Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказує, що між Кредитною спілкою «Аккорд» та відповідачем був укладений кредитний договір №694 від 12.11.2006 року. Згідно п.1.1. зазначеного Договору Кредитна спілка надала позичальнику кредит у розмірі 2 012 грн., що підтверджується видатковим ордером, строком до 05.11.2007 року. Відповідно до п.2.2. Договору позичальник зобовязався щомісячно сплачувати нараховані проценти та частину кредиту в терміни та розмірах, передбачених рекомендованим графіком платежів. При дотриманні позичальником умов сплати кредиту, передбачених у зазначеному графіку, нарахування процентів є мінімальним, на залишок суми кредиту. Розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитом передбачено п.2.3 договору. Однак, у встановлені рекомендованим графіком терміни позичальником не повернуто належні грошові кошти, в результаті чого сума кредиту не зменшувалась, а проценти нараховувались на фактичний залишок суми кредиту за кожний день користування кредитом. Пунктом 3.2. зазначеного договору передбачено нарахування пені при порушенні строків сплати кредиту у розмірі 0,5 % від суми остаточної заборгованості за кожен день прострочення. На день звернення з даним позовом сума боргу за тілом кредиту складає 1 847,15 грн., за процентами 4 929,1 грн., нарахована пеня 1 847, 15 грн., а всього 8 623,4 грн. Останній платіж за кредитним договором був здійснений 06.12.2006 року. В звязку з тим, що договір діє з моменту підписання та до повного його виконання, а зобовязання до теперішнього часу не виконані, вважає, що строк позовної давності не може бути застосований до даних цивільно-правових відносин та просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 8 623, 4 грн. та судові витрати у розмірі 214,60 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у відсутності представника Кредитної спілки «Аккорд», позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON], який діяв на підставі договору, у судове засідання не зявився, надавши заяву, з проханням розглянути справу у його відсутності та відмовити у задоволенні позову, застосувавши строк позовної давності, який пропущений позивачем без поважних причин. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 12.11.2006 року між КС «Аккорд» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 694(а.с.6). Згідно п.1.1. Кредитного договору позичальнику був наданий кредит у сумі 2012 гривен. Пунктом 2 зазначеного договору передбачено обовязок позичальника щомісяця сплачувати Спілці нараховані проценти за користування кредитом на фактичний залишок суми кредиту по 0,137 % за кожен день користування кредитом та частину кредиту в розмірах не менше ніж зазначеному у рекомендованому графіку платежів (Додаток №1). Однак, всупереч договірним зобовязанням останній платіж [PERSON] був здійснений 06.12.2006 року, в звязку з чим виникла заборгованість у загальній сумі 8 623,4 грн. Представником відповідача було заявлене клопотання про застосування строку позовної давності до вимог КС «Акорд» до [PERSON] про стягнення заборгованості Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно вимог ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Представником позивача було надано заяву про визнання поважними причин пропуску строків позовної давності, в звязку з тим, що 20.02.2009 року, в ході розслідування кримінальної справи №60-3114 та №20-2893 за фактом заволодіння, привласнення чужого майна, був проведений обшук в офісному приміщенні позивача та була вилучена фінансова господарська документація та оригінали кредитних договорів кредитної спілки «Аккорд». Зазначена документація була повернена лише 15.04.2010 року. Робота щодо стягнення простроченої заборгованості за період з 20.02.2009 року по 15.04.2010 року проводилась на підставі інформації, яка малась у електронній програмі. Таким чином, позивач був позбавлений можливості своєчасно звернутись з відповідним позовом до суду. Разом з тим, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин пропуску позивачем строку позовної давності, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк в межах якого особа може звернутись до суду за захистом свого цивільного права або інтересу. Перебіг строку позовної давності обчислюється за загальними правилами визначення строків, а саме починається з наступного дня після відповідної дати або з наступного дня після настання події, з якою повязано його початок згідно ст.ст.260, 253-255 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що останній платіж за кредитом [PERSON] був зроблений 06.12.2006 року. Згідно рекомендованого графіку погашення, який є Додатком №1 до Кредитного договору наступний платіж він повинен був зробити 05.01.2007 року. Таким чином, саме з цієї дати позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права. З пояснень позивача вбачається, що відповідна фінансово - господарська документація та оригінали кредитних договорів були вилучені 20.02.2009 року та повернуті 15.04.2010 року. Зазначені факти також підтверджуються наданою суду копією листа ст. слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві (а.с.22). Таким чином, позивачем не надано доказів причин поважності пропущення строку звернення до суду у період з 06.01.2007 року (початок перебігу позовної давності) та до 20.02.2009 року (день вилучення документів). Також, після повернення необхідної документації, позивач звернувся з позовом до суду лише 17.04.2012 року, тобто через два роки. Крім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення до відповідача з вимогою про погашення заборгованості в цей період. Посилання позивача на встановлений у Кредитному договорі строк дії від дня його повного підписання і до повного виконання, як на підставу незастосування позовної давності, суд відхиляє, оскільки зазначене положення стосується можливості сторін здійснювати свої права та виконувати обовязки протягом дії договору, проте з урахуванням строків звернення за захистом порушених прав до суду. Згідно з вимогами ст. 259 ЦК України сторонам надано право змінити тривалість позовної давності шляхом збільшення за домовленістю між ними, проте така домовленість має бути викладена у письмовій формі. З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення кредитної заборгованості та відмовити в задоволені позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також не підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати у сумі 214,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed