Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача передані останньому кошти в сумі 14493 грн. 80 коп. за угодою від 12.04.2011 року про надання послуг системи «Авто Так» спрямованих на придбання автомобіля, посилаючись на недійсність цієї угоди відповідно до ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» у звязку з нечесною підприємницькою діяльністю з боку відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача також завдану йому моральну шкоду в сумі 5000 грн. у звязку з його переживаннями та приниженням честі й гідності, а також понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 2752 грн. 80 коп. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення на позов в яких вимоги позивача не визнав посилаючись на законність своєї діяльності та дійсність угоди укладеної між сторонами 12.04.2011 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.04.2011 року між ТОВ «АТО ПРОСТО» та [PERSON] укладено в письмовому вигляді угоду № 342415 з додатками до цієї угоди, предметом якої (ст.ст. 1,2 угоди) є надання відповідачем позивачу послуг системи «Авто Так» спрямованих на придбання автомобіля «Шевроле Авео» вартістю 93440 грн. (додаток №1) та на виконання якої позивач сплатив відповідачу 14493 грн. 80 коп., що підтверджується квитанціями про сплату цих коштів. Вказані обставини сторонами визнаються. Крім того, згідно з умовами угоди, додатками до неї та іншими наданими сторонами матеріалами щодо діяльності ТОВ «АВТО ПРОСТО», угода укладена сторонами 12.04.2011 року в рамках створеної відповідачем системи продажу «Авто Так», яка полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати автомобіль та які стають учасниками цієї системи. Вказаною системою встановлено відповідні механізми, які забезпечують придбання кожним із учасників автомобіля шляхом сплати його ціни невеликими щомісячними внесками протягом декількох років. Кінцевим результатом угоди є отримання автомобіля всіма учасниками за умови дотримання ними встановлених договором умов. Споживач сплачує саме за одержання послуги, яка споживається у процесі її виконання. При цьому, право на отримання автомобіля надається за механізмами, передбаченими угодою та відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи. Зазначена угода не містить строків та термінів отримання учасником автомобіля, не передбачає будь-якої відповідальності ТОВ «АВТО ПРОСТО» за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання учасником автомобіля навіть у разі повної оплати його вартості. Натомість угодою передбачено, що у випадку її розірвання учасником, поверненню підлягає сума чистих внесків, яка розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли учасник повідомив відповідача про розірвання угоди, з відрахуванням відступного за відмову від неї в розмірі 2 цілих внесків. При цьому, в разі недостатності коштів у Фонді для повернення коштів, їх виплата проводиться за рахунок наступних надходжень, тобто кінцевий строк проведення розрахунку з учасником взагалі не встановлено. Зі змісту укладеної сторонами угоди випливає, що отримання автомобілів учасниками системи можливе за умови дотримання всіма учасниками угод, які укладені з кожним з них, і реалізація прав учасника системи фактично поставлена в залежність від наслідків дій інших учасників системи, з якими, зокрема, позивач безпосередньо у будь-які правовідносини не вступав, тобто між ним та іншими учасниками системи взаємних прав і обовязків не виникло. Вказане свідчить про порушення з боку відповідача принципу добросовісності та існування дисбалансу договірних прав і обовязків на шкоду позивача, введення його в оману, наявність ознак пірамідальної схеми і нечесної підприємницької практики. Згідно з положеннями ст. 19 ч.ч. 1, 3, 6 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, цей Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає в т.ч. у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1,2,3,5,6 ст. 203 ЦК України та недійсним є правочин, недійсність якого встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійним судом не вимагається. Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю та у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частина 3 цієї ж статті передбачає застосування цієї норми також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. За встановлених судом обставин, оскільки позивач сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, при цьому ТОВ «АВТО ПРОСТО» без залучення власних коштів формувало групи клієнтів за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи залучених до умов діяльності системи «Авто Так», укладена сторонами угода від 12.04.2011 року, в силу ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст.ст. 203, 215 ЦК України є недійсною (нікчемним правочином). У звязку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів в сумі 14493 грн. 80 коп. в рахунок повернення отриманих за недійсною угодою, в силу ст.ст. 216, 1212 ЦК України підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача завданої йому моральної шкоди, ці вимоги не можуть бути задоволені судом, оскільки позивачем суду не надано підтверджень факту завдання йому моральної шкоди незаконними діями відповідача. Поряд з цим, задоволення такої вимоги можливе за умов передбачених п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої право споживача на відшкодування моральної шкоди виникає лише в разі заподіяння такої шкоди небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках передбачених законодавством, що в судовому засіданні не встановлено. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. Поряд з цим, вимоги позивача про відшкодування витрат понесених на оплату правової допомоги, підтверджених згідно квитанції від 27.02.2013 року, в силу ст.ст. 84, 88 ЦПК України, підлягають лише частковому задоволенню за рахунок відповідача, оскільки з матеріалів позову вбачається, що правова допомога адвокатом надавалась позивачу не тільки по даній справі, у звязку з чим з відповідача підлягають стягненню на користь позивача лише витрати на оплату послуг адвоката щодо підготовки позовної заяви по цій справі в сумі 1376 грн. 40 коп., що згідно наданого суду розрахунку відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Outcome: approved