overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-11 00:00:00

У серпні 2012 року заявниця звернулася до суду з заявою у якій зазначила, що проживала з [PERSON] однією сімєю починаючи з 15.07.2000 року і до його смерті 19.04.2012 року, але шлюб вони не реєстрували. Встановлення даного факту необхідно для оформлення спадщини. Тому вона просить встановити зазначений факт в судовому порядку. В судовому засіданні представник заявниці підтримала заяву, просила її задовольнити та встановити вищезазначений факт. Боровиківська сільська рада в судове засідання представника не направила, справу просила розглянути без його участі, не заперечила проти задоволення заяви. Заслухавши представника заявниці, свідків, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви. Згідно свідоцтва про смерть /а.с.9/ [PERSON] помер 19.04.2012 року. Його дружина [PERSON] померла 05.06.2000 року /а.с.7/, а син [PERSON] помер 13.09.2000 року /а.с.8/. Відповідно до довідок Боровиковської сільської ради /а.с.11-13/ [PERSON] проживав у [INFO], а його похорон та похорон його сина проводила заявниця. Також відповідно до накладної від 08.08.2012 року /а.с.10/ заявниця встановила памятники [PERSON] та [PERSON]. Крім цього, згідно довідки Боровиковської сільської ради від 06.09.2012 року [PERSON] була зареєстрована і проживала одна в с.Хатилова Гута з 18.01.1993 року по 2000 рік. З показань свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] випливає, що заявниця переїхала та почала проживати з [PERSON] невдовзі після смерті його дружини. Проживали вони разом до смерті [PERSON], вели спільне господарство, відносини у них були як у подружжя. Встановлення даного факту необхідно для оформлення спадщини. Таким чином суд приходить до висновку, що необхідно встановити факт, що [PERSON] проживала з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу починаючи з 15.07.2000 року і до його смерті 19.04.2012 року. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-11 00:00:00

[PERSON] є матір'ю, а [PERSON]. є батьком [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії 1-ЖС №2607445 яке було видане 30.08.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Пологівського району.. На теперішній час дитина позивача та відповідача досягла повноліття та продовжує навчання у Класичному приватному університеті м. Запоріжжя. . 10.08.2012 року [PERSON]., в інтересах дочки пред'явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини доходу на період навчання [PERSON] В судовому засіданні позивач, змінивши вимоги в частині розміру аліментів і, давши пояснення по справі, просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі - 800 грн. щомісяця на період навчання дочки, але не більш як до досягнення нею 23 років. Відповідач позов визнав і просить вимоги позивача задовольнити.. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не з"явилася, але подала заяву в якій просить стягнути з батька аліменти на період її навчання. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і узв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким що підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що дочка відповідача, яка досягли повноліття, та продовжує навчання потребує матеріальної допомоги. Відповідач працездатний позов визнав. На підставі викладеного, ст.,ст. 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт того, що вона проживала на території України з 01 червня 1991 року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона народилась в Росії 05.10.1990 року, та приблизно через пів року мати привезла її до свого рідного села Біленьке Білгород-Дністровського району Одеської області. Через свою юридичну необізнаність, заявниця вчасно не звернулася до Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області для оформлення особистих документів, та за отриманням паспорту громадянина України звернулась в 2011 році, але так як свідоцтво про народження видане Російською Федерацією, а посвідку на проживання в Україні не отримувала, тов. видачі паспорту їй було відмовлено та запропоновано звернутися до суду. У судове засідання заявник не зявився, надав до суду заяву згідно з якою заявлені вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник заявниці у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без нього та задовольнити вимоги. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, зауважень та заперечень по справі не мають. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви з наступних причин. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народилася 05 жовтня 1990 року в ст.Семігородне, Харовського району, Вологодської області, Росія, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОД №532419, актовий запис 38. Батько та мати заявниці українці, уродженці [INFO]. Через тяжкий матеріальний стан, через півроку після народження заявниці, її мати [PERSON] відвезла до батьків в с. Біленьке Білгород-Дністровського району, передбачалося, що заявниця буде там не завжди, а лиш деякий час. Однак, забрати дитину до Росії [PERSON] більше не мала змоги, тому з 1 червня 1991 року заявниця постійно проживала за адресою: [INFO], без подальшого виїзду за межі України. В 1997 році заявниця почала навчатись в Біленьківській ЗОШ І-ІІ ст. та в 2006 році отримала свідоцтво про базову середню освіту. Згідно з довідками Шабівської сільської ради [PERSON] дійсно мешкала в с. Біленьке Білгород-Дністровського району Одеської області. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає доведеним факт того, що заявниця з 01 червня 1991 року проживала і продовжує проживати на території України. У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, у розмірі ј частини заробітку щомісячно, мотивуючи тим, що 26 червня 2009 року позивачка уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Артемівським відділом реєстрації актів громадського стану Донецької області. Від шлюбу з відповідачем народились дитина : син [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Одруження та шлюб з відповідачем виявилось невдалим, сумісне життя і збереження сімї стали неможливими й шлюбні відносини припинені, так як мешкають окремо один від одного. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, та просила стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, та надав до суду заяву в якій згоден на розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частки з заробітку щомісячно до повноліття дитини. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії 1-НО № 340053 видно, що [PERSON], народився 18.07.2010 року, у графі батьки значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.3) Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 177471 видно, що сторони знаходяться у зареєстровано шлюбі з 26.06.2009 року (а.с.5) Згідно довідки ДП Донецька залізницявидно, що відповідач працює на посаді інженер-електронник, та отримує заробітну платню (а.с.12) Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати своїх дітей до їх повноліття. Встановлено, що сімейно-шлюбні стосунки припинені, суперечки про майно немає. Тому суд вважає, що подальше сумісне життя, збереження шлюбу протистояло б інтересам сторін. Таким чином, оскільки відповідач працює, згоден на виплату аліментів, суд відповідно до ст.183 Сімейного Кодексу України, з урахуванням матеріального стану сторін, вважає необхідним присудити аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) з відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-11 00:00:00

У липні 2012 р. Банк звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просив стягнути на свою користь 31804,26 грн. заборгованості за кредитним договором і оплачений судовий збір 318,04 грн. В судовому засіданні представник позивача, уточнила позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з врахування добровільної оплати відповідачкою 200 грн. і підтримала їх на 31604,26 грн. Решту позовних вимог залишила без змін. Відповідачка позов визнала на суму боргу за кредитом і процентами, а розмір нарахованого штрафу, згідно поданої заяви, просила зменшити посилаючись на тяжке матеріальне становище. Суд заслухавши пояснення представника позивача і відповідачки, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 30 липня 2008 р. між [PERSON] і акціонерним банком «Київська Русь», правонаступником якого є Банк, був укладений кредитний договір №399-35-08-02, згідно якого [PERSON] отримала до 30 липня 2011 р. на споживчі цілі 15000 грн. готівкою з обовязком повернути їх шляхом сплати частинами щомісячно, у тому числі сплатити 27% річних (пункти 1.1 .-1.4., 2.1.). Згідно пункту 3.3. кредитного договору, у випадку порушення строків повернення кредиту, Банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу в розмірі 25% від суми простроченого платежу за кожен випадок прострочення. Згідно розрахунку заборгованості та письмової вимоги від 21 грудня 2009 р., відповідачка припинила виконання зобовязань за договором з січня 2009 р. (а.с.4,5), їй нарахована наступна заборгованість: за кредитом 12884,82 грн., за процентами 12558,59 грн. і 6360,85 грн. штрафу у розмірі 25% від суми боргу за кредитом і процентами, нарахованого згідно пункту 3.3. кредитного договору за порушення строків повернення. 07 вересня 2012 р. відповідачкою були сплачені 200 грн. на погашення прострочених відсотків. Загальна сума боргу складає 31604,26 грн. Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до ст.ст.ст.612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися відповідно до умов договору, якщо зобовязанням встановлений строк виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобовязання не допускається. Отже позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Законних підстав для застосування положень ч. З ст. 551 ЦК України для зменшення неустойки немає. На підставі ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідачки слід стягнути оплачену при предявленні позову до суду суму судового збору в сумі 318,04 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-11 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] на його користь 5000,00 (п'ять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов про стягнення моральної шкоди підтримали, просять суд стягнути з відповідача \~5000,00 грн. моральної шкоди. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Просить суд відмовити в його задоволені, в пояснення заперечення покликається на те, що немає роботи. Суд, взявши до уваги пояснення позивача та його представника, заперечення відповідача, зясувавши обставини у справі, перевіривши їх доказами, вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. Відповідно до вироку Бродівського районного суду Львівської області від 30.05.2012 року [PERSON] 24 вересня 2011 року в смт. Підкамінь по вул. Кринична в приміщенні магазину "Маркет" на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс [PERSON] удар кулаком в обличчя, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці хвостовика лівої брови, синець на повіках лівого ока, садно на лівій щоці, що відноситься до легкого тілесного ушкодження. За вказані дії [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 80 годин громадських робіт. В судовому засіданні [PERSON] зазначив, що в наслідок таких дій відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у втратах немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань у зв'язку із ушкодженням здоров'я. Через такі незаконні дії відповідача він пережив сильний фізичний біль, а також стрес, після якого і досі не може повернутись до нормального життя. Нанесення тілесних ушкоджень призвело до сильного душевного хвилювання, порушення нормального, звичного для нього спокійного життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, зокрема односельчанами, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя. З пояснень представника позивача [PERSON] вбачається, що завдану моральну шкоду позивач оцінює у 5000,00 грн. залежно від характеру душевних страждань, їх тривалості та можливості відновлення нормального стану. Враховано також ставлення та поведінка відповідача, який не вибачився за вчинене, жодним чином не допоміг навіть у лікуванні та придбанні медикаментів. Відповідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. На думку суду, злочинними діями [PERSON] спричинено моральну шкоду [PERSON], а тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, судом враховано те, що відповідач немає постійного місця роботи, є здоровим, має на утриманні двох неповнолітніх осіб. На підставі ст.1167 ЦК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] сільради, треті особи третя Кременчуцька державна нотконтора , КП Кременчуцьке МБТІ, Кременчуцький районний відділ Центр Державного земельного Кадастру Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкоємства за законом, мотивуючи що 29.09.2011 року помер її батько [PERSON], після його смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Першоравневій № 22 в селі Кривуші Кременчуцького району, приватизована земельна ділянка площею 0,22 га,( державний акт серії ІІІ-ПЛ № 011389 виданий 28.09.1998 року Позивач [PERSON], як рідна донька померлого є єдиною спадкоємицею за законом , але як виявилося після смерті [PERSON] нотаріальні органи позбавлені можливості переоформити спадщину за заповітом в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок і господарські будівлі. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги , представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не зявились, надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Зясовано, що після смерті, 29.09.2011 року [PERSON] залишилося спадкове домоволодіння з господарськими будівлями по вул. Першшотравневій № 22 в селі Кривуші Кременчуцького району, вартістю 67600 грн., приватизована земельна ділянка площею 0,22 га , що документально підтверджено. Єдиним спадкоємцем першої черги за заповітом є позивач [PERSON] але за відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок та господарські будівлі позивач не може оформити право власності. За таких обставин суд з підстав ст. ст. 15, 16, 346, 379, 381, 386, 392, 1227,1223 ,1235 ЦК України визнає за позивачем [PERSON] право власності на домоволодіння № 22 по вул. Першотравневій в селі Кривуші Кременчуцького району, приватизовану земельну ділянку в розмірі 0,22 га . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-11 00:00:00

Позивачка просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів щомісячно на її користь для утримання дочки [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач, який є їх батьком, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач позов визнав. Позов підлягає задоволенню. Сторони знаходяться в зареєстрованім шлюбі. У них народилися: 06.04.2000 року дочка [PERSON] і 20.02.2002 року син [PERSON], батьком яких є відповідач, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Відповідач працює, одержує щомісячні постійні доходи , а тому , як батько, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Позивачка наполягає на своїй вимозі. Відповідач позов визнав. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що 06.09.1997 р. вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Під час шлюбу за спільні кошти ними 25 .08.1998 р. за 7 000 грн була придбана квартира за адресою [ADDRESS], яка зареєстрована на ім»я відповідача. Оскільки останнім часом стосунки з чоловіком погіршили, півроку подружжя проживає окремо, позивачка просила в судовому порядку визнати за нею право власності на 1\\2 частину вищевказаної квартири як на частку в спільному майні подружжя. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в суді позов визнав у повному обсязі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 вересня 1997 року, від спільного життя мають доньку Яну, [INFO], в даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Встановлено, що під час перебування в шлюбі сторони на підставі договору купівлі-продажу від 25.08.1998 р. за спільно нажиті кошти придбали по ціні 7 000 грн двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS], угода вчинена від імені відповідача [PERSON], квартира зареєстрована в МБТІ на його ім»я. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини \\ навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо\\ самостійного заробітку\\ доходу\\. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка \\ рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, судом встановлено, що квартира за адресою [ADDRESS] є спільним майном подружжя [PERSON], а тому вимоги позивачки про визнання за нею право власності на 1\\2 частину цієї квартири є обґрунтованими.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-11 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернулася з позовом, який уточнила та просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн. щомісячно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вимоги мотивувала тим, що між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб 24 квітня 1999 року у відділі РАЦС Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №100. Спільне життя з відповідачем не склалось і в даний час в провадженні Коломийського міськрайонного суду знаходитися справа за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. За час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина в даний час знаходиться повністю на її утриманні. Їй важко одній утримувати сина, так як він росте і потребує великих матеріальних затрат. Відповідач добровільно коштів на утримання сина не надає. Офіційно відповідач не працює, однак він є молодою, працездатною людиною, інших утриманців не має, його стан здоровя дає можливість утримувати дитину, а тому за таких обставин вважає за необхідне стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач в судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечила проти заочного розгляду справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у порядку передбаченому законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу, або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд вважає позов підставним і таким що підлягає задоволенню, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НМ №008783, який перебуває на утриманні позивачки та проживає з нею, що підтверджується довідкою виконкому Воскресинцівської сільської ради про склад сімї №340 від 23.04.2009 року, і в добровільному порядку допомоги на утримання дитини відповідач не надає, та з урахуванням відсутності відомостей про стабільні доходи відповідача стягнення аліментів необхідно проводити на підставі ст. 184 Сімейного Кодексу України в твердій грошовій сумі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі наведеного, ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved