Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-01 00:00:00

В грудні 2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01 червня 2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DNL0FK11164942, відповідно до якого останній отримала кредит у розмірі 39228,00 доларів США, з терміном повернення до 01.06.2010 року та зі сплатою згідно графіку погашення щомісячно та відсотків у розмірі 12% на рік за користування кредитом. На забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором № DNL0FK11164942, з ТОВ Українське фінансове агентство Верус укладено договір поруки №154 від 12.02.2009 року, та додаток №1 до нього на виконання обовязків за кредитним договором тільки у загальному розмірі 2000 грн. Крім того зобовязання за кредитним договором забезпечено договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобовязань за вищезазначеним кредитним договором. Відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобовязання, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед банком. Станом на 29.11.2010 року відповідач мав заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 2774,91 доларів США; по процентам за користування кредитом у розмірі 29762,22 доларів США, а також штрафи: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 1626,86 доларів США штраф (процентна складова). Просив суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 269 762,05 грн.; з ТОВ УФА ВЕРУС у Дніпропетровському районі м. Дніпропетровська, [PERSON], [PERSON] солідарно 2000,00 грн. заборгованість за договором поруки №154 від 12.02.2009 року; солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] 1950 витрати за надання юридичних послуг та витрат повязаних з оплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців в галузі права. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк до ТОВ УФА ВЕРУС, [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості задоволені частково. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № DNL0FK11164942 від 01.06.2005 року у сумі 270262,05 грн., що відповідно до курсу НБУ станом на 17.08.2011 року становить 36318,74 доларів США з яких: заборгованості за кредитом у розмірі 2774,91 доларів США в тому числі прострочене тіло 2774,91 доларів США; заборгованість за відсотками 9592,45 доларів США в тому числі прострочені відсотки 9592,45 доларів США; заборгованість з комісії 1803,56 доларів США в тому числі прострочена комісія 1803,82 доларів США; заборгованість з пені 22147,82 доларів США в тому числі пеня за прострочену комісію 962,85 доларів США, а всього стягнути 36318,74 доларів США; витрати за надання юридичних послуг та витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців в галузі права в розмірі 500 грн. Стягнуто з філії ТОВ УФА ВЕРУС у Дніпропетровському районі м. Дніпропетровська, [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк солідарно 2000,00 грн. заборгованість за договором поруки №154 від 12.02.2009 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Також судом вирішено питання про розподіл судових витрат по справі. Не погодившись з вказаним рішенням [PERSON] звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2011 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та визнати припиненим договор поруки від 01.06.2005 року між [PERSON] та ПАТ КБ ПриватБанк. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині стягнутої суми пені, за наступних підстав. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк про стягнення кредитної заборгованості суд першої інстанції, виходив з того, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Такий висновок суду відповідає нормам цивільного законодавства, та фактичним обставинам справи, але з висновком суду про стягнення з відповідачів у солідарному порядку суми пені у розмірі 22147,82 доларів США, та пені за прострочену комісію 962,85 доларів США погодитись не можна виходячи Зі змісту вимог ст.551 ЦК України .Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Розмір неустойки може бути зменшений за наявності двох умов: якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків; за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З розрахунку заборгованості за кредитним договором убачається, що заборгованість [PERSON] за тілом кредиту складає 2774,91 доларів США, а заборгованість по пені 22\~ 147,82 доларів США, та пені за прострочену комісію 962,85 доларів США, які у сумі складають -23\~ 200,67 доларів США, отже заборгованість за тілом кредиту є меншою за сумою заборгованості по пені. Враховуючи матеріальний стан відповідачів по справі, а також ту обставину, що більша частина боргу за кредитним договором погашена за рахунок продажу залогового майна, тому колегія суддів вважає необхідним зменшити суму стягнутої з відповідачів пені до 2000 грн. Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими, при визначені суми заборгованості за кредитним договором, банком була врахована сума, отримана від реалізації проданого авта, тому доводи апеляції не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи в частині стягнення суми заборгованості за тілом кредиту та відсотків за користування кредитом. Суд першої інстанції в цій частині повно та правильно зясував характер спірних правовідносин, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпаними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженнями в судовому засіданні.

Outcome: partial