Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-24 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просить суд їх задоволити та стягнути з Товариства з Додатковою Відповідальністю Страхова компанія «Райп» на користь позивача 10312,06 грн. вартість відновного ремонту автомобіля; 600,00 грн. витрат на оплату вартості експертного дослідження; 162,00 грн. витрат на оплату вартості розібрання автомобіля; 469,24 грн. пені; 93,85 грон. 3% річних; а всього 11637,15 грн. та судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в сумі 229,40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2294,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 30 травня 2012 року о 12 год. в м.Рівне на вул.Міцкевича, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON] та був застрахований у відповідача [PERSON] Страхова компанія «Райп», порушив правила дорожнього руху та здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який належить їй на праві власності, яким керував її син [PERSON], внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 21 червня 2012 року вона звернулась з заявою до відповідача по справі про виплату страхового відшкодування та надала відповідні документи. Відповідач в добровільному порядку відмовляється провести страхове відшкодування по страховій події, чим самим порушує її законні права та інтереси, тому з цих підстав просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] Страхова компанія «Райп» в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про отримання судових повісток рекомендованими листами. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. В судовому засіданні третя особа [PERSON], який представляє свої інтереси та інтереси третьої особи [PERSON] не заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог позивача з мотивів викладених в позовній заяві. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 травня 2012 року о 12 год. в м.Рівне на вул.Міцкевича, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON], не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] під керуванням водія [PERSON], який рухався попереду, та який після зіткнення від удару по інерції продовжив рух та допустив зіткнення із автомобілем «Daewoo Lanos» , номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався попереду в попутному напрямку, чим порушив вимоги п.12.1. п.13.1. Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Рівненського міського суду від 14 червня 2012 року по справі №1715/11492/12 накладено на [PERSON] адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. в прибуток держави. На час розгляду справи, вище вказана постанова є чинною. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена Наказом Мін'юсту та Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року, величина втрати товарної вартості - умовна величина зниження ринкової; вартості колісного транспортного засобу, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного не пошкодженого колісного транспортного засобу. З дослідженого в судовому засіданні висновку №30 експертного авто товарознавчого дослідження аварійного легкового автомобіля [NUMBER] від 08 червня 2012 року виконаного експертом автотоварознавцем [PERSON], який має вищу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта автотоварознавця з правом проведення судових експертиз за спеціальністю 12.2. «Визначення вартості автомототранспортних засобів та розміру матеріального збитку заподіяного їх власникам», свідоцтва: МЮ України №264 від 30 червня 2007 року та Фонду державного майна України №5083 від 27 грудня 2006 року, стаж експертної роботи з 1998 року, вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] на момент його пошкодження у ДТП становить 10312,06 грн. З дослідженої в судовому засіданні квитанції до прибуткового касового ордеру №14 від 12 червня 2012 року вбачається, що за проведення експертного дослідження аварійного автомобіля [NUMBER] [PERSON] було сплачено кошти в сумі 600,00 грн. З дослідженого в судовому засіданні акту виконаних робіт з технічного обслуговування і ремонту транспортного засобу від 31 травня 2012 року №105-130 вбачається, що за розбір автомобіля для дефектовки та складанні і виписки рахунку на проведення ремонтних робіт позивачем [PERSON] було сплачено 162,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого ци-вільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небез-пеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо володіє транспортним засобом, меха-нізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підви-щену небезпеку. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. З дослідженого в судовому засіданні полісу №АВ/5024667 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ТзДВ СК «РАЙП» та [PERSON] вбачається, що було застраховано транспортний засіб автомобіль [NUMBER] та узгоджено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 50000,00 грн., строк дії страхового полісу з 29 травня 2012 року по 28 травня 2013 року. Відповідно до п.1.7. ст.1 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Отже автомобіль [NUMBER] є забезпеченим транспортним засобом. 21 червня 2012 року позивач звернулась у відповідності до вимог п.35.1. ст.35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з заявою до відповідача по справі про виплату страхового відшкодування та наддала відповідні документи. Заява позивача була зареєстрована відповідачем у центральному офісі за вхідним №852. Як було встановлено в судовому засіданні ДТП, яка мала місце 30 травня 2012 року сталася за вини водія [PERSON], який на відповідній правовій підставі користувався автомобілем [NUMBER] і який порушив правила безпеки дорожнього руху і це має прямий причинний зв'язок з настанням наслідків у виді пошкодження транспортного засобу позивача по справі та яким було укладено поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з Товариством з Додатковою Відповідальністю Страхова компанія «РАЙП», який зобовязаний відшкодувати шкоду, заподіяну у результаті дорожньо-транспортної пригоди. Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості відновлювального ремонту автомобіля; витрат на оплату вартості експертного дослідження; витрат на оплату вартості розібрання автомобіля є обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до п.36.5 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до вимог п.п.36.2 ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач був зобовязаний протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Оскільки 21 червня 2012 року позивач звернулась до відповідача з заявою то відповідач по справі мав провести страхове відшкодування 21 вересня 2012 року, однак, станом на день розгляду справи в суді, страхове відшкодування з вини відповідача позивачу не проведене, просрочення становить 111 днів. Тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та 3% річних є обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а відповідач зобовязаний сплатити позивачу пеню у розмірі 469,24 грн. (10312,06 грн. (вартість відновлювального ремонту) х 7,5% (облікова ставка НБУ) х 2 х 111 днів прострочення (з 22 вересня 2012 року по 11 січня 2013 року) = 469,24 грн.) та 3% річних в розмірі 93,85 грн. (10312,06 грн. (вартість відновлювального ремонту) х 3% (річних) х 111 днів прострочення (з 22 вересня 2012 року по 11 січня 2013 року) = 93,85 грн.). Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з досліджених матеріалів справи при подачі позову до суду пози-вачем було сплачено судовий збір в сумі 229,40 грн. згідно квитанцій №265 від 21 вересня 2012 року та №78 від 11 січня 2013 року; крім того позивачем було сплачено 2294,00 грн. згідно акту про надання правової допомоги від 11 січня 2013 року. Оскільки рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved