overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-16 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в більш детальному дослідженні доказів по справі, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі ст. 372 ЦК України, ст.ст. 69-72 СК України та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-16 00:00:00

Сторони по справі з 28.06.1986 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Неповнолітніх дітей не мають. Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи, що причиною розпаду їх сімї стали складні відносини, часті сварки та непорозуміння між сторонами. Також застосування відповідачем фізичного насильства в сім»ї. В судове засідання позивач не з»явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. На примирення не згодна. Відповідач також в судове засідання не з»явився та надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони фактично припинили шлюбні відносини і спільного господарства не ведуть, їх шлюб носить формальний характер, можливості примирення між ними не вбачається, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-16 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON], [PERSON], як сином та батьками, вказавши, що встановлення даного факту йому необхідне для внесення запису про його батьків до актового запису про його народження. Пояснив, що у звязку із втратою свідоцтва про його народження, він вимушений був звернутися до органів реєстрації цивільного стану, йому повторно було видано свідоцтво про народження, в якому відсутні записи про батьків. Запис про батьків не був внесений органом реєстрації актів цивільного стану у звязку з тим, що книги реєстрації актів про народження за 1941 рік збереглися лише частково, запис про народження заявника відсутній. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав, з підстав, викладених в ній, просив суд задоволити заяву в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розглядати справу у відсутність представника, заперечень щодо задоволення заяви не має. Заслухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився 15.08.1941 року в с. Висока Піч Житомирського району Житомирської області, що підтверджується паспортом гр-на України серії ВМ № 545710 та повторним свідоцтвом про народження 1-ТМ № 150198 від 16.06.2011 року, актовий запис № 3. 17.05.1941р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Мацеівським районним бюро РАЦС Волинської області зроблено відповідний актовий запис за № 47. Після одруження подружжю присвоєно прізвище [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть, виданого відділом РАЦС Житомирського МУЮ, 26 лютого 2007 року померла [PERSON], актовий запис № 504. Згідно повідомлення № 31/п-п від 3 вересня 1941 р. [PERSON] загинув 15.07.1941 року. Зі змісту пенсійної книжки № 13322 вбачається, що [PERSON] виплачувалась пенсія на сина [PERSON] за загиблого на війні батька. Відповідно до листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГУЮ у Житомирській області № 4192/2-13 від 15.04.2011 року актовий запис про народження заявника по с. Висока Піч Житомирського району Житомирської області не виявлено, оскільки книги реєстрації актів про народження за 1941 рік збереглися лише частково. Зі змісту свідоцтва про народження [PERSON], виданого повторно 16.06.2011 року відділом ДРАЦС Житомирського РУЮ вбачається, що записи про його батьків відсутні. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку може бути встановлений факт родинних відносин між фізичними особами. Вказаний факт заявнику необхідно встановити з метою внесення запису про його батьків до актового запису про його народження та отримання належним чином оформленого свідоцтва про його народження з відповідним записом про батьків. Таким чином, судом приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] у якій просить розірвати їх шлюб. Заявлені вимоги мотивує тим, що вони люди різних характерів та поглядів на життя, не підтримують подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, вважає, що їх шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сімї стали неможливими, а тому просить його розірвати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просить задовольнити його вимоги з викладених у заяві мотивів. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, суд встановив такі факти. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 1987 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу, видане повторно 25.02.2011 року відділом ЗАГСу Управління юстиції Аягозського району Республіки Казахстан, актовий запис № 191. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечитиме інтересам одного з них. Проаналізувавши докази в їх сукупності, фактичні взаємини, які склалися між подружжям та причини звернення позову, суд прийшов до висновку, що подальше збереження сімї суперечитиме інтересам сторін. Отже, шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-16 00:00:00

ПАТ Комерційний банк Надразвернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї на користь банку кредитних коштів в сумі 29\~400,55 грн.. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.12.2007 року між ВАТ КБ Надра(правонаступником якого є ПАТ КБ Надра) та [PERSON] укладено кредитний договір № 2397/2007 - Ф, за умовами якого позичальник отримала в банку кредит у сумі 10 000 грн. на строк до 17.12.2010 року, проте, після закінчення строку дії договору кредитних коштів не повернула. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, в якій повністю підтримав позов та попросив його задовольнити з викладених у заяві мотивів. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи, а тому, відповідно до ст.224 ЦПК України, справа розглядається у її відсутності, на підставі наявних в ній доказів. Судом встановлено наступні факти: Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, що встановлені договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 25.12.2007 року між ВАТ КБ Надра(правонаступником якого є ПАТ КБ Надра) та [PERSON] укладено кредитний договір № 2397/2007 - Ф, за яким позичальник отримала в банку кредитні кошти у сумі 10 000 грн. із розрахунку 2,7 % на місяць на строк до 17.12.2008 року, згідно п.п. 1.1, 1.3.1, 1.4 кредитного договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі 10 000 грн., що підтверджується меморіальним ордером № NL-1 від 25.12.2008 року. Однак, [PERSON] в порушення взятих на себе згідно кредитного договору зобовязань, після закінчення строку дії договору кредитних коштів не повернула. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобовязання, а саме зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 612 частиною 1 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Кінцевий термін повернення кредиту закінчився 17.12.2010 року. Станом на 16 листопада 2011 року непогашеною залишилась заборгованість в розмірі 29\~400,55 грн., з них: 9\~910,80 грн. непогашений кредит; 12\~013,41 грн. несплачені відсотки; 7\~116,34 грн. несплачена пеня за прострочення строків виконання зобовязань, 360,00 грн. несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу. Таким чином, у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення в його користь заборгованості за користування кредитом в розмірі 29\~400,55 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-16 00:00:00

ПАТ Комерційний банк Надразвернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї на користь банку кредитних коштів в сумі 26\~951,86 грн.. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.01.2008 року між ВАТ КБ Надра(правонаступником якого є ПАТ КБ Надра) та [PERSON] укладено кредитний договір № 218/2008 - Ф, за умовами якого позичальник отримала в банку кредит у сумі 10 000 грн. на строк до 17.01.2011 року, проте, після закінчення строку дії договору кредитних коштів не повернула. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, в якій він повністю підтримав позов та попросив його задовольнити з викладених у заяві мотивів. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи, а тому, відповідно до ст.224 ЦПК України, справа розглядається у її відсутності, на підставі наявних в ній доказів. Судом встановлено наступні факти: Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, що встановлені договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 29.01.2008 року між ВАТ КБ Надра(правонаступником якого є ПАТ КБ Надра) та [PERSON] укладено кредитний договір № 218/2008 - Ф, за яким позичальник отримала в банку кредитні кошти у сумі 10 000 грн. із розрахунку 3,1 % на місяць на строк до 17.01.2011 року, (п.п. 1.1, 1.3.1, 1.4 кредитного договору). Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі 10 000 грн., що підтверджується меморіальним ордером № NL-4 від 29.01.2008 року. Однак, [PERSON] в порушення взятих на себе згідно кредитного договору зобовязань, після закінчення строку дії договору, кредитних коштів не повернула. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобовязання, а саме зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 612 частиною 1 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Кінцевий термін повернення кредиту закінчився 17.01.2011 року. Станом на 16 листопада 2011 року непогашеною залишилась заборгованість в розмірі 26\~951,86 грн., з них: 8\~929,34 грн. непогашений кредит; 11\~664,72 грн. відсотки за користування кредитом; 5\~997,80 грн. пеня за прострочення строків виконання зобовязань, 360,00 грн. штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу. Таким чином, у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за користування кредитом в розмірі 26\~951,86 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що сімейне життя не склалося внаслідок різних характерів, через що почали виникати часті сварки. Це призвело до втрати взаємоповаги та почуття любові. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Останні шість місяців сторони мешкають окремо, не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Примирення з відповідачем позивач вважає неможливим. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив шлюб розірвати, розглянути справу у його відсутність. Відповідач причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність\~\~відповідача, на підставі наданих доказів, в межах заявлених позовних вимог, \~що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 18 грудня 2008 року, згідно зі свідоцтвом про шлюб, серії 1-ВЛ № 102853, актовий запис 552 (а.с. 6). Подружжя має сина [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 223769 (а.с. 7). Позивач і відповідач не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Зберегти сім'ю з відповідачем позивач вважає неможливим. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням фактичних взаємин подружжя суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-16 00:00:00

30 липня 2012 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 31 серпня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у Костянтинівському відділі РАГС, актовий запис № 308, від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] на утримання якої відповідач матеріальної допомоги не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку і доходів щомісяця до досягнення дитиною повнолітнього віку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви. Позивачка [PERSON] у попередньому судовому засіданні позов підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з»явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, при стягнення аліментів на утримання дитини не заперечує (а.с.9). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання зі згоди сторін в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлено, що 31 серпня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у Костянтинівському відділі РАГС, актовий запис № 308 (а.с.2), від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.3) на утримання якої відповідач матеріальної допомоги не надає. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-16 00:00:00

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.07.2012 року позов позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було задоволено. 15.08.2012 року представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просять виправити допущену судом описку, а саме, у рішенні суду не вірно вказане прізвище відповідача. В рішені вказано Захарченко, а необхідно вказати Захаренко. Сторони в судове засідання не зявилися, пояснення не надали, проте їх неявка не перешкоджає розглядові питання про внесення виправлення. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає за необхідне виправити описку з наступних підстав. Згідно ст.219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені в рішенні описки чи явні арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що при постановленні рішення допущена описка, а саме не вірно вказане прізвище відповідача. В рішені вказано Захарченко, а необхідно вказати Захаренко. Оскільки виправлення цієї описки не впливає на суть рішення, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-16 00:00:00

12 липня 2012 року громадянка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення донькою повноліття. Позов мотивує тим, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем знаходиться з 18.12.2010 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою, та перебуває на її утриманні. У відкритому судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі. Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення сином повноліття. Відповідач [PERSON] у відкритому судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження на імя [PERSON], [INFO], його батьком є [PERSON], тобто відповідач по справі, який не заперечує свого батьківства (а.с.4). За таких обставин суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачкою вимоги, визначивши розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. ст. 182, 183 СК України частина заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з вимогами п. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору у відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору в розмірі 214,60 грн. належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання угоди дійсною, посилаючись на те, що 27 грудня 1997 року вона та [PERSON] на Маріупольській універсальній товарній біржі уклали угоду купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано за [PERSON] в БТІ міста Маріуполя. Між сторонами угоди купівлі-продажу вказаної квартири були виконані усі вимоги, передбачені договором. [PERSON] отримала правовстановлюючі документи на вказану квартиру, натомість відповідачка отримала гроші. Однак договір був укладений на товарній біржі без нотаріального посвідчення. На підставі цього просила суд визнати вказаний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] дійсним. На підставі смерті [PERSON] 2 липня 2012 року правонаступником якої є [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть [PERSON], актовий запис № 888 від 2 липня 2012 року, витягом з реєстру спадкових справ, остання була залучена для участі у якості позивача,бо підтримала заявлені вимоги [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] повністю підтримала позо [PERSON], який просила задовольнити, надавши аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився повторно за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно біржового контракту № 18378 від 27 грудня 1997 року Маріупольською універсальною товарною біржею був укладений договір купівлі-продажу 1-кімнатної квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], на підставі якого покупець отримала [ADDRESS], а продавець - обумовлену в біржовому контракті суму грошей. Згідно реєстраційного посвідчення БТІ м. Маріуполя № 36994 від 12 січня 1998 року квартира [ADDRESS] була зареєстрована за [PERSON]. Правовідносини, що склалися між сторонами мали місце до набрання чинності ЦК України в редакції 2003 року, тому відповідно п. 4 Прикінцевих положень підлягають застосуванню положення ЦК України в редакції 1963 року. Так договір купівлі-продажу жилого приміщення, сторонами по якому є громадяни, укладений у порушення вимог ст. 227 ЦК України, якою передбачене обовязкове нотаріальне посвідчення угод цього виду. Відповідно ч. 2 ст. 47 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. За таких обставин, які були досліджені у судовому засіданні, суд вважає встановленим, що між сторонами за біржовим контрактом № 18378 від 27 грудня 1997 року відбувся договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], тому вважає можливим задовольнити позовні вимоги повністю. На підставі ст. ст. 47, 227 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved