Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-21 00:00:00

[PERSON] в травні 2012 року звернувся до Галицького районного суду з позовом і просить стягнути в його користь з відповідача [PERSON] 1358 грн. матеріальної шкоди та 10000 грн. компенсації за моральну шкоду. В позовній заяві [PERSON] посилається на ті обставини, що 02 листопада 2011 року біля 08 год. ранку він повертався додому з м. Галича в с. Залуква. В м. Галичі по вул. Коновальця він з велосипедом переходив пішохідний перехід, ведучи велосипед в руках. В цей час надїхав автомобіль марки ВАЗ-2108 червоного кольору, з номерним знаком ВС 7837 АК під керуванням жителя [INFO] [PERSON] їхав на великій швидкості, водій не встиг загальмувати та вчинив на нього наїзд. Від удару автомобіля він разом з велосипедом впав на проїжджу частину дороги та втратив свідомість. Коли прийшов до себе, ні автомобіля, ні водія біля нього вже не було. Згідно акта судово-медичного обстеження № 179 від 14.12.2012 року в нього були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижнього полюса правого наколінника з травматичним набряком у цій ділянці, який може відповідати терміну, вказаному в направленні і відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості як таких, що викликали тривалий розлад здоровя. В результаті перелому ноги він тривалий час знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні Галицької ЦРЛ і витратив на лікування та придбання медикаментів 358 грн., також пошкоджено його велосипед, вартість якого складає 1000 грн. Водій [PERSON] з місця події втік, не надав йому ніякої медичної допомоги, через що вважає, що діями водія [PERSON] йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 10000 грн. Позивач звернувся до суду з письмовою заявою, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON] теж направив суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності в звязку з перебуванням за межами України. Ознайомившись з позовною заявою та дослідивши надані позивачем докази, а також дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах скарги [PERSON] на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 01.03.2012 року, матеріали адміністративної справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП суд вважає, що позов [PERSON] в частині відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити повністю, в частині відшкодування моральної шкоди частково. Судом встановлено, що 02 листопада 2011 року, близько 07 год. 40 хв., на Т-подібному перехресті у місці прилягання вул. Новгородської до вул. Коновальця в м. Галичі, сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої відповідач [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], зіткнувся з велосипедистом [PERSON], який керував велосипедом по проїжджій частині дороги по вул. Коновальця в напрямку Майдану Різдва назустріч односторонньому руху транспортних засобів. Внаслідок зіткнення, автомобіль зазнав незначні механічні пошкодження у передній правій частині із розбиттям скла передньої правої фари, велосипед повну деформацію переднього колеса у двох місцях, а велосипедист [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижнього полюса правого наколінника з травматичним набряком в цій ділянці, який може відповідати терміну, вказаному в направленні і відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоровя і не є небезпечними для життя в момент спричинення, а також забій мяких частин в ділянці правої кисті з саднами в цій ділянці, який утворився до звернення потерпілого в Галицьку ЦРЛ і відноситься до легких тілесних ушкоджень, що стверджується актом судово-медичного обстеження за № 179 від 14.12.2011 року. Постановами старшого слідчого СВ Галицького РВ УМВС [PERSON] відповідно від 11.11.2011 року та від 01.03.2012 року в порушенні кримінальної справи щодо [PERSON] за ознаками ст. 286 ч.1 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху особами, які керують транспортними засобами) відмовлено за відсутності в його діянні складу злочину. Із змісту вказаної постанови вбачається, що [PERSON] Правил дорожнього руху не порушив і в умовах виявлення ним аварійної обстановки, що склалася, здійснив всі необхідні дії щодо уникнення наїзду на велосипедиста [PERSON] В той же час останній, будучи учасником дорожнього руху, керуючи велосипедом, грубо порушив Правила дорожнього руху, проїхавши на початку вул. Коновальця велосипедом під заборонений знак 3.1 «рух заборонено» в напрямку Майдану Різдва, тобто назустріч односторонньому руху транспортних засобів. Підїхавиши до Т-подібного перехрестя, яке є з обмеженим оглядом для виїзду транспортних засобів по головній дорозі із вул Новгородська на вул Коновальця, [PERSON], грубо порушуючи Правила дорожнього руху щодо проїзду нерегульованих перехресть, де був зобовязаний переконатися у безпеці свого руху та не створювати перешкоду для інших учасників дорожнього руху, здійснив своїм велосипедом рух прямо із виїздом на смугу зустрічного руху під ще один заборонений знак «рух заборонено» в зоні обмеженої видимості для водіїв зустрічних транспортних засобів, які мали рухатись з вул. Новгородська та, в умовах створеної ним ([PERSON]) аварійної обстановки для руху автомобіля марки ВАЗ-2108 під керуванням водія [PERSON], не вжив жодних заходів щодо екстренної зупинки свого велосипеда та переднім колесом вїхав у передню праву частину вказаного автомобіля. Постанову слідчого від 11.11.2011 року було скасовано прокурором Галицького району 27.01.2012 року, а постанову від 01.03.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи [PERSON] оскаржив до Галицького районного суду, постановою якого від 09.12.2012 року в задоволенні скарги було відмовлено, а ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.05.2012 року апеляцію [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Галицького районного суду від 09.12.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи за ч. 1 ст 286 КК України відносно [PERSON] без зміни. Крім того, 05.12.2011 року інспектором з ДТП та дізнання ВДАІ Галицького РВ УМВС [PERSON] було складено протокол про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ( порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів). Постановою Галицького районного суду від 09.04.2012 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] закритоу звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Таким чином, з огляду на вищенаведене, винності відповідача [PERSON] в скоєнні ДТП, внаслідок якої було спричинено матеріальної та моральної шкоди позивачу [PERSON] не доведено. Разом з тим, відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку та відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. В даному випадку, [PERSON] є субєктом відповідальності за завдану шкоду потерпілому, оскільки він керував належним йому автомобілем, тобто підпадає під характеристику джерела підвищеної небезпеки і відсутність в його діяннях порушень Правил дорожнього руху не може розглядатись як підстава для звільнення його від відповідальності за завдану шкоду і настає незалежно від його вини. Як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010 2011 роках не вважається джерелом підвищеної небезпеки велосипед, оскільки цей транспортний засіб не має двигуна, а рухається внаслідок дії мускульної сили людини, яка знаходиться на ньому, отже, його експлуатація є повністю контрольованою. З представленої позивачем довідки (накладної) вбачається, що вартість велосипеда складає 1000 грн., а з представленого ним товарного чека від 23.12.2012 року вбачається, що ним було придбано медикаментів на суму 358 грн. Таким чином суд вважає, що саме вищевказана сума матеріального збитку підлягає відшкодуванню позивачу. Крім того, відповідно до ст.ст. 23, 1167, 1187 ЦК України відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки, зобовязаний відшкодувати позивачу моральну шкоду. Визначаючи розмір такої шкоди,

Outcome: partial