Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що він є власником земельної ділянки площею 3.6631 га на території Тиврівської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується розпорядженням Тиврівської районної державної адміністрації від 30.07.2007 року № 388, державним актом на право власності на земельну ділянку від 12 січня 2008 року, зареєстрованого за №010855100005. Крім того, право власності на земельну ділянку підтверджується витягом з Поземельної книги про земельну ділянку від 26.07.2011 р. №ВТ-000430003212011 та довідкою №1-13/2331 від 26.07.11 про правовий статус земельної ділянки. 22 січня 2007 року між [PERSON] селищною радою Тиврівського району Вінницької області та ВАТ Вінницягазбудсервіс, відповідно до затвердженої проектної документації був укладений підрядний контракт № 005, предметом якого є виконання робіт по будівництву газопроводу-відводу смт. Тиврів - смт. Сутиски. В пункті 3 контракту Сторони передбачили, що ПАТ "Вінницягазбудсервіс" (підрядник) розпочне виконання робіт з будівництва газопроводу після виконання [PERSON] селищною радою Тиврівського району (замовник) певних умов, зокрема, і оформлення дозволу на будівництво в органах Держархбудконтролю. На виконання абз. 3 п. З вказаного контракту [PERSON] селищною радою у Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Вінницької облдержадмінітрації було оформлено дозвіл на виконання будівельних робіт № 186/03-08 від 09 серпня 2007 року з будівництва даного об'єкту. Строк дії цього дозволу - серпень 2008 року. Після отримання дозволу на будівництво та виконання [PERSON] селищною радою Тиврівського району всіх інших необхідних умов, передбачених в п. 3 контракту, ПАТ "Вінницягазбудсервіс" розпочав будівельні роботи, які були призупинені в 2008 році в зв'язку з відсутністю фінансування. Після укладення між [PERSON] селищною радою Тиврівського району та ПАТ "Вінницягазбудсервіс" додаткової угоди № 21/03/2011 від 21 березня 2011 року, будівництво газопроводу знову було продовжено, однак Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю управління містобудування та архітектури Вінницької обласної державної адміністрації новий дозвіл на виконання будівельних робіт у відповідності до п. 6.1 постанови КМУ від 30.09.2009р. № 1104 не видавався, в зв'язку з чим до підрядника - ПАТ Вінницягазбудсервіста головного інженера даного підприємства були застосовані штрафні санкції. В подальшому, [PERSON] селищною радою Тиврівського району на ім'я директора ПАТ Вінницягазбудсервіс [PERSON] та Головного інженера проекту ПАТ Вінницягазбудсервіс[PERSON]М був направлений лист з проханням внести зміни до проектно-кошторисної документації газопроводу - відводу смт. Тиврів - Сутиски Тиврівського району в зв'язку із значним подорожчанням цін на матеріали та будівельно-технічні роботи. Після направлення [PERSON] селищною радою Тиврівського району на адресу ПАТ "Вінницягазбудсервіс" цього листа, почалося відхилення від раніше погодженої та затверджено: проектно-кошторисної документації, згідно якої газопровід-відвід смт Тиврів-Сутиски мав би пролягати поза межами земельної ділянки розміром 3,6631 га. кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться у власності позивача. У відповідності до п. 9.16 Державних будівельних норм України - "Проектування, складання, порядок, розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва ДБН А.2.2-3-2004, затверджених наказом Держбуду України від 20 січня 200-року № 8 (v0008509-04), подання проектної документації на погодження, експертизу та затвердження є обов'язком замовника. Відповідачі всупереч вказаним державно-будівельним нормам не узгоджували прокладення траси газопроводу та вибору земельної ділянки з ним, чим порушили його права, як власника земельної ділянки. Роботи по будівництву газопроводу розпочато ПАТ "Вінницягазбудсервіс" весною 2011 року. На початок проведення робіт по будівництву газопроводу письмового погодження з власникам земельних ділянок не було. Згідно договору №14/265/11 від 31.01.2011 року, укладеного між НАК Нафтогаз Українита [PERSON] селищною радою Тиврівського району Вінницької області, останній зобов'язується здійснити добудову (будівництво) об'єкта газопостачання Газопровід - відвід смт. Тиврів - смт. Сутиски Тиврівського району Вінницької області, у зв'язку з чим НАК Нафтогаз Україниє заінтересованою особою, адже виступає інвестором будівництва зазначеного газопроводу-відводу смт. Тиврів-Сутиски. Одним із доказів того, що право власності земельної ділянки його порушено є те, що головним спеціалістом з контролю за використанням та охоронною земель у Вінницькій області [PERSON] проведено перевірку викладених у зверненні його фактів, в результаті чого було виявлено порушення вимог ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України, про що складено протокол про адміністративне правопорушення на директора ПАТ Вінницягазбудсервіс[PERSON]. та до останнього застосовано адміністративне стягнення (постанова від 20 липня 2011 року №245023). Зазначені обставини підтверджуються листом Головного управління Держкомзему у Вінницькій області від 12.08.2011 №19-14-8395, фотознімками, з яких вбачається пре будівництво газопроводу та зняття родючого шару грунту, що в подальшому унеможливлює використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Таким чином, підставою встановлення сервітуту є відсутність у особи можливості задовольнити свої потреби іншим способом як встановленням права користування чужим майном - сервітуту. Водночас немає маршрутної карти згідно якої газопровід-відвід має бути прокладений саме через його земельну ділянку . Таким чином, сервітут встановлюється лише у випадках, коли неможливо іншим способом задовольнити потреби особи, однак не існує жодних перешкод у винесенні газопроводу-відводу за межі його земельної ділянки. Діями [PERSON] селищної ради Тиврівського району як замовника на проведення центральної газової магістралі та ПАТ Вінницягазбудсервіс, як виконавця по будівництву газопроводу-відводу, проведено газопровід через його земельну ділянку без отримання відповідного дозволу на прокладення траси газопроводу по неї, чим порушені його права як власника земельної ділянки. При цьому жодних договорів на обмежене право користування землею в охоронних зонах позивачем не укладалося. Просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою 3.6631 на території Тиврівської селищної ради для ведення товарного: сільськогосподарського виробництва, шляхом проведення робіт з демонтажу частина газопроводу-відводу, що прокладений через цю земельну ділянку та винесення його за її межі, привести земельну ділянку в стан, який існував до прокладення газопроводу протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили. В судовому засіданні позивач і його представники [PERSON] та [PERSON] позов підтримали із наведених в ньому підстав, окрім того , позивач [PERSON] пояснив, що він володіє земельною ділянкою відповідно до державного акту на право власності, зареєстрованого 12.01.2008 року. Відповідачі при прокладенні газовідводу внесли зміни до раніше погодженого проекту, чим змінили його маршрут проклавши трубу через його земельну ділянку без його згоди. У відповідача не існує жодних перешкод для винесення газопроводу за межі його земельної ділянки. Обовязок погодження проекту лежить на замовнику. Жодних договорів, що обмежують право користування землею в природоохоронних зонах він не підписував. На даний час, землевпорядною організацією розробляється технічна документація на винесення меж його земельної ділянки в натурі і встановлення межових знаків і тому на даний час він не може надати документальних доказів винесення меж в натурі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради [PERSON] визнав обставини того, що змінено лінію прокладення газопроводу в решті позовних вимог позов не визнав, надав письмове заперечення , згідно якого категорично заперечує в задоволенні позову і пояснив, що при підготовці проекту на газовідведення були отримані погодження від керівництва ВАТ Промінь, яке мало держаний акт на право колективної власності на землю і на той час отримано всі погодження відповідних служб, а також були встановлені сервітути на ряд земельних ділянок, через які проходить газопровід та вказано на необхідність укладення договорів на обмежене право використання земельних ділянок. Пізніше, у 2008 році членам ВАТ Промінь, згідно схеми розподілу земельних паїв, видано державні акти на право приватної власності на земельні ділянки, однак жодна із розпайованих земельних ділянок не виділена в натурі, не встановлені відповідно до законодавства межові знаки на місцевості, та не виготовлена відповідна технічна документація. Виходячи із цього позивач не може точно знати де розпочинається і де закінчується його земельна ділянка та чи проходить саме по ній газовідвід, а якщо проходить , то по якій його частині. Позивач стверджує, що газопровід йому перешкоджає використовувати належну йому земельну ділянку, однак ділянки №№ 2,3,4,5,6,18 не використовуються понад 5 років, а зміна в маршруті газовідведення проводиться із 2011року. Тому позивачем не доведено, що саме на його земельній ділянці при проведені земляних робіт спричинена шкода. Представник відповідача ПАТ Вінницягазбудсервіс[PERSON] позов не визнала та пояснила, що газовідведення проводилось згідно затвердженого проекту. Представник відповідача ПАТ Вінницягазбудсервіс[PERSON] позов не визнав і пояснив, що ніякі роботи щодо прокладення газопроводу по земельній ділянці позивача не проводилися, а тому ніякої шкоди йому не спричинено відповідно і погоджувати зміни до проектно кошторисної документації з позивачем немає потреби. Суд вислухавши осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. На підставі рішення загальних зборів співвласників землі ВАТ Проміньвід 22.04.2002 року, розпорядженням Тиврівської РДА №229-р від 18.08.2002 року членам ВАТ Проміньнадано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 17-22). Комісією, створеною розпорядженням голови Тиврівської РДА № 261 від 09.07.2004 року відібрана траса для проектування та будівництва газопроводу - відводу смт. Тиврів смт. Сутиски визначено ділянки , по яких буде прокладено трубопровід. Із них по території Тиврівської селищної ради 4300 м., із них по земельних частках паях бувшого заготскота 640 м. (а.с. 50). Згідно ксерокопії додатку до договору на встановлення земельного сервітуту №20 від 24.11.2003 року (а.с.49), селищним головою затверджено підписи громадян власників земельних ділянок, що знаходяться в охоронній зоні газопроводу в межах ВАТПроміньсмт.Тиврів Тиврівської селищної ради. Відповідно до даного списку власником ділянки за № 2, площею 3.66 га. є [PERSON], а навпроти, поряд з іншими власниками ділянок №№ 3,4,5,6,18 проставлено підпис [PERSON], що також не заперечується сторонами. Слід зазначити, що проект розподілу земель колективної власності ВАТ ПроміньТиврівського району Вінницької області погоджено в 2003 році (а.с.. 23.24). Висновком архітектурно планувальної служби (а.с. 47) щодо погодження технічної документації із землеустрою, щодо організації території земельних часток (паїв) та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам членам ВАТ Проміньна земельних частках (паях) №№ 2,3,4,5,6,18 на яких проходить газопровід, встановлюються обмеження, визначенні правилами охорони газопроводів та сервітути на проїзд у випадку їх ремонту та технічного обслуговування. Власникам земельних ділянок вказується на необхідність укладення відповідних договорів на обмежене право використання. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Державний акт на право власності земельну ділянку (а.с. 15) [PERSON]В отримав і зареєстрував лише 12.01.2008 року. У витягу із поземельної книги (а.с. 16) зазначено слідуючі відомості: Державний акт на право власності земельну ділянку серії ЯД № 384882, власником якого є [PERSON] вказуються відомості про земельний сервітут в зоні дії обмежень - 0.1760 га., що спростовує твердження позивача про те, що ніякі сервітути не встановлювались і він ніяких договорів не підписував. Підрядний контракт на виконання будівельно монтажних робіт укладено 22.01.2007 року, що свідчить про те, що на час укладення проектно кошторисної документації позивач був власником земельної ділянки та не вправі надавати погодження щодо її виготовлення. Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації, зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах N 43 від 04.05.99 із змінами і доповненнями в п. 2.16. зазначено, що при наявності обмежень на використання земельної ділянки до примірника державного акта на право постійного користування земельною ділянкою або на право власності на земельну ділянку, який видається власнику або користувачу земельної ділянки, додаються: - копія кадастрового плану; - акт перенесення на місцевість меж зон обмежень. Даних документів позивачем суду не надано. Крім того, слід зазначити, що Порядком організації робіт та методикою розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2004 р. N 122 визначено, що (п.8) Розподіл земельних ділянок може здійснюватися за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв) або їх представників такими методами: за списком (складається в алфавітному або іншому порядку, визначеному рішенням зборів); шляхом жеребкування - у разі відсутності згоди щодо розподілу за списком. Результати оформляються протоколом до якого додається схема розташування земельних ділянок згідно з проектом із зазначенням номерів земельних ділянок та номерів їх власників (за списком). Відповідно до п.11 Порядку сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація протягом п'яти днів після ознайомлення громадськості з результатами розподілу вживає заходів до остаточного його погодження згідно з поданими заявами і затверджує протокол зборів з урахуванням внесених змін, а також доручає територіальному органу Держкомзему разом із землевпорядною організацією забезпечити організацію робіт з установлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та складання державних актів на право власності на земельні ділянки (на підставі відповідних договорів, тобто особа яка отримала земельну ділянку згідно Проекту(схеми) розподілу повинна самостійно укласти договір на винесення меж земельної ділянки в натурі(на місцевості)із відповідним виконавцем. Із вищенаведеного суд приходить до висновку, що земельну ділянку позивачу виділено одним із вказаних способів, і без встановлення відповідних меж. Відповідно до ст.. 99,183,184 ЗК України, п.б ст.20Закону України Про землеустрій (із змінами та доповненнями) землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі: встановлення та зміни меж об'єктів землеустрою,у тому числі визначення та встановлення в натурі на місцевості) державного кордону України. Відповідно до ст. 22 Закону України Про землеустрійземлеустрій здійснюється на підставі: -рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; -укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами)та розробниками документації із землеустрою; -технічної документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); - технічної документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; Згідно ст. 26 даного Закону замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі. Розробниками документації із землеустрою є юридичні та фізичні особи, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою відповідно до закону. Відповідно до ст.55 даного Закону межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. Згідно Інструкції встановлення(відновлення)меж земельних ділянок в натурі(на місцевості) та їх закріплення межовими знаками затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за N 391/17686 в п.2.1 вказано, що встановлення меж земельної ділянки в натурі та на(місцевості) здійснюється на підставі розроблених та затверджених відповідно до статті 186 Земельного кодексу України: технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі коли власнику (користувачу) земельної ділянки видано документ, що посвідчує право на земельну ділянку, без виносу меж такої ділянки в натуру (на місцевість) та закріплення їх межовими знаками. Згідно п. 2.3 даної Інструкції комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Відповідно до п. 3.5 даної Інструкції межі земельних ділянок, що виділяються власникам земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості), які будуть використовуватись їх власниками самостійно, закріплюються межовими знаками кожна окремо. Вказані земельні ділянки, які їх власники або інші особи будуть використовувати єдиним масивом, закріплюються межовими знаками лише по окружній межі єдиного масиву. Згідно п. 3.1 Інструкції межовий знак (додаток 3) - конструкція, яка складається з чотирьох деталей: деталь 1 - металева марка у формі кола діаметром 50 мм та товщиною 1 мм. У центрі марки розміщений отвір для кріплення за допомогою закладного дюбеля (деталь 2) та стержня фіксуючого (деталь 3). За периметром кола угорі розміщений напис "МЕЖОВИЙ ЗНАК", унизу- "Україна". Під отвором нанесений номер межового знака з десяти символів, вище отвору нанесений унікальний ідентифікаційний штрих-код; деталь 2 - закладний дюбель довжиною 120 мм з верхньою основою у формі кола діаметром 60 мм, виготовлений з особливо витривалого полімеру; деталь 3 - стержень фіксуючий червоного кольору довжиною 127 мм, виготовлений з особливо витривалого полімеру; деталь 4 - стовпчик установочний (у розрізі хрестоподібний) висотою 700 мм з верхньою основою діаметром 60 мм, виготовлений з особливо витривалого полімеру. Межовий знак у скомплектованому вигляді призначений для закріплення меж земельних ділянок на ґрунтовому покриві. У разі закріплення меж земельних ділянок, які збігаються із шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами, а також на асфальтованій або бетонній поверхні стовпчик установочний (деталь 4) може не використовуватись, а закладний дюбель (деталь 2) в такому випадку встановлюється в отвір у твердій поверхні. Відповідно до п. 3.2 Інструкції кожний межовий знак має номер, що не повторюється на всій території України, та складається з десяти символів, з яких: перші три - арабські цифри; четвертий - літера українського алфавіту; останні шість - арабські цифри. В пункті 2 вказаної Інструкції вказано , що межові знаки, які встановлені з метою закріплення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) до набрання чинності цим наказом, є дійсними і підлягають заміні лише при добровільному зверненні власника (користувача) земельної ділянки. Проте доказів встановлення межових знаків строго зразка суду не надано. Долучені до позову фотознімки із зображенням трубопроводу та постанова від 20.07.2011р. про притягнення до адмінвідповідальності директора ПАТ Вінницягазбудсервіс[PERSON] за ст.. 53-1 КУпАП не стверджують прокладення газопроводу саме через земельну ділянку, яка належить позивачу. Враховуючи, що межі земельної ділянки позивача на місцевості не виділенні, переконливих доказів прокладання газопроводу смт. Тиврів смт. Сутиски саме по земельній ділянці позивача суду не надано, тому суд вважає не доведеним факт порушення його прав на користування земельною ділянкою. Куруючись ст..ст. ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 99,125,183,184 ЗК України, п. бст.20 ст.ст. 22,26,55 Закону України Про землеустрій, ст..11 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток(паїв), наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.99 із змінами і доповненнями, Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за N 391/17686, Інструкцією Про порядок складання, видачі, реєстрації, зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.99 із змінами і доповненнями ,-

Outcome: dismissed