Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 24 жовтня 2012 року звернулась до Рівненського міського суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства „ Західінкомбанк від імені якого діє Рівненська філія ПАТ „ Західінкомбанк про стягнення коштів за вкладом. В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що 07 жовтня 2009 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу в національній валюті № ДД -5163-7. На виконання умов договору вона внесла вклад в розмірі 20000 гривень зі сплатою процентів на нього з розрахунку 20% річних. Згідно із пунктом 1 вказаного договору банківський вклад залучався на строк 13 місяців, датою припинення вказано 07.11.2010 року. В подальшому, 08.11.2010 року між нею та ПАТ « Західінкомбанк» було укладено додаткову угоду № 1 до договору банківського вкладу № ДД-5163-7 від 07.10.2009 року, відповідно до п.1 вказаної угоди продовжено строк дії договору в розмірі 20000 грн на 18 місяців і зобов»язано виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї з розрахунку 15, 5 % річних, з датою повернення 08.05.2012 року. 08 травня 2012 року позивач уклала додаткову угоду № 2 до договору банківського вкладу № ДД-5163-7 від 07.10.2009 року, відповідно до п.1 вказаної угоди продовжено строк дії договору в розмірі 20000 грн на 3 місяці і зобов»язано виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї з розрахунку 7 % річних, з датою повернення 08.08.2012 року. В серпні 2012 року вона звернулась з заявою з вимогою сплатити суму вкладу та відсотки, які є на її рахунку, проте листом № 272 від 05 вересня 2012 оку їй фактично було відмовлено в поверненні коштів. Просить суд, стягнути з ПАТ „ Західінкомбанк в особі Рівненської філії ПАТ„ Західінкомбанк на її користь банківський вклад ( депозит) у розмірі 20000 гривень та відсотки за користування коштами в розмірі 1376 грн. 78 коп. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Заперечень проти позову не подав. Повідомлення про причини неявки від відповідача не надійшло. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних доказів, з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст.224-228 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, оцінивши надані докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно статті 47 Закону України „ Про банки та банківську діяльність банки мають право приймати вклади від юридичних та фізичних осіб. Судом встановлено, що 07 жовтня 2009 року між [PERSON] та відповідачем було укладено договір банківського вкладу в національній валюті № ДД -5163-7 На виконання умов договору позивач внесла вклад в розмірі 20000. Згідно із пунктом 1 вказаного договору банківський вклад залучався на строк 13 місяців, датою припинення вказано 07.11.2010 року.( а.с.3) 08.11.2010 року між [PERSON] та ПАТ « Західінкомбанк» було укладено додаткову угоду № 1 до договору банківського вкладу № ДД-5163-7 від 07.10.2009 року, відповідно до п.1 вказаної угоди продовжено строк дії договору в розмірі 20000 грн на 18 місяців і зобов»язано виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї з розрахунку 15, 5 % річних, з датою повернення 08.05.2012 року.( а.с.4) 08 травня 2012 року позивач уклала додаткову угоду № 2 до договору банківського вкладу № ДД-5163-7 від 07.10.2009 року, відповідно до п.1 вказаної угоди продовжено строк дії договору в розмірі 20000 грн на 3 місяці і зобов»язано виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї з розрахунку 7 % річних, з датою повернення 08.08.2012 року.( а.с.5) В серпні 2012 року позивач звернулась з заявою з вимогою сплатити суму вкладу та відсотки, які є на її рахунку. З оглянутого в судовому засіданні листа № 272 від 05 вересня 2012 оку вбачається, що позивачу фактично було відмовлено в поверненні коштів.( а.с.8) На момент звернення позивача до суду, сума боргу відповідача перед позивачем по договору банківського вкладу в національній валюті № ДД -5163 -7 від 07.10.2009 року складає 20000 гривень. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу після закінчення терміну, встановленого договором. В судовому засіданні було встановлено, що дія договору між позивачем та відповідачем закінчилась 08 серпня 2012 року, що підтверджується п.7 додаткової угоди № 2 до договору банківського вкладу у національній валюті № ДД -5163-7 від 07.10.2009 року ( а.с. 7) Однак, банком не виконано своїх зобовязань по поверненню вкладу. Таким чином, відмова повернути позивачу належний йому вклад є порушенням умов договору і прав позивача, як власника. Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення коштів за вкладом знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу ( депозиту) одна сторона ( банк), що прийняла від другої сторони ( вкладника) або для неї грошову суму ( вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З оглянутих в судовому засіданні договору № ДД -5163-7 від 07.10.2009 року вбачається, що банк зобов»язувався нараховувати 20% річних на суму 20000 грн у період з 07.10.2009 року по 07.11.2010 року ( а.с. 3). В подальшому у період з 07.11.2010 року по 08.05.2012 року, відповідно до додаткової угоди № 1 до договору, банк зобов»язувався нараховувати 15 % річних на суму 20000 грн. ( а.с.4). Та згідно додаткової угоди № 2 до договору банк зобов»язався нараховувати 7 % річних на суму 20000 грн у строк з 08.05.2012 року по 08.08.2012 року ( а.с.5). Суд приймає наданий позивачем розрахунок заборгованості по процентам, а тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення і проценти за користування грошовими коштами в розмірі 1376 грн. 78 коп. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність судового захисту прав позивача шляхом стягнення на користь позивача суму грошових коштів в розмірі 20000 грн та 1376 грн 78 коп процентів за користування грошовими коштами На підставі викладеного,

Outcome: approved