Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-10 00:00:00

У вересні 2012 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначає, що 30.01.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], був укладений кредитний договір б/н, за яким позичальник отримав кредит у сумі 8 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав позичальнику кредит на суму 8 000 грн., шляхом перерахування коштів на відповідний картковий рахунок. Станом на 31.07.2012 року заборгованість [PERSON], складає 20 305 грн. 76 коп., з яких сума заборгованості за кредитом - 7 148,83 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11 713,80 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: фіксована частина штрафу - 500 грн., процентна складова штрафу - 943,13 грн. Посилаючись на те, що позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою сплатити суму вказаної заборгованості, але відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, позивач просив стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд задовольнити їх з підстав зазначених в позовній заяві. У судовому засіданні відповідач позов не визнав, та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском Банком строку позовної давності. Вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і таким, що підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що 30.01.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], був укладений кредитний договір б/н, за яким позичальник отримав кредит у сумі 8 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладенні кредитного договору, відповідач своїм підписом підтвердив, що він ознайомився і погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав позичальнику кредит на суму 8 000 грн., шляхом перерахування коштів на відповідний картковий рахунок. Внаслідок неналежного виконання зобов'язань за укладеним між сторонами договором, у відповідача виникла заборгованість перед ПАТ КБ "ПриватБанк, яка станом на 31.07.2012 року складає 20 305 грн. 76 коп., з яких сума заборгованості за кредитом - 7148,83 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11713,80 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: фіксована частина штрафу - 500 грн., процентна складова штрафу - 943,13 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості який не спростовано відповідачем по справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" є законними та обґрунтованими, оскільки [PERSON] в порушення вимог ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов'язання за укладеним договором належним чином не виконував, надані Банком кредитні кошти та проценти за користування кредитними коштами не повернув. В судовому засіданні відповідач не оспорюючи факту надання йому Банком кредитних коштів та невиконання ним зобов'язань за кредитним договором, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки позовну заяву подано після спливу 3 років з часу внесення ним останнього платежу. Проте, доводи відповідача про пропуск ПАТ КБ "ПриватБанк" строку позовної давності є безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до п. 9.12. Умов та Правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий саме строк. Пунктами 3.1.1, 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що строк дії карти зазначений на лицевій стороні карти. По закінченню строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк, якщо раніше не надійшла письмова заява про закриття картрахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій. В судовому засіданні відповідач не надав суду доказів, що він звертався до Банку із заявою про закриття відкритого на його ім'я картрахунку. З наданого суду розрахунку заборгованості позичальника вбачається, що дія укладеного договору автоматично неодноразово лонгувалась банком, відповідно до Правил користування платіжною карткою. Відповідно до ст. ст. 257, 261 ЦК України позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу протягом трирічного строку з дня, коли від дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Враховуючи, що строк позовної давності відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України обчислюється не з часу невнесення чергового платежу, а з моменту настання передбаченого договором строку виконання зобов'язання, і відповідач не надав суду доказів того, що він письмово звертався до позивача із заявою про закриття карткового рахунку, у зв'язку з чим укладений з ним договір припинив свою дію, суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності для стягнення заборгованості за укладеним кредитним договором. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати понесені по сплаті судового збору.

Outcome: approved