Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-20 00:00:00

КП Костопількомуненергія звернулися в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за теплопостачання. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що відповідач не оплачувала за надані послуги з теплопостачання і сума її боргу станом на 1 листопада 2011 року становить 8860,83 грн, який просять стягнути в судовому порядку. В судовому засіданні представник КП Костопількомуненергія [PERSON] позов підтримала покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, пояснила, що відповідачі самовільно відключилася від мережі централізованого теплопостачання. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що з 2008 року в квартирі встановлено автономне опалення і розрахунки велися по показниках газового лічильника за автономне опалення. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, зясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені вимоги не обґрунтованими. Правовідносини, які виникли між сторонами, у тому числі їх права та обовязки, порядок розрахунків, підстави й розмір відповідальності, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України „Про житлові-комунальні послуги, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 02.07.2008 р. відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. 24.02.2012 року ухвалою Костопільського районного суду скасовано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з теплопостачання в сумі 8860,83грн та судового збору. З пояснень відповідача та письмових доказів: робочого проекту влаштування автономного опалення квартири [ADDRESS], гідравлічного розрахунку, рішення Костопільської міської ради №209 від 15.03.2006р вбачається, що в квартирі відповідача влаштовано автономне опалення. Дану обставину підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] який показав, що у серпні 2008 року в квартирі відповідача проводились роботи (газозварювальні) по відключинню від централізованого теплопостачання, а в жовтні місяці, до початку отоплювального сезону, він був в квартирі [PERSON] з метою спуску повітря з системи опалення через кран "Маєвського" і бачив, що труби центрального опалення закольцовані і не мали сполучення з батереями опалення квартири. Тому може засвідчити, що відповідач не користувалася послугами опалення, які надавав позивач. Таким чином, відповідач відключилася від централізованого теплопостачання, 28 листопада 2008 року запущено автономне опалення, доказом чого є гарантійний талон запуску котла (а.с.42), з того часу послугами позивача по опаленню квартири не користувалася. В судовому засіданні встановлено, що позивач був повідомлений про намір відповідача відключитись від централізованого теплопостачання та про відключення відповідача від теплопостачання, про що свідчать заява від 23.06.2009р. (а.с.48). Даних обставин представник відповідача [PERSON] не заперечувала, однак покликалася на те, що відключення не було належним чином офіційно оформлено, проведене без належного дозволу, крім того в матеріалах справи є заява-зобовязання, де вказана дата підключення газу в квартирі - 08.12.2010 року, тому відповідач повинна оплатити послуги з теплопостачання. Суд рахує, що відключення від централізованого теплопостачання було проведено відповідачем не маючи на те належного дозволу. Посилання представника позивача на порушення відповідачем вимог п.п.5 п.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд вважає не обґрунтованим, оскільки суду не надано жодних доказів в підтвердження того, що відповідач в період з жовтня 2008 року користувалася послугами централізованого теплопостачання. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Частиною третьою статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог суд вважає, що твердження представника позивача про те, що відповідач самовільно відключилася від централізованого теплопостачання при розгляді даного позову не заслуговують на увагу, так як позивач просить стягнути заборгованість за надані послуги, а не відшкодувати збитки внаслідок несанкціонованого відключення від централізованого теплопостачання. Відно до ст. 68 ЖК України, п.п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги. Оскільки, відповідач не отримувала від позивача послуг теплопостачання, суд рахує, що вимога позивача про стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання не підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed