Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що він являється власником квартири [NUMBER], яка знаходиться по [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 23.10.1991 року, посвідченого державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори Тарасовою Л.Г., зареєстровано по реєстру № 3-1723. Відповідач [PERSON], будучи його дружиною, була зареєстрована в квартирі [NUMBER], яка знаходиться по [ADDRESS]. Однак, понад три роки тому вони припинили подружні стосунки та з тих пір відповідачка виїхала на інше постійне місце проживання де проживає і на даний час. 15 березня 2012 року вони розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом державної РАЦС Васильківського МРУЮ у Київській області 15.03.2012 року, актовий запис № 21. Оскільки відповідачка більше трьох років не проживає у вказаній квартирі та не бажає знятися з реєстрації, він змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [NUMBER] за адресою [ADDRESS] В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заяву про розгляд справи без її участі не надсилала. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі Договору дарування квартири від 23.10.1991 року, посвідченого державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори Тарасовою Л.Г., зареєстровано по реєстру № 3-1723, [PERSON] являється власником квартири [NUMBER] за адресою [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом державної РАЦС Васильківського МРУЮ у Київській області 15.03.2012 року, актовий запис № 21, [PERSON] та [PERSON] були розлучені (а.с. 6). Відповідно до довідки адресно-довідкового відділу УГІРФО ГУМВС України в м.Києві № 4788 від 06 грудня 2012 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. (а.с.11). У відповідності до Довідки № 70 від 15.01.2013 року, виданої депутатом Васильківської міської ради VI скликання [PERSON], [PERSON], дійсно не проживає за адресою: [ADDRESS] протягом 3-х років (а.с. 14). Згідно ст. 71 ЖК України, за особою, що без поважних причин відсутня в житловому приміщенні, право користування ним зберігається на протязі шести місяців. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до положень ч. 1 ст. 316, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що відповідачка більше 3 років не проживає в спірному будинку, то остання втратила право користування вказаним будинком. Таким чином, оцінуючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність захисту майнових прав позивача, шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірною вищезазначеною квартирою. На підставі наведеного та

Outcome: approved