Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-14 00:00:00

\~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Харківська міська рада Харківської області, про знесення самочинно збудованої добудови до квартири, посилаючись на те, що в 2004 році [PERSON] у дворі будинку № 16 по вул.. Карла Маркса в м. Харкові без отримання дозволів всіх сусідів будинку збудував прибудову з підвалом до своєї квартири [ADDRESS]; після чого звернувся до суду, ввів суд в оману, зловживав своїми владними повноваженнями, повідомляв, що в нього є всі належно оформлені дозволи на будівництво, але стало відомо, що [PERSON] здійснив самочинне будівництво спірної прибудови без погодження проектно-технічної документації та з грубими порушеннями пожежних, архітектурних, санітарних та екологічних норм та правил. Художня майстерня позивача знаходиться на території двору будинку № 16 по вул.. Карла Маркса в м. Харкові, спірна прибудова перешкоджає йому користуватися майстернею, самовільне будівництво вплинуло на будівлю майстерні, зявилися розколи стін, обвалилася штукатурка, прогнулася підлога, а також після дощів при вході в майстерню збирається вода, що призводить до просідання ґрунту, утворюються неприємні запахи, що наносить шкоду здоровю позивача, тому вважав, що самочинно збудована добудови до квартири [ADDRESS] порушує його права та підлягає знесенню. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, надали суду пояснення, аналогічні доводам позовної заяви. Представник відповідача в судове засідання зявився, проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, пояснив, що доводи [PERSON] вже були предметом розгляду суду при розгляді справи за позовом [PERSON], де він приймав участь в якості третьої особи. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 20.07.2011 року позовні вимоги [PERSON] до Харківської міської ради про визнання права власності задоволені в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про зобовязання [PERSON] перебудувати прибудову згідно архітектурних норм і відступити від стіни будинку, де знаходиться її квартира, на безпечну відстань, відмовлено в повному обсязі. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 02.11.2011 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20.07.2011 року змінено, в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до Харківської міської ради про визнання права власності рішення скасовано та ухвалено нове, згідно до якого в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Харківської міської ради про визнання права власності на прибудову до квартири [ADDRESS] відмовлено, у звязку з тим, що прибудова не була прийнята до експлуатації відповідними органами, що в подальшому й буде підставою для набуття права власності на новостворене майно, вважав, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Представник третьої особи Харківської міської ради в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності свого представника не надав. Суд, вислухавши позивача та його представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні факти та правовідносини. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 липня 2006 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені в повному обсязі. Ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 25 червня 2008 року за апеляційною скаргою зацікавленої особи [PERSON] рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 липня 2006 року було скасовано. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 20.07.2011 року позовні вимоги [PERSON] до Харківської міської ради про визнання права власності на реконструйовану квартиру [ADDRESS] задоволені в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], треті особи: Харківська міська рада, інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Харківської області, Орган опіки та піклування Харківської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], про відновлення порушеного права та перебудову прибудови, про зобовязання [PERSON] перебудувати прибудову згідно архітектурних норм і відступити від стіни будинку, де знаходиться її квартира, на безпечну відстань, відмовлено в повному обсязі. В ході розгляду справи судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належать квартири №№ 32 та 33 по вулиці Карла Маркса, 14 у місті Харкові. Квартиру № 32 він прийняв у спадщину після смерті своєї матері згідно рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 липня 1998 року. Квартиру № 33 [PERSON] купив у [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 29 червня 2004 року. Після цього, рішенням ХІХ сесії ХХІУ скликання Харківської міської Ради № 132/03 від 24 червня 2003 року йому надано дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки для реконструкції квартири [ADDRESS] з прибудовою. Рішенням ХІХ сесії ХХІУ скликання Харківської міської Ради від 24.02.2004 року № 18/04 йому була надана земельна ділянка загальною площею 0,0120 га для будівництва прибудови до квартири [ADDRESS]. Харківське міське управління земельних ресурсів встановила межі земельної ділянки, про що складений акт, також відповідно до договору від 30.04.2004 р. ця земельна ділянка була передана в оренду [PERSON] Земельна ділянка надається в оренду строком до 01.12.2029 р. для будівництва прибудови до квартири № 32, яка підлягає реконструкції до 31 грудня 2006 року, але не пізніше здачі обєкта в експлуатацію. Будівництво повинно бути виконано до 01.12.2005 р. Позивачем був виконаний проект будівництва прибудови у ТОВ Інститут Харківпроектта узгоджений з управлінням МНС України в Харківській області, з управлінням екології та природних ресурсів Харківської області, управлінням земельних ресурсів, міською санітарно-епідеміологічною станцією, управлінням культури Харківської обласної адміністрації та депутатом Харківської міської ради, тобто під час здійснення будівництва було дотримано всіх необхідних процедур, однак вхід в прибудову був здійснений з квартири № 33, а не 32. Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Харківської області надали в судове засідання письмові пояснення, згідно яким відповідно до Закону України Про архітектурну діяльністьдля забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва обєктів архітектури, додержання субєктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельних контроль та нагляд. Встановлення факт готовності обєкту до експлуатації та видачу свідоцтва про відповідність збудованого обєкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм та правил на території міста Харкова відноситься до їх компетенції. [PERSON] було здійснене самовільне будівництво прибудови до [ADDRESS] та відповідний дозвіл на виконання будівельних робіт позивачу [PERSON] не надавався, спірна прибудова до експлуатації відповідно до норм діючого законодавства не приймалася. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову [PERSON] заперечував, зустрічний позов [PERSON] підтримав та пояснив, що він користується Художньою майстернею, розташованою за адресою: м. Харків, вул. Карла Маркса, 16-г. У дворі його будинку, у будинку № 14 позивачем побудована прибудова до своєї квартири. Дана будівля є незаконною, побудована без відповідних документів та всупереч чинному законодавству. Так, результаті проведення [PERSON] зазначеного будівництва у нього на фасаді зявилися тріщини, обвалилася штукатурка, прогнулася підлога та надалі йде процес руйнації. Крім того, оскільки при будівництві не були дотримані відповідні норми під входом завжди збирається вода та зявляються неприємні запахи, в результаті чого його самопочуття погіршилося. Крім того, дозволу на проведення будівництва він не надавав, тому спірна прибудова підлягає знесенню. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 02.11.2011 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20.07.2011 року змінено, в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до Харківської міської ради про визнання права власності на реконструйовану квартиру [ADDRESS] рішення скасовано та ухвалено нове, згідно до якого в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Харківської міської ради про визнання права власності на реконструйовану квартиру відмовлено, оскільки прибудова не була прийнята до експлуатації відповідними органами, що в подальшому й буде підставою для набуття права власності на новостворене майно; в іншій частині рішення залишено без змін, встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження доводів [PERSON] стосовно того, що побудована [PERSON] прибудова є небезпечною для житлового будинку, оскільки погіршує його технічний стан та породжує тріщини на стінах і стелі, тому позовні вимоги [PERSON] є недоведеними та не відповідають обставинам справи. Відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як \~за \~зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в \~межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін \~та \~інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ч. 1, 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, \~на \~які \~вона посилається як на підставу \~своїх \~вимог \~або заперечень, \~крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. В силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згiдно з ч. 2 ст. 328\~Цивільного кодексу України,\~право власностi\~набувається на пiдставах, що не забороненi\~законом та вважається набутим правомiрно, якщонше прямо не випливаєз закону або незаконнiсть набуття права власностi\~не\~встановлена\~судом. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Відповідно до вимог п.7 ст. 376 ЦК України, у разі істотних відхилень від проекту, що суперечить спільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобовязано відшкодувати витрати, повязані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. В силу ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно до ст. 120 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки судовими рішеннями, набувшими законної сили, у цивільній справі, в якій [PERSON] приймав участь в якості третьої особи, вже встановлено обставини та дана оцінка доказам, на які він посилається як на обґрунтування своїх позовних вимог, враховуючи, що позивач [PERSON] не є власником земельної ділянки, належне йому домоволодіння художня майстерня, знаходиться на відстані від квартири [PERSON] з побудованою прибудовою, рішенням суду встановлено відсутність порушень його прав як власника, нових доказів на підтвердження факту порушення його прав власності суду не надано, суд приходить до висновку, що права [PERSON] як власника приміщення художньої майстерні, порушуватися не можуть, а тому заявлений позов є безпідставним й задоволенню не підлягає. Виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми сплачених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed