Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-08 00:00:00

27.08.2012р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив звернути стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет застави. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № hat0AK00020007 від 18.10.2005 року [PERSON] (далі-Відповідач), 18.10.2005 року отримав кредит у розмірі 35257,75 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.10.2010 року. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, та станом на 24.05.2012 року має заборгованість 61857,71 грн. Також в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»і відповідач 18.10.2005 року уклали договір застави рухомого майна. В порушення умов договору відповідач предмет застави в заклад банку не передав. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання також не зявився, у судове засідання був викликаний належним чином. Згідно зі ст.224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № hat0AK00020007 від 18.10.2005 року [PERSON] (далі-Відповідач), 18.10.2005 року отримав кредит у розмірі 35257,75 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.10.2010 року. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, та станом на 24.05.2012 року має заборгованість 61857,71 грн., яка складається з наступного:- 1554,16 грн. - заборгованість за кредитом; 25053,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 814,88 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 20435,54 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Також в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»і відповідач 18.10.2005 року уклали договір застави рухомого майна (надалі-договір застави). Згідно з договорм застави відповідач надав в заставу автомобіль ВАЗ, модель: 21043, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: ХТК21043050053534, реєстраційний номер: АХ3224АЕ, що належить на праві власності [PERSON] (64200, Харківська область, Балаклійський район, м. Балаклія, вул. Воровського, буд. 48, ІПН [NUMBER]). В порушення умов договору відповідач предмет застави в заклад банку не передав. Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема копією кредитного договору, копією договору застави, копією витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, розрахунком заборгованості за кредитним договором. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу»заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Згідно з ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави. Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Приймаючи до уваги, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заявлено позов саме з підстав, вказаних у попередньому абзаці, що виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю, -неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до ст. 44 Закону України «Про заставу», заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя.За угодою заставодержателя із заставодавцем предмет застави може бути залишено у заставодавця під замком та печаткою заставодержателя (тверда застава). Індивідуально визначена річ може бути залишена у заставодавця з накладенням знаків, які засвідчують заставу.Правила цього розділу поширюються на тверду заставу у випадках, коли її застосування не суперечить суті відносин заставодержателя з заставодавцем при такій заставі, тому позов в частині звернення стягнення на предмет застави підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави, в т.ч. із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ч.2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобовязання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобовязаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави, тому позов в частині передачі банку в заклад автомобіля ВАЗ задоволенню не підлягає. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити частково. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial