Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-21 00:00:00

У липні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому зазначила, що вони з відповідачем проживають в двокімнатній квартирі [ADDRESS] та області. Після їх розлучення у них почали виникати спори з приводу користування цією квартирою. Вона з сином [PERSON] займає кімнату площею 22,7 кв.м.. Відповідач займає кімнату площею 11,7 кв.м.. У звязку з цим просить визначити порядок користування квартирою виділивши їй та її сину кімнату площею 22,7 кв.м., а відповідачу іншу кімнату; коридор, кухню, туалет та ванну кімнату залишити у спільному загальному користуванні. Відповідач до початку розгляду справи по суті предявив зустрічний позов до [PERSON] та її сина [PERSON] у якому послався на те, що вони більше шести місяців не проживають в квартирі, більшу кімнату площею 22,2 кв.м. [PERSON] замкнула не надавши йому ключа і тепер він не може користуватися нею. Тому, просить визнати відповідачів за зустрічним позовом такими, що втратили право користування спірною квартирою та зобовязати [PERSON] надати йому можливість користуватися кімнатою площею 22,2 кв.м. в спірній квартирі, відчинивши її для вільного доступу. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON], яка виступала також як представник [PERSON], свій позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в первісній позовній заяві, проти зустрічного позову заперечила та зазначила, що вона з сином періодично проживає у спірній квартирі, завезла туди свої речі, вирішувала побутові питання повязані з користуванням цією квартирою, має пільгу на оплату комунальних послуг по цій квартирі. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримав, а проти первісного позову заперечив та послався на те, що [PERSON] взагалі жодного разу не був у цій квартирі, а [PERSON] завезла старі речі для імітації свого проживання в квартирі та зачинила їх у більшій кімнаті, але фактично у спірній квартирі не проживала, а проживала разом з сином у м.Чернігові. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно копії ордеру на житлове приміщення від 14.01.2010 року /а.с.4/ [PERSON] та членам сімї [PERSON] та [PERSON] надана квартира площею 33,9 кв.м. в [ADDRESS]. За рішенням Чернігівського районного суду від 21.03.2012 року /а.с.8/, яке набрало законної сили 03.04.2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки Боромиківської сільської ради /а.с.5/ та витягу з будинкової книги /а.с.6/ сторони зареєстровані та проживають в спірній квартирі з 27.01.2010 року. Відповідно до ч.3 ст. 64 ЖК України якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. За ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 ЖК України. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Отже, законодавство виходить із визнання рівності прав і обов'язків усіх членів сім'ї наймача та передбачає можливість встановлення судом порядку користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду лише при одночасному вирішенні питання про зміну договору найму жилого приміщення. Проте, згідно з довідкою Боромиківської сільської ради від 06.09.2012 року /а.с.26/ спірна квартира не приватизовувалась та є службовою квартирою, що не заперечувалося сторонами. Відповідно до ч.2 ст.123 ЖК України до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу.\~ Таким чином, правила передбачені ст.104 ЖК України про можливість зміни договору найму не стосуються службового житла, а тому не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Глава 3 ЖК України, яка регламентує порядок користування службовими житловими приміщеннями не дозволяє зміну договору найму службової квартири, а тому первісний позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У разі відсутності особи понад встановлені строки в судовому порядку її може бути визнано такою що втратила право користування жилим приміщенням. Однак, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що вони були у спірній квартирі разом з [PERSON] та її сином [PERSON] після її розлучення зі [PERSON], зокрема, влітку цього року. Посилання зустрічного позивача на акт обстеження житлово-побутових умов від 04.08.2012 року /а.с.26/ та показання свідків [PERSON] та [PERSON], які є їх сусідами та дали показання, що не бачили [PERSON] та її сина [PERSON] у спірній квартирі, не спростовують показання зазначених вище свідків, оскільки законодавством не передбачено встановлення актами обстеження житлово-побутових умов часу відсутності наймача чи членів його сімї за місцем проживання, а [PERSON] та [PERSON] не могли постійно слідкувати за тим, хто перебуває в спірній квартирі. Крім цього, згідно з ч.6 ст.29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання, а тому посилання зустрічного позивача на те, що [PERSON] та її син [PERSON] фактично проживають в [INFO] не свідчить про їх відсутність за місцем реєстрації у спірній квартирі. Тобто відсутність відповідачів за зустрічним позовом в спірній квартирі протягом більш ніж шести місяців в судовому засіданні не підтвердилася. Разом з тим, як зазначалося вище, наймач та колишні члени його сімї в силу ст.64 ЖК України мають рівні права при користуванні житловим приміщенням. Сторонами не заперечувалося, що [PERSON] замкнула кімнату площею 22,2 кв.м. у спірній квартирі. Це також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON]. Доказів того, що позивач за зустрічним позовом має ключ від цієї кімнати, як стверджувала [PERSON], нею не надано. Тому, суд приходить до висновку, що необхідно усунути перешкоди в користуванні [PERSON] цієї кімнати у спосіб про який він просить у зустрічній позовній заяві. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial