Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-14 00:00:00

У квітні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, треті особи КП ДМБТІ Дніпропетровської обласної ради, АК Граніт, Головне архітекрутно планувальне управління виконкому Дніпропетровської міської ради, Інспекція Державного архітектурно будівельного контролю, [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на гараж. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач просив суд визнати за ним право власності на гараж № 358/259 в АГК Граніт. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради в судові засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник КП ДМБТІ Дніпропетровської обласної ради в судові засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник АК Граніт в судові засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник Головного архітекрутно планувальне управління виконкому Дніпропетровської міської ради в судові засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник Інспекції Державного архітектурно будівельного контролю в судові засідання у справі не зявлявся, про час і місце їх проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судові засідання у справі не зявлялися, про час і місце їх проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30.09.2003 року позивач придбав у гр. [PERSON] гараж гараж № 359 у гаражному кооперативі Граніт, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Донецьке шосе, 170, що підтверджується власноруч написаною розпискою від 30.09.2003 року. Факт продажу підтверджується: протоколом засідання правління АГК Граніт від 04.10.2003 року; розписки свідків, що були присутні при продажу гаражу: [PERSON] та [PERSON]; доручення видане [PERSON] позивачу на право представляти інтереси, як власника гаража № 359 у АГК Граніт ВВЕ № 568347. Згідно розписки від 29.08.2003 року позивач придбав у гр. [PERSON], яка діяла на підставі доручення ВАО № 112554 наданого гр. [PERSON] гараж № 358 у гаражному кооперативі АГК Граніт. Факт проваджу підтверджується: випискою з протоколу засідання правління АГК Граніт від 25.08.2003 року, згідно якого правління АГК Граніт виключило гр. [PERSON] з членів кооперативу АГК Граніт та замість нього включено позивача;розписка свідків [PERSON] та [PERSON] У вересні 2006 року позивач звернувся до КП ДМБТІ з замовленням щодо оформлення права власності на придбані гаражі. КП ДМБТІ було виготовлено технічний паспорт, інвентаризаційна справа № 44185-48379. Також, листом КП ДМБТІ за № 8010 від 04.09.20056 року позивачу відмовлено на підставі п.1 рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 09.05.1994 року за № 493, яким Бюро дозволено оформляти право власності та видачу документів на продаж капітальних гаражів з дозволу райвиконкомів та позивачу рекомендовано звернутися до суду. Позивачем самочинно було переобладнано та об?єднано у одну будівлю гаражі №\~ 358 та № 359. Відповідно до висновку спеціаліста № 451/452 від 27.06.2007 року, виготовленого експертно консалтинговою фірмою Арт - [PERSON] (Сертифікат № 2645/04, виданий 09.07.2004 року, дійсний до 09.07.2007 року), встановлено, що самочинно переобладнані конструкції відповідають будівельним нормам та правилам та можуть використовуватись за призначенням. Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу особи, що здійснила самочинне будівництво, суд може визнати за нею право власності на самовільно збудоване нерухоме майно, якщо це не порушує прав інших осіб. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved