Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-15 00:00:00

У жовтні 2012 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «ПУМБ», та змінивши підстави позову, остаточно просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] №4896 від 10.08.2012року про звернення стягнення на майно [PERSON] таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що в 10 липня 2008 року між сторонами по справі було укладено кредитний договір, відповідно до умов вказаного договору Банк надав [PERSON] кредит, а позичальник прийняв його на умовах договору. В забезпечення виконання вказаного кредитного договору між сторонами 10.07.2008 року був укладений договір застави, за яким позичальник передав Банку в заставу транспортний засіб марки SUZUKI, моделі GRAND VITARA, 2008 року випуску, р\\н BE 6777 AM, що належить позивачу на праві власності. Але [PERSON] було порушено умови кредитного договору, в зв'язку з чим 10.08.2012року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 4896, яким запропоновано звернути стягнення на заставне майно - ТЗ марки SUZUKI, моделі GRAND VITARA, 2008 року випуску, р\\н BE 6777 AM, що належить позивачу на праві власності та є предметом застави за вказаним кредитним договором. 22.08.2012року Корабельним ВДВС ММУЮ відкрито виконавче провадження про звернення стягнення на заставне майно, а саме на спірний автомобіль, на користь ПАТ «ПУМБ». Позивач вважає, що даний виконавчий напис вчинено в порушення умов договору застави та вимог чинного законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не зявився, направив для участі у справі свого представника. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на його безпідставність. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 10 липня 2008 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6605553, згідно якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 28674,00 доларів США., а [PERSON] прийняв його на умовах договору (а.с.13,16). З метою забезпечення виконання вимог за зазначеним договором 10 липня 2008 року між сторонами по справі укладено договір застави № PM-SME400\\103\\2008, за яким [PERSON] передав у заставу банку транспортний засіб - автомобіль марки SUZUKI, моделі GRAND VITARA, 2008 року випуску, р\\н BE 6777 AM, що належить йому на праві власності (а.с.17). 10.08.2012 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис № 4896, яким запропоновано звернути стягнення на заставне майно - ТЗ марки SUZUKI, моделі GRAND VITARA, 2008 року випуску, р\\н BE 6777 AM у звязку з неналежним виконанням [PERSON] обовязків за кредитним договором від 10.07.2008 року (а.с. 8). Постановою державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 22 серпня 2012 року відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого напису (а.с.6,7). Частиною 1 ст. 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 20 Закону України «Про заставу » звернення стягнення на заставне майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставного майна, на яке звернено стягнення, проводиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. У ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобовязань, у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, наведено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме: -передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувана в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобовязання в порядку, встановленому цим Законом; -продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; -відступлення обтяжувану права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; -переказ обтяжувану відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є грошові або цінні папери. \~ \~ \~ \~Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено. \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону. \~ \~ \~ \~Таким чином, норма Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальними відносно Закону України «Про заставу». Отже, положення ЗУ «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, як такі, що суперечать ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. \~ \~ \~ \~Отже, оскільки такий спосіб, як виконавчий напис нотаріуса, хоча і передбачений ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», але був введений в дію ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22.09.2011 року. Саме у перехідних положеннях цього Закону зазначено, що дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності (23.09.2011 року). За таких обставин виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вимог матеріального права, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 107,30 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved