Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача КП «Куренівське» про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 29244 грн. 60 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що з 18.04.2008 року по 11.04.2010 року він працював у відповідача на посаді директора Комунального підприємства «Куренівське» і був звільнений за Наказом №139-к від 12.04.2010 року відповідно до п.2 ст.36 КЗпП, виданого на підставі Розпорядження Подільської районної у м.Києві Ради від 30.11.2009 року. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 07.04.2011 року вказане звільнення було визнане незаконним, його було поновлено на роботі на посаді директора КП «Куренівське» Подільської районної у м.Києві Ради, а також стягнуто з КП «Куренівське» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 52222 грн. 50 коп. за період з 12.04.2010 року по 07.04.2011 року та 1000 грн. моральної шкоди. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 20.09.2011 року рішення суду було залишено без змін. На виконання рішення суду в порядку виконавчого провадження Подільською районною у м.Києві Радою було видане Розпорядження №712к від 27.10.2011 року, згідно якого його було поновлено на посаді директора КП «Куренівське» з 30.11.2009 року, здійснено виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 52222 грн. 50 коп. та 1000 грн. моральної шкоди. Таким чином, його було поновлено на роботі 27.10.2011 року, а заробіток за час вимушеного прогулу виплачено лише за період з 12.04.2010 року по 07.04.2011 року. Оскільки його не було поновлено на роботі негайно після винесення рішення Деснянським районним судом м.Києва, тобто з 07.04.2011 року, а КП «Куренівське» вчинялись дії щодо оскарження рішення, то час його вимушеного прогулу затягнувся до 27.10.2011 року, внаслідок чого його трудові права в частині отримання заробітку за час вимушеного прогулу були порушені. На підставі викладеного він вимушений звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 29244 грн. 60 коп. з 07.04.2011 року до 27.10.2011 року. В судовому засіданні позивач та його представник уточнили позовні вимоги, просять їх задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 29244 грн. 60 коп. з 08.04.2011 року по 26.10.2011 року. Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 18.04.2008 року по 11.04.2010 року працював у відповідача на посаді директора Комунального підприємства «Куренівське» і був звільнений за Наказом №139-к від 12.04.2010 року відповідно до п.2 ст.36 КЗпП, виданого на підставі Розпорядження Подільської районної у м.Києві Ради від 30.11.2009 року. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 07.04.2011 року вказане звільнення було визнане незаконним, його було поновлено на роботі на посаді директора КП «Куренівське» Подільської районної у м.Києві Ради, а також стягнуто з КП «Куренівське» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 52222 грн. 50 коп. за період з 12.04.2010 року по 07.04.2011 року та 1000 грн. моральної шкоди. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 20.09.2011 року рішення суду було залишено без змін. На виконання рішення суду в порядку виконавчого провадження Подільською районною у м.Києві Радою було видане Розпорядження №712к від 27.10.2011 року, згідно якого його було поновлено на посаді директора КП «Куренівське» з 30.11.2009 року, здійснено виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 52222 грн. 50 коп. та 1000 грн. моральної шкоди. Таким чином, його було поновлено на роботі 27.10.2011 року, а заробіток за час вимушеного прогулу виплачено лише за період з 12.04.2010 року по 07.04.2011 року. Оскільки відповідача не було поновлено на роботі негайно після винесення рішення Деснянським районним судом м.Києва, тобто з 07.04.2011 року, а КП «Куренівське» вчинялись дії щодо оскарження рішення, то час його вимушеного прогулу затягнувся до 27.10.2011 року, внаслідок чого його трудові права в частині отримання заробітку за час вимушеного прогулу були порушені. Згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення. кожна сторона має право шляхом пред»явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до вимог ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено при розгляді справи, позивачу було виплачено середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 12.04.2010 року по 07.04.2011 року, а фактичний прогул подовжився до 27.10.2011 року, то період, за який повинен бути стягнутий середньомісячний заробіток, становить з 08.04.2011року по 26.10.2011 року, тобто 140 робочих днів. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 07.04.2011 року встановлено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] за два місяці, які передували звільненню, становить 8982 грн. 32 коп.: 43 дні=208 грн. 89 коп. Таким чином, заробіток за час вимушеного прогулу з 08.04.2011 року по 26.10.2011 року складає: 208,89х140=29244 грн. 60 коп. і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 29244 грн. 60 коп. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 292 грн. 45 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved