Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-11 00:00:00

24 січня 2012 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], в якому вказав, що відповідач [PERSON] 31.12.2010 року скоїв ДТП на автомобілі відповідача [PERSON] В результаті ДТП співмешканка позивача [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а позивач отримав легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоровя. 29.08.2011 року [PERSON] вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області суд визнаний винним в скоєнні ДТП та засуджений до обмеження волі на 2 роки з іспитовим строком 1 рік. Але ніяких мір по відшкодуванню шкоди позивачу [PERSON] не приймає. Позивач також вказує, що в результаті ДТП він проходив лікування в Новоодеській ЦРЛ на денному стаціонарі. Крім того здійснював догляд за своєю співмешканкою. З 25.08.2011 року по 12.10.2011 року позивач проходив лікування в Вінницькому науково дослідницькому інституті реабілітації інвалідів ім.Пирогова. На його лікування було витрачено особистих коштів 970 грн., не враховуючі витрат на саму поїздку в інститут. Крім понесених матеріальних витрат, позивач вказує на те, що йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що він отримав фізичні страждання, сімейні проблеми як матеріального, так і соціального характеру. Він не міг працювати деякий час у звязку з лікуванням. Його родина втратила засоби утримання з вини відповідача [PERSON] Інший відповідач [PERSON], будучи тимчасовим володільцем транспортного засобу автомобіля ЗАЗ 1103 8740, державний номер [NUMBER], який їй було видано у звязку із службовою діяльністю з правом керування автомобілем особисто без права передачі права на управління автомобілем іншим особам. [PERSON] довірила керування транспортним засобом [PERSON] без документів, що дозволяють експлуатацію автомобіля в порушення п.2.1 «а», «б», «г», «д» Правил дорожнього руху в Україні. Остання не мала страхового полісу на вказаний автомобіль, у звязку з чим позивач не має можливості страхового відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позивач вважає, що відповідно до ст.1187 ЦК України, [PERSON], будучи власником джерела підвищеної небезпеки повинна відшкодувати позивачу як матеріальну так і моральну шкоду, але добровільно [PERSON] шкоду не відшкодовує. В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги, в яких він також вказав, що крім [PERSON] та [PERSON] відповідачем по справі необхідно визнати і Головне управління праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації у звязку з тим, що [PERSON] повинно нести відповідальність за те, що будучи власником транспортного засобу джерела підвищеної небезпеки, за участю якого скоєно ДТП, у відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України, [PERSON] не забезпечило контроль за належним використанням та експлуатацією своєї власності. Не контролювало [PERSON] в питаннях користування майном, яка допустила до керування транспортним засобом іншу особу. Відповідачем не було оформлено страхового полісу, внаслідок чого позивач втратив можливість відшкодування шкоди за рахунок страхового полісу. У звязку з вищевикладеним позивач просить суд: 1) стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 450 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 300 грн., а всього 5750 грн.; 2) стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 520 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 300 грн., а всього 5820 грн.; 3) стягнути з [PERSON] праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, але надали суду заперечення проти позову, в яких [PERSON] вказав, що він частково визнає позов в частині стягнення моральної шкоди та вказує, що на його погляд достатньою компенсацією за спричинену моральну шкоду внаслідок ДТП, з урахуванням тілесних ушкоджень позивача, він вважає 1000 грн. Крім того, як вказує відповідач [PERSON], [PERSON] не надав доказів того, що він витрачав кошти на лікування ушкоджень внаслідок ДТП. Відповідач [PERSON] в своїх запереченнях вказала, що позов вона не визнає в повному обсязі, вважає, що у позивача немає достатніх правових підстав для стягнення з неї матеріальної і моральної шкоди. Також відповідач [PERSON] вказала, що вона є неналежним відповідачем по справі, вона як власник транспортного засобу не повинна відповідати за шкоду, яку заподіяв володілець транспортного засобу третій особі потерпілому в ДТП. Також в своїх запереченнях [PERSON] вказала, що [PERSON] є її племінником і користується її автомобілем для власних потреб, так як по стану здоровя вона не має можливості їм користуватися (є інвалідом 1 групи), тобто, як зазначає відповідач, [PERSON] фактично є особою, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу оперативного управління. Представник відповідача Головного управління праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що Головне управління праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації позов не визнає в повному обсязі у звязку з тим, що фактично і юридично володільцем транспортного засобу автомобіля Славута ЗАЗ 110387 з державним номером ВЕ 1615 АТ є відповідач по справі [PERSON] Крім того, як зазначила представник відповідача, вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29.08.2011 року відповідач по справі [PERSON] був визнаний винним в скоєнні вказаного ДТП, в результаті якого позивач [PERSON] отримав тілесні ушкодження. З боку Головного управління праці та соціального захисту населення відносно позивача ніяких неправомірних дій не було вчинено. Крім того, зазначила представник, чинним законодавством не передбачено обовязку Головного управління праці та соціального захисту Миколаївської обласної державної адміністрації оформлювати страховий поліс на автомобілі видані інвалідам. У звязку з цим представник відповідача вважає, що Головне управління праці та соціального захисту Миколаївської обласної державної адміністрації є неналежним відповідачем по справі. В судовому засіданні було встановлено, що у жовтні 2009 року інвалід 1 групи [PERSON], що є відповідачем по справі, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» від 19.07.2006 року № 999 та згідно з наказом начальника головного управління праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації від 08.10.2009 року № 139 безкоштовно отримала автомобіль Славута ЗАЗ 110387-40 зеленого кольору, 2009 року випуску реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно чинного законодавства вказаний автомобіль був зареєстрований в органах Державної автоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, а саме в Новоодеському ВРЕР УДАІ УМВС України в Миколаївській області на імя [PERSON]. Згідно вироку Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29.08.2011 року відповідач по справі [PERSON], керуючи вказаним автомобілем без відповідних документів і за відсутності його власника, але за згодою власника [PERSON] (як було встановлено в судовому засіданні) скоїв ДТП, в результаті якої [PERSON], що є співмешканкою позивача, отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. [PERSON] вказаним вироком суду був визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та йому було призначено покарання згідно санкції статті (кримінальна справа № 1-126/11 а.с. 328 330). Крім того в результаті вказаної ДТП постраждав також позивач по справі, який керував мопедом, на якому він їхав разом із [PERSON] Згідно висновку судово - медичної експертизи № 519 від 06.04.2011 року у [PERSON] були виявлені тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми потиличної області та розтяжіння звязок правого гомілковостопного суглобу. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів і могли виникнути при ДТП в строк, вказаний в постанові. За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоровя (кримінальна справа № 1-126/11 а.с.120). Відповідно до витягів із історії хвороби № 2930 та № 2593 хворого [PERSON], виданого Науково дослідницьким інститутом реабілітації інвалідів Вінницького національного медичного університету ім.М.Пирогова видно, що хворий [PERSON] перебував на лікуванні з 25.08.2011 року по 23.09.2011 року та з 26.09.2011 року 12.10.2011 року з діагнозом післятравматичний остеоартроз правого колінного суглобу 1-П ст., стадія загострення, реактивний синовіт. Хибний суглоб внутрішньої кісточки правого гомілковостопного суглобу. Невірно консолідований перелом латеральної клиноподібної кістки правої стопи. Післятравматичний остеоартроз правого гомілковостопного суглобу П ст., стадія ремісії та інші. Відповідно до листків непрацездатності серії АБР № 421283 та серії АБР № 421527, виданих Новоодеською ЦРЛ на імя [PERSON] видно, що позивач перебував на лікарняному з 04.01.2011 року до 18.03.2011 року. Але позивачем не надано суду доказів про наявність причинного звязку між наявними у нього захворюваннями та ушкодженнями, які він отримав при ДТП 31.12.2010 року. Крім того судово медична експертиза на наявність у [PERSON] тілесних ушкоджень, отриманих при ДТП та встановлення ступеню їх тяжкості проводилася 06.04.2011 року вже після перебування позивачем на лікарняному, про що в висновку експерта не зазначено. Крім того судом не беруться до уваги квитанції до прибуткового касового ордера № 1916 від 28.09.2011 року, № 1657 від 12.09.2011 року про сплату благодійних внесків, які позивач робив в Науково дослідницьким інститутом реабілітації інвалідів Вінницького національного медичного університету ім.М.Пирогова, у звязку з тим, що сплата цих внесків це власне бажання позивача, і ці внески не входять в коло витрат на лікування. Крім того згідно квитанції № 05458 від 11.10.2011 року Науково дослідницького інституту реабілітації інвалідів Вінницького національного медичного університету ім.М.Пирогова [PERSON] було сплачено 170 грн. за КТ поясничного відділу хребта, але як вказано вище, позивачем не надано доказів про наявність причинного звязку з наявними хворобами та ДТП. На підставі вищевикладеного суд вважає, що ці витрати не підлягають стягненню на користь позивача. Проте судом встановлено, що дійсно під час ДТП позивач [PERSON] отримав ушкодження та відчував у звязку з цим фізичний біль, а тому суд вважає, що на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути 1000 грн. моральної шкоди. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Згідно ст.ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкодою завдано каліцтво або інше ушкодження здоровя внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Як вбачається з матеріалів справи шкода завдана [PERSON] [PERSON], який судом був визнаний винним в скоєнні злочину, а тому моральна шкода підлягає стягненню з [PERSON] Крім того з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути 300 грн. витрат на правову допомогу. Суми, вказані позивачем в позові з відповідачів [PERSON] та Головного управління праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації стягненню у звязку з вищевикладеним не підлягають. За таких обставин, на підставі ч.1167, 1187 ЦК України,

Outcome: partial