overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є головним наймачем зазначеної квартири. З 23.04.1994 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 13.03.2012 року. Відповідач є зареєстрованою у вказаній квартирі, однак з 20 вересня 2011 року в ній не проживає і її речей у квартирі немає, на неї продовжують нараховуватись комунальні платежі, які він вимушений сплачувати самостійно. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі у судовому засіданні, а у разі неявки відповідача ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, позивач є головним наймачем квартири [ADDRESS] (а.с.5). З 23.04.1994 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який 13.03.2012 року було розірвано (а.с.8-9). Відповідач є зареєстрованою у зазначеній квартирі (а.с.11). Судом встановлено, що відповідач з 20.09.2011 року в зазначеній квартирі не з`являлась та не проживає в ній. Крім того, факт не проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] підтверджується актом від 02.06.2012 року, складеним мешканцями будинку [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Статтею 71 ЖК України такі строки встановлені у шість місяців. Отже, при викладених вище обставинах, у зв`язку з тим, що відповідач добровільно залишила зазначену квартиру, перешкод у проживанні в ній позивач не спричиняв, більше шести останніх місяців у вказаній квартирі відсутня без поважних причин, позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні`зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом просить суд стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»: - 5109 (п'ять тисяч сто дев'ять ) гривен, 55коп. -у відшкодування заборгованості за кредитним договором; - 214(двісті чотирнадцять) гривень, 60 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору; Свої позовні вимоги до відповідача представник позивача обґрунтовує тим, що 09 квітня 2008 року між сторонами був укладений кредитний договір №001-03185-090408. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 3000,00 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірах, що містяться в Додатку №1 до договору з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення норм закону відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 31.01.2012 рік заборгованість відповідача перед банком складає 5109,55 грн. Просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, надав суду заяву з проханням провести розгляд справи у відсутність представника банку, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився на повторний виклик та про причини своїх неявок суд не повідомив, хоча про день та час судового засідання був належним чином повідомлений судовими повістками, про що свідчать поштові відправлення, які є в матеріалах справи. При даних обставинах суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору..., а в силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов договору не допускається. У судовому засіданні дійсно встановлено, що 09 квітня 2008 року між сторонами був укладений кредитний договір №001-03185-090408. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 3000,00 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірах, що містяться в Додатку №1 до договору з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копією договору. Кредит відповідачем погашався в неповному обсязі, що підтверджено копією розрахунку заборгованості. Судові витрати по справі підлягають також стягненню з відповідача на підставі вимог статей 79,81,88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-19 00:00:00

Заявник лікар-психіатр Бершадської центральної районної лікарні Яцюк О.С. звернувся до суду із заявою про надання хворому [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги без його згоди з тих підстав, що [PERSON], [INFO], проживає [ADDRESS], перебуває на обліку у психіатра Бершадської ЦРЛ з 1986 року з приводу тяжкого психічного розладу у формі біполярного афективного розладу. Неодноразово лікувався в КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка; остання госпіталізація з 07.05.2012 р. по 05.07.20 12 р. з діагнозом: Біполярний афективний розлад, поточний змішаний епізод. 24.07.2012 р. [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка зробила висновок, що враховуючи те, що захворювання носить хронічний характер з частими загостреннями під час яких пацієнт виявляє психотичні розлади у вигляді маячних ідей та суїцидальних думок, необхідність постійного амбулаторного лікування рекомендовано призначити примусове амбулаторне лікування без його згоди. Просить ухвалити рішення, яким заяву лікаря-психіатра Бершадської ЦРЛ Яцюка О.С. про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без його згоди [PERSON], [INFO], який проживає в [ADDRESS] В судовому засіданні заявник лікар-психіатр підтримує заяву, просить її задовільнити. Заслухавши заявника, представника органу опіки та піклування, хворого [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку у психіатра Бершадської ЦРЛ з 1986 року з приводу тяжкого психічного розладу у формі біполярного афективного розладу. Неодноразово лікувався в КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка, остання госпіталізація з 07.05.2012 р. по 05.07.2012 р. з діагнозом - біполярний афективний розлад, поточний змішаний епізод, захворювання носить хронічний характер з частими загостреннями під час яких пацієнт виявляє психотичні розлади у вигляді маячних ідей та суїцидальних думок, рекомендовано постійне амбулаторне лікування, що підтверджується епікризом хворого з комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О. І. Ющенка, висновками лікарсько-консультативних комісій. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає заяву законною, обґрунтованою і такою, щ0о підлягає задоволенню. На підставі ст. 279,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-19 00:00:00

У серпні 2012 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Вербівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначила, що 1/3 частка будинковолодіння по [ADDRESS] належала її чоловікові [PERSON], який помер [INFO] в с. Вербів Бережанського району. Спадщину як спадкоємець за законом вона прийняла, однак оформити її виявилося неможливим і їй було відмовлено в цьому, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім'я спадкодавця. Отримати такий документ після смерті спадкодавця в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. У судовому засіданні позивач позов підтримує просить визнати за нею - [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку будинковолодіння в [ADDRESS], що належала [PERSON], який помер [INFO] в селі Вербів Бережанського району Тернопільської області. Представник відповідача в судове засідання не з'явився до суду надійшла заява в якій сільська рада позов визнає, просить розглядати справу у відсутності її представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить їй з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-19 00:00:00

Адміністрація Одеської обласної клінічної психіатричної лікарні № 1 звернулася до суду із заявою про продовження госпіталізації у примусовому порядку [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [ADDRESS] посилаючись на те, що 22 квітня 2009 року він був госпіталізований у примусовому порядку з діагнозом: деменція, при прогресивному паралічі. У зв'язку з тим, що хворий не доступний мовному контакту, дементний та не може дати мовної згоди на госпіталізацію та лікування, то на думку лікарів ООКПЛ № 1 він потребує продовження примусової госпіталізації в умовах психіатричного стаціонару всупереч власному бажанню, оскільки в такому стані повинен бути під наглядом. [PERSON] у судовому засіданні не міг висловити свою думку з приводу поданої заяви. Вивчивши надані документи, історію хвороби, заслухавши лікаря Онищенко Є.Б., прокурора, представника органу опіки та піклування, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів у зв'язку з психічним захворюванням, в результаті якого [PERSON] не доступний мовному контакту, не розуміє місце перебування, емоційно роздратований, злий, не спроможний задовольнити свої життєві потреби, він потребує продовження госпіталізації у психіатричний заклад у примусовому порядку. Як було встановлено у судовому засіданні, [PERSON] знаходиться на лікуванні в ООКПЛ № 1 з 22 квітня 2009 року. Рішеннями Суворовського районного суду м. Одеси від 19 січня 2010 р. (справа №2-о-70/10) та 23 листопада 2010 року (справа №2-о-396/10) було продовжено госпіталізацію в психіатричному закладі через те, що він не може себе обслуговувати та забезпечувати свої життєві потреби. Зі слів співробітників лікарні, у нього є матір, але адміністрація лікарні не може зв'язатися з нею через відсутність контактних телефонів. [PERSON] своїм зовнішнім виглядом не цікавиться, переодягається, взувається, купається за допомогою медперсоналу, спілкується за допомогою жестів, періодично вимовляє окремі слова, тобто самостійно обслуговувати себе не здатен, не доступний мовному контакту, дементний. За останній час психічний стан хворого не покращився, хворий періодично збуджений, не усвідомлює стану свого здоров'я та ситуації, що склалася, у зв'язку з чим потребує продовження госпіталізації. Відповідно до ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу»від 22.02.2000 року особі, яка страждає на психічний розлад, може бути продовжено госпіталізацію за рішенням суду. У зв'язку з тим, що [PERSON]. страждає на тяжкий психічний розлад і неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, і при цьому вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для оточуючих, то суд прийшов до висновку про доцільність продовження його госпіталізації у примусовому порядку в умовах ООКПЛ № 1. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-19 00:00:00

16 травня 2012 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного 27.04.1985 року з відповідачем [PERSON] У судовому засіданні позивачка свій позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але поважної причини своєї відсутності суду не надав. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши думку позивачки, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 27.04.1985 року, згідно свідоцтва про шлюб, виданого Комсомольським відділом запису актів громадського стану Херсонської області, актовий запис № 313. Спільне життя між сторонами не склалося, у зв'язку з різни поглядами на життя та взаємним непорозумінням. Сторони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільних дітей та поділ майна на час розгляду цієї справи немає. Після розірвання шлюбу позивачка виявила бажання залишити шлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-19 00:00:00

14 травня 2012 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного 09.07.1988 року з відповідачкою [PERSON] У судовому засіданні позивач та його представник за довіреністю [PERSON] позов підтримали повністю та просили його задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася повторно, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але поважної причини своєї відсутності суду не надала. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 09.07.1988 року, згідно свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 101. Спільне життя між сторонами не склалося, у зв'язку з різни поглядами на життя та взаємним непорозумінням. Сторони припинили шлюбні відносини та з березня 2011 року проживають окремо і не ведуть спільного господарства. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим, оскільки це б суперечило інтересам позивача. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільної дитини та поділ майна на час розгляду цієї справи немає. Після розірвання шлюбу позивачці належить залишити прізвище набуте під час реєстрації шлюбу -[PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-19 00:00:00

22 березня 2012 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей. Позивачка вказує на те, що з 18 вересня 1998 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати дітей належним чином. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку щомісячно. Позивачка надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з’явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов’язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров’я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви і до їх повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 27 червня 2011 року помер її чоловік [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно домоволодіння, що знаходиться за адресою: Київська область, Іванківський район, с. Кухарі, вул. Раківка, 20 та земельна ділянка розміром 1, 1 га. Після смерті [PERSON], його спадкове майно успадкувала позивач шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Іванківської районної державної нотаріальної контори. Інших осіб, які б мали б намір успадкувати майно [PERSON], не має. Відповідачі за даним позовом, дочка та син спадкодавця і позивача, на частку у спадщині не претендують та відмовилися від неї на користь позивача. Оскільки нотаріальна контора не змогла оформити право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа на домоволодіння, позивач змушена звертатися до суду. У позовній заяві позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно. У судове засідання сторони не зявилися. Позивач подала до суду заяву у якій сказано, що вона позов підтримує та просить розглядати справу без її участі. У попередньому судовому засіданні уточнила позовні вимоги, а саме: просить визнати право власності на спадкове майно домоволодіння, інші позовні вимоги знімає. Відповідач, Кухарська сільська рада, звернулася до суду з листом про те, що позов визнає та просить розглядати справу без участі її представника. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON], звернулися до суду із заявами про визнання позову та про розгляд справи без їх участі. Третя особа Іванківська районна державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті [PERSON], який помер 27.06.2011 року, спадщину прийняла [PERSON] заявою від 23.11.2011 року. Інших спадкоємців немає. Спадкова справа № 525/2011. Також просила справу розглядати без участі представника нотаріальної контори. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і є підстави для його задоволення, суд задовольняє позов. Відповідачі позов визнали. Позивач надала суду належні докази: копію свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON], копію свідоцтва про одруження позивачки із спадкодавцем. З довідки, виданої Кухарською сільською радою Київської області № 347 від 21.08.2012 року, вбачається, що відповідно до погосподарської книги № 4, особовий рахунок № 313, житловий будинок, що розташований за адресою: Київська область, Іванківський район, с. Кухарі, вул. Раківка, 20, рахується за [PERSON]. Судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду. Отже, маються підстави для задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-19 00:00:00

18 липня 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не зявився , надіслав заяву відповідно до якої вимоги підтримав повністю , просить шлюб розірвати Зазначив в позовній заяві, що 23 лютого 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Малинського району Житомирської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Від спільного шлюбу є діти [PERSON] [INFO] , яку просить залишити на його утримання та виховання та [PERSON] , якого просить залишити на утриманні відповідача. Пояснив , що причиною розірвання шлюбу є подружня зрада дружини . Відповідач в судове засідання не зявилась, надіслала заяву відповідно до якої позов визнала повністю просить шлюб розірвати. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про одруження підтверджується те , що сторони перебувають у шлюбі. ( арк.с. 6 ) Згідно копій свідоцтв про народження видно , що у сторін маються діти: [PERSON] та [PERSON] Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне , сторони тривалий час проживають окремо , не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає , що сімя розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 107,30 грн.

Outcome: approved