Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-14 00:00:00

У лютому 2008 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за ним право власності на частку житлового будинку, яка складає 25,909 відсотка загальної площі будинку, а саме визнати за ним право власності на приміщення 1-1 площею 19,7 ; 1-2 площею 6,3 ; 1-3 площею 4,3 , згідно плану будинку, що знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Постова, 34-38, та зобов'язати КП Київське міське Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майназареєструвати за ним право власності на зазначені приміщення, посилаючись на те, що спірні приміщення, що були ним прибудовані до частині будинку, якою він володів на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.1982 р., є його власністю, оскільки відчужуючи частину будинку, яка належала йому на підставі вказаного договору купівлі-продажу, своєї матері [PERSON], шляхом укладення з нею договору дарування, спірні приміщення він залишив у своєї власності. Посилаючись на викладене [PERSON] просив про задоволення позову. Заперечуючи проти позову, [PERSON] звернулася із зустрічним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на приміщення: 1-1 площею 19,7 ; 1-2 площею 6,3 ; 1-3 площею 4,3 , що знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Постова, 34-38, мотивуючи вимоги тим, що вона на даний час володіє тією частиною будинку, до якої [PERSON] було прибудовано спірні приміщення, що підтверджується договором дарування від 16.06.1990 р., згідно якого [PERSON] подарував [PERSON] належну йому 1/5 частину будинку №34-38 по вулиці Постовій у місті Києві [PERSON] Оскільки [PERSON] відчужив належну йому 1/5 частину будинку, шляхом укладення договору дарування, останній передав [PERSON] і відповідні права на прибудову, зокрема переважне право отримати її у власність. Посилаючись на викладене просила про задоволення позову. Ухвалою Соломянського районного суду міста Києва було залучено до участі у справі третю особу із самостійними вимогами: [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просив визнати за ним право власності на частину прибудови, до якої входять приміщення: 1-1 площею 19,7 ; 1-2 площею 6,3 ; 1-3 площею 4,3 , що знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Постова, 34-38, пропорційну розміру частки житлового будинку №34-38 по вулиці Постовій у місті Києві, що належить йому на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] 02.08.2007 р. (зареєстроване в реєстрі за №8-1680), в обґрунтування якого зазначав, що оскільки за рахунок прибудованої прибудови загальна площа житлового будинку №34-38 по вулиці Постовій у місті Києві збільшилась, то і відповідно частки осіб, яким належить житловий будинок на праві спільної часткової власності, збільшились, а отже [PERSON] набув право власності на відповідну частину прибудови, розмір якої пропорційний розміру частки житлового будинку, що належить йому на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину від 02.08.2007 р. У судовому засіданні представник [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, у зустрічному позові [PERSON] та позові [PERSON] просив відмовити, посилаючись на безпідставність їх вимог. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] позов підтримав та просив про його задоволення, у задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити з мотивів безпідставності заявлених вимог. Третя особа із самостійними вимогами [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволення. У судове засідання позивач за первісним позовом [PERSON], позивач за зустрічним позовом [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON] та представник третьої особи КП Київське міське Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] та позов третьої особи [PERSON] не підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.10.1982 р. між [PERSON], який діяв на підставі відповідної довіреності та від імені [PERSON] - з однієї сторони /Продавець/, та [PERSON] - з другої сторони /Покупець/, було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] придбав 1/5 частину будинку №34-38 по вулиці Постовій у місті Києві. Також встановлено, що в подальшому [PERSON], як власник частини будинку, до належної йому частини, прибудував прибудову, а саме спірні приміщення: 1-1 площею 19,7 ; 1-2 площею 6,3 ; 1-3 площею 4,3 , що підтверджується даними технічного паспорту на садибний /індивідуальний/ житловий будинок №34-38 по вулиці Постовій, виданого комунальним підприємство Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна17.12.2010 р. Тобто, [PERSON] таким чином збільшив загальну площу будинку. Також у судовому засіданні встановлено, що 16.06.1990 р. між [PERSON], який діяв на підставі відповідної довіреності та від імені [PERSON] - з однієї сторони /Дарувальник/, та [PERSON] - з другої сторони /Обдарована/, було укладено договір дарування, згідно якого [PERSON] подарував належну йому 1/5 частину будинку №34-38 по вулиці Постовій у місті Києві [PERSON] Таким чином, на даний час [PERSON] володіє тією частиною будинку, до якої було [PERSON] прибудовано прибудову. Також встановлено, що під час, коли [PERSON] належала на праві власності частина будинку, до якої останній прибудував прибудову, останній право власності на прибудовану ним частину у відповідності до вимог чинного законодавства не оформлював, намірів таких не мав та вимог про визнання такого права не заявляв, що підтверджується відсутністю належним чином зареєстрованого права власності у відповідних державних органах. Згідно ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися i розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володiє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином, [PERSON] відчужуючи належну йому 1/5 частину будинку, шляхом укладення договору дарування /правочин/, передав [PERSON] і відповідні права на прибудову, зокрема переважне право отримати її у власність, а отже [PERSON] у розумінні ст. 328 Цивільного кодексу України набула право власності на прибудову, а саме спірні приміщення: 1-1 площею 19,7 ; 1-2 площею 6,3 ; 1-3 площею 4,3 , які є невід'ємною частиною, тією частини будинку, щодо якої [PERSON] здійснюється право власності у відповідності до ст. 319 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог i заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити у звязку з його безпідставністю, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню. Суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки заявлені останнім вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, що вказує на їх безпідставність.

Outcome: approved