overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

Позивачка - [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем у даній справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 25 квітня 2000 року Лисичанським відділом РАГС Луганської області. Подружні стосунки з відповідачем були припинені з 2011 року через сварки, бійки та знущання. Від спільного подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Спору про розділ майна не заявляє, на примирення не згодна. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, позов підтримала, просила задовольнити, про що надала заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився і причин неявки в судове засідання суду не надав, про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Враховуючи вищевказане, суд визнає причину неявки відповідача у судове засідання неповажною, та вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, що не з'явився. У судовому засіданні досліджені докази: копія паспорта позивачки (а.с.З), свідоцтво про одруження (а.с.4). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 січня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис № 27 (а.с.4). Подружні стосунки між сторонами були припинені з 2011 року через сварки, бійки та знущання зі сторони відповідача. Відновлення подружніх стосунків позивачка не бажає, від спільного подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем у даній справі він перебуває у шлюбі, зареєстрованому 09 квітня 2010 року, актовий запис № 79. Подружні стосунки з відповідачем були припинені з липня 2012 року через непорозуміння. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спору про розділ майна не заявляє, на примирення не згоден. Неповнолітня дитина залишається жити з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив позов задовольнити, шлюб розірвати. Пояснив, що після сварки дружина пішла проживати окремо з дитиною. Відповідачка добра людина, гарна хазяйка, проте дуже імпульсивна, часто влаштовує сварки, тому у збереженні шлюбу не вбачає сенсу. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Пояснила, що вони з чоловіком не розуміють один одного. Вона хотіла зберегти сім'ю, проте чоловік заперечує. У судовому засіданні досліджені докази: копія паспорта позивача (а.с.3-6), свідоцтво про шлюб (а.с.8), копія свідоцтва про народження (а.с.9). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 79 (а.с.8). Подружні стосунки між сторонами були припинені з липня 2012 року через непорозуміння між сторонами та сварки. Відновлення подружніх стосунків сторони не бажають, від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO] (а.с.9), яка залишається жити з відповідачкою. Відновлення подружніх стосунків сторони не бажають. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, є передбачені ст.112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

[PERSON] 29.10.2007 року звернулась до суду з позовною заявою, у якій з урахуванням уточнень від 25.07.2008 року (а.с. 46-47 т. 1), від 03.02.2009 року (а.с. 108), від 24.03.2010 ро|ку (а.с. 3-6 т. 2), від 02.12.2010 року (а.с. 60-63 т. 2), від 30.03.2012 року (а.с. 112-115 т. 2) просила спільне сумісне майно подружжя, а саме: приміщення участків гальваніки (літера «К» 4-1 площею 33,9 кв.м., літера «К» 5-4 площею 4,7 кв.м., літера «К» 5-1, 5-2, 5-3 площею 31,0 кв.м.), що розташовані в м. Житомирі, вул. Ватутіна,13, завершений будівництвом житловий будинок площею 245,8 кв.м. та земельну ділянку площею 0,084 га, що розташовані по Садовій алеї,11 в м. Житомирі, автомобіль [NUMBER], - залишити у спільній частковій власності - 70 % її та 30% відповідача, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, які проживають разом із нею та отримують розмір аліментів, недостатній для їх фізичного, духовного розвитку та лікування. 05.09.2012 року у судовому засіданні сторони по даній цивільній справі надали суду укладену та підписану мирову угоду з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, просили суд визнати дану мирову угоду та у звязку з визнанням мирової угоди закрити провадження у даній цивільній справі. Умовами мирової угоди є те, що за відповідачем на праві власності залишаються приміщення участку гальваніки, а саме: приміщення участку гальваніки літера «К» 4-1 площею 33,9 кв.м., участку гальваніки літера «К» 5-4 площею 4,7 кв.м., участку гальваніки літера «К» 5-1, 5-2, 5-3 площею 31,0 кв.м., що розташовані в м. Житомирі, по вул. Ватутіна,13, та автомобіль [NUMBER], а за дітьми сторін: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] визнається право власності на завершений будівництвом житловий будинок площею 245,8 кв.м. та земельну ділянку площею 0,084 га, що розташовані в м. Житомирі, по Садовій алеї',11. Зазначена мирова угода приєднана до справи. Сторонам розяснені наслідки такого рішення та закриття провадження у справі, що передбачені ст. 206 ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, враховуючи вищезазначені обставини, а також приймаючи до уваги, що мирова угода, укладена між сторонами по справі не суперечить закону, відповідає інтересам сторін по даній цивільній справі, виконання ними умов мирової угоди не порушує інтереси інших осіб, суд вважає за можливе визнати мирову угоду, яка укладена між сторонами Та у звязку з цим - закрити провадження по даній цивільній справі. Сторони у відповідності до ч. 2 ст. 89 ЦПК України передбачили порядок розподілу судових витрат по справі порівну, а тому суд стягує з позивачки 1256,71 грн. (3219:2=1609,5- 352,79 грн. (сплачені при предявленні позову) =1256,71 грн.) та з відповідача 1218,5 грн. (3219:2=1609,5-391 грн. (сплачені при предявленні позову)=1218,5 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов`язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

01 серпня 2012 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що сторони перебувають у шлюбі із жовтня 2007 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім`ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивач у судовому засіданні позов підтримала; відповідач та його представник не заперечували проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Викладені вище спірні правовідносини врегульовано Сімейним кодексом України (далі СК України). Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19.10.2007 р. (а.с. 4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім`ю з березня 2012 року сторони мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. Позивач зберігати сім`ю не бажає, вважає, що сім`я розпалася остаточно і збереження сім`ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення з нього щомісячно на її користь аліментів у частці від його заробітку на утримання двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обгрунтування своїх позовних вимог, позивачка посилається на те, що під час проживання в шлюбі, який не розірвано, з [PERSON] в них народилось двоє дітей. Матеріальні та побутові труднощі спонукали її змінити місце проживання щоб отримати можливість більше уваги приділяти сім`ї. Однак, відповідач неправильно відреагував на її вказані дії і припинив спілкування. Грошових коштів чи будь - якої матеріальної допомоги на виховання дітей не надає. Вона не має можливості працевлаштуватись, оскільки самостійно доглядає за дітьми і потребує грошових коштів на їх утримання. Відповідач має нормальний стан здоров`я, працевлаштований і здатний сплачувати аліменти. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Заслухавши пояснення позивача , дослідивши матеріали справи, зокрема перевіривши відомості зазначені у свідоцтві про народження дитини, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з`ясувавши, що діти проживають разом з матір`ю, - суд дійшов висновку, що прохання позивача є обгрунтованим, правомірним і тому підлягає задоволенню. Стан здоров`я відповідача та відсутність будь -яких обтяжень матеріального характеру, як про це повідомила його дружина [PERSON], дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання двох дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також, є обов`язковою умова щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, яка не може бути меншою, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 18.11.1977 року Комунарським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Запоріжжя (актовий запис №225), посилаючись на те, що життя з відповідачем не склалося, фактичні шлюбні відносини припинені з вересня 2001 року, бажання продовжувати їх відсутнє, тому він просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Спільних неповнолітніх дітей у нього з відповідачем не має. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, оскільки не може бути присутнім в судовому засіданні за станом здоров'я. Відповідач, повідомлена судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі та проти розірвання шлюбу з позивачем не заперечувала. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER], виданого 18.11.1977 року Комунарським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Запоріжжя, встановлено, що 18.11.1977 року сторони уклали шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний запис за №225 (а.с.4). Судом також встановлено те, що сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку сторони вважають неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що мають істотне значення. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. В позовній заяві позивач не просив стягувати з відповідача сплачений ним при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-05 00:00:00

У липні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 02 серпня 2003 року виконкомом Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області було зареєстровано її шлюб із [PERSON]. Після реєстрації шлюбу вона взяла прізвище чоловіка [PERSON]. Від даного шлюбу у них є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Подружнє життя з відповідачем не склалося оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, через що між ними постійно виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Хоче щоб після розірвання шлюбу дочка проживала разом з позивачем. Таким чином, просить суд розірвати шлюб із [PERSON], зареєстрований 02 серпня 2003 року виконкомом Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області, актовий запис № 4. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 серпня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що виконкомом Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 4. Згідно зі Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане 01 червня 2004 року виконкомом Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київської області, [INFO] року у сторін народилася дочка -[PERSON]. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з пояснень, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у позовній заяві у разі розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-05 00:00:00

В липні 2012 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 08 серпня 2008 року вона з відповідачем зареєструвала укладення шлюбу у відділі реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 109. Під час шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони не зійшлися характерами, в зв'язку з чим у них виникають часті непорозуміння. Їхній шлюб фактично розпався і існує лише формально. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Сторони уклали шлюб 08 серпня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони не зійшлися характерами, в зв'язку з чим між сторонами виникають часті непорозуміння, їхня сім'я існує лише формально. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Позивач не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розлученні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-05 00:00:00

У серпні 2012 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Куропатницької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначила, що будинковолодіння по [ADDRESS] належало [PERSON], яка померла [INFO] в с. Куропатники Бережанського району. Спадщину, як спадкоємець І черги за законом, вона прийняла, однак оформити її виявилося неможливим і їй було відмовлено в цьому, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім'я спадкодавця. Отримати такий документ після смерті спадкодавця в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує, просить визнати: за нею - [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на будинковолодіння в [ADDRESS], що належало [PERSON], яка померла [INFO] в селі Куропатники Бережанського району. Представник відповідача в судове засідання не з'явився до суду надійшла заява в якій сільська рада позов визнає, просить розглядати справу у відсутності її представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить їй з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-05 00:00:00

В серпні 2012 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 26 травня 2003 року вона з відповідачем зареєструвала укладення шлюбу у Жовнівській сільській раді Бережанського району Тернопільської області, актовий запис № 3. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони не зійшлися характерами, відповідач проживає з іншою жінкою, сторони не проживають разом і не підтримують шлюбних відносин протягом останні двох років. Їхній шлюб фактично розпався і існує лише формально. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Сторони уклали шлюб 26 травня 2003 року у Жовнівській сільській раді Бережанського району Тернопільської області. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони не зійшлися характерами, відповідач проживає з іншою жінкою, сторони не проживають разом і не підтримують шлюбних відносин протягом останні двох років, їхня сім'я існує лише формально. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Позивач не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розлученні.

Outcome: approved