Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування відповідачем моральної шкоди, завданої пошкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 23.06.2003 року по 16.05.2011 року, він працював на підприємстві вугільної промисловості, «Шахта «Південнодонбаська»№ 3», що є відокремленим підрозділом «Донецька вугільна енергетична компанія», з повним робочим днем у шахті, де 23.01.2011 року, отримав виробничу травму. 16 травня 2011 року рішенням Медико-соціальної експертної комісії, позивачу було первинно встановлено стійка втрата професійної працездатності на 70 %, та ІІ група інвалідності, у зв`язку з отриманою виробничою травмою. Позивач просив суд стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія`Відокремлений підрозділ «Шахта «Південнодонбаська»№ 3»моральну шкоду у сумі 70 000 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу без його участі, доручаючи представляти його інтереси, адвокату Богатченко В.М. В судовому засіданні представник позивача, підтвердив позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягав на задоволенні позову, дав пояснення аналогічні вказаним в позові, наголосив, що позивач в 28 років маючи двох малолітніх дітей, один з яких [INFO] , став інвалідом ІІ групи, переніс шість операцій, і до теперішнього часу, вже більше ніж півтора року після травми позивач досі самостійно, без допомоги милиць не пересувається, і потребує ще операцій. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, вважає що моральна шкода відповідно до наданих документів не доведена, та нічим не підтверджена. Просив при винесенні рішення керуватися законом, та склавшоюся судовою практикою, та стягнути мінімальний розмір моральної шкоди, урахувавши що позивач отримав одноразову допомогу, та отримує щомісячні страхові виплати. Суд, вислухавши думку представника позивача, представника відповідача дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідними документами встановлено, що позивач, працював з 23.06.2003 року по 16.05.2011 року на підприємстві вугільної промисловості, ДП «Шахта «Південнодонбаська»№ 3»де при виконанні трудових обов`язків, 23.01.2001 року, отримав виробничу травму у вигляді: відкритого ІІ [NUMBER] В ступені по Каплану-Марковій багато осколкового перелома правої гомілки в середній третині-нижній третині зі зміщенням осколків та дефектом кісної тканини, обширне розтрощення м`яких тканин… (а. с. 8-10, 11-13) Позивачу на момент нещасного випадку не було 28 років, і він має на своєму утриманні двох малолітніх дітей сина [PERSON] [INFO] народження та доньку [PERSON] [INFO] (а.с.5, 16, 17) 16 травня 2011 року рішенням Медико-соціальної експертної комісії, позивачу було первинно встановлено стійка втрата професійної працездатності на 70 % та ІІ групу інвалідності, на строк до 01.06.2012 року, у зв`язку з отриманою виробничою травмою 23.01.2011 року (а. с. 14 ) 23 травня 2012 року рішенням Медико-соціальної експертної комісії, позивачу було повторно встановлено стійка втрата професійної працездатності на 70 % та ІІ групу інвалідності, на строк до 01.06.2014 року, у зв`язку з отриманою виробничою травмою 23.01.2011 року (а. с. 15 ) З 23.01.2011 року до теперішнього часу, позивач регулярно знаходиться на стаціонарному лікуванні в Донецькій обласній клінічній травматологічній лікарні, де йому було проведено декілька операцій і до тепер, ходить з милицями без опори на праву ногу (а.с.18-28) Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Згідно з роз`ясненнями, даними в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про охорону праці`відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Однак, із Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності`виключена ч. 3 ст. 34 відповідно до положень Закону України від 23 лютого 2007 року «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні встановлено, що внаслідок виробничої травми, яка виникла внаслідок невиконання вимог посадової інструкції майстром гірничої дільниці [PERSON] , що привело до падіння металевого предмета, яким травмувало позивача (а.с.12), пошкоджено здоров`я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності до ст. 237-1 КЗпП України, ст. 12 Закону Про охорону праці. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 70 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума є завищеною та не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності та групі інвалідності. Тому суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості і домірності завданої моральної шкоди, з огляду на безстрокові наслідки виробничої травми, до теперішнього часу змушений пересуватися з допомогою милиць, стійку втрату працездатності, встановлено ІІ групу інвалідності, з 70 % втрати працездатності, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності і необхідність проведення операцій в подальшому, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв`язків, неможливість повноцінно виховувати своїх малолітніх дітей, обмеження спілкування з сім`єю, зважаючи на необхідність постійного лікування, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія`Відокремлений підрозділ «Шахта «Південнодонбаська»№ 3»на користь позивача 60 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, що буде еквівалентним завданим моральним стражданням, та встановленій групі інвалідності. Суд не може прийняти до уваги заперечення представника відповідача, що позивач отримав одноразову допомогу, тому суму моральної шкоди необхідно стягнути мінімальну, так як після отримання одноразової допомоги, здоров`я позивача не поліпшилося, і він досі терпить моральні страждання з приводу отриманої виробничої травми, і продовжує лікування в намаганні поновити втрачене здоров`я. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються, зокрема позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Суд, розглянувши справу, і частково задовольняючі позовні вимоги, вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір, відповідно до ст. 4 вищевказаного закону, у розмірі 600 гривен 00 копійок. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 1167, 268, 1202 ЦК України та ст. ст. 173, 237-1 КЗпП України, ст. 9, 12 Закону України «Про охорону праці», постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: partial