overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-17 00:00:00

У листопаді 2012 року Київська міська клінічна психоневрологічна лікарня № 1 звернулася до суду з заявою про визнання недієздатною [PERSON]. Вимоги заяви обгрунтовує тим, що з 13 листопада 2012 року і по сьогоднішній день [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній психоневрологічній лікарні у зв'язку тяжким невиліковним психічним захворюванням: проявами неадекватної поведінки, маніакально-параноїдний синдром. Вперше психічні розлади почали проявлятися з 2001 року та протягом останніх років лікування [PERSON] не допомагає. Посилаючись на те, що внаслідок хронічного психічного розладу хвора не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, Київська міська клінічна психоневрологічна лікарня № 1 звернулася до суду з даною заявою про визнання [PERSON] недієздатною. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала за тих же підстав, просила її задовольнити. Представник прокуратури Подільського району м. Києва в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] з 13 листопада 2012 року та станом на день звернення із заявою про визнання [PERSON] недієздатною, остання знаходилася на стаціонарному лікуванні в Київській міській психоневрологічній лікарні №1, а відтак, заява Київської міської клінічної психоневрологічної лікарні № 1 може бути відповідно ст. 236 ЦПК України розглянута за місцезнаходженням лікувального закладу, тобто Подільським районним судом м. Києва (а.с. 13). Згідно акту амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 144 від 19 лютого 2013 року [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді праноїдної шизофренії, параноїчний синдром, безперервно-прогредієнтний перебіг, апато-дисоціативний дефект (F 20.00) і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над нею опіки (а. с. 38 - 39). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З урахуванням викладеного, встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заявника повністю доведені, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. За таких обставин, [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] слід визнати недієздатною. На підставі викладеного, ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-17 00:00:00

11 грудня 2012 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що 18 червня 2003 року з відповідачем по справі зареєстрували шлюб у Костянтинівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецької області, актовий запис № 151. Від спільного проживання мають троє неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач на утримання дітей матеріальної допомоги добровільно не надає, тому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку щомісяця, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі даної заяви і до повноліття дітей. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на ті ж самі обставини, що і у позовній заяві Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав Судом встановлено, що сторони 18 червня 2003 року року зареєстрували шлюб у Костянтинівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецької області, актовий запис № 151 (а.с.8). Від спільного проживання мають троє неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.3-7). Відповідач не виконує своїх обов`язків по утриманню дітей, передбачених ст. 180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст. 181 ч. 3 Сімейного кодексу України. Суд вважає, що розмір стягуваних з відповідача аліментів повинен складати 1/3 частину від його доходу. Визнаючи такий розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дітей, відповідача, а також те, що відповідач не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків. Згідно зі ст. 81 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у сумі 214,60 грн. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-17 00:00:00

В лютому 20132 року позивачка звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., щомісячно до повноліття дитини починаючи з дня пред`явлення позову до суду. В обґрунтування позову позивач вказувала, що з відповідачем вона проживала без реєстрації шлюбу, сторони мають малолітню - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заперечень проти задоволення позову до суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.І ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до положення ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на її утримання не надає. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N2 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-17 00:00:00

У лютому 2013 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 04 серпня 1999 року, Серебрянською сільською радою Раздольненського району Автономной Республіки Крим, Україна, актовий запис №07. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені з 2008 року, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджує, що спір щодо місця проживання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Дитина залишається проживати разом із позивачем. Позивачка в судове засідання не з`явився, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 04 серпня 1999 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований, Серебрянською сільською радою Раздольненського району Автономной Республіки Крим, Україна, актовий запис № 07. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спір щодо місця проживання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Дитина залишається проживати разом із позивачем. Шлюбні відносини сторонами припинені з 2008 року. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-17 00:00:00

В лютому 2013 року позивачка звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21 листопада 1997 року, Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, актовий запис N2 453. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджує, що спір щодо місця проживання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Позивачка в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач в судове засідання не з`явився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 21 листопада 1997 року, між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований, Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, актовий запис № 453. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спір щодо місця проживання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. У судовому засіданні позивачка - [PERSON] , висловила своє бажання й надалі іменуватися прізвищем - « [PERSON] ». Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-17 00:00:00

У лютому 2013 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, уточнивши яку просила стягнути [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн., щомісячно до повноліття дитини з дня подачі позову до суду. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 18 липня 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем по справі. Посилаючись на те, що дитина знаходяться на утриманні позивача, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти сплати аліментів. Суд, вислухавши пояснення позивача, взявши до уваги заперечення відповідача, дослідивши письмові докази по справі знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положення ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на її утримання не надає. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N° 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-17 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] звернувся в суд \~з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він \~та його мати [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі \~свідоцтва \~про право власності на житло від 28.05.1997 року за № 6190/1. 10.03.2005 року в вищевказану \~квартиру був зареєстрований його син [PERSON] , [INFO] , якій є громадянином Російської Федерації. \~З серпня 2011 року відповідач за вказаною адресою не проживає, житлово-комунальні послуги не сплачує, однак порушуючи його право власності, у квартирі залишається зареєстрованим. \~Він змушений за нього оплачувати комунальні послуги, не може повною мірою розпоряджатися квартирою, чим створює йому перешкоди в користуванні власністю. Просить усунути перешкоди в користуванні власністю, \~визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В судове засідання \~\~позивач \~\~не з`явився , але \~надав \~суду \~заяву \~з якої \~вбачається, що він \~просить \~справу \~розглянути \~за \~його \~відсутності \~та \~наполягає \~на \~задоволенні \~заявлених \~вимог позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, повідомлень про причини неявки від відповідача не надійшло, згідно ст. 224 ЦПК України, суд на підставі наявних у справі доказів, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши зібрані в справі докази, \~вважає, що позов підлягає задоволенню \~\~за наступних підстав. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права \~власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження \~своїм майном. Згідно свідоцтва \~про право власності на житло від 28.05.1997 року за № [NUMBER] , позивачу та [PERSON] \~на праві власності належить \~\~квартира [ADDRESS] . Згідно відомостям відділу адресно-довідкового відділу ГУДМС,УДМС України в Донецькій області [PERSON] , [INFO] \~зареєстрований з 10.03.2005 року за адресою [ADDRESS] . Згідно акту про не проживання від 11.02.2013р., відповідач \~в квартирі [ADDRESS] \~не мешкає з серпня 2011 року. \~ При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити вимоги, позивачу слід усунути перешкоди в користуванні власністю, відповідача [PERSON] \~слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-17 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З 29 січня 2000 року сторони перебувають в юридичному шлюбі, від подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка звернулася до суду з даним позовом з тих мотивів, що по причині різності характерів та поглядів на життя, а також зловживання відповідачем спиртних напоїв, сторони з 20 серпня 2010 року припинили подружні відносини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 18 лютого 2013 року сторонам надавався строк на примирення, який позитивних результатів не надав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У \~судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення з наведених позивачкою підстав. За таких обставин позов підлягає задоволенню, оскільки сім`я сторін фактично розпалася, а в судовому засіданні сторони категорично наполягають на розлученні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі наведеного, ст. 110 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-17 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до відповідача. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з 04 липня 2003року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходжень у поглядах на сімейне життя та ведення домашнього господарства, почуття любові та поваги один до одного більше не відчувають. З 2010 року припинили подружні відносини. Подальше спільне життя і збереження родини вважає неможливим. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на забезпечення дитини не надає, вона потребує матеріальної допомоги, оскільки донька знаходиться на її утриманні. Просила розірвати між ними зареєстрований шлюб та стягнути аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] у розмірі 600грн. щомісячно і до досягнення донькою повноліття. В судове засідання сторони не з`явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка в поданій до суду заяві просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач причину неявки суду не повідомив, в зв`язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст..224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов, у силу ст.ст.104-107,180,182,183 Сімейного Кодексу України, підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 04 липня 2003року в Бабушкінському відділі РАЦС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області, актовий запис №394. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 04 липня 2003 року Бабушкінським відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області, актовий запис №647. Сторони припинили подружні відносини через відсутність взаєморозуміння, розходжень у поглядах на сімейне життя та ведення домашнього господарства, почуття любові та поваги один до одного більше не відчувають. З 2010року припинили подружні відносини, спільне господарство сторони не ведуть, суперечки про розділ майна не має. При таких обставинах, суд вважає, що причини які, спонукали позивачку наполягати на позові, обґрунтуванні, подальше життя сторін, як подружжя, і збереження родини стали неможливими, тому їх шлюб необхідно розірвати. У відповідності зі ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Приймаючи до уваги матеріальне становище сторін, можливість утримання позивачкою неповнолітню дочку і можливість надавати допомогу відповідачем, суд вважає, що з [PERSON] , необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 600грн. щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі статті 88 Цивільно-процесуального кодексу України необхідно стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 229грн.40коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved