Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-31 00:00:00

12.02.2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дочку, у якому просила стягувати із відповідача на її користь на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, до досягнення нею 23 років, та допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що відповідач є батьком [PERSON], яка [INFO] року досягла повноліття. У теперішній час дочка навчається на денній формі навчання у Вінницькому НМУ ім. М.І. Пирогова на медичному факультеті та потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, оскільки несе матеріальні витрати, пов'язані із навчанням та проживанням у м. Вінниця. [PERSON] вказувала, що відповідач працює на постійній основі у Віньковецькому РЕМ, крім того отримує пенсію по інвалідності, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Пояснила, що одразу після народження дочки відповідач залишив її з дитиною, та до виповнення останньою повноліття сплачував на її утримання аліменти. Будь-якої іншої участі у вихованні дитини [PERSON] не брав. На даний час [PERSON] є студенткою 1-го курсу денної форми навчання медичного факультету Вінницького медуніверситету, та у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Зокрема, їй необхідні кошти на харчування, одяг, проїзд, придбання підручників та навчального приладдя, додаткової літератури, оплату послуг Інтернету тощо. Стипендії, яку отримує дочка у розмірі 718 гривень та коштів, що надає позивачка недостатньо, оскільки [PERSON] працюючи на посаді медсестри має невелику заробітну плату, приблизно 1,5 тисячі гривень. У зв'язку з цим частково позивачці допомагають коштами її батьки за рахунок пенсії. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив у задоволенні позову відмовити. Надав суду заперечення на позов, у яких вказав, що факти викладені у позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи, нормам чинного законодавства, та просив відмовити у задоволенні позову. Щодо потреби дочки у матеріальній допомозі зазначив, що вона навчається на денній формі навчання за державним замовленням, отже отримує державну стипендію. Заперечував, що він має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки він є інвалідом третьої групи, потребує періодичного стаціонарного лікування та у 2012 році тричі лікувався у терапевтичному відділенні Віньковецької ЦРЛ. Його син від другого шлюбу являється інвалідом з дитинства, у зв'язку з чим постійно приймає ліки, на які тратяться значні кошти. У судовому засіданні відповідач пояснив, що в даний час у нього інша сім`я, де є неповнолітній син --- інвалід - дитинства, який хворіє важкою хворобою, і постійно потребує коштів на придбання дорогих ліків. Крім того, особисто [PERSON] за станом свого здоров'я кілька разів на рік змушений лікуватись стаціонарно, на що теж необхідні гроші. А тому сума аліментів, яку просить стягувати позивачка, для нього непосильна. Разом з цим він погоджувався сплачувати аліменти у розмірі не більше як 250 гривень щомісячно. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. 25 березня 2011 року [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER]. 27 травня 1996 року шлюб між батьками [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено актовий запис № 24. У судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами їхня дочка [PERSON] залишилась проживати разом із матір'ю, тобто позивачкою, батько проживає окремо та до повноліття дочки сплачував аліменти за рішенням суду. Відповідно до довідки, виданої Вінницьким національним медичним університетом ім. М.І. Пирогова № 669 від 12.12.2012 року, [PERSON] є студенткою 1 курсу медичного факультету денної форми навчання за державним замовленням Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова. Строк навчання з 1 вересня 2012 року до 30 червня 2018 року. З довідок про доходи № 8 від 27.02.2013 року та № 253 від 25.02.2013 року, виданих відповідно Віньковецьким РЕМ та Управлінням ПФУ у Віньковецькому районі вбачається, що відповідач працює контролером на підприємстві ПАТ Хмельницькобленерго Віньковецький РЕМ, має постійний заробіток, та як інвалід третьої групи внаслідок загального захворювання отримує пенсію по інвалідності. 28.11.1996 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] та [INFO] року у них народився син [PERSON]. Відповідно до положень ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього кодексу. Статтею ст. 198 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 цього Кодексу, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з вимогами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, як то: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що повнолітня дочка відповідача -- [PERSON] навчається стаціонарно на державній формі навчання, отримує стипендію, але потребує додаткової матеріальної допомоги з боку батька. Частково її утримує мати, тобто позивачка, та за рахунок своєї пенсії допомагають дід та бабка. Відповідач [PERSON] здатний частково утримувати свою повнолітню дочку, що він і не заперечував у суді, погодившись сплачувати 250 гривень щомісяця для покриття витрат у зв'язку з навчанням, однак позивачка на запропоновану відповідачем суму аліментів не погодилась. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 213 ЦПК України суд вирішує спір на засадах змагальності. Кожна сторона доказами повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність на утриманні платника аліментів інших дітей, можливість надання утримання матір'ю, інші істотні обставини. Проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що доводи відповідача про його неспроможність сплачувати 1/4 частину доходів знайшли своє підтвердження. Як вбачається із пояснень відповідача, наявних у справі медичних довідок та висновків, та визнано у суді позивачкою, [PERSON] у зв'язку із незадовільним станом здоров'я періодично лікується у Віньковецькій ЦРЛ. Його малолітній син [PERSON] страждає важкою хворобою, переносить приступи, і також потребує коштів на лікування. Разом з тим [PERSON] навчається безкоштовно на державній формі навчання, протягом 2012-2013 навчального року щомісячно отримує стипендію у розмірі 718 гривень, проживає безкоштовно на квартирі. А тому, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача, суд із врахуванням стану здоров'я та матеріального становища відповідача, наявності у нього інших утриманців, а також матеріального забезпечення дочки [PERSON] з боку держави та матері, необхідності характеру витрат у зв'язку з навчанням, суд доходить висновку, що [PERSON] спроможний надавати допомогу на утримання дочки на період навчання до досягнення нею 23 років у розмірі наближеному до 30 % прожиткового мінімуму, що становитиме 1/9 частину від усіх видів доходів, і частково покриє витрати, пов'язані із навчанням [PERSON]. На підтвердження своїх доводів про те, що відповідач може надавати допомогу у розмірі 1/4 частини, позивачка достовірних доказів не навела. Щодо вимоги позивачки про встановлення мінімального розміру аліментів на період навчання не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд зазначає, що встановлення такого розміру не передбачено положеннями ст. 200 СК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» № 3674- VІ із відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 229,40 гривень.

Outcome: approved