Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 29.04.2009 відповідач, взяв у нього в борг 530 250 грн., з визначеним строком повернення боргу 01.08.2009 . Протягом останніх років відповідач неодноразово обіцяв повернути йому кошти, однак сума позики до цього часу так і не повернута.. Станом на 01.08.2012 три проценти річних від простроченої суми становить 47 722, 5 гривень а саме: 15907,5(3% річних) х 3 роки = 47 722, 5 грн. Відповідач не оспорює факту написання розписки та отримання від нього коштів, але під різними причинами намагається незаконно відтягнути строк повернення боргу. Тому просив стягнути з відповідача борг у розмірі 530 250 грн., а також штраф у розмірі 3% за кожний рік прострочення у розмірі 47 722; 5 грн., а також судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання, не з»явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень проти позову не надав. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з таких підстав: Судом встановлено, що 29.04.2009 сторонги уклали договір позики, згідно якому відповідач взяв у позивача в борг 530 250 грн., які зобов»язався повернути 01.08. 2009. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій-самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив - виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом. Станом на 01.08.2012 три проценти річних від простроченої суми становить 47 722, 5 гривень тобто : 15907,5(3% річних) х 3 роки = 47 722, 5 грн. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст..ст.57-59 ЦПК України. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України суд, судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved