідомлений належним чином (ар.с.110,111,118,119,). З урахуванням вимог ст.169 ЦПК України, думки позивача та її представника суд знайшов можливим проведення розгляду справи без участі представника відповідача. У судовому засіданні позивач та її представник у повному обсязі підтримали позов та його правове обґрунтування. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши у сукупності надані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст.ст.10,11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст.ст.57-60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів тощо; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У підтвердження своїх позовних вимог позивач надала суду контракт №0514125 про надання послуг, укладений між сторонами (ар.с.7-14), ідентифікатор контракту №0514125 від 29.03.2008р. (ар.с.15), перелік платежів [PERSON] по контракту №0514125 від 29.03.2008р. (ар.с.16-17), квитанції про грошові внески позивача за контрактом №0514125 від 29.03.2008р. (ар.с.18-31), статистику внесків по місяцях за період з травня 2008р. по червень 2012р. (ар.с.38-39). У письмових запереченнях на позов, наданих під час попереднього розгляду справи (ар.с.60-64), відповідач зазначає, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, вона свідомо перекручує або несвідомо помиляється у їх тлумаченні через те, що недостатньо уважно читає умови цивільно-правового договору, на підставі якого виникли цивільно-правові відносини між ним та відповідачем. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачем не наведено жодного належного доказу для доведення тих обставин, на які вона посилається, а отже, не доведено невиконання або неналежне виконання зобов'язання відповідачем. У зв'язку з тим, що позовна заява є безпідставною та необґрунтованою, відповідач вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено з наступних підстав. Між сторонами було укладено контракт про надання послуг №0514125 від 29.03.2008р. та ідентифікатор до контракту, який є невід'ємною частиною контракту, де зазначені всі відомості та реквізити відповідача, а також бажану марку автомобіля з базовою ціною, яка діяла на момент підписання контракту. Відповідно до ч.1 ст.6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, серед іншого, свобода договору (яким є контракт) та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом (адміністрування придбань в групах). Таким чином, відповідач діє у суворій відповідності до умов укладеного як з позивачем, так і з рештою учасників системи Car Credit, договорів, що полягає в наданні учасникам цієї системи послуг з адміністрування придбання в групах, за яким одна сторона (адміністратор) за плату зобов'язується забезпечити придбання товару другою стороною (учасником) за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників певної групи, друга сторона (учасник) зобов'язується сплатити ціну товару та вартість надання послуги шляхом внесення періодичних платежів, тобто послуг зі створення груп, проведення розподілу товару, забезпечення функціонування передбачених в системі механізмів визначення черговості отримання учасниками системи (членами групи) права на товар (визнання). Контракт, укладений між сторонами з самого початку був спрямований на настання правових наслідків: для позивача - здійснювати щомісячні внески та отримати автомобіль, для відповідача - придбати автомобіль для позивача та передати його в разі настання обставин, передбачених умовами контракту. Правочин сторонами укладено в письмовій формі, особисто підписаний позивачем та повноважною особою відповідача, а також скріплений печаткою у відповідності до ч.2 ст.207 ЦК України, тобто було дотримано усі вимоги, які ставляться чинним законодавством України (ст.ст.202 та 203 Цивільного кодексу) до чинності правочину. Відповідач не може погодитись з тим, що спеціально було створено умови, за якими позивач не мала можливості ретельно ознайомитись з умовами контракту №0514125. Підтвердженням отримання позивачем повної, необхідної, доступної та достовірної інформації про положення контракту є особисте підписання позивачем кожної сторінки контракту та заяви про повноту отриманої інформації, крім того, позивач мала право відповідно до п.БЗ. ст.2 контракту на протязі 7-ми календарних днів здійснити дострокове розірвання контракту №0514125 з можливістю повернення оплаченого вступного внеску в повному обсязі. Відповідач надав можливість позивачу на протязі 7-ми календарних днів детально дома в тишині ознайомитись з умовами укладеного контракту, у випадку необхідності звернутись за консультацією до юридичної контори або адвоката і виходячи з того, що позивач сплачувала щомісячні внески на протязі тривалого часу та не надсилала на адресу відповідача жодного листа з проханням надати пояснення по тим чи іншим положенням укладеного контракту №0514125, позивачу все досить добре було зрозуміло. Відповідач не заперечує про наявність судових процесів в судах загальної юрисдикції, де ПАТ «Філдес Україна» виступає як позивачем так і відповідачем, однак судова практика показує, що досить багато клієнтів системи, за якими було визнано та надано бажаний автомобіль, не дотримуються умов укладених контрактів, не здійснюють щомісячну оплату внесків, тим самим порушують не лише права ПАТ «Філдес Україна», а але й права інших клієнтів системи, які перебувають в одній групі з такими клієнтами. Із-за неналежного виконання умов контрактів клієнтами системи з автомобілями відповідач здійснює затримку визнання автомобілів за іншими клієнтами. Твердження позивача про використання відповідачем нечесної підприємницької практики є безпідставним та необґрунтованим. Згідно ст.1 контракту про надання послуг, предметом цього контракту є надання позивачу послуг з адміністрування системи, умовно іменованої КАР КРЕДИТ з метою придбання автомобіля в групі. Відповідач в інтересах клієнта бере на себе зобов'язання здійснити сприяння клієнту в пошуках, придбанні, страхуванні та інших супутніх діях, необхідних для задоволення потреб клієнта з придбання бажаного автомобіля. Вказаний контракт укладений в рамках створення групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості, зокрема автомобіль, та які стають учасниками системи. Системою встановлені відповідні механізми, які забезпечують придбання кожним із учасників автомобіля шляхом сплати його ціни невеликими щомісячними внесками протягом декількох років. Вартість товару, який клієнт має намір придбати, встановлюється на час придбання товару. Відповідач надає учаснику послуги, що направлені на придбання автомобіля на основі системи КАР КРЕДИТ, та полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах актів визнання, та інших послуг, передбачених угодою. Кінцевим результатом укладених угод з учасником певної групи є отримання автомобіля всіма учасниками, за умов дотримання ними встановлених договором умов. Споживач сплачує саме за одержання послуги, яка споживається в процесі її виконання. Право на отримання автомобіля надається за механізмами, передбаченими контрактом та відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи. Відповідач отримує оплату саме за рахунок продажу продукції надання послуг, а не за рахунок залучення інших споживачів. Крім того, відповідачем надається учаснику програми право на придбання автомобіля за рахунок накопичення коштів, сплачених учасниками у групі. При цьому, групу учасників формує само товариство, яке гарантує надання права на придбання автомобіля всіма учасниками групи без залучення інших осіб. Будь-яких зобов'язань щодо залучення інших осіб до групи чи залучення коштів цих осіб до програми угодою не передбачено та, відповідно, не передбачено і отримання учасником програми будь-якої компенсації за таке. Також, відповідач отримує оплату саме за рахунок продажу продукції надання послуг, а не за рахунок залучення інших споживачів. Згідно п.7 ч.3 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» забороняються утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Жодним положенням угоди (контракту) не передбачена виплата будь-якої винагороди позивачу за будь-яких обставин, тим більше не передбачено отримання винагороди позивачем за залучення ним інших споживачів. Ні для отримання учасником автомобіля, ні для отримання учасником назад сплачених на оплату автомобіля внесків від учасника не вимагається залучення інших учасників (споживачів). Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. З обставин справи вбачається, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору та передбачені контрактом умови сторонами виконуються. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ч.ч.1,2,3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.2 ст.1 контракту №0514125 відповідач бере на себе відповідальність за виконання зобов'язань, що випливають із дійсного контракту для забезпечення прав клієнтів системи, відповідно до ст.17 цього ж контракту відповідач несе відповідальність поряд із клієнтами системи за невиконання зобов'язань за дійсним контрактом … п.А, п.Б, п.В ст.17. Відповідно до ст.2 контракту клієнт системи вступає в систему після виконання наступних дій: ознайомлення з текстом контракту і заповнення ідентифікатора контракту, підписання ідентифікатора і тексту контракту на кожній сторінці, підписання заяви про стан здоров'я (за бажанням клієнта системи), сплати на поточний рахунок відповідача вступного внеску та поточного місячного внеску. Після підписання договору позивач сплатила на рахунок ПАТ «Філдес Україна» вступний внесок, як то передбачено ст.2.контракту, у період з 19.05.2008р. по 08.05.2012р. позивач щомісячно сплачувала щомісячні платежі, передбачені контрактом, тим самим належним чином виконувала умови підписаного нею договору. Відповідно до п.А ст.7 «Кожен клієнт, що виконує зобов'язання, що випливають з дійсного контракту, одержує автомобіль відповідно до методу передбаченому в п.Г даної статті. Детальна інформація щодо визнання автомобілю в системі торгів та по бальній системі міститься в ст.7-9 контракту. На протязі всього часу перебування в системі, позивач жодного разу не прийняла участь в Актах визнання автомобілю та не застосовувала методи визнання, передбачені умовами контракту №0514125. Позивач мала можливість за допомогою системи торгів досить швидко отримати бажаний автомобіль, але не надавала пропозиції на торги та не зверталась письмово за інформацією до відповідача. Позивач щомісячно сплачувала один внесок, що відповідало одному наданому балу, коли в групі позивача С16 інші клієнти системи сплачували по декілька внесків, тим самим отримуючи декілька балів та першочергове місце на отримання автомобілю. Починаючи з червня 2012р., позивач припинила виконувати умови укладеного контракту №0514125 щодо сплати щомісячних внесків, що в свою чергу призвело до розірвання контракту зі сторони відповідача на підставі п.Б ст.17 контракту. Аналізуючи обставини справи, підтверджені відповідними доказами, та надаючи їм юридичну оцінку, суд погоджується з правовим обґрунтуванням позовних вимог [PERSON] і доходить висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи. Судом встановлено, що позивачем у повному обсязі виконувались умови контракту №0514125 від 29.03.2008р., укладеного з відповідачем, у той час як відповідач узятих на себе зобов'язань за умовами контракту не виконав. Відповідно до вимог п.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг), споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим, що є у даному випадку. Відшкодування збитків також передбачено ст.22 ЦК України, яка наголошує, що при порушенні особою цивільного права іншої сторони остання має право на відшкодування збитків. Під збитками в даному випадку розуміються доходи, які б міг отримати позивач, використавши кошти, які були оплачені відповідачу. Вище викладене підтверджує, що відповідачем порушені законі права позивача як споживача послуг, у силу вимог ст.15 ЦК України та ст.4,5 Закону України «Про захист прав споживачів» вона має право на захист свого порушеного права. З урахуванням того, що позивач при подачі позову була звільнена від судових витрат за даною категорією справ, у відповідності до ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за позовні вимоги майнового характеру у сумі 469грн.82коп.

Outcome: approved