Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-02 00:00:00

До суду надійшла зазначена позовна заява та уточнення до позовної заяви, підтримуючи і обґрунтовуючи які в судовому засіданні представник позивача зазначає, що з 01.05.2007р. по теперішній час позивач [PERSON] працює в ПРАТ „Авіакомпанії „Аеросвіт” на посаді техніка авіаційного з обслуговування повітряних суден категорії „А” відділу лінійного технічного обслуговування Директорату з виробництва Комплексу інженерно-технічного забезпечення. З 01.01.2009р. авіакомпанія недонараховує та не виплачує йому частину заробітної плати, яка повинна нараховуватись та виплачуватися відповідно до п.7.6 Колективного договору, хоча будь-яких змін до колективного договору зареєстровано не було, отже він є дійсним та чинним на даний час. Отже позивач вважає, що відповідач недонарахував та недоплатив йому заробітну плату у розмірі 37032,82 грн., яку він просить стягнути з відповідача на його користь у повному обсязі. Представник відповідача ПРАТ „Авіакомпанії „Аеросвіт” в судове засідання не з'явився, у своїх письмових запереченнях позовні вимоги не визнав, зазначив, що заробітна плата встановлюється у доларах США та виплачується в національній валюті України з перерахуванням по курсу Нацбанку України та останній день місяця, за який вона виплачується, але не нижче курсу, по якому виплачувалась заробітна плата за попередній місяць, індексація заробітної плати проводиться згідно з чинним законодавством України. Отже представник відповідача ПРАТ Авіакомпанія „Аеросвіт” позовні вимоги не визнав повністю, вважає його необґрунтованим та недоведеним, тому просить суд відмовити в його задоволенні, а також просить слухати справу за його відсутності. Дослідивши пояснення сторін по справі, проаналізувавши та оцінивши в сукупності наявні докази по справі, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні дійсно з 01.05.2007р. по теперішній час позивач [PERSON] працює в працює в ПРАТ „Авіакомпанії „Аеросвіт” на посаді техніка авіаційного з обслуговування повітряних суден категорії „А” відділу лінійного технічного обслуговування Директорату з виробництва Комплексу інженерно-технічного забезпечення. Між відповідачем та трудовим колективом відповідача був укладений колективний договір на 2006-2007р. роки, зареєстрований Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області від 06.06.2006р. за реєстраційним номером №17, оскільки іншого колективного договору не укладалося, то згідно його умов він є чинним і на даний час. Відповідне до п.7.6 Колективного договору встановлено, що заробітна плата в Авіакомпанії встановлюється в доларах США та виплачується в національній валюті України з перерахування по курсу Нацбанку України на останній день місяця, за який вона виплачується, але не нижче курсу, по якому виплачувалася заробітна плата за попередній місяць, індексація заробітної плати нараховується згідно з чинним законодавством України. Відповідно до наказу №863 від 30.12.2008р. „щодо виплати заробітної плати працівникам авіакомпанії”(а.с.9), який зазначає, що у зв’язку зі скрутним матеріальним становищем Авіакомпанії та з метою оптимізації витрат, - першому заступнику генерального директора з фінансово-економічної діяльності [PERSON] вказано забезпечити здійснення нарахування та виплати заробітної плати працівникам Авіакомпанії починаючи з грудня 2008р. із розрахунку курсу валют Національного банку України, встановленого 30.11.2008р. в розмірі 6,7418 грн. за 1 долар США. На даний час вищевказаний наказ не скасований, отже він є чинним, що також встановлено рішенням Апеляційного суду Київської області від 01.08.2012р. Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, які було встановлено в судовому рішенні, що набрало законної сили не потребують доказування при розгляді інших справ де бере участь особа щодо якої встановлено ці обставини. Отже виплата заробітної плати позивачу [PERSON] по наказу №863 є законною, і відповідно до вищевикладеного заборгованості по курсовій різниці при нарахуванні заробітної плати у відповідача перед позивачем відсутня. Відповідно до ст.18 КЗпП України, та ст.9 ЗУ „Про колективні договори та угоди” –положення колективного договору є обов’язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства. Відповідно до ч.2 ст.97 КЗпП України, форми та системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм та гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими(регіональними) угодами. Відповідно до ст.5 ЗУ „Про оплату праці”, організація оплати праці здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів, генеральної угоди на державному рівні, галузевих регіональних угод, колективних договорів, трудових договорів. Відповідно д ст.14 ЗУ „про оплату праці”, договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на державному(генеральна угода), галузевому(галузева угода), регіональному(регіональна угода), та виробничому(колективний договір) рівнях відповідно до ЗУ „Про колективні договори і угоди”. Відповідно до ст.21 ЗУ „Про оплату праці”, працівник має право на оплату своєї праці, відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. На підставі наведеного,

Outcome: approved