Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-12 00:00:00

У січні 2012 року Боярська міська ради Києво-Святошинського району Київської області звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним державного акта. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно з ч.1 ст.81,82 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку набувають громадяни України та юридичні особи, створені громадянами або юридичними особами України, а іноземні громадяни та інші особи й особи без громадянства та спільні підприємства засновані за гю іноземних юридичних і фізичних осіб, можуть набувати право власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення на підставах, передбачених ч.2.3 ст.81, ч.2,3 ст.82 Земельного кодексу України. Відповідно до ст.26 Земельного кодексу України Про місцеве самоврядування в Україні до виключної компетенції міської ради на її пленарних засіданнях належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Рішення про виділення земельної ділянки на 46 сесії Боярської ради IV скликання від 25.02.2006 року № 46/367, по вул. Жуковського [PERSON] не приймалося, що підтверджується протоколом засідання чергової 46 сесії IV скликання № 01-1/46 від 25.02.2006 р. Статтею 116 Земельної кодексу України передбачені підстави набуття права на землю, а саме: громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, передбачених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до наявної інформації у загальному відділі виконавчого комітету Боярської міської ради звернення від [PERSON] за період з 01.01. 2005 року по 01.03.2006 року до Боярської міської ради не надходили з питання виділення земельних ділянок в м. Боярка. Враховуючи те, що [PERSON] отримав земельну ділянку в м. Боярка, порушуючи вимоги передбачені Земельним кодексом України, Боярська міська рада звернулася за захистом своїх прав та інтересів до суду, оскільки підставою виділення земельної ділянки є рішення органів місцевого самоврядування, а саме в даному випадку рішення Боярської міської ради, яке не приймалося по даному питанню. Позивач просив суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0786 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Жуковського, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер ділянки 3222410300:01:038:0005, виданого на імя [PERSON] Представник Боярської міської ради просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача, надаючи пояснення, заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 682675 від 12 листопада 2008 року право власності на земельну ділянку кадастровий номер якої 3222410300:01:038:0005, розташованої за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Жуковського належить [PERSON], що також підтверджується даними з АС ДЗК. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодний доказ у справі не має для суду наперед встановленого значення. На підставі ч.1 ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст.126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 8 Конституції України норми Конституції є нормами прямої дії. Пояснення представника Позивача проте те, що державний акт серії ЯЖ № 682675 від 12 листопада 2008 року є виданим незаконно, суд розцінює критично, оскільки переконливих доказів, про підтвердження даного факту Позивачем суду не надано, в матеріалах справи також відсутні будь-які висновки правоохоронних органів про те, що спірний правовстановлюючий документ виданий на підставі неіснуючого чи підробленого рішення міської ради. На підставі ст. 8, 41 Конституції України ч. 1 ст.125, ч.1 ст.126 Земельного кодексу України, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та

Outcome: dismissed