Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки № 143, розташованої на території садового товариства «Вітамін»(далі СТ «Вітамін») Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області. Прилегла до неї сусідня земельна ділянка № 144 належить [PERSON] Незважаючи на те, що земельна ділянка № 143 належить їй, відповідач по справі вже третій рік займається на її земельній ділянці садівництвом та огородництвом, що порушує її право на вільне володіння належною їй земельною ділянкою. На неодноразові прохання припинити порушувати її права, як власника земельної ділянки, [PERSON] не реагує. Крім того, вона зверталася з відповідними заявами до правоохоронних органів з метою захисту свого порушеного права, але це не дало жодних позитивних результатів. У звязку з вищевикладеним, вона змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права та просить усунути перешкоди у користуванні належної їй земельною ділянкою № 143, розташованої на території садового товариства «Вітамін»Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області, шляхом зобовязання [PERSON] припинити здійснювати на вказаній земельній ділянці садівництво та огородництво; стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 5000 (пять тисяч) гривень; стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати по справі у розмірі 8045, 50 гривень, які складаються з судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 13 лютого 2012 року до участі у справі у якості третьої особи залучено СТ «Вітамін». 04 квітня 2012 року за заявою позивача по справі ухвалою суду позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] упущеної вигоди в розмірі 5000 гривень залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, причини неявки суду не повідомив, через канцелярію суду надав заперечення на позовну заяву, в яких позовні вимоги [PERSON] не визнав з підстав, що земельна ділянка № 143 не належить позивачу по справі і вона не має права звертатися до суду із зазначеним позовом. Враховуючи, що відповідач на неодноразові виклику до суду не зявляється, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не хзявився, повідомлявся належним чином, дана обставина не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши доводи відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст. 126 Земельного кодексу України (далі ЗК України), право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 126 ЗК України. Згідно ч. 2 ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. У ст. 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) містяться положення, які кореспондуються з положеннями ч. 4 ст. 41 Основного Закону України де зазначається, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка № 143, яка знаходиться на території садового товариства «Вітамін»Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області, належить на праві власності [PERSON] позивачу по справі (а.с. 11). Земельні ділянка № 143 та № 144 є суміжними (а.с. 13). Позивач неодноразово зверталася до правоохоронних органів за захистом свого порушеного [PERSON] права (а.с.51-53), що свідчить про протиправне використання відповідачем по справі земельної ділянки № 143. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне: Позивач оцінив завдану їй моральну шкоду у 5000 гривень, посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій відповідача їй завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні права власності та душевних переживаннях, постійних намаганнях повернути належну їй земельну ділянку, неможливості вести садівництво протягом кількох років поспіль. Згідно зі ст. 23 ЦК України, підставою для відшкодування моральної шкоди є порушення прав особи, при цьому моральна шкода може полягати: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Задовольняючи вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у 5000 гривень, суд виходить з характеру та обсягу душевних страждань, яких позивач зазнала внаслідок порушення її права власності, в результаті чого було порушено звичний спосіб її життя і вона була позбавлена можливості використовувати за призначенням належну їй земельну ділянку протягом тривалого часу. Доводи відповідача про неналежність [PERSON] земельної ділянки № 143 у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження та спростовані наданими позивачем доказами. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею та документально підтвердженні судові витрати по справі у розмірі 8045,50 гривень, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України (а.с. 23-24; 83-85).

Outcome: approved