Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-21 00:00:00

В липні 2012 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом та просила постановити рішення котрим визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, що складається з домоволодіння № 7 по вул. Янтарній в с. Миколаївка Дніпропетровського району Дніпропетровської області після смерті батька [PERSON], 09 березня 2011 року. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що 28.12.2004 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. 09.03.2011 року помер її батько [PERSON], який ще за часи життя склав заповіт на її імя, за яким усе його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів їй [PERSON]. Вона фактично прийняла спадщину після померлого батька, хоча і не оформляла свідоцтво про право на спадщину за заповітом. В встановлений законом строк я звернулася до державного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу з заявою про вступ до спадщини, але в усній формі їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове домоволодіння. Вона як спадкоємець за заповітом, не має можливості оформити право власності на спадкове майно, що відкрилось після смерті батька [PERSON], а тому змушена звернутись до суду за захистом свого матеріального права. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити посилаючись на підстави зазначені у позовній заяві. Представник Орджонікідзевської сільської ради у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечував. Представник КП ДР БТІу судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив справу розглядати без участі їх представника. Представник Дніпропетровської райдержнотконтори у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив справу розглядати без участі їх представника. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 28 грудня 2004 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується актовим записом № 35 від 28 грудня 2004 року Виконавчого комітету Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в свідоцтві про смерть серії 1-КИ № 592183 (а.с.12). Після її смерті відкрилась спадщина, яку фактично успадкував [PERSON] (чоловік померлої), але правовстановлюючі документи на своє імя не оформлював. 09 березня 2011 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується актовим записом № 07 від 09 березня 2011 року Виконавчого комітету Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в свідоцтві про смерть серії 1-КИ № 371691 (а.с.13). Ще за часи життя, 31 травня 2006 року [PERSON] склав заповіт яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів своїй доньці (позивачці по справі) [PERSON] (а.с.14). [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлого батька, хоча і не оформляла свідоцтво про право на спадщину за заповітом. В встановлений законом строк вона звернулася до державного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу з заявою про вступ до спадщини, але в усній формі їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Судом встановлено, що за часи життя [PERSON] збудував індивідуальний житловий будинок літ. А, який складався з коридору 1, передпокію 2, кухні 2, кімнати 3, кімнати 4, загальною площею 55,4 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м. Саме домоволодіння складається з будинку літ. А, прибудови літ. а, тамбуру літ. а-1, літньої кухні літ. Б, сараїв літ. В, Ж, З, Л, М, Н, навіси (тимч.) літ. Г,И, вбиральні літ. Д, літнього душу літ. Е, колодязю літ. К, колонка літ. К-1, зливна яма літ. З/Я, огорожа № 1-3, які були збудовані в період з 1930 по 1988 роки, що підтверджується Технічним паспортом виготовленим станом на 15 травня 2012 року працівниками Комунального підприємства Дніпропетровського району Бюро технічної інвентаризації, де власником домоволодіння зазначено [PERSON] (а.с.17-20). Згідно довідки, виданої Орджонікідзевською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 219 від 16.03.2012 року, у звязку зі зміною нумерації будинків, будинку № 6 по вул. Янтарній присвоєно № 7 (а.с.8). Але правовстановлюючі документи на домоволодіння [PERSON] не оформлював. Як вбачається з довідки виданої Орджонікідзевською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 456 від 10.07.2012 року, згідно облікових даних земельна ділянка площею 0,37 га за адресою с. Миколаївка, вул. Янтарна,7 яка належала померлому [PERSON] не приватизована (а.с.9). Не зважаючи на те, [PERSON] є єдиним спадкоємцем, інших спадкоємців не має, осіб, які б мали право на обовязкову долю в спадковому майні не має, ніхто не оскаржує право [PERSON] на спадщину, але вона не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а тому і звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Частиною 3 ст. 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. У відповідності до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За змістом ч. 1, ч. 4 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Однак, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкуванняякщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Що стосується питання про прийняття позивачем спадщини, то з матеріалів справи вбачається, що домоволодіння, яке відноситься до спадкової маси, побудоване на земельній ділянці, на яку відсутній державний акт, дозвіл на будівництво будинку у батька позивачки був відсутній, даний будинок не був введений в експлуатацію. Згідно з пунктом 3.1 розділу ІІІ Прийняття в експлуатацію обєктівНаказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року № 91 Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж- прийняття в експлуатацію об'єктів здійснюється безоплатно Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, шляхом реєстрації поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації, яка складається за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку. З аналізу вказаних норм видно, що необхідними умовами узаконення самочинно побудованих об'єктів є: відведення для цієї мети в установленому порядку забудовнику земельної ділянки; відсутність заперечень з боку співвласника земельної ділянки; відсутність порушення в результаті самочинної забудови прав інших осіб та введення в експлуатацію. Таким чином, встановивши вказані обставини на підставі зібраних по справі доказів, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки відсутні докази, що підтверджують належність будинку на праві власності померлому [PERSON], надання у встановленому законом порядку земельної ділянки під збудований будинок, та відсутні докази введення в експлуатацію домоволодіння, а звідси і посилання позивачки на прийняття нею вказаного будинку у спадщину, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, є безпідставними. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed