Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-29 00:00:00

У липні 2012 року позивачі звернулися до суду з позовом до Кожанської селищної ради, в якому просили ухвалити рішення, яким визнати за ними, в рівних долях по 1/2 частині земельної частки (пай) [NUMBER], розміром 4,12 га після померлого [INFO] року [PERSON], а також визнати право власності за позивачами по справі в рівних долях по 1/2 частині земельної частки (пай) [NUMBER], розміром 4,20 га після померлої [INFO] року [PERSON]. Позовні вимоги мотивували тим, що [INFO] року померла їхня мама [PERSON]. [INFO] року помер батько позивачів [PERSON]. Після смерті батьків відкрилася спадщина, яка складається з майна, а саме з земельної частки (пай) розміром 4,12 умовних кадастрових гектарів, діляка [NUMBER], яка розташована на території Кожанської селищної ради Фастівського району, з земельної частки (пай), розміром 4,20 умовних кадастрових гектарів, ділянка [NUMBER], яка розташована на території Кожанської селищної ради Фастівського району, а також з грошових вкладів, які знаходяться в відділенні №2877 Ощадбанка України в м. Фастові. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 травня 2004 року вказані вище грошові вклади разом з компенсаційними виплатами вони отримали у власність. Позивачі вказують на те, що після смерті батьків спадкоємцями першої черги є вони -позивачі у справі, інших спадкоємців першої черги у померлих батьків не має. Згідно Протоколу загальних зборів членів акціонерного товариства ВАТ «Кожанське»від 25 вересня 2002 року та додаткового списку, їх батьки є в списках, кому виділялась розпайована земля. Згідно викопіровки земельної ділянки по Кожанській селищній раді, [PERSON] за [NUMBER] виділена земельна ділянка, площею 4,12 га, а [PERSON] виділена земельна ділянка за [NUMBER], розміром 4,20 га. У зв'язку з тим, що ВАТ «Кожанське»по вині Київського науково-дослідного та проектного інституту землеустрою своєчасно не виготовили а ні сертифікат, а ні державний акт на право власності на земельну частку (пай) на ім'я їх батьків, [PERSON] та [PERSON], нотаріальна контора відмовилась оформляти їм, позивачам, свідоцтво на право власності на спадщину даних земельних часток (паїв). Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Протоколу загальних зборів членів акціонерного товариства ВАТ «Кожанське»від 25 вересня 2002 року та додаткового списку, батьки позивачів є в списках, кому виділялась розпайована земля, а саме [PERSON] за [NUMBER] виділена земельна ділянка, площею 4,12 га, а [PERSON] виділена земельна ділянка за [NUMBER], розміром 4,20 га (а.с. 19-24). Згідно з листом ВАТ «Кожанське»загальними зборами ВАТ «Кожанське»від 12 грудня 2002 року було, прийнято рішення про роздержавлення та розпаювання земельних угідь ВАТ «Кожанське». Після зборів були ретельно перевірені списки пенсіонерів та працюючих. 17 листопада 2002 року був заключний договір за № 457, 458 з Київським науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою на виготовлення науково-технічної документації по складанню державних актів. В період з 12 березня 2002 року по 01 жовтня 2005 року померло 75 чоловік, які були включені в основні списки на одержання земельного паю, серед яких і батьки позивачів. З вини інституту до вказаного періоду акти виготовлені не були (а.с.19). Мати позивачів [PERSON] померла [INFO] року. [INFO] року помер батько позивачів [PERSON]. Спадкоємцями першої черги є позивачі у справі, інших спадкоємців першої черги у померлих батьків немає. Згідно з пунктом 11 Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). Частинами першою, другою, п'ятою статті 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Кожен працівник цього підприємства, установи та організації, а також пенсіонери з їх числа мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З урахуванням наведеного, суд вважає обгрунтованими позовні вимоги позивачів щодо визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] та [PERSON].

Outcome: approved