Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-25 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Тисменицького районного суду від 24.09.2006 р. з відповідача стягнуто в її користь аліменти на утримання синів у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, тому вона вважає що він може щомісячно сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 600 грн. на кожну дитину. Просила змінити розмір аліментів та стягувати із відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 600 грн. щомісячно на кожного сина. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що він офіційно працює та отримує мінімальну заробітню плату, про що надав довідки про доходи. Вважає, що з нього на утримання дітей стягують достатньо коштів, а сплачувати суму яку просить позивачка він не має змоги, оскільки йому та його теперішній сімї на прожиття не залишиться нічого. Просив в задоволенні позову відмовити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні встановлено, що у сторін у шлюбі народилися син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Рішенням Тисменицького районного суду від 19.09.2006 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а.с.3). Відповідно до довідки виданої виконкомом Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франкіевської області № 102 від 07.02.2013 року, діти сторін проживають біля матері [PERSON] (а.с. 7). Із наданих довідок відповідачем вбачається, що останній працює у ФО-П [PERSON] на посаді завідувача виробництвом у м.Харків та отримує мінімальну заробітню плату (а.с.11-13). Оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність обставин, передбачених ст. 192 СК України, для зміни розміру аліментів, оскільки докази, на які посилається позивачка в обґрунтування своїх вимог про збільшення розміру аліментів не можуть бути прийняти судом, так як судом було встановлено, що відповідач сплачує визначену судом суму аліментів, тобто не менше ніж 30% встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, матеріальне становище платника аліментів, після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів суттєво не змінилося, відповідач отримує мінімальну заробітню плату, за таких обставин суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі наведеного, відповідно до ч.1 ст.192 СК України,

Outcome: dismissed