Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] в заяві до суду просить постановити рішення про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя покликаючись на те, що 28 серпня 1976 року, між ним та відповідачем було укладено шлюб у Яворівському РАГСі Львівської області, актовий запис №80. 19 листопада 2003 року, відповідач по справі, звернулася до Яворівського районного суду Львівської області із заявою про розірвання шлюбу і рішенням суду шлюб між ними [PERSON] та [PERSON], було розірвано. Про рішення, що розлучений, він дізнався у 2009 році і весь цей час, а саме з 19 листопада 2003 року по травень 2009 року, від нього приховували факт розлучення. При цьому, у 2003 році, йому, як приватному підприємцю, разом з колишньою дружиною [PERSON] було надано та отримано грошовий кредит, як подружжю, на розвиток малого бізнесу. Для забезпечення цього кредиту, ним було заставлено автомобіль марки Сітроен (катафалк), реєстраційний номер 123-44ТС, а зі сторони колишньої дружини було заставлено житловий будинок, загальною площею 75,4 кв.м., що був отриманий нею у спадщину від покійної матері. Протягом їхнього спільного проживання, а саме з 01 січня 1976 року і по день розірвання шлюбу 19 листопада 2003 року, а фактично до 2009 року, він постійно робив переобладнання житлового будинку і станом на 01 січня 2010 року, площа будинку становить 221,4 кв.м. Під час спільного проживання з відповідачем і до часу отримання спадщини колишньою дружиною, ним було проведене ряд покращень в приміщенні житлового будинку: так було проведено та встановлено водопостачання та водовідведення будинку і прибудинкової території, встановлено огорожу навколо всієї земельної ділянки, додатково куплено земельну ділянку, побудовано гараж, площею 30 кв.м. Назване майно знаходиться в місті Яворові по вулиці Курбаса, 2 та по вулиці Святоюрська, 43 Львівської області. Просить, щоб в судовому порядку провести поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, надавши йому: 84,5 кв.м. житлового будинку, 15,0 кв.м. гаража, 26,0 кв.м магазину по вулиці Святоюрській, 43, 50% вартості автомобіля марки Сітроен (катафалк), реєстраційний номер 123-44ТС, 50% предметів домашнього вжитку та побутової техніки, 50% купленої земельної ділянки в розмірі 0,3 га. Просить також стягнути з відповідача в його користь судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали повністю, дали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просять позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнав та суду пояснив, що оскільки позивач [PERSON] не надав суду жодних документів про наявність майна, придбаного ним за час спільного подружнього життя з відповідачем [PERSON], тому він заперечує про поділ майна між відповідачем та позивачем, як колишнім подружжям і просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в шлюбі, що був зареєстрований 28 серпня 1976 року у Яворівському РАГСі Львівської області. Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між громадянином [PERSON] і громадянкою [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу у відділі реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області, зроблено актовий запис за №258 від 18 листопада 2004 року. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частина 1 статті 70 Сімейного кодексу України передбачає, що у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Стаття 71 Сімейного кодексу України передбачає, що майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини. чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до п.29 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, майно приватного підприємства, чи фізичної особи-підприємця не є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а інший із подружжя має тільки право на частку одержаних доходів від цієї діяльності. Наданий позивачем [PERSON] письмовий перелік майна, набутого ним за період спільного проживання з відповідачем [PERSON], за період з 1976 по 01 січня 2010 року, перераховує ремонтні роботи у спірному будинку та наявність майна в ньому, але документально цей перелік позивачем абсолютно нічим не підтверджений. Згідно статті 72 Сімейного кодексу України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Оцінюючи докази в їх сукупності, що були добуті та досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки позивач [PERSON] не надав суду жодних доказів на майно, набуте подружжям за час шлюбу і яке підлягає розподілу, після розірвання шлюбу пропустив строк позовної давності, який застосовується до вимог про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому в заявленому позові слід відмовити.

Outcome: dismissed