Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-24 00:00:00

07 серпня 2012 року позивач звернулася до суду із даним позовом, у якому зазначила, що 05.10.1999 року вона розлучилась з відповідачем. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Позивач зазначає, що відповідач отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. Просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) відповідача, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи стягувати від дня предявленя позову і до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовільнити за підставами, викладеними у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причин неявки суд не повідомив. Заперечень на позов не надіслав. Суд вирішив розглядати справу відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України без участі відповідача. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно свідоцтва про народження ІІІ-КГ № 318879, актовий запис № 350 виданого Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона, батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON]. Позивач зазначила, що дочка проживає разом з нею, за адресою: м. Херсон, вул. Димитрова, 15/2, кв. 83,84. [PERSON] є студенткою другого курсу денної форми навчання біолого технологічного факультету Державного вищого навчального закладу Херсонського державного аграрного університету, що підтверджується довідкою № 29 від 18 червня 2012 року, виданого Державним вищим навчальним закладом Херсонський державний аграрний університет, згідно якої терміном закінчення навчання [PERSON] є 26 червня 2014 року. Відповідно до положень статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно пояснень позивачки відповідач працює без оформлення письмового договору, має заробіток. У позовній заяві, копія якої вручена відповідачу, також зазначається про наявність у відповідача доходу та його можливість надавати дочці матеріальну допомогу. Зазначені обставини відповідач не спростував, хоч мав можливість це зробити, направивши заперечення на позовну заяву, що відповідачу було запропоновано в ухвалі про відкриття провадження у справі. А тому суд приходить до висновку, що відповідач визнає факт про можливість надавати дочці матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітньою дочкою , сином. Згідно пояснень позивачки дочка отримує стипендію більше 600 гривень, сама позивачка працює, а тому також має можливість надавати допомогу дочці. Вимога про визначення мінімального розміру аліментів задоволенню не підлягає, оскільки при стягненні аліментів на повнолітніх дітей законом не передбачено визначення їх мінімального розміру. Оцінюючи в сукупності всі докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме: з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти у розмір 1/6 частини його заробітку (доходів). Решта позовних вимог задоволенню не підлягає з підстав, зазначених у мотивувальній частині рішення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь спеціального фонду державного бюджету необхідно стягнути судові витрати, які складаються із розміру судового збору у розмірі 107 гривень 30 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved