Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, доньки [PERSON], [INFO], в розмірі Ѕ частки від його доходів. Вказала, що вони з відповідачем не проживали разом з часу народження дитини і до березня 2012 року. За цей час він не надавав жодної допомоги на утримання доньки. У жовтня 2012 року відповідач залишив сімю і знову не надає допомоги на утримання дитини. Донька перебуває на її повному матеріальному утриманні, вона працює вчителем з неповним тижневим навантаженням і отримує мізерну заробітну плату, живе за рахунок утримання домашнього господарства, а також їй допомагає утримувати дитину її мати. Вона не має у власності будь-якого майна. Відповідач є фізично здоровим, працює водієм в ТОВ «Борщівське АТП-16138 і його заробіток за пять місяців становить 4566 грн., що в середньому за місяць становить 913 грн., а тому може сплачувати аліменти в розмірі Ѕ частки від його заробітку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала і пояснила, що відповідач не в повній мірі матеріально утримує дитину. Життя між ними не склалося, однак це не позбавляє відповідача обовязку виховання та утримання їх малолітньої дитини. Відповідач рідко навідується до дитини, не цікавиться її потребами. Вона має незначний заробіток, працює в сільській школі вчителем інформатики, зайнята впродовж дня до 3-х годин. Весь інший час приділяє дитині. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив що причиною непорозумінь в їх сім»ї є те, що мати позивача вмішується у їх життя. За час сімейного життя усі зароблені кошти приносив у сім»ю і дружина розпоряджалася ними на свій розсуд. Впродовж часу окремого проживання, допомагав дружині коштами в тій сумі чи речами, на які наголошувала дружина. Він працює водієм АТП, має в розпорядженні автобус, яким виконує заплановані АТП рейси. Працює за контрактом, оплата праці погодинна. В період ремонту автобуса, праця не оплачується. Знайти іншу, більше оплачувану, роботу не може через її відсутність в районі. Погоджується на сплату аліментів у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки не відмовляється утримувати дитину при умові, що мати дитини повідомить про необхідну суму. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Шлюб між сторонами зареєстровано 31 серпня 2008 року Дзвиняцькою сільською радою Борщівського району, актовий запис №4. Від спільного проживання подружжя має одну малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на повному утриманні матері (довідка, видана виконкомом Дзвиняцької сільської ради від 21 листопада 2012 року №651). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Позивач [PERSON] проживає в с.Дзвинячка разом із дочкою в будинку своєї матері [PERSON] На даний час позивач працює вчителем інформатики Дзвиняцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ст., загальна сума її доходу за шість останніх місяців склала 5042,51 грн. Відповідач [PERSON], як батько, не в повній мірі надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідач працює в ТзОВ «Борщівське автотранспортне підприємство 16138»в м. Борщеві по вул. Я.Кондри, 6 Тернопільської області, регулярно отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої становить 913,33 грн. Відповідач здоровий, інших утриманців не має. Згідно пояснень відповідача, що не заперечила позивач, відповідач інколи надає позивачу кошти для утримання дитини, приносить продукти харчування, робить подарунки. За таких обставин, враховуючи матеріальний та сімейний стан дитини, середньомісячна заробітна плата матері 840,42 грн., матеріальний стан відповідача, наявність постійного місця роботи, його регулярний заробіток, суд вважає, що суму аліментів слід визначити у частці від заробітку відповідача та в розмірі 1\\3 частки, однак не менше 30% від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Також стягненню з відповідача підлягають судові витрати. На підставі ст.ст.180,181,182,183 СК України та,

Outcome: partial