Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-19 00:00:00

25.02.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом пред’явленим до Новоюр’ївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області в якому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинок №31 з прилеглими до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вулиці П’ясецького села Новоюр’ївка Новобузького району Миколаївської області. У судовому засіданні позивачка свій позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача за довіреністю [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав та не заперечував в їх задоволенні. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства ст.47 Конституції України; ст.ст. 328,344,392 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Судом встановлено, факт, що позивач [PERSON] понад десять років з 01 квітня 1960 року, проживає та доглядає за житловим будинком, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с.Новоюр’ївка Новобузького району Миколаївської області по вулиці П’ясецького, будинок №31. Свідок [PERSON] в суді також підтвердила факт того, що [PERSON] вже на протязі тривалого часу (більше 10 років) відкрито та безперешкодно проживає у вищезгаданому будинку. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов’язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач у суді довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем. На підставі ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України і

Outcome: approved