Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-11 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста [PERSON] звернувся [PERSON] з позовом до Публічного Акціонерного товариства «ЄВРАЗ [PERSON]»та ПАТ «[PERSON] [PERSON] Ріг »про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач зазначив, що починаючи з 30.08.1993р. по 06.09.1994 працював на НКГЗК (нині ПАТ "АрселорМіттал [PERSON] Ріг") монтером колії поза кар'єру. З 29.11.1994р. по 04.06.2008р. я працював на ПАТ "Суха Балка" підземним крипільником. 01.04.2008 року Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини у нього виявлено хронічне професійне захворювання - Радикулопатія попереково-крижова і шийна на фоні полісегментарної дископатії з вираженими статико-динамічними порушеннями та нейродистрофічними синдромом у вигляді дв. плечолопаткового періартрозу, дв.кульшового періартрозу, деф.артрозу ліктьових та колінних суглобів, стійкий больовий синдром. За фактом професійного захворювання було проведено розслідування професіного захворювання, про що був складений акт розслідування хронічного професійного захворювання №27 від 30.04.2008 року. За висновком МСЕК від 21.05.2008 року йому було встановлено первинно 45% втрати професійної працездатності та 3-тю групу інвалідності [PERSON] рекомендацій МСЕК позивач потребує санаторно-курортне лікування, медикаментозне лікування, ВМП, ПФК та масаж. Як встановлено під час розслідування професійного захворювання, причиною професійного захворювання є виконання мною на протязі 14 років і 4 місяці робіт в умовах важкої фізичної праці і несприятливого мікроклімату: ПАТ "Суха Балка": 1.Піднімання і переміщення вантажів вагою 36-56кг. При допустимих 30кг; 2.Статистичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 146080 кг/с при нормі 70000 кг/с. 3. Робоча поза до 30° / більше 30° - 51,2-72,8% / 8,4% за зміну при допустимій 25,0/-%; 4.Нахили корпусу 206-277за зміну при нормі 100. 5.Відносна вологість - 95,0% при нормі - 80-30%) ПАТ "АрселорМіттал [PERSON] Ріг": 1.Піднімання і переміщення вантажів вагою 40кг. При допустимих 30кг; 2.Робоча поза до 30°/більше 30°- -/50,0% за зміну при допустимій 25,0/-%; [PERSON] розслідування винним було визнано адміністрацію НКГЗК (нині ПАТ "АрселорМіттал [PERSON] Ріг" та ПАТ "Суха Балка", які порушили ст.153 Кодексу Законів про працю України та ст.13 Закону України "Про охорону праці". Данні санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, також підтверджують, що в період моєї праці на ПАТ "Суха Балка" та на ПАТ "АрселорМіттал [PERSON] Ріг" я виконував роботи, які характеризуються важкою фізичною працею, несприятливим мікрокліматом, характерним для підземних робіт, підлягав діям шкідливих виробничих факторів, напруженістю праці. Таким чином, саме з вини відповідачів, які порушували норми з безпеки праці та не забезпечили безпечні умови праці, він частково втратив працездатність, і як наслідок втрати здоров'я, була спричинена моральна шкода , яка полягає в наявності болю в попереко-крижовому відділу хребта, в лівій нозі, періодичному онімінні ніг, слабкість при фізичному навантаженні, біль та обмеження рухів в плечових і стегнових суглобах, біль та обмеження рухів шиї . На підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути з ПАТ «Євраз [PERSON]» на його користь 100 000 гривень , з ПАТ "АрселорМіттал [PERSON] Ріг 25 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. -- 2 -- Справа 2 4686/11 --- 2/413/1202/12 Позивач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі. Представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала викладені у позовній заяві позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача в справі ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]»[PERSON] позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Сутність заперечень представника відповідача зводиться до того, що позивач обравши професією підземного гірничого робітника, знав про шкідливість цієї професії для здоровя, тому він добровільно і свідомо погодився виконувати цю роботу тривалий час. Вини підприємства у заподіяні шкоди здоровю позивача вона не вбачає, та вважає, що керівництвом підприємств відповідача встановлені належні умови праці для виконання робіт підземними гірничими робітниками. Крім того, представник відповідача суду вказала, що стаття 9 Закону України "Про охорону праці" покладає обов'язок з відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я у процесі трудової діяльності, на Фонд відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Укладаючи з відповідачем трудовий договір відповідно до ст. 29 КЗпП України позивачеві було роз'яснено під розпис його права і обов'язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, при цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. Тобто, відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв'язку з настанням професійного захворювання - не вчиняв, а тому не може нести відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди. Тому отримання позивачем в справі професійного захворювання та так званих «моральних страждань»відбулося з вини самого [PERSON] Представник ПАТ "АрселорМіттал [PERSON] Ріг»[PERSON] заперечувала проти позовних вимог мотивуючи тим, що [PERSON] працював на підприємстві з 1993 1994 року, а потім тривалий час працював у ВАТ «Суха Балка»(правонаступником є ПАТ «Євраз [PERSON]») де і отримав професійне захворювання. Також зазначила, що при проведенні медичних оглядів був придатний до праці в шкідливих умовах. Вважає необґрунтованим розмір спричиненої моральної шкоди. Суд, дослідивши надані до матеріалів справи доводи та докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: [PERSON] встановлено, що відповідно наданої до матеріалів справи трудової книжки [PERSON] дійсно працював з 30.08.1993 року по 06.09.1994 року в [PERSON] гірничозбагачувальному комбінаті монтером колії (нині ПАТ «[PERSON] [PERSON] Ріг ») та був звільнений за власним бажанням відповідно ст.. 38 КЗпП України. 12.09.1994 року був прийнятий на роботу на рудник «Суха Балка»на шахту Ювілейна підземним гірником з повним робочим днем у підземних умовах та згодом був переведений підземним кріпильником . Наказом від 27.12.1994 року рудник «суха [PERSON]»було перейменовано у ВАТ «Суха Балка», а у теперішній час ПАТ «Суха Балка». 04.06.2004 року був звільнений за власним бажанням у звязку із виходом на пенсію . Згідно наданих суду письмових доказів, причиною професійного захворювання позивача [PERSON] є його робота на протязі майже 14 років в умовах важкої фізичної праці та запиленості повітря робочої зони , що підтверджується санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці від 17.11.2006 року , виданою ДЗ «Жовтнева районна санітарно епідеміологічна станція». [PERSON] довідки МСЕК 21.05.2008 року [PERSON] первинно встановлено 45 % відсотків втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності на безстроковий термін через радикулопатією шийною , попереково крижовою фоні полісегментарної дископатії з вираженими статико-динамічними порушеннями . Протягом вказаного вище часу на організм позивача під час виконання ним роботи на підприємстві відповідача, впливали виробничі фактори: неприємний мікроклімат, переохолодження., вимушена робоча поза, перевищення статистичного навантаження при утриманні вантажу двома руками, піднімання та переміщення вантажів з надмірною вагою. В результаті впливу даних виробничих факторів на організм [PERSON] у нього виникло професійне захворювання. Той факт, що відповідачами в справі не було створено належних умов для виконання такої фізичної праці, яку виконував позивач, підтверджується вказаними письмовими доказами: актом розслідування професійного захворювання, № 27 від 25 квітня 2008 року, де встановлено причини профзахворювання позивача в справі, а саме, у п. 19 [PERSON] зазначено, що Адміністрація шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка»(правонаступником, якого являється Публічне акціонерне товариство «Євраз [PERSON]») визнана винною в отриманні [PERSON] профзахворювання внаслідок порушення вимог чинного законодавства: п. 13 Закону України п.13 «Про охорону праці", ст. 153Кодексу Законів про Працю України. Також в [PERSON] зазначено, що причиною професійного захворювання [PERSON] стало підвищення навантаження та несприятливий мікроклімат під час роботи його в НК ГЗК (нині ПАТ «[PERSON] [PERSON] Ріг») -- 3 -- Справа 2 4686/11 --- 2/413/1202/12 Таким чином підприємства - відповідачі не створили безпечні та не шкідливі умови праці, що передбачено на законодавчому рівні. Саме роботодавець несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених норм. [PERSON] встановлено, що робота, яку виконував [PERSON] на підприємствах проходила в умовах важкої фізичної праці, що перебільшували граничнодопустимі норми, [PERSON] цим і була заподіяна шкода його здоров'ю. У зв'язку з цим, із заподіянням шкоди, за висновком МСЕК йому встановлено втрату професіональної працездатності у розмірі - 45%. Це підтверджується письмовими доказами, а саме; наданими позивачем суду виписками із актів огляду МСЕК, та виписними епікризами з лікарень. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, тобто на відповідача в справі. Тому суд вважає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від [PERSON] додаткових зусиль для організації свого життя повинно бути здійснено відповідно ст. 237-1 КЗпП України. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Тому на підставі ст. 237-1 КЗпП України на підприємство покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду за втрату здоровя. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що незважаючи на те, що в Законі України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»вилучені статті про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування, проте такого права він не втратив, оскільки статями 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України йому надано право відшкодування моральної шкоди за рахунок роботодавця, тобто підприємства де він працював. Як зазначалося вище, вперше стійку втрату професійної працездатності позивачу було встановлено 27.01.2012року, що підтверджується висновком МСЕК, отже саме з цього часу у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди. Так, позивач переніс зменшення обсягу трудової діяльності, час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя. Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню, суд враховує роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995року з подальшими змінами й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер та тривалість страждань, завданих позивачу внаслідок отриманого професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, тривалість роботи [PERSON] на підприємствах відповідачів, і наслідків, що наступили та їх незворотній характер, вважає за необхідне стягнути з ПАТ «Євраз [PERSON]»на користь позивача моральну шкоду в розмірі не 100 000 гривень, а частково, в сумі,- 9 000 гривень, 00 коп., а з ПАТ «[PERSON] [PERSON] Ріг»- 1 000 грн. Сума позову про відшкодування моральноїшкоди ст. 23 ЦК України не передбачає спеціального розрахунку та не може бути фіксованою. На підставі викладеного і у відповідності зі ст. 4 Закону України "Про охорону праці", ст. 153, 237-1 КЗПП України, ст. 10,11,60, 212-214 ЦПК України, суд, - \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial