Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в особі Центральної філії публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в особі Центральної філії публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в рахунок відшкодування заподіяної шкоди суму в розмірі 28 784,39 грн., а також відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 287,87 грн., що є предметом позову. Представник позивача Дуля Ю.В. в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує. (а.с. 72) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток, за адресою, вказаною у позовній заяві, яка підтверджується даними наданими Адресного бюро міста Києва, про причини неявки відповідач суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення та/або заперечення по суті предмету спору не скористався. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі постанови Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2010 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 9) Як встановлено у мотивувальній частині постанови суду: « 02.12.2009 року в 01.00 годин [PERSON], керуючи автомобілем БМВ-750 д/з [NUMBER] на перехресті вул.Драйзера та пр. Ватутіна в м. Києві, порушив п. 12.1, 11.4, 2.10 ПДР, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував погодні умови, не справився з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив наїзд на стоячі автомобілі Шкода Октавіа д/з [NUMBER] (водій [PERSON]) та ЗАЗ Деу д/з [NUMBER] (водій [PERSON].), чим причинив пошкодження транспортних засобів, після чого, будучи причетним до ДТП, залишив місце ДТП, чим вчинив правопорушення, передбачені ст.ст. 124, 122-4 КпАП України». (а.с. 9) Відповідно до частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як вбачається з матеріалів справи, 18 серпня 2009 року між ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу, оформлений Полісом №19G-0335909. Об'єктом страхування є транспортний засіб автомобіль «Skoda Octavia», державний номерний знак [NUMBER], який належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 10) Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», що підтверджується копією Статуту, Витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, Довідкою АА №399689 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с. 41-54,55-57,58) На замовлення ВАТ «УСК «Дженералі Гарант», Товариством з обмеженою відповідальністю «Естімейт» було проведено експертне автотоварознавче дослідження, відповідно до Звіту №5197 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 29.12.2009 року встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Skoda Octavia», державний номерний знак [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП, вартість матеріального збитку, складає: з ПДВ - 84623,59 грн., без ПДВ - 70519,66 грн. (а.с. 20-22) Згідно страхового акту ВАТ Українська страхова компанія «Дженералі-Гарант» за № 96193 від 06 січня 2010 року визначено, що відповідно до Договору добровільного страхування транспортного засобу, оформлений Полісом №19G-0335909, сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті страхувальнику [PERSON], складає 28 103, 36 грн. (а.с. 11) Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. На підставі страхового акту, ВАТ Українська страхова компанія «Дженералі-Гарант» перерахувало на рахунок АТ «Укрексімбанк» страхове відшкодування згідно страхового акту № 96193 від 06 січня 2010 року в розмірі 28 384, 39 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 402 від 21 січня 2010 року. (а.с. 5) За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, Законів України "Про господарські товариства" та «Про акціонерні товариства", юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами. Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відособлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. Таким чином, стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відособлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу, що відповідає положенням чинного законодавства України, тому в межах даного спору позов правомірно пред'явлено Центральною філією Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», оскільки філія здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи, в даному випадку Договір добровільного страхування транспортного засобу, оформлений Полісом №19G-0335909. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» правомірно пред'явлено вимоги до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в розмірі 28 384, 39 грн., що відповідає розміру страхового відшкодування виплаченого страхувальнику [PERSON], а також відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження для визначення вартості матеріального збитку, завданого об'єкту страхування, в розмірі 400,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням за №403 від 21 січня 2010 року, яке долучено в ксерокопії до матеріалів справи. (а.с.6) При визначені розмір матеріальної шкоди, яка заявлена в межах розгляду даної справи, суд бере за основу розмір визначеного матеріального збитку, який завдано власнику автомобіля «Skoda Octavia», державний номерний знак [NUMBER], що є об'єктом страхування, що підтверджується Звітом №5197 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 29.12.2009 року, який складено Товариством з обмеженою відповідальністю «Естімейт», на замовлення ВАТ «Українська страхова компанія «Гарант - Авто», на підставі якого ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі-Гарант» складено страховий акт за №96193 від 06 січня 2010 року, та проведено виплату страхового відшкодування за заявою страхувальника [PERSON], при цьому страховий акт у встановленому порядку відповідачем не оскаржувався, доказів, які мали спростувати висновок експерта -оцінювача відповідачем в межах розгляду даної справи суду надано не було, як і не заявлялось клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, від повальної за заподіяний збиток. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в особі Центральної філії Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, пов'язаної з виплатою страхового відшкодування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в особі Центральної філії Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 28 784,39 грн. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 287,87 грн., який сплачено позивачем за подання позову до суду, що підтверджується оригіналом платіжного доручення № 34846 від 09 листопада 2012 року. (а.с. 4) Враховуючи викладене та

Outcome: approved