Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів та зазначає , що 20.06.2002 р. він придбав у відповідача-1 житловий будинок , розташований по вул. Чапаєва , 13 в селищі Брагинівка ( раніше станція Брагинівка ) Петропавлівського району Дніпропетровської області . За вказаний будинок він сплатив грошові кошти в сумі 5тис.грн. , що підтверджується розпискою від 20.06.2002 р. За домовленістю відповідач-1 повинен був підготувати відповідні документи та оформити правочин відповідно до чинного законодавства. Протягом тривалого часу через особисті проблеми відповідач 1 до нотаріусу так і не звертався. Влітку 2012 р. відповідач-1 звернуся до нотаріуса з питанням про оформлення договору купівлі-продажу будинку, але нотаріус повідомила ,що не може посвідчити такий договір , оскільки розрахунок відбувся ще 20.06.2002 р. У звязку з цим , відповідач-1 відмовився від належного оформлення договору .На неодноразові вертання не реагує. Крім того , позивач зазначає , що у червні 2002 р. відповідач-1 передав йому у власність спірний будинок і з то часу він почав доглядати за будинком , господарював на земельній ділянці , тобто утримував домоволодіння в повному обємі та розпоряджався ним на свій розсуд. Даним домоволодінням він володіє безперервно , на протязі 10 років , йому ніхто не перешкоджав у розпорядженні таким майном і ніхто не заперечував щодо такого розпорядження. Восени 2012 р. він вирішив провести реконструкцію придбаного домоволодіння , добудувати деякі господарські приміщення. Але , коли звернувся до БТІ , у нього почали вимагати правовстановлюючий документ на домоволодіння. Такого документа у нього немає. У звязку з цим він змушений звертатися до суду з даним позовом. Просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на домоволодіння № 13 по вул. Чапаєва в селищі Брагинівка Петропавлівського району Дніпропетровської області . Сторони в судове засідання не зявилися . В своїх заявах просять суд справу заслухати у їхню відсутність. Позивач позов підтримує . Відповідачі позов визнають . Суд ухвалив справу розглянути у відсутність сторін на підставі ст. 174 ЦПК України , так як визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує їхні права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що відповідач 1 дійсно є власником житлового будинку з господарським спорудами , який розташований на ст.Брагинівка Петропавлівського району Дніпропетровської області. Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу від 11.06.2002 р. , посвідченого приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області , а також технічним паспортом на жилий будинок індивідуального житлового фонду , затверджений начальником Павлоградського БТІ . Письмовою розпискою від 20.06.2002 р. підтверджується той факт , що відповідач-1 , як продавець спірного будинку отримав від [PERSON] , тобто покупця гроші в сумі 5000 грн. за проданий будинок № 13 по вул. Чапаєва ст. Брагинівка Петропавлівського району . Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : п.1 визнання права. Факт добросовісного , відкритого та безперервного володіння вищезазначеним будинок підтверджується довідкою актом обстеження матеріально-побутових умов Петропавлівської селищної ради від 27.11.2012 р. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 (десяти) років, набуває право власності на це майно. Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Судовою практикою (Постанова Вищого господарського суду України від 6 червня 2007 р. у справі № 3/269) визначено наступні положення: відповідно до п.п. 1, 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.04 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності; щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач надав достатню кількість доказів на підтвердження своїх вимог та належним чином обґрунтував свій позов. Також суд дійшов висновку про можливість звільнення відповідача -2 від сплати судових витрат. На підставі викладеного ,

Outcome: approved