Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-29 00:00:00

Територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради звернулась до суду з позовом, в якому просить виселити [PERSON], [INFO], з самоправно зайнятого житлового приміщення - квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення, відшкодувати судові витрати. До суду надійшла заява представника позивача Харківської міської ради про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог в повному обсязі та ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, не суперечать закону та підлягають задоволенню. Так, згідно ст.. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власті на житловий фонд. Однією з підстав набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою іншим субєктам права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Відповідно до п. 1 ст. 29 Статуту територіальної громади міста Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 04.07.2007 за № 121/07, міська рада є представницьким органом територіальної громади, що здійснює від її імені та в її інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України і законами України, а також приймає від її імені рішення. Житловий будинок № 3 по вул.. Монюшко в м. Харкові є обєктом комунальної власності територіальної громади міста Харкова, відображений на балансі КП «Жилкомсервіс». Квартира [ADDRESS] заселена відповідно до ордеру № 1033, виданому по рішенню адміністрації і профкому ДП «Завод ім.. Малишева», протокол № 46 від 26.08.2004, на імя [PERSON], на одну особу. В 2005 році будинок № 3 по вул.. Монюшко в м. Харкові прийнятий до комунальної власності та переданий на баланс КП «Жилкомсервіс». Відповідно довідки дільниці № 21 КП «Жилкомсервіс» від 05.10.2012 за № 5864 в квартирі [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON], [INFO], знятий з реєстраційного обліку 09.12.2009 у звязку зі смертю 27.09.2009. Зазначену квартиру самовільно займає син наймача [PERSON]. Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 29.11.2012 за № 3019 [PERSON] зареєстрований в квартирі № 194 по пр.. 50-річча ВЛКСМ,40-А в м. Харкові разом із матірю [PERSON]. Неодноразово на адресу [PERSON] від Адміністрації дільниці № 21 Комінтернівського району КП «Жилкомсервіс» надходили приписи щодо звільнення самовільно зайнятого приміщення квартири [ADDRESS], які [PERSON] ігноруються; ордер, який відповідно до ст.. 58 ЖК УРСР є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення, на імя [PERSON] не видавався. Відповідно до ст.. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Частина 3 ст. 116 ЖК УРСР передбачає, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином суд вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані, не суперечать закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved