Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом, в якому просить постановити рішення про стягнення з [PERSON] в її користь відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Свій позов обгрунтовує тим, що 02.11.2011р. о 06 год. 15 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем марки ВАЗ-21099, реєстраційний номерний знак [NUMBER] та рухаючись ним по автодорозі сполучення Турка-Трускавець-Дрогобич-Пісочне, в напрямку до автодороги Дрогобич-Трускавець, грубо порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем [NUMBER], у якому вона знаходилася в якості пасажира. Під час дорожньо-транспортної пригоди вона отримала середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження. Вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 18.04.2012р. [PERSON] за ч.2 ст.286 КК України засуджений на три роки шість місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України він звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки. Постановою слідчого від 22.11.2011р. по даній кримінальній справі вона визнана потерпілою. Внаслідок злочину, скоєного [PERSON], їй заподіяна значна моральна шкода. Як вбачається з історії хвороби №08113, з 02.11.2011р. по 15.12.2011р. вона знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Дрогобицької міської лікарні №1 з приводу ЗЧМТ забій головного мозку, закритий перелом крижової кістки справа, забій кінського хвоста, забій лівої нирки, забій мяких тканин та осадження грудної клітини та живота зліва. Ці травми спричинила їй нестерпний фізичний біль та страждання. Вона була психічно подавлена і перебувала на грані нервового зриву. Через тілесні ушкодження та тривале лікування, яке продовжується по сьогоднішній день, вона позбавлена нормального способу життя, що вкрай пригнічує та негативно спливає на її самопочуття. Травми, які вона отримала в ДТП, привели до вираженого порушення рухової, статико-динамічної функції, функції ходи (виписка №1768 із медичної карти амбулаторного хворого).Моральну шкоду вона оцінює в 15 000 тис. гривень. Зазначила, що під час розгляду кримінальної справи вона написала розписку та подала заяву, де вказала, що претензій до підсудного не має, оскільки на той час вирішувалася його доля, і вона не хотіла, щоб він був засуджений до позбавлення волі, зважуючи також на те, що Бец запевнив її у наданні допомоги у її лікуванні та відшкодуванні моральної шкоди.Однак відповідач обманув її і по сьогоднішній день моральну шкоду не відшкодував. А тому у неї виникла необхідність звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої заявлені вимоги змінила та суду пояснила, що відповідачем дійсно було порушено Правила безпеки руху під час керування транспортним засобом, що спричинило їй середнього ступеня тяжкості ушкодження як потерпілій, і вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 18.04.2012р., [PERSON] за ч.2 ст.286 КК України був засуджений на три роки шість місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на два роки. Із вищезазначеного вироку суду вбачається, що останнім добровільно відшкодовано спричинені матеріальні збитки потерпілим та жодних претензій до нього немає. Однак ці обставини не відповідають дійсності, оскільки вирішувалася доля [PERSON], і вона не бажала, щоб його було засудженого до покарання, повязаного із позбавленням волі, сподіваючись на те, що їй буде відшкодовано кошти на лікування та реабілітацію. На даний час вона і надалі продовжує лікування, стоїть на обліку у травматологічному відділенні Дрогобицької міської лікарні. Вона позбавлена нормального способу життя, оскільки травми, які їй заподіяні, негативно впливають на її самопочуття та призвели до вираженого порушення рухової, статико-динамічної функції, функції ходи. Моральну шкоду оцінює в 10 000 тисяч гривень, а також просить стягнути з відповідач витрати, повязані із наданням їй юридичної допомоги у розмірі 300 гривень. Адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені його довірителем позовні вимоги та просить стягнути із відповідача [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10 тисяч гривень та витрати, повязані із наданням юридичної допомоги у розмірі 300 гривень, оскільки вина [PERSON] доведена в ході розгляду кримінальної справи про його обвинувачення, що підтверджується вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 18.04.2012р., останній винуватість визнав повністю. Згідно історії хвороби №08113, його довірителька [PERSON] в період з 02.11.2011р. по 15.12.2011р. дійсно знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Дрогобицької міської лікарні №1 з приводу ЗЧМТ, а саме забій головного мозку, закритий перелом крижової кістки справа, забій кінського хвоста, забій лівої нирки, забій мяких тканин та осадження грудної клітини та живота зліва, а відтак, внаслідок протиправного діяння [PERSON], остання зазнала фізичні страждання, біль та обмеження належних їй особистих немайнових прав і благ. Оскільки під моральними стражданнями як емоційно-вольовими переживаннями людини варто розуміти пережиті нею почуття приниження, роздратування, пригніченості, гніву, розпачу, неповноцінності, стану психологічного дискомфорту, позбавленням чи обмеження права вільного пересування; заподіянням шкоди здоровю, у тому числі спотворенням відкритих частин тіла людини спадинами, рубцями тощо, а тому просить задоволити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] заявлені вимоги визнав частково та пояснив, що дійсно 02.11.2012р. ним було грубо порушено Правила дорожнього руху України, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду та позивачу [PERSON] було завдано середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження. Вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 18.04.2012р., його було засуджено за ч.2 ст.286 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на два роки. Свою вину у вчинені вищезазначеного злочину він визнав повністю, розуміє, що внаслідок його неправомірних дій постраждали люди, однак відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10 000 тисяч гривень він не може, оскільки на даний час ніде не працює і не має постійного джерела доходу, згідний сплатити моральну шкоду у розмірі 3 000 тисячі гривень. Також добавив, що він вважав, що обовязок по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП лежить на страховику, а відтак не відшкодовував [PERSON] необхідних їй коштів на лікування. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково з таких міркувань. Судом встановлено, що 02.11.2011р. о 06 год. 15 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] та рухаючись ним по автодорозі сполучення Турка-Трускавець-Дрогобич-Пісочне, в напрямку до автодороги Дрогобич-Трускавець, грубо порушив Правила дорожнього руху України, що призвело до зіткнення із автомобілем [NUMBER]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачу [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості, тобто остання отримала черепно-мозкову травму, забій головного мозку легкого ступеня важкості, садна на чолі та спинці носа, перелом лонної кістки зліва із зміщенням уламків, поздовжній перелом крижової кістки справа, забій кінського хвоста, забій лівої нирки, забій мяких тканин та осадження грудної клітини та живота зліва, та згідно висновку судово-медичної експертизи №952 від 23.11.2011р. відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я. Такі обставини стверджуються матеріалами кримінальної справи за №1306/2174/2012р. про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та згідно вироку Дрогобицького міськрайонного суду від 18.04.2012р., останнього було визнано винним і засуджено на три роки шість місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на два роки. З цих підстав, суд вважає доведеною вину відповідача [PERSON] у порушенні ним Правил дорожнього руху, прямим результатом якого стало заподіяння позивачу [PERSON] моральної шкоди, оскільки людина, яка потерпіла від посягання на своє життя, здоров'я, честь і гідність, а також на належне їй майно, потребує правового й соціального захисту, матеріальної та моральної підтримки. Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян. Як вбачається із копії витягу із історії хвороби №08113, [PERSON] в період з 02.11.2011р. по 15.12.2011р. знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Дрогобицької міської лікарні №1 з приводу ЗЧМТ - забій головного мозку, закритий перелом крижової кістки справа, забій кінського хвоста, забій лівої нирки, забій мяких тканин та осадження грудної клітини та живота зліва. В абзаці 1 п.2 Постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. (з наступними змінами) Пленум розяснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.440, 450 ЦК ( ст.ст.1166,1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди слід враховувати те, що підставами відшкодування шкоди за цим деліктом є: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювача шкоди; в) наявність причинного зв'язку між протиправною дією та шкодою. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (незалежно від вини). Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, оцінка розміру заподіяної моральної шкоди залежність від наступних критерій, а саме : - характеру правопорушення, ступінню фізичних і моральних страждань з урахуванням індивідуальних психічних властивостей потерпілого (тривалість страждань у часі та їх інтенсивність (глибина) в основному залежать від особистих властивостей особи). Таким чином, індивідуальні психічні властивості потерпілої - це той фактор, який суд повинен врахувати в даному конкретному випадку. - погіршення здатностей потерпілої ( вищезазначене підтверджується виписками №1768 із медичної карти амбулаторного хворої [PERSON], з яких випливає, що травми, отримані в ДТП, призвели до вираженого порушення рухової, статико-динамічної функції, функції ходи) - ступінь вини особи, що завдала моральну шкоду, оскільки це може мати значення для встановлення розміру компенсації, моральної шкоди тощо. А відтак, із врахуванням всіх вищенаведених обставин та визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер неправомірних дій відповідача, його поведінку після зіткнення, те що останній не залишив місця пригоди, надавав допомогу потерпілим, зявився із зізнанням, сприяв розкриттю злочину, тривалість порушення прав позивача, яка протягом тривалого часу була позбавлена можливості повноцінно жити та працювати, порушило її нормальний ритм життя (необхідність вчинення додаткових дій, які за нормальних обставин не було необхідності вчиняти), нормальних життєвих звязків, тяжкість вимушених змін, моральних переживаннях. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, який також являється важливим критерієм. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких [PERSON] зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї, а також у фізичному болі та стражданнях, які позивач зазнав у звязку з ушкодженням здоровя, п.1, 2 ч.2 ст.23 ЦК України. Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності та

Outcome: approved