Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] в її користь на утримання дочки [PERSON], 13.09.2005 року в розмірі 1/3 частина від усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня предґявлення позову і до досягнення дочкою повноліття. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що з 19.08.2004 року по 12.10.2012 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] За час перебування в шлюбі 13.09.2005 року у них народилася дочка [PERSON]. [PERSON], не цікавиться вихованням дитини, не забезпечує дитину матеріально та не відвідує її. Відповідач не виконує вимоги ст.. 180 СК України обовґязок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Добровільно сплачувати аліменти на утримання дочки відповідач не бажає, а тому вона змушена за вирішенням даного питання звернутись до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] змінила позовні вимоги, а саме просила стягувати аліменти в розмірі ј частина як це передбачено Сімейним кодексом України, а не 1/3 частину, як вона просила в позовній заяві. Змінені позовні вимоги просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, не повідомивши причин неявки, хоч був своєчасно та належним чином, повідомленим про час та місце судового засідання, рекомендованою коресподенцією. Отже виходячи з вищенаведеного, суд вважає цю особу повідомленою про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що батьком [PERSON] - 13.09.2005р.н., являється [PERSON], що стверджується відповідним записом в свідоцтві про народження (а.с. 3). Як встановлено в судовому засіданні, дочка - [PERSON] проживає разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. (а.с. 5) Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивачка виховує та проживає з малолітньою дочкою, перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Суд переконаний, що позивачка потребує допомоги на утримання дочки, а тому позов є підставним та підлягає до задоволення зі стягненням з відповідача аліментів в частці. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 79, 80, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved