Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-10 00:00:00

У вересні 2011 року позивач звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що [PERSON] є спадкоємцем нерухомого майна, розташованого по вул. Новосільська, 13 в с. Крюківщина, Києво-Святошинського району Київської області. Дане спадкове майно належало [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку від 12 березня 2001 року, який помер 03 березня 2010 року. [PERSON] є донькою померлого. У відповідності до відомостей, викладених у договорі дарування житлового будинку від 12 березня 2001 року та технічного паспорту на домоволодіння №13 по вул. Новосільській в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області до нього відносяться житловий будинок, сарай та інше. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,967 га. Під час підготовки [PERSON] документів, необхідних для відкриття спадщини, зясувалося, що станом на теперішній час частина земельної ділянки, на якій розташоване спадкове майно, а саме 0,0518 га., була відчужена покійним. На вказаній земельній ділянці розташована капітальна будівля - сарай. При поділі земельної ділянки за вказаною адресою не було проведено поточну технічну інвентаризацію даного домоволодіння, про що свідчить відсутність на технічному паспорті на домоволодіння №13 по вул. Новосільській відповідних відміток БТІ Києво- Святошинського р-ну Київської обл. Новоствореній земельній ділянці площею 0,0518 га. не було присвоєно нову поштову адресу, оскільки у п.1.2 договір купівлі-продажу земельної ділянки від 30 листопада 2009 року зазначено, що вказана земельна ділянка розташована за адресою: вул. Новосільська, 13. За інформацією, яка стала їй відома зі слів [PERSON], приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, яка посвідчувала договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0518 га. від 30 листопада 2009 року між [PERSON] та відповідачем, Крюківщинською сільською радою була видана довідка про відсутність забудови вказаної земельної ділянки та відсутність на ній обєктів незавершеного будівництва. У відповіді Крюківщинської сільської ради від 12 квітня 2010 року зазначається, що частина земельної ділянки, яка розташована під гаражем, не входила до складу земельної ділянки, яка планувалась ним до відчуження, а тому [PERSON] вказав на ту частину земельної ділянки, яка була вільна від забудови. Також, у вищезазначеній відповіді сільради вказано, що згідно технічної документації гараж не зареєстрований в районному бюро технічної інвентаризації. Це твердження не відповідає дійсності, оскільки вищезазначений гараж вписано до технічного паспорту на домоволодіння ще у 2001 році під літ. «Б». Ця інформація повністю не відповідає дійсності, оскільки, якщо б в натурі була виділена частина земельної ділянки вільної від будь-яких будівель, то в такому випадку було б неможливим утворення земельної ділянки площею 0,0518 га. При цьому, гараж розташований на відстані 3 метрів від будинку, а межа між новоутвореними земельними ділянками проведена саме по стіні гаража, на якій розташовані ворота в гараж. З початку осені 2009 року померлий [PERSON] систематично зловживав спиртними напоями, оскільки у нього була виявлена невиліковна хвороба серця. Саме тому, померлий не міг до кінця усвідомлювати значення та правові наслідки своїх дій, а також керувати ними. Таким станом здоровя померлого скористався житель с. Крюківщина [PERSON], з яким померлий був знайомий. Саме [PERSON] безпосередньо займався процесом поділу земельної ділянки, подальшою підготовкою документів, необхідних для її подальшого продажу. Відповідач придбав дану земельну ділянку за безпосередньої участі [PERSON] При цьому, [PERSON] стверджує, що сплатив [PERSON] вартість придбаного у нього майна, а саме земельної ділянки та сараю за 35000 доларів США. Жодних документів, в т.ч. розписок самого [PERSON], які б свідчили про сплату саме такої суми коштів, відповідачем предявлено не було. Також 09 квітня 2010 року відповідач разом із невідомими особами намагався проникнути на територію даного домоволодіння з метою встановити у сараї окремий електролічильник. Зі слів відповідача він має намір переобладнати сарай у житловий будинок, при тому що на відстані близько 1 метра знаходиться господарська будівля сусіднього домоволодіння. Позивач посилаючись на положення ст. ст. 216, 233, 234 ЦК України, просила визнати недійсними державні акти на право приватної власності на земельні ділянки від 23 жовтня 2009 року, які утворилися після поділу, а саме на 0,0518 га. та на 0,0449 га. за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Новосільська, 13. Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0518 га., за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Новосільська, 13, Київської області. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, в подальшому в судові засідання не зявилася, будучи повідомленою належним чином про день, час та місце розгляду справи. Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість, та недоведеність. Представник третьої особи: Крюківщинської сільської ради проти позову заперечував. Третя особа у справі, приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день розгляду справи повідомлялася. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до положень ч. ч. З, 5 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. - Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що тлобумовлені ним. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. У відповідності до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Як вбачається із матеріалів справи 11 серпня 2010 року управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0.0518 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Новосільська, 13. Вказаний державний акт на зазначену земельну ділянку [PERSON] виданий на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки укладеного між [PERSON] та [PERSON] 13.11.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за№ 5191. [PERSON] помер 03.03.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03 березня 2010 року. Договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, який просить визнати недійсним позивач укладений між [PERSON] та [PERSON], ще при житті останнього 13.11.2009 року. Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] на підставі заповіту складеного останнім при житті 10 лютого 2010 року. Спірна земельна ділянка у відповідності до ст. 1218 ЦК України не входила до складу спадщини, оскільки відчужена спадкодавцем, ще до його смерті. У відповідності до ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або --оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В силу ст. 60 ЦПК України позивачем та її представником не надано безспірних доказів, щодо прийняття позивачем спадщини за заповітом після смерті [PERSON], а також не доведено факту порушення прав позивача оспорюваним правочином. Окрім цього посилання позивача на незаконність поділу спірної земельної ділянки, суд вважає необгрунтованими, оскільки сам власник [PERSON] подав до компетентних органів заяву від 31.09.2009 року про поділ вказаної земельної ділянки. Заяву посвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] Вказані дії [PERSON] є правомірними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Доводи представника позивача, щодо фіктивності договору від 30.11.2009 року, а також посилання на вимоги ст. 233 ЦПК України, як на підставу визнання правочину недійсним, суд знаходить недоведеними, з цього приводу [PERSON] не надано жодного доказу, який " Г підтверджував факт недійсності правочину. Враховуючи, що вимоги позивача є взагалі недоведеними, суд приходить до висновку про необхідність відмови у позові в повному обсязі.

Outcome: dismissed