Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з даним позовом, посилаючись на те, що 10.12.2008 померла її матір [PERSON] після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй дві земельні ділянки в селі Гнатівка Києво- Святошинсько району Київської області, а саме: площею 0,0673 га по вулиці Київська, кадастровий номер 3222482002:03:001:0; площею 0,1428 га по вулиці Старожитомирська, кадастровій номер 3222482002:03:002:0.Спадщину матері вона прийняла у встановленому законом порядку. Але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, нотконторою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з неможливістю надати державні акти на спадкові земельні ділянки так як за життя померла не отримала вже виготовлені державні акти. Тому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки в селі Гнатівка Києво-Святошинсьгого району Київської області площею 0,0673 гектари по вулиці Київській, кадастровий номер 3222482002:03:001:0 та площею 0,1428 гектари по вулиці ст. Житомирська кадастровий номер 3222482002:03:002:0 які належать померлій 10.12.2008 її матері [PERSON] на підставі рішенням [PERSON] сільської ради №3/196 від 06.09.2007. В судовому засіданні позивачка та представник позов підтримали. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання не з»явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, згідно заяви просили слухати справу за їх відсутністю. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з таких підстав. Судом встановлено, що 10.12.2008 померла матір позивачки [PERSON] після смерті якої відкрилася спадщина на дві земельні ділянки в селі Гнатівка Києво-Святошинсько району Київської області, а саме: площею 0,0673 га по вулиці Київська, кадастровий номер 3222482002:03:001:0; -площею0,1428 га по вулиці Старожитомирська, кадастровій номер 3222482002:03:002:0. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачка як дочка померлої є її єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Спадщину матері позивачка прийняла у встановленому законом порядку відповідно до ст. ст. 1269, 1270 ЦК України про що, свідчить постанова про вчинення нотаріальної дії. Але постановою Першої Київської обласної державної нотаріальної контори, від 27.04.2012 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з неможливістю надати державні акти на спадкові земельні ділянки, так як за життя померла не отримала вже виготовлені державні акти на земельні ділянки. Спірні земельні ділянки були надані померлій рішенням [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №3/196 від 06.09.2007 «Про надання земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства в селі Гнатівка, за вул. Київська і Старожитомирська, на підставі якого були видані державні акти на ці земельні ділянки, які померла не встигла отримати. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1225 ЦК України Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ст.16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно до ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвічує право власності. Документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку згідно ст.126 Земельного Кодексу України є державний акт. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обгрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст. ст.57-59 ЦПК України.

Outcome: approved