Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом визнання незаконними дій щодо відключення домоволодіння від мережі електропостачання та визнання незаконною вимоги сплатити суму збитків, у якому зазначила, що вона мешкає за адресою: м. Курахово вулиця Чапаєва, 14/79 з 1979 року разом із своєю донькою та онукою. За користування електроенергією позивач сплачував систематично, заборгованості не мав. 19 травня 2012 року вона повернулася додому та виявила, що її квартира відключена від електропостачання. При зверненні до відповідача із метою зясування, чому її квартира відключена від електропостачання їй було пояснено, що у відношенні неї у 2007 році було складено два акти, по яким вона зобовязана сплатити штрафні санкції. Під час розгляду судової справи від відповідача надійшла зустрічна позовна заява, у якій позивач зазначає, що [PERSON], яка мешкає за адресою: вулиця Чапаєва, 14/79 в м. Курахове та була споживачем електричної енергії. Боржником неодноразово здійснювались перерахування грошових коштів за спожиту електричну енергію (згідно особового рахунку), таким чином між енергопостачальником та споживачем є зобовязання. 11.11.2007 року, 12.03.2007 року при перевірці представниками позивача виконання вимог Закону України Про електроенергетику від 16.10.1997 року, ПКЕЕН), за місцем проживання боржника було виявлено порушення ним ст. ст. 26,27 Закону України Про електроенергетику та п.п. 42,48 ПКЕЕН, що виразилося у без обліковому споживанні електричної енергії. На підставі п. 53 ПКЕЕ виявлене порушення було зафіксовано в Акті про порушення ПКЕНН № 050276 від 11.11.2007 року, № 088754 від 12.03.2007 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, із зустрічними позовними вимогами не погодилася, як безпідставними та необґрунтованими. Просила застосувати строк позовної давності, оскільки акти про порушення нею ПКЕНН були складені у 2007 році, а строк позовної давності звернення до суду сплив. Представник відповідача в судове засідання зявився, позовні вимоги за зустрічною позовною заявою підтримала, із позовом [PERSON] не погодилася. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом не підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. що стосується первісного позову: із позовної заяви позивача вбачається, що предметом спору є правомірність складання актів про порушення Правил. Відповідно до ст..ст.11, 15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Під способом захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів зазначається в ст..16 ЦК України. Оскарження дій щодо складання акту, як і самого акта, який не встановлює для позивача будь-яких обовязків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки. Позовні вимоги в частині [PERSON] щодо зобовязання відповідача підключення житлового приміщення 14/79 по вулиці Чапаєва у м. Курахове, суд вважає залишити без задоволення, оскільки під час розгляду даної справи ухвалою Марїнського районного суду від 07 вересня 2012 року жилий будинок був підключений до електропостачання. -що стосується зустрічного позову: Дослідивши матеріали справи (акт про порушення ПКЕН № 050276 від 11.11.2007 року, акт про порушення ПКЕН № 088754 від 12.03.2007 року, розрахунок суми спричинених збитків), суд вважає, що позов не підлягає задоволенню по наступним підставам: а саме, при проведенні перевірок представниками енергопостачальника у [PERSON], за якою рахується обліковий рахунок № 431827144 було виявлено порушення ППЄЄ, що виразилося у самовільному підключенні на підставі п.53 ПКЕЕ виявлене було зафіксовано в актах. Як встановлено в судовому засіданні з моменту складання вищевказаних актів пройшло три роки. Згідно зі ст. 256 ЦК України , позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. На підставі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач втратив своє право звернення до суду внаслідок закінчення строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed