Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що 19 жовтня він з відповідачем - [PERSON], уклали шлюб, який зареєстрували у Соломянському відділі реєстрації шлюбів м.Києва, актовий запис в книзі реєстрації актів про одруження №1507 від 19 жовтня 2002 року. Спільне життя не склалося і 15 червня 2010 р. рішенням Іванківського районного суду Київської області шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Під час шлюбу було придбано майно, що належить Позивачу та Відповідачу на праві спільної сумісної власності, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Київської області, селище Іванків, вул.Толочина,7 та земельна ділянка ( кадастровий номер 3222055100:01:005:0097) розмірі ром 0,1318 гектара ( з яких під забудовою 0,0605 га, рілля 0,0713 га) , надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в селищі Іванків, вулиця Толочина,7 Київської області. Будинок та земельна ділянка була придбана у 2009 році. Загальна вартість майна, що є спільною сумісною власністю Позивача та Відповідача, складає 137256,00 гривень. Позивач просить визнати право власності на 1\\2 частину житлового будинку за адресою : Київська область, селище Іванків, вул.Толочина,7, загальною площею 42,6 кв.м. вартістю 57256 ( пятдесят сім тисяч двісті пятдесят шість) гривень та визнати право власності на 1\\2 частину земельної ділянки за адресою: Київська область, селище Іванків, вул.Толочина,7, розміром 0,1318 гектара, вартістю 80000 ( вісімдесят тисяч) гривень. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, пояснивши, що за час проживання з відповідачем однією сімєю ними було придбано будинок та земельну ділянку. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд задовольнити позов. Відповідач пояснив, що дійсно у шлюбі з позивачем вони придбали будинок та земельну ділянку, про те позивач участі в ремонті будинку не приймав, а ремонт та реконструкцію будинку вона зробила за власні кошти вже після розірвання шлюбу. Представник відповідача пояснив, що відповідач визнає, що будинок та земельна ділянка перебувають у спільній сумісній власності подружжя, про те відповідач не заперечує сам факт перебування майна на праві спільної сумісної власності подружжя, а тому позовні вимоги позивача про визнання права власності на ? частину будинку та на ? частину земельної ділянки сімейним кодексом України не передбачено і в позові слід відмовити. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом з достовірністю встановлено, що 19 жовтня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрували у Соломянському відділі реєстрації шлюбів м.Києва, актовий запис в книзі реєстрації актів про одруження №1507. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. 15 червня 2010 р. рішенням Іванківського районного суду Київської області шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, діти залишені на вихованні з Відповідачкою. Під час шлюбу було придбано майно, що належить Позивачу та Відповідачу на праві спільної сумісної власності. Відповідно до договору купівлі продажу житлового будинку ВМС№788196 29 квітня 2009 року [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селищі Іванків по вул. Толочина,7 Київської області за 57000 ( пятдесят сім тисяч) гривень. Загальна вартість будинку згідно з витягом із реєстру прав власності на нерухоме майно від 27 квітня 2009 року № 2258997 становить 57256 гривень. Зазначений договір був зареєстрований в електронному Реєстрі права власності на нерухоме майно 08.05.2009 року. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки ВМО№252163 26 вересня 2009 року [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку ( кадастровий номер 3222055100:01:005:0097) розмірі ром 0,1318 гектара ( з яких під забудовою 0,0605 га, рілля 0,0713 га) , надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в селищі Іванків, вулиця Толочина,7 Київської області. Згідно ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. В свою чергу позивач просить визнати за ним право власності на ? частину майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач не заперечує, що зазначене у позові майно є спільною сумісною власністю подружжя. Отже, Сімейним кодексом України передбачається саме поділ спільного майна подружжя, а не визнання права власності на частину цього майна, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного, відповідно до ст. 60, 70, 71 СК України, ст. 387 ЦК України,

Outcome: dismissed