Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-28 00:00:00

В січні 2013 року [PERSON] звернулася до Бердянського міськрайонного суду з позовом до комунального шляхово-експлуатаційного підприємства Бердянської міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що 26.11.2012 року була прийнятий на посаду головного економіста комунального шляхово-експлуатаційного підприємства Бердянської міської ради. Наказом №13 від 14.01.2013 року її було звільнено за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. При звільнені їй не було виплачено заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2123,39 грн. Її середньоденна заробітна плата складала 72,14 грн. Посилаючись на ст. 116, 117 КЗпП України, просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 2123,39 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати 72,14 грн., що на день звернення до суду складало 649,26 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в сумі 2123,39 грн., навівши розрахунок середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, оскільки до теперішнього часу з нею розрахунок не проведено та заробітну плату не виплачено. Також надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує (а.с.11,12). Представник відповідача комунального шляхово-експлуатаційного підприємства Бердянської міської ради в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України (а.с.10), заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, тому суд на підставі ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних в заочному порядку. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалось, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується робітнику регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх сум, належних йому від підприємства, проводиться у день звільнення. Згідно вимог ст. 117 КЗпП України, частина 1 якої передбачає відповідальність працедавця за затримку розрахунку при звільненні працівника, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа,організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що [PERSON] з 26.11.2012 року працювала головним економістом в комунальному шляхово-експлуатаційному підприємстві Бердянської міської ради та з 14.01.2013 року звільнена за угодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України), що підтверджується світлокопіями трудової книжки та наказу №13 від 14.01.2013 року (а.с.3,6). Згідно довідки КШЕП №28 від 14.01.2013 року заборгованість підприємства при звільненні по заробітній платі склала 2123,39 грн. (а.с.5). З позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог вбачається, що на день звільнення - 14.01.2013 року, і по теперішній час в порушення вимог ст.ст. 47, 116 КЗпП України, з позивачем не проведено кінцевий розрахунок із заробітної платі тому він просить стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в сумі 2452,76 грн., виходячи з розміру середньоденної заробітної плати 72,14 грн. та 34 днів затримки розрахунку (а.с.11). Суд вважає, що вказана сума розрахована позивачем правильно, шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів у розрахунковому періоді. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до довідки, виданої відповідачем, середньоденна зарплата [PERSON] складала 72,14 грн. Затримка розрахунку становить 34 робочих дні за період з 15.01.2013 року по 01.03.2013 року включно, тому середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні становить суму 2452,76 грн. (72,14 грн. х 34 дня). З урахуванням викладеного, оскільки відповідач свої заперечення проти позовних вимог не надав, суд приходить до висновку, що вимоги трудового законодавства щодо строків проведення остаточного розрахунку відповідачем були порушені, отже позов підлягає задоволенню. Судовий збір в розмірі 229,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України на користь держави. Згідно ст. 367 ЦПК України, у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати суд допускає негайне виконання рішення не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved