Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-10 00:00:00

У жовтні 2012 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі та стягнення сум за навчання дітей. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 08.09.1990 року вона з відповідачем у справі [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. На даний час шлюб розірваний. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилися діти: дочка [PERSON]. [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Зі слів позивача, на даний час її діти мешкають з нею та перебувають на повному її утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі у їх вихованні не приймає. [PERSON] зазначила, що її діти на даний час є студентами платних відділень: дочка на заочній формі навчання у Київському національному торгово-економічному університеті (КНТЕУ), син на денній формі навчання у Малинському лісотехнічному коледжі, угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем у справі не досягнуто, стан здоровя та матеріальний стан [PERSON] дозволяють йому утримувати своїх дітей. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 (тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з 24.10.2012 року до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача половини суми за навчання дітей по договорам. У судовому засіданні позивач підтримала свій позов, просила його задоволити. Відповідач та його представник проти позову заперечували, оскільки він добровільно надає кошти дітям, а також вони заперечували проти стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не піхтягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, з 08.09.1990 року позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі [PERSON]. На даний час шлюб розірваний. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилися діти: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. У позовній заяві зазначено, що діти мешкають з матірю [PERSON], проте довідка про те що діти перебувають на її утриманні в матеріалах справи відсутня. Судом встановлено, що [PERSON] надає матеріальну допомогу на утримання дітей та приймає участь у їх вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто, стан здоровя та матеріальний стан [PERSON] дозволяють йому утримувати своїх дітей. На даний час діти є студентами платних відділень: дочка на заочній формі навчання у Київському торгово-економічному університеті (КНТЕУ), син на денній формі навчання у Малинському лісотехнічному коледжі, докази про оплату навчання дітей позивачем не надано. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення - двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.3 ст.183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. 4.2 ст.. 182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У даному випадку відповідач працює на постійному місці роботи, має стабільну заробітну плату, тому аліменти можуть бути присуджені у частці від доходу, проте позивачем не додано доказів того, що діти перебувають на її утриманні, отже всупереч ст.60 ЦПК України позивач не довів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Таким чином, враховуючи викладене, зокрема виходячи з того, що позивачкою у справі [PERSON] не надано у суді допустимих доказів, підтверджуючих її участь в утриманні дітей, а також підтверджуючих те, що вона діє від імені та за дорученням повнолітньої дочки, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі та стягнення сум за навчання дітей, у зв»язку з чим вважає необхідним у задоволенні позову відмовити. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.180, 182, 183, 199, 200 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: dismissed