Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Білоцерківської міської\\ради, Білоцерківський міський відділ УДМС про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 29 грудня 2001 року. Від спільного життя вони мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишилися проживати з матір'ю та знаходиться на її утриманні, а вона в свою чергу, не чинить перешкод у спілкуванні батька з дітьми, але відповідач не бажає спілкуватися з дітьми та не надає на їх утримання ніякої допомоги. На теперішній час має намір виїхати на відпочинок за кордон. Звернулася до відповідача з питанням надання дозволу оформити документи на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей та надання згоди про виїзд неповнолітніх дітей за кордон, але відповідач не дає дозволу для виїзду їхніх дітей за межі України. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили задовольнити позовні вимоги. Відповідач у встановлений законом порядок повідомлявся про час та місце слухання справи, однак до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив, надав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його присутності, позов визнає. Суд, вважає за можливе слухати справу за відсутність відповідача з постановою рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Третя особа - представник органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради Київської області [PERSON] не заперечував проти задоволення позову. Білоцерківський міський відділ УДМС про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки до суду не відомі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступних підстав: Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до копії свідоцтва серії 1-ОК № 067212 про розірвання шлюбу від 09 червня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний ,актовий запис № 78. Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO] серії 1-БК № 064689 від 21 травня 2002 року, [PERSON] є батьком , а [PERSON] його матір'ю. Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON], 19 квітня 2002 року народженн, серії 1-ОК № 150753 від 09 червня 2010 року, [PERSON] є батьком , а [PERSON] її матір'ю. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України»від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. На теперішній час позивачка має намір поїхати разом із неповнолітніми дітьми за кордон на відпочинок, але без нотаріально посвідченої згоди на те батька неповнолітніх дітей, позивач це зробити не може. Відповідно до посилань позивача у добровільному порядку відповідач відмовляється надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дітей за кордон. Із матеріалів справи можливо зробити висновок, що відповідач необґрунтовано обмежувє права позивача на виховання дітей та обмежує її можливості як матері дітей, надавати дітям найкраще в житті. Беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved