Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, яке складається з кімнати № 43 та приміщень, які до неї прилягають, а саме: приміщення "1" площею 5,9 кв.м.,"7" площею 3,5 кв.м, "8" площею 17, 3 кв.м. та "9" площею 12,7 кв.м. з лоджією 2,3 кв.м., що розташовані на 4 поверсі будинку № 65-а по вулиці Щорса в м. Білій Церкві Київської області, за яке він частково згідно - договру контракту № 723 сплатив 1000 доларів США Білоцерківському ДБК, а іншу частину коштів він не встиг сплатити, оскільки будинок було передано до комунальної власності, з того часу він є єдиним добросовісним володільцем та користувачем вказаної квартири, володіє та розпоряджається квартирою багато років. Вважає, що його право на вкзану кімнату і приміщенння ґрунтується на давності володіння нею, тому просить суд визнати за ним право власності на вищезазаначене нерухоме майно за набувальною давністю. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Білоцерківської міської ради у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши позивача, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року. Судом встановлено, що квартира № 42, що знаходиться за адресою по вулиці Щорса 65-а в м. Білій Церкві, належить на праві спільної сумісної власності позивачу та [PERSON], [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності від 07.03.1997 року, виданого винокноком Білоцерківської міської ради народних депутатів Київської області; довідка комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово - експлуатаційна контора № 1 № 87 від 17 квітня 2012 року, що [PERSON] заборгованості за адресою не має, що вказує на добросовісне володіння та користування позивача квартирою за вказаною адресою. Надані докази суд визнає достатніми та достовірними, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі ст. 344 ЦК України,

Outcome: approved