Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-04 00:00:00

25 жовтня 2012 року [PERSON] звернувся з позовною заявою до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області до міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, багатопрофільного малого приватного підприємтсва "Ольга" про зняття арешту та визнання права власності В позовних вимогах позивач просить визнати за ним право власності на квартири № № 6,9,14,15,25,29,30,32,33,34,38,57,62,68,75,76 в будинку по вулиці Грушевського, 26-а, в с. Фурси Білоцерківського району Київської області та зобов'язати ВДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції зняти арешт з вищевказаних квартир. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно договору укладеного між позивачем та Багатопрофільним малим приватним підприємством "Ольга" позивавч повинен був перерахувати з вересня 2011 року на поточний рахунок підприємства кошти в сумі 5 316 295,88 грн. за придбання 16 квартир загальною площею 1194,20 кв.м., які розташовані в багатоповерховому будинку по вулиці Грушевського, 26-а, в с. Фурси Білоцерківського району Київської області. На виконання умов договору ним було перерахована вказана сума на рахунок Багатопрофільниого малого приватного підприємства "Ольга". Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції [PERSON] було накладено арешт на все майно Багатопрофільного малого приватного підприємства "Ольга" . В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції [PERSON] при вирішенні позову покладається на розсуд суду, при цьому пояснив, що арешт було накладено постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції [PERSON] в рамках виконавчого провадження № 31577886 по наказу № 10/271-10 виданого 28.02.2012 року Господарським судом Київської області про стягнення з багатопрофільного малого приватного підприємства "Ольга" на користь публічного акціонерного товариства "Райфайзен банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції АТ "Райфайзен банк Аваль" заборгованості за кредитом 822 238, 84 грн., заборгованості за процентами за користуванння кредитом 83708,44 грн., пені за кредитом, а також судові витрати в сумі 25500,00 грн. та державного мита в сумі 236 грн. Арешт було накладено згідно заяви стягувача, тобто публічного акціонерного товариства "Райфайзен банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції АТ "Райфайзен банк Аваль" згідно вищезазначеного наказу, копії договору іпотеки № 1218 від 20.02.2007 року. [PERSON] договору іпотеки № 1218 від 20.02.2007 року цей договір запезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з Генеральної кредитної угоди № 26/6 від 19 лютого 2007 року відповідно до якої багатопрофільне мале приватне підприємство "Ольга" до 18 лютого 2011 року зобов'язувалось перед іпотекодержателем, тобто публічнним акціонерним товариством "Райфайзен банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції АТ "Райфайзен банк Аваль" повернути кредит в розмірі 2 400 000 грн., згідно договору іпотеки багатопрофільне мале приватне підприємство "Ольга" передає наступне майно: комплекс, нежитлові будівлі під літерами "А","В","Г","Д" та споруди, що знаходяться заадресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Матросова, будинок, 21, нежитлова будівля під лутерою "Е" та споруди, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Матросова, будинок, 21. Загальна заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 4 387 000 грн., що значно перевищує суму заборгованості за кредитним договором. Чому державний виконавець наклав арешт на все майно багатопрофільного малого приватного підприємства "Ольга" він пояснти не може. Представник багатопрофільного малого підприємства "Ольга" [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, вважає дії державного виконавця щодо накладення арешту на все майно підприємства є незаконними, оскільки накладення арешту на все майно підприємства, паралізувало роботу самого підприємства, що унеможливило виконання зобов'язаннь перед кредиторами. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору № 3 від 10.08.2011 року укладеного між позивачем та Багатопрофільним малим приватним підприємством "Ольга" позивавч повинен був перерахувати з вересня 2011 року на поточний рахунок підприємства кошти в сумі 5 316 295,88 грн. за придбання 16 квартир загальною площею 1194,20 кв.м., які розташовані в багатоповерховому будинку по вулиці Грушевського, 26-а, в с. Фурси Білоцерківського району Київської області. На виконання умов договору ним було перерахована вказана сума на рахунок Багатопрофільниого малого приватного підприємства "Ольга", що не заперчувалось в судовому засіданні представником Багатопрофільного малого приватного підприємства "Ольга" [PERSON] Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції [PERSON] від 07.03.2012 року було накладено арешт на все майно Багатопрофільного малого приватного підприємства "Ольга" в рамках виконавчого провадження № 31577886 згідно наказу № 10/271-10 виданого 28.02.2012 року Господарським судом Київської області про стягнення з багатопрофільного малого приватного підприємства "Ольга" на користь публічного акціонерного товариства "Райфайзен банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції АТ "Райфайзен банк Аваль" заборгованості за кредитом 822 238, 84 грн., заборгованості за процентами за користуванння кредитом 83708,44 грн., пені за кредитом, а також судові витрати в сумі 25500,00 грн. та державного мита в сумі 236 грн. Арешт було накладено згідно заяви стягувача, тобто публічного акціонерного товариства "Райфайзен банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції АТ "Райфайзен банк Аваль" згідно вищезазначеного наказу, копії договору іпотеки № 1218 від 20.02.2007 року. [PERSON] договору іпотеки № 1218 від 20.02.2007 року яким запезпечуються вимоги іпотекодержателя, що витікають з Генеральної кредитної угоди № 26/6 від 19 лютого 2007 року відповідно до якої багатопрофільне мале приватне підприємство "Ольга" до 18 лютого 2011 року зобов'язувалось перед іпотекодержателем, тобто публічнним акціонерним товариством "Райфайзен банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції АТ "Райфайзен банк Аваль" повернути кредит в розмірі 2 400 000 грн., згідно договору іпотеки багатопрофільне мале приватне підприємство "Ольга" передає наступне майно: комплекс, нежитлові будівлі під літерами "А","В","Г","Д" та споруди, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Матросова, будинок, 21, нежитлова будівля під лутерою "Е" та споруди, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Матросова, будинок, 21. Загальна заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 4 387 000 грн., що значно перевищує суму заборгованості за кредитним договором. [PERSON] з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 17.10.2012 року № 38321827, який наданий приватним нотаріусом [PERSON], накладено арешт на все нерухоме майно на підставі постанови старшого державного виконавця Гуменюка І.І. від 07.03.2012 року (В/П № 31577886). Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 31577886 в якому містяться заяви стягувача публічного акціонерного товариства "Райфайзен банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції АТ "Райфайзен банк Аваль" зі змісту яких вбачається, що стягувач просить провести опис майна та накласти арешт на майно зазначеного в договорі іпотеки, яке перебуває в заставі. Так, відповідно до вимог ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження»копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження(далі-документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Проте представником відповідача в судовому засіданні не було надано жодного доказу на підтвердження того, що багатопрофільне мале приватне підприємство "Ольга" було належним чином повідомлене про відкриття виконавчого провадження та надіслання йому копії постанови про відкриття виконавчого провадження та добровільного виконання у 7 денний термін з дня отримання постанови рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку»іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідоно до вимог ст.. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Частиною 3 даної статті передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів. З вищевказаного вбачається, що згідно договору іпотеки № 1218 від 20.02.2007 року яким запезпечуються вимоги іпотекодержателя, що витікають з Генеральної кредитної угоди № 26/6 від 19 лютого 2007 року відповідно до якої багатопрофільне мале приватне підприємство "Ольга" до 18 лютого 2011 року зобов'язувалось перед іпотекодержателем, тобто публічнним акціонерним товариством "Райфайзен банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції АТ "Райфайзен банк Аваль" повернути кредит в розмірі 2 400 000 грн., згідно договору іпотеки багатопрофільне мале приватне підприємство "Ольга" передає наступне майно: комплекс, нежитлові будівлі під літерами "А","В","Г","Д" та споруди, що знаходяться заадресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Матросова, будинок, 21, нежитлова будівля під лутерою "Е" та споруди, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Матросова, будинок, 21. Загальна заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 4 387 000 грн., що значно перевищує суму заборгованості за кредитним договором, яка необхідна для забезпечення вимог кредитора в особі публічного акціонерного товариства "Райфайзен банк Аваль" . Відповідно до ч. 1-3 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»- арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. [PERSON] до вимог ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»встановлено підстави зняття арешту з майна боржника у разі незавершеного виконавчого провадження. Зокрема, частиною 5 вказаної статті встановлено, що арешт з майна чи коштів боржника може бути знятий за рішенням суду. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження»). Частина 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження»визначає, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. А тому, оскільки право власності позивача ніким не оспорюється, підстав для накладення заборони на відчуження вищевказних квартир на даний час немає, тому суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог та зняття арешту з квартир № № 6,9,14,15,25,29,30,32,33,34,38,57,62,68,75,76 в будинку по вулиці Грушевського, 26-а, в с. Фурси Білоцерківського району Київської області, оскільки накладення арешту зробило неможливим оформлення права власності на вищевказані квартири позивачем [PERSON] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved