Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до своєї матері, [PERSON], вказуючи, що він з 2006 року по серпень 2010 року знаходився на вихованні у Фонтанській загальноосвітній школі соціальної реабілітації (інтернаті) та у цій період на його особистий рахунок нараховувалися аліменти, які стягувалися з батька та матері. Після поновлення батьків у батьківських правах у серпні 2010 року він разом з [PERSON] зняли з його рахунку 21700,00грн., які відповідачка привласнила собі та використала на власні потреби. Просить стягнути з відповідачки кошти в розмірі 21700,00грн. та судовий збір. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, пояснив, що 12 серпня 2012 року кошти були зняти ним разом з відповідачкою, про будь-який порядок їх витрат вони не домовлялися, отримавши кошти, мати привласнила їх, виставила його з будинку та він перейшов проживати до батька. Відповідачка в судовому засіданні вимоги не визнала, підтвердила, що кошти були зняті у серпні 2010 року в розмірі 21700,00грн., які вона використала безпосередньо на дитину та покращення умов його життя, про майбутні витрати вона домовлялися з [PERSON] під час відвідування його в інтернаті. Позивач перейшов проживати до батька через два тижня після повернення з інтернату. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON] (а.с.11). Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 05 жовтня 2006 року батьки позивача позбавленні батьківських прав відносно нього у зв'язку з тим, що усунулися від виховання дитини (а.с.12-14). За довідкою Центра соціальних служб молоді м.Іллічівська Одеської області, позивачка на той час входила до складу одної з релігійних сект, іноді била позивача (а.с.17). За розрахунком державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського суду Одеської області станом на вересень 2010 року заборгованість [PERSON] по аліментам складала 14391,60грн. (а.с.19). За наданими відповідачкою чеками, розписками, накладними [PERSON] придбала в 2010 році: у квітні - холодильник, вартістю 4500,00грн., червні - диван, вартістю 1580,00грн., серпні - носильні чоловічі речі, вартістю 1040,00грн., на загальну суму 7120,00грн., а у вересні - склокерамічну плиту, вартістю 2999,0грн., жовтні - пилосос, вартістю 559,00грн., на загальну суму 3558,00грн. (а.с.38-41,49). В ході розгляду в квітні 2012 року Іллічівським міським судом Одеської області цивільної справи за позовом [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON], остання повідомила, що син в серпні 2010 року проживав разом з нею до двох тижнів та після його переїзду до батька вона аліментні кошти в розмірі 7-8 тисяч гривень витратила на своє лікування та життя (а.с.6). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] при відвідування сина матір'ю, домовилися, що за рахунок аліментів потрібно зробити ремонт у будинку, покращити умови його майбутнього проживання, у зв'язку з чим аліментні кошти були витрачені на погашення боргів які утворилися у [PERSON] у зв'язку з цими витратами. [PERSON] також були витрачені аліменти на придбання речей для сина,дивана, пилососу, кухонної плити, холодильника. Згідно ч.1 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням; неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання. Неповнолітня особа може розпоряджатися грошовими коштами, що внесені повністю або частково іншими особами у фінансову установу на її ім'я, за згодою органу опіки та піклування та батьків (усиновлювачів) або піклувальника (ч.З ст.32 ЦК України). Згідно ст.ст.10,27,60 ЦПК України сторони, яки приймають участь у справі,користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом враховується, що відповідачка отримавши кошти з окремого рахунку сина не набула на них власність так як вони не стягувалися на її ім'я та їх розпорядження повинно було проводитися за участю позивача. Витрати на ремонт будинку для покращення умов проживання дитини відповідачкою суду не доведені, крім того, [PERSON] не позбавлена була обов'язку за свій рахунок такі умови покращувати в будинку, якій не належить дитині, маючі при цьому значний борг по аліментам перед дитиною. Разом з тим, витрати, які були понесені [PERSON] на придбання холодильника, дивана та особистих речей сину, мали мету утворення належних умов проживання дитини. Суд вважає, що витрачання відповідачкою аліментів на майно, яке було придбано у вересні - жовтні 2010 року на суму 3598,00грн., не можливо вважати як такими що використані за цільовим призначенням, так як на той час позивач проживав вже з батьком. Крім того, суд вважає за можливе віднести до належного використання аліментів в розмірі 921,00грн. (прожитковий мінімум для дітей відповідного віку станом на серпень 2010 року, згідно ст.52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»), враховуючи, що позивач на момент повернення з учбового закладу не визначився з місцем подальшого проживання (ч.З ст.160 СК України), а відповідачка могла їх використати на придбання продуктів споживання. Таким чином, інші витрати, які були понесені [PERSON] після того як син перейшов проживати до батька, неправомірні, та потребують поверненню позивачу в розмірі 13659,00грн. (21700,00грн.- 7120,00грн.-921,00грн.). Судові витрати підлягають стягненню з відповідачки відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial