Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-25 00:00:00

15 лютого 2008 року [PERSON] звернувся до [PERSON] із позовом про реальний розподіл житлового будинку № 57 по вул. Новобудівна в м. Миколаєві та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивачу та відповідачу належать на праві власності відповідно 1/3 та 2/3 часток житлового будинку, в користуванні кожної сторони знаходяться окремі житлові приміщення, господарські будівлі та споруди, тому відповідно до ст. 364 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ частки із майна, що є в спільній частковій власності. Крім того, між сторонами не досягнуто домовленості по порядку користування земельною ділянкою площею 1093 кв.м. Посилаючись на зазначене, позивач [PERSON], його представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з врахуванням висновків додаткової судової будівельно-технічної експертизи, правовстановлюючих документів та порядку користування житлом, господарчими будівлями та спорудами, що склався між сторонами. Відповідач [PERSON], ЇЇ представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково та не заперечували проти встановлення порядку користування земельною ділянкою за запропонованим висновком експерта варіантом, який співпадає із існуючим порядком користування. В той же час, відповідач та її представник вважають реальний розподіл житлового будинку, господарських будівель та споруд за висновком додаткової судової будівельно- технічної експертизи несправедливим, оскільки виділяєма відповідачу частина значно менша, ніж належна їй ідеальна частка у сумісній частковій власності на спірне майно. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, покази судового експерта [PERSON] та розяснення спеціаліста [PERSON], суд знаходить позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В процесі судового розгляду справи встановлено, що у відповідності до договору дарування частини житлового будинку від 16 листопада 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], та договору купівлі-продажу частини будинку від 17 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], позивач [PERSON] є власником 1/3 частини житлового будинку з господарськими, побутовими будівлями та спорудами по вул. Новобудівній, 57 в м. Миколаєві, а відповідачу [PERSON] належить на праві власності 2/3 частини цієї ж нерухомості. Таким чином, відповідно до вимог ст. 356 ЦК України зазначений житловий будинок належить сторонам на праві спільної часткової власності. Посилаючись на ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник [PERSON] вимагає виділу належної йому частки майна, що є у спільній частковій власності, та на підставі ст. 158 Земельного Кодексу України просить встановити порядок користування земельною ділянкою. При цьому позивач зазначає, і ця обставина не заперечується відповідачем, що за договорами дарування та купівлі-продажу сторони набули у власність ті житлові та нежитлові приміщення та споруди, у користування отримали ті земельні ділянки, якими володіють та користуються до цього часу. Із матеріалів цивільної справи, матеріалів інвентаризаційної справи ММБТІ, висновку судового експерта та пояснень спеціаліста вбачається, що житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями та спорудами по вул. Новобудівній, 57 в м. Миколаєві розділений на дві ізольовані частини з окремими входами як в житловий будинок, та і в подвір»я. Земельна ділянка між сторонами розділена таким чином, що відповідає вимогам земельного законодавства та принципам добросусідства. В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердила, що у 2003 році купувала саме ту частину житлового будинку з господарськими, побутовими будівлями та спорудами, отримала у користування ту частину земельної ділянки, якими володіє та користується до цього часу. Свою незгоду з реальним розподілом житлового будинку за варіантом порядку користування, який склався, пов»язує із висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи, за яким у її власність виділяється тільки 56/100 частин нерухомості, що на 11/100 частин менше ідеальної частки. У відповідності до висновку № 1038-1040 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 31.08.2011р. житловий будинок літ. «А» по вул. Новобудівній в м. Миколаєві складається із двох ізольованих квартир № 1 та № 2 загальною та житловою площею відповідно 42,5 кв.м., 26,8 кв.м. та 45,8 кв.м., 22,0 кв.м. Загальна ж площа житлового будинку літ. «А» 88,3 кв.м.; житлова - 48,8 кв.м. Експертом [PERSON] запропонований один варіант реального розподілу житлового будинку літ. «А», виходячи із порядку користування, який склався між співвласниками. В такому ж порядку експерт пропонує встановити існуюче користування сторонами своїми земельними ділянками. На переконання суду, запропонований експертом варіант вирішення конфліктних правовідносин відповідає вимогам ст. 364 Цивільного Кодексу України, вимогам ст.ст. 92,95 Земельного Кодексу України, порядку користування нерухомістю та земельною ділянкою, який склався ще до набуття сторонами права власності, та дослідженим правовстановлюючим документам. Посилання відповідача на її представника на порушення майнових прав [PERSON] на 2/3 частини власності на нерухомість є безпідставним, оскільки спростовується поясненнями сторін, експерта, спеціаліста та дослідженими матеріалами інвентаризаційної справи ММБТІ. Так, судовий експерт [PERSON] та спеціаліст [PERSON] пояснювали, що зазначені частки у спільній власності на житловий будинок літ. «А» були визначені до 1980 року колишніми власниками нерухомості. Невідповідність ідеальних часток реальним часткам співвласників виникла ще до отримання сторонами права власності, оскільки на момент укладення в 2005 році договору дарування позивачу 1/3 частини житлового будинку та укладення відповідачем у 2003 році договору купівлі-продажу 2/3 частин житлового будинку перерахунок часток у власності не здійснювався. Колишніми ж власниками одноособово будувалися приміщення та споруди, які на законних підставах стали їх власністю, тому змінилася інвентаризаційна вартість часток житлового будинку, нежитлових приміщень та споруд. Таким чином, в результаті збільшення вартості належних йому будівель, збільшилася на 11/100 реальна частка [PERSON] і ця різниця з ідеальною часткою не підлягає грошовій компенсації. Пояснення судового експерта та спеціаліста ММБТІ підтверджується матеріальними інвентаризаційної справи на спірну нерухомість. Так, у відповідності до дослідженого судом договору купівлі-продажу від 21.03.1980 р. [PERSON] купила 1/3 частину житлового будинку по вул. Новобудівній, 57 в м. Миколаєві, яка складалася із приміщень 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, сараю літ. «В» та вбиральні літ. «Г». За свідоцтвом про спадщину за заповітом від 26.02.1986 р. після смерті [PERSON] зазначену частку нерухомості успадкувала [PERSON], яка за рішенням Корабельного райвиконкому м. Миколаєва № 149 від 06.06.1986 р. стала також власником сараю літ. «Н», літнього душу літ. «П» та сіней. Цим же рішенням дозволено будівлю приміщення для встановлення АГВ розміром 4x5 м із знесенням сіней літ. «А». Рішеннями Корабельного райвиконкому м. Миколаєва від 21.07.1989 р. № 121 та від 15.06.1990р. № 84 [PERSON] дозволено будівництво гаражу розміром 4x6 м та узаконені побудовані [PERSON] сарай літ. «У», сарай літ. «Щ», сарай літ. «Щ», сараї літ. «Ю» та літ. «Ю1», вбиральні літ. «Я», «Я1», «X», літній душ «Ф». 16 листопада 2005 року [PERSON] подарувала [PERSON] зазначену частину спірної нерухомості. Згідно діючого на той час законодавства ідеальні частки співвласників не перераховувалися, оскільки до експлуатації буди введені нежитлові приміщення та споруди. Таке ж положення закону визначено частиною 4 ст. 357 ЦК України. Таким чином, суд встановлює реальний розділ житлового будинку з усіма господарськими приміщеннями та спорудами за єдиним варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи та правовстановлюючим документам. Судові витрати розподіляються судом у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved