Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-26 00:00:00

У жовтні 2012 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, вказавши, що 24.12.1998р. вони придбали у відповідачів квартиру [ADDRESS], оформивши договір купівлі-продажу нерухомого майна від 24.12.1998р. за № 2400-Л на Універсальній товарно-сировинній біржі. Сторони домовилися про всі істотні умови договору, які ними були виконані, крім нотаріального посвідчення договору. На теперішній час позивачі не мають можливості розпоряджатися своєю квартирою, тому що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 24.12.1998р. за № 2400-Л не був посвідчений нотаріально. Посилаючись на вищевикладене, позивачі просили суд визнати вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна від 24.12.1998р. за № 2400-Л дійсним. У судовому засіданні позивачі підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали заяви про слухання справи за їх відсутності, позов підтримують. Представник Універсальної товарно-сировинної біржі в судове засідання не зявився, повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши думку позивачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS], належала на праві власності відповідачам на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 21.12.1998р., зареєстрованого в ММБТІ за р. № 16046 від 24.12.1998р. 24.12.1998р. на Універсальній товарно-сировинній біржі був зареєстрований договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 2400-Л, а саме: квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з іншої сторони. Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2400-Л був зареєстрований в ММБТІ 28.12.1998р. за р. № 16046. Претензій сторони один до одного не мали на момент укладання угоди та за минулий час. Всі істотні умови угоди дотримані, договір зареєстрований в ММБТІ 28.12.1998р. за р. № 16046. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурор вправі визнати угоду дійсною. На час укладання договору купівлі-продажу сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення. На підставі вищевикладеного, оцінюючи надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24.12.1998р. за № 2400-Л підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, оцінюючи надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved