Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні будинком шляхом виселення та зняття з реєстрації. Позов мотивований тим, що вона є власником 13/20 часток житлового будинку № 20 по вул. Форпостній в м. Вінниці, але оскільки постійно проживає в Російській Федерації, вона доручила громадянці [PERSON] наглядати за будинком. В 2009 році їй стало відомо, що в належній їй частині будинку проживає відповідачка [PERSON], яка 01.06.2005 року без її відома зареєструвалась в будинку, незважаючи на те, що дозволу вона не надавала і договір найму з нею не укладала. Добровільно [PERSON] не бажає виселитись і скасувати реєстрацію, тому на підставі ст.ст. 16, 319, 386, 391 ЦК України вона звернулась до суду з даним позовом. Враховуючи те, що [PERSON] самочинно демонтувала льох, позначений на плані літ «Г», просила стягнути у відшкодування завданої шкоди 5 000 грн. Крім того, просила стягнути судові витрати в сумі 99 грн., плату за послуги КП «ВМБТІ»в сумі 175,77 грн., послуги Державного нотаріального архіву Вінницької області в розмірі 51 грн. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності на 13/20 часток будинку ухвалою суду від 07.05.2012 року залишений без розгляду (а.с. 134). В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав, суду пояснив, що частина будинку, яка належить позивачці, складається з приміщень: кухні 1-1, коридору 1-2, комори 1-3, кімнати 1-4, кімнати 1-5 і раніше в цій частині будинку проживала мати позивачки [PERSON], за якою до дня смерті 01.11.1991 року доглядала [PERSON] Приїхавши в Україну в серпні-вересні 1993 року, [PERSON] познайомилась зі [PERSON], яка вже на той час проживала в її частині будинку зі згоди [PERSON] і позивачка також дозволила їй проживати, вважаючи, що будинок буде доглянутий. Будь-яких угод, в тому числі договору найму, [PERSON] із [PERSON] не укладала. Протягом всього часу вона цікавилась будинком, підтримуючи телефонний зв`язок з [PERSON], але згодом їй стало відомо, що [PERSON] завела нову домову книгу на будинок і 01.06.2005 року незаконно зареєструвалась за даною адресою, тому позивачка поставила питання про її виселення. З цією метою в листопаді 2008 року, він, як представник [PERSON], надіслав на адресу [PERSON] письмове попередження про звільнення будинку до 20.04.2009 року, яке відповідачка отримала 12.11.2008 року, неодноразово намагався усно домовитись про звільнення будинку, але в добровільному порядку [PERSON] не виселилась. Це стало підставою для подачі відповідного позову до суду. Заперечив щодо застосування строку позовної давності, оскільки про порушення свого права позивачка дізналась в квітні 2009 року, після того, як в установлений нею строк відповідачка добровільно не виселилась. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, суду пояснила, що ще за життя [PERSON] вона разом з [PERSON] неодноразово приходила до неї, допомагала доглядати, іноді залишалась ночувати в будинку. З [PERSON] вона познайомилась в 1990-1991 роках, коли вона приїжджала до матері з Росії. В 1991 році вона сплатила 5 000 доларів США [PERSON] за цю частину будинку, але договір купівлі-продажу не уклали і розписку вона не брала. При цьому [PERSON] дозволила їй проживати в будинку і пообіцяла переоформити хату на неї, але так і не зробила цього. Після смерті [PERSON] вона разом з [PERSON] організувала похорон і остаточно поселилась в цьому будинку, привела його до житлового стану, багато разів робила капітальний ремонт, оскільки будинок завжди навесні підтоплювало водою, стіни руйнувались, підлога прогнивала. Останній раз вона бачила позивачку в 1992-1993 роках, коли вона приїжджала встановлювати пам`ятник. [PERSON] забрала всі документи і домову книгу, залишила лише розрахункові книжки та виїхала в Росію, не залишивши навіть своєї адреси та номеру телефону. Протягом 20 років вона розшукувала позивачку, намагалась встановити її місце проживання, але все було марно. Рішенням суду від 03.12.2002 року [PERSON] була визнана безвісно відсутньою. Вважає, що вона добросовісно і відкрито володіє будинком, тому просила відмовити в позові. Представники відповідачки [PERSON] [PERSON], [PERSON] позов не визнали, просили застосувати строк позовної давності, про що подали письмову заяву (а.с. 159-160). Додатково пояснили, що протягом 20 років [PERSON] не цікавилась будинком і не пред`являла жодних претензій, тому що отримала від [PERSON] 5 000 доларів США. Свідок [PERSON] суду пояснила, що останній час до дня смерті 01.11.1991 року, на прохання [PERSON], вона доглядала за [PERSON] Оскільки будинок залишився порожнім, почав руйнуватись, вона дозволила [PERSON] проживати в ньому і восени 1992 року відповідачка поселилась. За час життя [PERSON] [PERSON] не була з нею знайома, в будинку не бувала і не доглядала за хворою, також не приймала участі в організації похорон, а з [PERSON] вони познайомились, коли та приїжджала в 1993 році встановлювати пам`ятник матері. [PERSON], впевнившись, що [PERSON] є порядною і будинок був доглянутий, сказала: «Хай живе», а про купівлю-продаж питання не піднімалось, оскільки [PERSON] не збиралась продавати житло. [PERSON] лише мала оплачувати комунальні послуги. Додала, що вперше [PERSON] пред`явила до неї претензії влітку 2011 року і вимагала, щоб вона виселила [PERSON], оскільки та зареєструвалась в будинку без відома власниці. Свідок [PERSON] пояснила, що з дозволу [PERSON] [PERSON] поселилась в будинку по вул. Форпостній, 20, зробила капітальний ремонт, оскільки будинок розвалювався, навела порядок. Зі слів [PERSON] їй також відомо, що [PERSON] дозволила їй жити в будинку і за проживання вона повинна була заплатити власниці 5 000 доларів США. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в 1990 році [PERSON] запропонували жити в будинку по вул. Форпостній і вона шукала гроші, щоб сплатити власниці, в сумі 5000 доларів США. Вона особисто позичила [PERSON] 2000 доларів США, щоб та частково повернула позичені кошти. Чи придбала вона частину будинку не знає, але може підтвердити, що будинок вона зробила придатним для проживання. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 1986 року [PERSON] проживала з бабкою в будинку по вул. Форпостній в м. Вінниці, а коли та померла, вона позичила [PERSON] 5 000 доларів США, потім ще позичала кошти на ремонт, але чи купила [PERSON] цю частку будинку не знає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є співвласницею будинку № 20 по вул. Форпостній в м. Вінниці. Після смерті [PERSON] [PERSON] поселила [PERSON], на яких умовах не знає, скоріше, як квартирантку. [PERSON] часто робила капітальні ремонти в цій частині будинку, де жила, поставила паркан. Погреб сам зруйнувався через постійні підтоплення водою. Свідок [PERSON] пояснила, що вона по сусідству проживає зі [PERSON] і підтвердила, що [PERSON] щороку робила ремонт в будинку, оскільки навесні вода підтоплює всі навколишні будинки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вислухавши пояснення сторін, представників, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Між сторонами виникли не договірні правовідносини, а саме, щодо захисту права власності, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми Цивільного кодексу України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 16.01.2990 року, зареєстрованого в БТІ 03.09.1993 року, позивачка [PERSON] є власницею 13/20 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що знаходиться по вул. Форпостній, 20 в м. Вінниці (а.с. 7-10). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З пояснень сторін та технічного паспорту, виготовленого БТІ із змінами станом на 03.09.1993 рік, вбачається, що дана частина будинку (квартира № 1) складається з приміщень: кухні 1-1, площею 4,5 кв.м., коридору 1-2, площею 2,6 кв.м., комори 1-3, площею 3,8 кв.м., кімнати 1-4, площею 9,3 кв.м., кімнати 1-5, площею 15,2 кв.м. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З осені 1992 року в даній частині будинку з дозволу [PERSON] постійно проживає відповідачка [PERSON], власниця [PERSON] не заперечила щодо її проживання. При цьому письмовий договір найму житла, відповідно до ст. 158 ЖК України, між сторонами не укладався і суду не надано жодних доказів щодо досягнення сторонами всіх істотних умов договору найму. Реєстрація [PERSON] 01.06.2005 року за місцем проживання м.Вінниця, вул. Форпостна, 20, була здійснена самою [PERSON] без згоди власниці [PERSON], і відповідачка не заперечила це, тому на підставі ст. 61 ЦПК України дана обставина не потребує доказування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Водночас свої заперечення відповідачка [PERSON] обґрунтовувала тим, що насправді вона є власницею цієї частини будинку, оскільки в 1990-1991 роках придбала її у [PERSON], сплативши 5 000 доларів США. Саме в зв`язку з продажем цієї частки будинку [PERSON] протягом 20 років не цікавилась будинком і не пред`являла будь-яких претензій. Оскільки належним чином договір купівлі-продажу оформлений не був, хоча істотні умови договору були виконані, в зустрічний позовній заяві вона просила визнати договір купівлі-продажу дійсним і визнати за нею право власності на 13/20 часток житлового будинку № 20 по вул. Форпостній в м. Вінниці (а.с. 70-72). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Даний факт не підтверджений жодним належним доказом, а свідки, допитані за клопотанням відповідачки [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], також не змогли підтвердити укладення договору купівлі-продажу, оскільки не були присутні при передачі грошей. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За завою [PERSON] ухвалою суду від 07.05.2012 року її зустрічний позов залишено без розгляду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В зв`язку з відсутністю між сторонами договірних відносин і в зв`язку з тим, що відповідачка була попереджена про звільнення приміщення до 20.04.2009 року, про що 12.11.2008 року отримала лист представника позивача [PERSON] (а.с. 167-168), але в добровільному порядку не звільнила житло, чим ускладнює здійснення повноважень щодо вільного володіння і користування власністю, позов про її примусове виселення з будинку без надання іншого житла підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позовна давність, про яку заявили представники відповідачки, застосуванню не підлягає, оскільки умовою подання даного позову в порядку ст. 391 ЦК України (негаторного позову) є наявність порушення права власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним своїх правомочностей саме в момент подання позову. Крім того, згідно наданих доказів поштового повідомлення і копії листа [PERSON], вбачається, що [PERSON], як представник [PERSON], запропонував звільнити приміщення до 20.04.2009 року і ця вимога про звільнення будинку була вручена відповідачці 12.11.2008 року. Дані обставини визнав і представник відповідачки [PERSON], зазначивши про це в своїх письмових поясненнях. В зв`язку з тим, що [PERSON] залишила вимогу без реагування і позивачка дізналась про порушення свого права з 21.04.2009 року, трирічний строк позовної давності нею не порушений (ст. 261 ЦК України). Позовні вимоги про зобов`язання СГІРФО Староміського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають, оскільки частина перша ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»від 02.06.2005 року встановлює вичерпний перелік підстав для зняття з реєстрації місця проживання, в тому числі, рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Тому рішення суду про виселення є підставою для здійснення відповідних дій СГІРФО. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Також не підлягає задоволенню позов в частині відшкодування матеріальної шкоди за знесений льох в сумі 5 000 грн., оскільки відповідачка заперечила факт знесення і пояснила, що погреб зруйнувався внаслідок часу та частих затоплень тієї ділянки водою, що також підтверджено показаннями свідків, а позивачем не доведено позовних вимог в цій частині. Крім того, в судових дебатах представник позивачки [PERSON] висловився, що не підтримує дану позовну вимогу. Позов в частині стягнення суми за послуги БТІ та Державного нотаріального архіву задоволенню не підлягає, оскільки є безпідставним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судовий збір в сумі 94,10 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України та Згідно Закону України «Про судовий збір»від 08.07.2011 року слід стягнути з відповідачки на користь позивачки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed