Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26 вересня 2008 року між АТ БРОКБІЗНЕСБАНК та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №1958/508 про надання останньому споживчого кредиту в сумі 15220.00 гривень строком на 36 місяців зі сплатою відсотків у розмірі 36% річних, відповідно до умов якого позивач передав відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобовязався в строки, обумовлені кредитним договором, виконувати всі свої зобовязання у повному обсязі та повернути отримані кредитні кошти, своєчасно сплачувати кредит і відсотки за користування кредитом, а у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобовязань позивач має право вимагати дострокового розірвання договору та сплати всієї суми кредиту, відсотків та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період прострочення. В забезпечення виконання зобовязання за даним кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] 26 вересня 2008 року було укладено договір поруки №1958, за умовами якого поручитель зобовязався відповідати перед банком за своєчасне і повне виконання позичальником [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором в повному обсязі. Відповідно до умов кредитного договору позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредитну суму з каси банку, а відповідач [PERSON] свої зобовязання не виконував належним чином, в звязку з чим станом на 25 лютого 2013 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 14354 гривні 77 копійок, по відсотках за користування кредитом - сумі 20179 гривень 96 копійок, в також нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором по сплаті кредиту та відсотків в сумі 11977 гривень 32 копійки, а всього в сумі 46512 гривень 05 копійок, в звязку з чим банк прийняв рішення про дострокове розірвання договору та примусове стягнення боргу з відповідачів як солідарних боржників та змушений звернутися з позовом до суду, оскільки зобовязання повинні виконуватись належним чином і в терміни, установлені договором. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства БРОКБІЗНЕСБАНК про визнання права на припинення договору поруки та визнання договору поруки припиненим, зазначивши на обґрунтування позову, на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором позичальника [PERSON] ним було укладеного 26 вересня 2008 року з позивачем договір поруки, за яким він зобовязався відповідати за своєчасне і повне виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, а у випадку невиконання боржником своїх зобовязань у вказані в договорі строки, тобто до 23 вересня 2011 року, не пізніше першого банківського дня з моменту отримання від кредитора письмового (лист), телетрансмісійного (телеграма, телетайп), телекомунікаційного (телефакс) повідомлення про невиконання у встановлений в кредитному договорі строк боржником своїх зобовязань перерахувати суму коштів, яку вимагає кредитор, на вказані ним рахунки. Однак такого повідомлення він не отримував, банком не надано будь-яких доказів відправлення такого повідомлення йому як поручителю, а відповідно до положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, а сама по собі вимога п.5.3 договору поруки про те, що договір діє до повного погашення заборгованості боржником або поручителем перед кредитором не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, за якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати, що вказує на те, що зазначені положення договору поруки не відповідають нормам чинного законодавства, оскільки строк предявлення кредитором вимоги до поручителя про повернення отриманих позичальником у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі, тобто з 23 вересня 2011 року, а банк як позикодавець має право предявити поручителю вимогу про повернення боргу до 23 вересня 2012 року, однак цього не зробив, а до суду звернувся лише 25 лютого 2013 року, пропустивши встановлений законом строк предявлення вимоги до поручителя, внаслідок чого дія договору поруки припиняється, оскільки поручитель хоча і повязаний з боржником певними зобовязаннями, але є самостійним субєктом у відносинах з кредитором та має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг. Позивачем заявлено вимогу про розірвання кредитного договору, що дає підстави вважати, що строк дії договору було продовжено, в той час як поручитель поручився за виконання конкретного кредитного договору, строк виконання за яким настав 23 вересня 2011 року, а договір поруки не містить умови, за якої можливе продовження терміну дії договору поруки в звязку з продовженням терміну дії кредитного договору, про що малась би укладатися додаткова угода, оскільки продовження дії договору збільшує фінансові зобовязання поручителя, що не можливо без погодження з поручителем та тягне за собою припинення договору поруки відповідно до вимог ч.1 ст.559 ЦК України. Оскільки поручитель за виконання боржником зобовязань по закінченню строку дії договору, тобто після 23 вересня 2011 року, не поручався, прохали визнати за поручителем право на припинення поруки, а договір поруки припиненим. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі та прохав стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 46512 гривень 05 копійок, оскільки боржник своїх зобовязань за кредитним договором відповідно до умов договору не виконував та кредитні кошти своєчасно не повернув. В задоволенні зустрічного позову прохали відмовити, оскільки і боржник і поручитель є солідарними боржниками, а строк дії договору визначається повним виконанням зобовязань за кредитним договором, при цьому можливо банком і направлялась письмова вимога до поручителя щодо повернення кредитних коштів в звязку з невиконанням своїх зобовязань за кредитним договором позичальником, але докази про це у справі відсутні, а в судовому засіданні вона надати не може. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов про стягнення заборгованості за кредитним договором визнав в повному обсязі та пояснив, що кредит оформив на прохання знайомої, якій і передав кредитні кошти та яка і повинна була їх сплачувати, але цього не робила, а він сам грошових коштів за спірним кредитним договором не виплачував. Проти задоволення зустрічного позову не заперечував. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні первісний позов не визнали та прохали задовольнити їх зустрічний позов про визнання за відповідачем права на припинення поруки та припинення договору поруки, за умовами якого він поручився за повне виконання зобовязань за кредитним договором за позичальника [PERSON], яким своєчасно не виконувались зобовязання за кредитним договором. Пояснили, що строк виконання зобовязань за кредитним договором настав 23 вересня 2011 року, в звязку з чим позивач мав право протягом шести місяців з дня настання цього строку вимагати від поручителя, яким не оспорюється укладення ним договору поруки, але такої вимоги до поручителя своєчасно не предявив, в звязку чим договір поруки припинив свою дію, а позивач втратив право вимагати від поручителя солідарного виконання зобовязань за кредитним договором, оскільки фактично збільшивши строк дії кредитного договору, збільшив зобовязання поручителя за договором поруки без його згоди. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], відповідача [PERSON] та його представника, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов повному задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10, 11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.ст.1054,1055 ЦК України, який відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обовязковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що 26 вересня 2008 року між АТ БРОКБІЗНЕСБАНК та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №1958/508 про надання останньому споживчого кредиту в сумі 15220.00 гривень строком на 36 місяців зі сплатою відсотків у розмірі 36% річних (а.с.3-5), відповідно до умов якого позивач передав відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобовязався в строки, обумовлені кредитним договором та графіком, який є невідємною частиною кредитного договору (а.с.5) виконувати всі свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені договором, повернути отримані кредитні кошти, своєчасно сплачувати кредит і відсотки за користування кредитом, а у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобовязань позивач має право вимагати дострокового розірвання договору та сплати всієї суми кредиту, відсотків та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період прострочення, при цьому відповідно до п.8.5 кредитного договору сторони домовились, що строк позовної давності до вимог за цим договором ( в тому числі щодо стягнення пені) становить 10 років. В забезпечення виконання зобовязання за даним кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] 26 вересня 2008 року було укладено договір поруки №1958, за умовами якого поручитель зобовязався відповідати перед банком за своєчасне і повне виконання позичальником [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, в тому числі за своєчасне погашення кредиту в сумі 15220.00 гривень до 23 вересня 2011 року згідно графіку погашення до кредитного договору; за сплату відсотків в сумі 9189 гривень 42 копійки по кредиту з кінцевим розрахунком не пізніше 23 вересня 2011 року; за сплату пені у випадку несвоєчасної сплати відсотків і повернення кредиту, яка обраховується в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу. Згідно п.3.1 договору поруки у випадку не виконання божником своїх зобовязань по кредитному договору у вказані в договорі строки поручитель зобовязується не пізніше 1-го банківського дня з моменту отримання від кредитора письмового(лист), телетрансмісійного (телеграма, телетайп), телекомунікаційного (телефакс) повідомлення про невиконання у встановлений в кредитному договорі строк боржником своїх зобовязань перерахувати суму коштів, яку вимагає кредитор, на вказані ним рахунки, а відповідно до п.5.2, п.5.3 договір вступає в силу з моменту його підписання та скріплення печатками і діє до повного погашення заборгованості боржником та поручителем перед кредитором. Відповідно до ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником, а у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, а згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до умов кредитного договору позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі та видав відповідачу [PERSON] кредитну суму з каси банку, про що свідчать заяви на видачу готівки від 26 вересня 2008 року (а.с.6), а відповідач [PERSON] свої зобовязання за договором належним чином не виконував та у визначений договором строк до 23 вересня 2011 року кредит не повернув, що свідчить про істотне порушення позичальником в односторонньому порядку умов укладеної кредитної угоди, в звязку з чим станом на 25 лютого 2013 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 14354 гривні 77 копійок, по відсотках за користування кредитом - сумі 20179 гривень 96 копійок, в також нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором по сплаті кредиту та відсотків в сумі 11977 гривень 32 копійки, а всього в сумі 46512 гривень 05 копійок, яку суд у відповідності до ст.ст. 611,615 ЦК України вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] як позичальника. В той же час, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо розірвання укладеного між сторонами 26 вересня 2008 року кредитного договору №1958/508, оскільки відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, в той же час договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом лише при наявності одночасно всіх умов, передбачених п.1-п.4 ч.2 ст.652 ЦК України, наявність яких позивачем ні в позовній заяві не зазначена, ні в судовому засіданні не доведена. За умовами кредитного договору строк дії договору визначений до 23 вересня 2011 року, а домовленості між сторонами про розірвання договору не досягнуто. Крім того, суд вважає необхідним відмовити в задоволені позову до поручителя [PERSON], так як згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, оскільки відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобовязання сторонами має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково, але таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Предявлення вимоги до поручителя є як направлення чи вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. В разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, а сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Нормами ЦК України не передбачено можливості зміни зазначеного шестимісячного строку предявлення вимоги поручителю за згодою сторін. Судом встановлено, що відповідно до п.1.1 укладеного 26 вересня 2008 року між АТ БРОКБІЗНЕСБАНК та відповідачем [PERSON] кредитного договору №1958/508 кредитного договору (а.с.3) та п.1.1 договору поруки (а.с.7) поручитель [PERSON] надає поруку перед кредитором за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, укладеним між банком та позичальником [PERSON] за своєчасне повернення ним кредиту в сумі 15220.00 гривень до 23 вересня 2011 року згідно графіку погашення до кредитного договору; за сплату відсотків в сумі 9189 гривень 42 копійки по кредиту з кінцевим розрахунком не пізніше 23 вересня 2011 року, а зазначене свідчить, що датою погашення кредиту є 23 вересня 2011 року, при цьому ні в первісній позовній заяві не зазначено, ні до заперечень на зустрічну позовну заяву(а.с.51-52) ПАТ БРОКБІЗНЕСБАНК не додано, а також його представником в судовому засіданні не надано суду будь-яких доказів щодо направлення поручителю [PERSON] передбаченим договором поруки способом повідомлення про невиконання у встановлений в кредитному договорі строк боржником своїх зобовязань перерахувати суму коштів, яку вимагає кредитор, на вказані ним рахунки, а до суду позивач звернувся лише 27 лютого 2013 року (а.с.2), тобто з пропуском визначеного ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку, в звязку з чим суд вважає, що положення п.5.3 договору поруки про те, що договір поруки діє до повного погашення заборгованості боржником та поручителем перед кредитором суперечать зазначеним вимогам, внаслідок чого є нікчемними та не тягнуть для поручителя передбачених договором поруки наслідків, а зазначене свідчить про те, що є визначені законом підстави для задоволення зустрічного позову щодо визнання за відповідачем [PERSON] права на припинення поруки та припинення договору поруки, а такий спосіб захисту є належним, оскільки відповідає положенням ст.16 ЦК України . З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 46512.05 гривень, оскільки відповідачем не виконані зобовязання за даним кредитним договором, а в задоволені решти позовних вимог за первісним позовом необхідно відмовити. В той же час, зустрічний позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства БРОКБІЗНЕСБАНК про визнання права на припинення договору поруки та визнання договору поруки припиненим підлягає повному задоволенню, а договір поруки припиненню. В звязку з частковим задоволенням первісного позову ПАТ БРОКБІЗНЕСБАНК з відповідача [PERSON] необхідно стягнути витрати позивача по сплаті ним судового збору при зверненні з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також в звязку з задоволенням зустрічного позову стягнути на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору при зверненні з зустрічним позовом до ПАТ БРОКБІЗНЕСБАНК при визнання права на припинення договору поруки та визнання договору поруки припиненим. На підставі викладеного,

Outcome: partial