Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-26 00:00:00

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні 18 лютого 2012 року звернулася до суду із заявою про продовження надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку строком на 6 місяців до серпня 2013 р., посилаючись на те, що останній перебуває на диспансерному обліку лікаря-психіатра з 2001 р. з діагнозом шизофренія, з приводу чого знаходився на лікуванні в психоневрологічних стаціонарах 23 рази. За своїм психічним станом [PERSON] потребує продовження надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку без його свідомої згоди, оскільки у разі її ненадання останній може вчинити дії, які завдадуть значної шкоди його здоровю. Представник заявника, лікар-психіатр [PERSON] надала до суду заяву, в якій зазначила, що заяву підтримує і просить справу розглянути за її відсутністю. [PERSON] у судове засідання не зявився. Від законного представника [PERSON], яка є матірю [PERSON], до суду надійшла заява, в якій вона просить призначити амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку її сину., а також просить розглянути справу за її відсутності. Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги [PERSON] Суд, дослідивши заяву та додані до неї письмові докази, заслухавши думку прокурора, вважає, що заява підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку лікаря-психіатра з 2001 р. з діагнозом шизофренія, з приводу чого 23 рази лікувався в психоневрологічних стаціонарах. За висновком комісії лікарів-психіатрів від 13.02.2013 р. [PERSON] на теперішній час за своїм психічним станом потребує в продовженні амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, оскільки має тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, внаслідок чого він завдасть значної шкоди своєму здоровю, у звязку з погіршенням психічного стану, у разі ненадання йому психіатричної допомоги. Судом встановлено, що за рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 08.08.2012 року у справі № 2-о/1214/208/2012 Лисичанській обласній психіатричній лікарні було дозволено призначення [PERSON] надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України Про психіатричну допомогу амбулаторна психіатрична допомога може надаватись без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоровю, у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Частина 4 вищезазначеної статті передбачає, що особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатись лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на шість місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги. За таких обставин, зібрані у справі докази дають підстави для задоволення заяви Лисичанської обласної психіатричної лікарні. На підставі ст. 12 Закону України Про психіатричну допомогу,

Outcome: approved