Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-11 00:00:00

27 серпня 2012 року [PERSON] звернувся з позовом до Великобагачанського районного суду Полтавської області і просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заподіяні при ДТП , яке мало місце 08.05.2012 року, матеріальні збитки в сумі 919 гривень і моральну шкоду в сумі 1000 гривень. А також судові витрати в сумі 414 гривень 60 копійок. Ухвалою голови Великобагачанського районного суду Полтавської області [PERSON] від 30 серпня 2012 року було відкрито провадження по даній цивільній справі . В своїй\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~позовній заяві позивач [PERSON] вказує , що 08 травня 2012 року близько 14 години 30 хвилин на вулиці Ювілейній в селі Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області його сусідка [PERSON] , керуючи автомобілем [NUMBER] , який належить [PERSON] при здійсненні повороту праворуч , не переконалась в безпечності маневру , не справилася з керуванням та здійснила наїзд на огорожу , пошкодивши її. Отже , [PERSON] порушила п.10.1 Правил Дорожнього руху України та вчинила правопорушення , передбачене статтею 124 КУпАП . Постановою судді Великобагачанського районного суду Хоролець В.В. від 23 травня 2012 року [PERSON] визнана винною у вчиненні правопорушень , передбачених статтями 124 , 122-4 КУпАП і на неї накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень на користь держави. Посилаючись на те , що шкода , завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою , яка володіє (користується ) транспортним засобом , позивач звернувся з позовом до суду , так як винна особа [PERSON] добровільно завдану шкоду не відшкодувала. Тому він буде змушений огорожу відремонтувати за свої кошти , затративши на це 919 гривень. У результаті ДТП позивач переніс моральні та душевні страждання через пошкодження його огорожі та те , що відразу після скоєння правопорушення [PERSON] залишила місце ДТП. Просив суд відшкодувати моральну шкоду в сумі 1000 гривень. У судовому засіданні 15 жовтня 2012 року позивач [PERSON] просив суд залишити його позовну заяву в частині відшкодування 1000 гривень заподіяної моральної шкоди без розгляду . Суд , ухвалою від 15 жовтня 2012 року залишив без розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування 1000 гривень заподіяної моральної шкоди (а.с.23). В судовому засіданні 12.12.2012 року позивач [PERSON] свій позов підтримав , просив його задовольнити та стягнути з [PERSON] на його користь понесені матеріальні збитки в сумі 919 гривень за відновлення пошкодженого паркану, а також судові витрати , а саме судовий збір в сумі 214 гривень 60 копійок та витрати за надання юридичної допомоги в сумі 200 гривень. На відновлення пошкодженої огорожі він придбав у ПП [PERSON] штахет , брус , трубу профільну , гвіздки. А також сплатив за демонтаж та установку , а всього заплатив 919 гривень. Відповідач [PERSON] в судові засідання 21.11.2012 року та повторно 12.12.2012 року не зявилася, причин неявки суд не повідомила , вона рекомендованими листами була сповіщена про день і час розгляду справи , клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла (а.с.а.с.26,29). За нормою ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд , заслухавши пояснення позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, підлягає до часткового задоволення . Судом встановлено , що 08 травня 2012 року близько 14 години 30 хвилин на вулиці Ювілейній в селі Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області [PERSON] , керуючи автомобілем [NUMBER] , який належить [PERSON] при здійсненні повороту праворуч , не переконалась в безпечності маневру , не справилася з керуванням та здійснила наїзд на огорожу , пошкодивши її. Вина [PERSON] у вчиненні даного ДТП встановлена постановою судді Великобагачанського районного суду від 23 травня 2012 року і за вчинення правопорушення на [PERSON] було накладено стягнення за ст.ст. 124 , 122-4 КУпАП у виді штрафу в сумі 340 гривень на користь держави (а.с.а.с.9-10). Згідно статті 61 ЦПК України обставини , встановлені судовим рішенням у цивільній , господарській або адміністративній справі , що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи , щодо яких встановлені ці обставини . Таким чином, суд приходить до висновку ,що вина [PERSON] у вчиненні ДТП , що мала місце 08 травня 2012 року в селі Довгалівка Великобагачанського району Полтавської області встановлена постановою суду, а тому не підлягає доказуванню. Постанова суду від 23 травня 2012 року набрала чинності 04 червня 2012 року . Що стосується [PERSON] , який є власником джерела підвищеної небезпеки , тобто автомобіля [NUMBER], то в даному випадку він не відповідає за шкоду , заподіяну цим джерелом , так як винна особа [PERSON] на законних підставах керувала даним автомобілем , як така, що має право на його керування , на підставі доручення і тому вона є належним відповідачем по даній справі. Відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України шкода , завдана джерелом підвищеної небезпеки , відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Тому суд вважає , що належним відповідачем по даній справі є [PERSON], яка повинна відшкодувати завдану матеріальну шкоду . Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому , визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи , або виконання робіт , необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 15.10.2012 року просила розгляд справи відкласти та надати їй можливість полагодити пошкоджений паркан . Суд надав відповідачці таку можливість , але станом на 12.12.2012 року паркан залишився не відремонтованим. Розмір збитків , що підлягають відшкодуванню визначаються з наступного: 1.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вартість втраченого майна 489 гривень ( 70 штук штахета , 4-бруса , 1 труба , 1,5 кілограмів гвіздків ); 2.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вартість виконання робіт -250 гривень , а всього 739 гривень . Що стосується суми демонтажу -180 гривень , то суд не вбачає підстав для стягнення даної суми . Розміри завданих збитків підтверджуються накладною ПП [PERSON] від 20 липня 2012 року , про те , що на відновлення огорожі було витрачено штахет 70 штук на суму 245 гривень , брус -4 штуки на суму 104 гривні , труба профільна 1 штука на суму 120 гривень , гвіздки 1 ,5 кг. на суму 20 гривень та проведена установка паркану на суму 250 гривень, а всього було витрачено на відновлення огорожі 739 гривень (а.с.7). Щодо розподілу судових витрат між сторонами , то вони передбачені статтею 88 ЦПК України і суд вважає що судові витрати в сумі 214 гривень 60 копійок підлягають стягненню з відповідача . Згідно ст.84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката несуть сторони. Згідно розрахунку наданого адвокатом [PERSON] за складання позовної заяви [PERSON] сплачено 200 гривень (а.с.12) . На підставі викладеного та

Outcome: partial