Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 22.07.2012 року відповідач, керуючи автомобілем, рухаючись заднім ходом, збив рекламний щит та позивача, яка сиділа за щитом. В наслідок зазначеного, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч.4, 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню штрафу. Діями відповідача позивачу було спричинено фізичні ушкодження здоровю та моральну шкоду, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 870 грн.91 коп., кошти на лікування в сумі 2329 грн.50 коп. та моральну шкоду в сумі 5000 грн., так як відповідач не бажає добровільно вирішити спір. В судовому засіданні, позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі. Відповідач та його представник позов не визнали. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали адміністративних справ за № 1003\\13357\\12 та за № 1003\\13545\\12, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що 22.07.2012 року [PERSON], відповідач по справі, керував автомобілем [NUMBER] в м. Біла Церква по вул. Леваневського в районі магазину «Квартал», рухаючись заднім ходом не впевнився в безпеці руху та наїхав на рекламний щит, в результаті чого [PERSON], позивач по справі, отримала незначні тілесні ушкодження, а водій [PERSON], будучи причетним до ДТП, залишив місце події. Тобто, [PERSON] порушив п.2.10, п.10.9 ПДР України та був визнаним винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і підданий адмінстягненню штрафу в сумі 340 грн. та визнаний винним у вчиненні адмінправопорушення передбаченого ст. 122ч.4 КУпАП і підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 255 грн. Наведене підтверджується матеріалами даної справи та матеріалами адміністративних справ, що були оглянуті в судовому засіданні. Отже, встановленим є те, що позивач в результаті вказаної ДТП 22.07.2012р. отримала тілесні пошкодження. Згідно ч.ч. 3,4ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В судовому засіданні встановлено, що наступного дня після ДТП, тобто 23.07.2012р., позивач звернулася за медичною допомогою через відчуття болю в спині. Наведене підтверджується довідкою Білоцерківської міської лікарні №2, поясненнями позивача, показами свідків [PERSON], [PERSON] Згідно довідки Білоцерківської міської лікарні №2 від 23.07.2012р. позивачу встановлено діагноз: забій грудного відділу хребта, внаслідок ДТП. 26.07.2012 року позивач звернулася в кабінет компютерної томографії при Білоцерківській міській лікарні №2 та було проведено дослідження СКТ грудного відділу хребта, вартість дослідження - 450грн. (а\\с9,10,13). В серпні, вересні та жовтні 2012року позивач купувала медичні препарати (шприци, обезболюючі та інші медприпарати), що підтверджується копіями чеків на загальну суму 420 грн.91 коп. (а\\с12). На думку суду, зазначені витрати позивача можливо віднести до спричиненої їй матеріальної шкоди, тобто ці витрати повязані із спричиненням позивачу тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, яка мала місце 22.07.2012р. Представник відповідача, заперечуючи позов, вказував, що позивачем не проведено експертного дослідження ушкодженню здоровя позивача внаслідок даної ДТП, а в матеріалах справи відсутні призначення лікарів на придбання позивачем ліків відповідно до поданих чеків, висновок томографії не містить підтвердження ушкодження здоровю внаслідок удару та ін.. Дійсно, в матеріалах справи відсутнє пряме призначення лікаря саме тих медичних препаратів, які були придбані позивачем відповідно до наданих чеків, а також, відсутнє направлення на діагностику (компютерну томографію), однак, неприпустимо стверджувати, що 26.07.2012р., через 2 дні після ДТП, позивач проходила профілактичне обстеження хребта. 23.07.2012р. позивач звернулася в травматологічне відділення зі скаргами на біль і їй було поставлено діагноз забій грудного відділу хребта і саме дослідження грудного відділу хребта проводилося позивачу 26.07.2012 року. Так, відповідно до висновку томографії, даних за перелом немає, але це не може бути підтвердженням відсутності болю у позивача внаслідок травмування. Позивач і не заперечувала того, що не брала направлення лікарів і рецептів для придбання обезболюючих препаратів, шприців. Позивач в судовому засіданні пояснила, що після отримання травми зверталася до лікарів із-за постійного болю в спині, але не мала коштів на лікування, а тому звернулася до знайомого лікаря в приватному порядку, який оглядав її, займалася самолікуванням. Позивач зазначає, що відповідач вів себе зухвало, не вважає себе винним, не надавав необхідної матеріальної допомоги, чим вимусив її звертатися в різні інстанції, до правоохоронних органів за допомогою. Позивач пояснила, що відчуваючи постійний біль в спині, вона вимушена була звернутися до невропатолога та отримала перелік ліків, які їй ще слід придбати для лікування, їх вартість - 2329 грн.50коп. Представник відповідача суду пояснив, що, дійсно, [PERSON] визнано винним у вчиненні адмінправопорушення передбаченого ст.ст. 124, 122ч.4 КУпАП і він поніс покарання та намагався мирним шляхом залагодити всі питання з позивачем, але вона відмовилася отримувати кошти в рахунок компенсації незручностей. Немає підтвердження причинного звязку між ДТП 22.07.2012р. та ушкодженням здоровю позивача, позивач не надала суду жодного належного доказу спричиненої їй матеріальної та моральної шкоди. Допитані в судовому засіданні свідки, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили суду факт ДТП та розгублений і шокований стан позивача внаслідок цього ДТП. Відмовляючи позивачу в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача коштів на лікування в розмірі 2329,50 грн., суд виходив з того, що дані кошти не є витратами, які позивач понесла, дана сума є, лише, прогнозованою вартістю ліків, які були призначені позивачу для лікування в листопаді 2012 року і які коштували 2329,50 грн. в одній із аптек міста в листопаді 2012р. Тобто, зазначена сума є припущенням, а не матеріальними витратами, які позивач понесла в звязку з лікуванням. Сама, позивач в судовому засіданні вказала, що не витрачала 2329,50грн., а ці кошти їй потрібні на лікування в майбутньому. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Задовольняючи частково позовну вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходив з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 /три тисячі/ гривень. Визначаючи розмір моральної шкоди до відшкодування [PERSON], суд прийняв до уваги те, що в результаті ДТП, яка була вчинена по вині відповідача був порушений спокій позивача, звичний устрій її життя, вона тривалий період часу терпить біль, зверталася до лікарів, проходила дослідження, несла непередбачувані витрати, що призвело до істотних змін у її житті. Позивач змушена була звертатися до суду, прокуратури, міліції, Білоцерківської міської ради, шукати допомоги, щоб захистити свої права. А тому, на думку суду, позивачу була спричинена моральна шкода, яку можливо оцінити в 3000 грн. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial