Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

Позивач у листопаді 2012 року звернулася до суду з названою позовною заявою , в якій вказувала, що 19 жовтня 2011 року померла [PERSON], яка до дня смерті проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина . 19 листопада 2007 року спадкодавець склала заповіт, яким на її користь заповідала земельну ділянку площею 3,9425 га, яка розташована в межах Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області та посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю. При зверненні до нотаріуса було зясовано , що у Державному акті було виявлено виправлення у графі «назва органу , дата і номер рішення» . Тому позивач вимушена звернутися до суду та просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом на земельну ділянку площею 3,9425 га , що розташована в межах Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області та посвідчена Державним актом на право приватної власності серії КВ № 088788 , який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 177 , після [PERSON], яка померла 19 жовтня 2011 року. В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду, заяву якою просить суд провести розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі матеріалів ( а.с.____). Відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися , подали до суду заяви , якими просили суд розгляд справи провести без їх участі , оскільки вони не мають змоги зявитися в судове засідання . Позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі, проти позову не заперечують ( а.с._____). Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню . По справі встановлено , що 19 жовтня 2011 року померла [PERSON], на що вказує свідоцтво про її смерть ( а.с.7). За свого життя 19.11.2007 року спадкодавець на випадок своєї смерті склала заповіт , яким земельну ділянку , що належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ № 088788, виданого Володарською районною державною адміністрацією 01 грудня 2003 року № 438, площею 3,9425 га, що розташована на території Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області заповідала позивачу [PERSON] ( а.с.8). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на спадкове майно зокрема на земельну ділянку площею 3,9425 га , що посвідчена Державним актом на право приватної власності серії землю серії КВ № 088788, виданим на імя [PERSON] ( а.с.9). Судом встановлено, що у Державному акті на право приватної власності на землю серії КВ № 088788 виданому на імя [PERSON] допущено виправлення в графі « назва органу, дата і номер рішення». Внаслідок вказаного виправлення , позивач позбавлена можливості оформити належним чином прийняття земельної ділянки, у порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом . У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивач має право на спадщину , що залишилась після померлої за заповітом , оскільки відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи , визначені у заповіті. Ст. 1222 ч.1 ЦК України вказує , що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] на зазначену у заповіті земельну ділянку , яку визначено спадкодавцем позивачу не претендують та не заперечують проти прийняття [PERSON] визначеного їй спадкового майна. Підсумовуючи вище викладене, суд прийшов до наступного висновку. Встановлені судом обставини справи вказують, що позивач не має змоги оформити у нотаріуса прийняття спадщини, оскільки у Державному акті допущено виправлення . Таким чином визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Беручи до уваги вище викладене, суд прийшов до висновку , що вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за заповітом, базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити .

Outcome: approved