Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-19 00:00:00

У жовтні 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просила суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. В обґрунтування позову позивачка вказувала що, з 1992 року і по даний час вона проживає в квартирі [ADDRESS] . Дана квартира на момент вселення позивача знаходилась на балансі військової частини [NUMBER] , однак в подальшому було з`ясовано, що ця квартира не знаходиться на балансі в жодній із військових частин, не є комунальною власністю, а право власності на неї не зареєстровано. Позивач добросовісно заволоділа спірною квартирою, і продовжує відкрито та безперервно володіти нею більше десяти років, тому вона просить визнати за нею право власності на цю квартиру за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України. Позивачка у судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача - Миколаївської міської ради у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, у якій просив слухати справу за його відсудності та прийняти рішення за наявними в справі матеріалами та на підставі діючого законодавства. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, давши належну оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] вселилася в квартиру [ADDRESS] як працівник військової частини [NUMBER] в 1992 році, при цьому ордер на вселення вона не отримувала. Із довідки № 39 від 28.02.2005 року, виданої командиром військової частини [NUMBER] вбачається, що квартира не перебуває на балансі цієї частини, відомості про неї відсутні. Із листа з Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міськради від 15.06.2007 року вбачається, що дана квартира не є комунальною власністю. Із довідки з Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. Разом із цим судовим розглядом встановлено, що позивач добросовісно заволоділа квартирою, відкрито та безперервно володіє нею більше десяти років. З позивачем - був укладений договір на користування електричною енергією, на замовлення позивача був виготовлений технічний паспорт на квартиру. Позивач оплачує житлово-комунальні послуги та проводить в роботи по благоустрою квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01 січня 2001 року. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача у визнанні за нею права власності на спірну квартиру за набувальною давністю.

Outcome: approved