Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя, посилаючись на те, що вона 14 жовтня 1996 року вступила в зареєстрований шлюб з [PERSON]. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося і 27 жовтня 2009 року шлюб між ними був розірваний. Проживаючи у шлюбі нею було придбано в кредит: стінку „Вікторія вартістю 1200 гривень та спальню „Соня вартістю 2200 гривень про що свідчить кредитний договір №1495 КР-2005 АК „Київська Русь від 21 листопада 2005 року. Перша спільна куплена річ за весільні гроші це мисливська рушниця вартістю 550 гривень та сейф для її зберігання вартістю 50 гривень. Крім названих речей за період проживання в шлюбі було куплено особисто нею, тому що [PERSON] майже не працював, на відміну від неї, що мала дві роботи, про що говорять записи в трудових книжках, слідуючі речі: телевізор „LD вартістю 1200 гривень, електровудку для риболовлі вартістю 300 гривень, телевізор „Elenberg вартістю 750 гривень, млинок електричний вартістю 550 гривень, вхідні двері вартістю 1200 гривень, люстру вартістю 65 гривень, карнизи 2 шт. вартістю 2/50 100 гривень, пилосос „DEAWOO вартістю 270 гривень, праску „Schtaiger вартістю 110 гривень, електроплитку „Елна вартістю 280 гривень, відеомагнітофон вартістю 350 гривень, тюль (4м) вартістю 100 гривень, штори-ламбрикен вартістю 125 гривень, коврові доріжки 210/2,5 200 гривень, 210/3,5- 250 гривень, 170/3,5 200 гривень, 210/4,5 вартістю 300 гривень, бензопилу вартістю 1500 гривень, диван-малютку вартістю 750 гривень, письмовий стіл вартістю 100 гривень, підставку для посуди вартістю 50 гривень, письмовий стіл вартістю 100 гривень, підставка для посуди вартістю 50 гривень. За період подружнього життя її батьки купили кухонний куточок, диван з кріслами, який на її думку поділу не підлягає. Речі, які подарували його батьки, а саме шафу, сервант і стіл вона не бажає ділити. Ще її батьки подарували холодильник „Норд вартістю 1400 гривень, який [PERSON] не віддав, тому їхній син забрав домашній кінотеатр вартістю 1000 гривень. Таким чином за період сумісного проживання придбано речей на суму 15090 гривень. Вона просить залишити за нею диван - малютку, холодильник, стінку „Вікторія, коврову доріжку розміром 210/4.5 м, домашній кінотеатр, телевізор „Elenberg на суму 4650, різницю в розмірі 2995 гривень стягнути на її користь. Відповідач [PERSON] заявлений позивачкою позов не визнав і звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна колишнього подружжя, посилаючись на те, що є ще майно яке позивачка-відповідачка навмисно не вказала в переліку для розподілу: - легковий автомобіль ВАЗ-2104, 1992 року випуску, державний номерний знак №77212 МА, вартістю 3200 доларів США, еквівалентній 25600 гривень; - меблевий гарнітур „Вікторія, вартістю 1200 гривень; - меблевий гарнітур „Соня вартістю 2200 гривень; - мисливська рушниця вартістю 550 гривень; - сейф для зберігання рушниці 50 гривень; - телевізор „LG- вартістю 1200 гривень; - телевізор „Elenberg вартістю 750 гривень; - домашній кінотеатр 1000 гривень; - електромлин 550 гривень; - вхідні бронедвері 1200 гривень; - люстра 65 гривень; - карнизи 2 шт.- 100 гривень; - пилосос „DEAWOO - 270 гривень; - праска „Schtaiger - 110 гривень; - електроплитка „Елна 280 гривень; - тюль 4 м 100 гривень; - щтори(ламбрикен) 125 гривень; - коврові доріжки 210/2,5 200 гривень, 210/3,5- 250 гривень, 170/3,5 200 гривень, 210/4,5 вартістю 300 гривень; - диван „Малютка 750 гривень; - письмовий стіл (бувший у використанні) 100 гривень; - пластикова підставка для сушки посуду 50 гривень; - кухонний мякий куточок (диван і 2-а крісла) 400 гривень; - холодильник „Норд -1400 гривень; - дві пральні машинки, загальною вартістю 700 гривень; - кухонний посуд (тарілки та інший посуд) у кількості 50 шт. 350 гривень; - кухонний подарунковий набір (столові ложки, виделки і ножі) 320 гривень; - фотоапарат „Minolta 160 гривень; - автомагнітола 500 гривень; - золота жіноча обручка, 585 проби, позивачки-відповідачки - 1500 гривень; - золота чоловіча обручка,585 проби, його 1500 гривень; - срібний чоловічий ланцюжок, його 700 гривень; а всього за час шлюбу було придбано вище переліченого спільного майна і речей, в тому числі і особистих на загальну суму 44730 гривень. Щодо спільного майна бензопили вартістю 1500 гривень і набору для рибальства 300 гривень пояснив, що дані речі особисто купувались для власних господарських потреб його матірю [PERSON], та є її особистою власністю, а відеомагнітофон вартістю 350 гривень, взагалі був придбаний ним заздалегідь до шлюбу. Крім цього одразу після розлучення позивачка-відповідачка ще у вересні 2009 року незаконно заволоділа та вивезла наступне спільне майно: - легковий автомобіль ВАЗ-2104, 1992 року випуску, державний номерний знак №77212 МА, вартістю 3200 доларів США, еквівалентній 25600 гривень; - телевізор „Elenberg вартістю 750 гривень; - домашній кінотеатр 1000 гривень; - пилосос „DEAWOO - 270 гривень; - праска „Schtaiger - 110 гривень; - кухонний м?який куточок (диван і 2-а крісла) 400 гривень; - холодильник „Норд -1400 гривень; - дві пральні машинки, загальною вартістю 700 гривень; - кухонний посуд (тарілки та інший посуд) у кількості 50 шт. 350 гривень; - кухонний подарунковий набір (столові ложки, виделки і ножі) 320 гривень; - фотоапарат „Minolta 160 гривень; - автомагнітола 500 гривень; - золота жіноча обручка, 585 проби, позивачки-відповідачки - 1500 гривень; - золота чоловіча обручка,585 проби, його 1500 гривень; - срібний чоловічий ланцюжок, його 700 гривень, всього майна і речей, які вже розподілені відповідачкою за її власним розсудом і які не можливо повернути, на загальну суму 34860 гривень. В судовому засіданні позивачка за первісним позовом [PERSON] свій позов підтримала в повному обсязі, зустрічний визнала частково та пояснила, що з 14.10.1996 року по 27.10.2009 року вони з [PERSON] перебували в шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON] Перебуваючи у шлюбі вони з відповідачем придбали спільно майно, а саме: стінка «Вікторія», вартістю 1200 грн., спальня «Соня», вартістю 2200 грн., ці меблі вона купувала в кредит, що підтверджується кредитним договором. За весільні гроші вони купили мисливську рушницю за 550 гривень та сейф для її зберігання за 50 гривень. Окрім вказаного в шлюбі особисто нею було куплено наступне: телевізор «LG», вартістю 1200 грн., електровудка, вартістю 300 грн., телевізор «Elenberg», вартістю 750 грн., млинок електричний, вартістю 550 грн., вхідні двері, вартістю 1200 грн., люстра, вартістю 65 грн., карнизи 2 штуки, вартістю 100 грн., пилосос, вартістю 270 грн., праска, вартістю 110 грн., електроплитка «Елна», вартістю 280 грн., відеомагнітофон, вартістю 125 грн., килимові доріжки в кількості 4-х штук, на загальну вартість 950 грн., бензопила, вартістю 1500 грн., диван-малютка, вартістю 750 грн., письмовий стіл, вартістю 100 грн., підставка для посуди, вартістю 50 грн. Також за період їх подружнього життя її батьки придбали та подарували їй, і ці речі поділу не підлягають, а саме кухонний куточок, диван з кріслами. Також вона не ділить речі, які подарували батьки відповідача, а саме шафу, сервант і стіл. Ще її батьки подарували їм холодильник «Норд»за 1400 грн., який [PERSON], не віддав, а тому дитина забрала домашній кінотеатр, вартістю 1000 грн. Таким чином за період сумісного проживання було придбано речей на суму 15090 грн. Просила суд виділити їй: диван-малютку, холодильник, стінку «Вікторія», килимову доріжку розміром 210 на 4,5 м., домашній кінотеатр, телевізор «Elenberg», всього на суму 45650 грн., різницю у розмірі Ѕ загальної суми, а саме 2995 гривень просила стягнути з відповідача на її користь. Інше перелічене майно просила залишити відповідачу. Зустрічний позов вона визнає частково, оскільки вважає, що відповідач-позивач надає неправдиві дані, які не супроводжуються жодними доказами, по зустрічному позову вона визнає, що вони придбали спільно наступне майно гарнітур «Вікторія», спальню «Соня», мисливську рушницю, сейф для рушниці, телевізор «LG», телевізор «Elenberg», домашній кінотеатр, електромлин, вхідні двері, люстру, карнизи, пилосос, праску, електроплиту, тюль, штори, коврові доріжки, диван-малютка, письмовий стіл, підставку для посуди, кухонний куточок, холодильник «Норд», фотоапарат, але вартістю не 160 грн., а 60 грн., авто магнітолу. Не визнає і вони такого майна не купували, як дві пральні машинки, кухонний посуд, кухонний подарунковий набір, золоту жіночу обручку, золоту чоловічу обручку, срібний чоловічий ланцюжок. А також не визнає, що вони купували автомобіль ВАЗ 2104, вона брала його у користування, його немає на даний час, машина знаходиться у власника. Стверджує, що майже все майно перебуває у відповідача, вони з дитиною забрали лише один пенал від меблевої стінки, телевізор «Elenberg», домашній кінотеатр, кухонний куточок, фотоапарат, авто магнітола, золота обручка нею загублена, а де його вона не знає. В судовому засіданні відповідач-позивач [PERSON] первісний позов не визнав, свій позов підтримав та пояснив, що дійсно вони перебували з [PERSON] у шлюбі за час якого придбали ряд речей, які перелічив у зустрічному позові. Також щодо вказаного відповідачкою решти нібито спільного майна бензопили, набору для рибальства, то дані речі купувались особисто його матірю для господарських потреб, а відеомагнітофон є його особистою власністю, оскільки був придбаний ще до шлюбу, отже вказані речі не є спільною сумісною власністю і розподілу не підлягають. Після розлучення, коли він був на роботі в м.Києві, [PERSON] у вересні 2009 року самовільно вивезла спільне майно і деякі його особисті речі, а саме: автомобіль ВАЗ 2104, 19992 року випуску, д.н. [NUMBER], придбаний ними у 2006 році за 3200 доларів США, більшу частину меблевого гарнітуру «Вікторія», телевізор «Elenberg», домашній кінотеатр, пилосос, праску, кухонний мякий куточок, дві пральні машинки, кухонний посуд, кухонний подарунковий набір, фотоапарат, авто магнітола, дві золоті обручки, срібний чоловічий ланцюжок. Дані речі були вивезені нею за адресою нового чоловіка [PERSON] місто Гайворон, вулиця Б.Хмельницького 16, Кіровоградської області. Просив суд ухвалити рішення суду, яким розділити спільно нажите в шлюбі з [PERSON] майно, згідно викладених у резолютивній частині зустрічної позовної заяви вимог. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він з [PERSON] перебуває в товариських стосунках, а раніше, коли сторони жили разом, товаришував з ними обома. У подружжя [PERSON] за час їх спільного проживання був автомобіль ВАЗ-2104, червоного кольору, яким вони разом користувалися. А після розлучення він вказаного автомобіля вже не бачив, [PERSON] ходив пішки. Коли сторони ще жили разом, то допомагав [PERSON] заливати підлогу в одній кімнаті його будинку, то бачив, що кімнати були обставлені меблями, а коли зайшов до Слави після розлучення, то вже багато майна не було. Йому не відомо за скільки сторони придбали автомобіль. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що під час шлюбу у подружжя [PERSON] був автомобіль, четвірка, ВАЗ 2104, червоного кольору. Сторони розлучилися приблизно у 2009 році. Після розлучення, наскільки йому відомо, [PERSON] забрала собі автомобіль, коли Слава приїхав із заробітків, то машини вдома вже не було. Яким чином зникло майно з будинку [PERSON] він не знає, але коли він заходив до [PERSON] після розлучення, то бачив що немає всіх меблів, які були раніше. Оскільки він товаришує з Славою, то той йому розказував, що вони з дружиною купили автомобіль, документів на машину він не бачив. Слава йому не розповідав, а він не питав, за скільки вони придбали автомобіль. З [PERSON] з приводу автомобіля він не розмовляв. Частіше спірним автомобілем керувала [PERSON]. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що у подружжя [PERSON] був автомобіль ВАЗ 2104, який вони купили в шлюбі за 3-4 тисячі доларів, точну суму не знає. Автомобіль був червоно кольору, номерних знаків не памятає. Сторони розлучилися 3-4 роки назад. Якось він приїхав у село і бачив, як [PERSON] загружала вантажний автомобіль, вивозила меблі. Після того як сторони розлучилися, він більше не бачив у селі ВАЗ 2104 червоного кольору. Автомобіль ВАЗ 2104 сторони купили коли він ще жив у селі. Він товаришував з сімєю [PERSON] і [PERSON] розповідав йому що вони з [PERSON] купили машину. На кого був оформлений техпаспорт йому не відомо. Він заїжджав у гості до подружжя [PERSON], коли вони придбали ВАЗ 2104, і обоє йому розповідали про це. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що сторони придбали автомобіль ВАЗ 2104 коли були в шлюбі. Вони разом ним їздили, бувало керували подинці. Про вартість автомобіля йому нічого не відомо. Знає, що Слава їздив по довіреності. Він не памятає коли саме сторони розлучилися, але знає, що після розлучення спірного автомобіля в селі вже не було видно. [PERSON] виїхала з села восени, а якого року він не памятає, це було ще до розлучення. Він був в будинку подружжя [PERSON] і до розлучення і після. Були деякі зміни, не стало меблів, великого ліжка не було на місці. Скільки саме було вивезено меблів, йому не відомо. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що у 2006 році він вирішив продати свій автомобіль [NUMBER], знайшов людей, які купили його за 2500 доларів. Але це були посередниками, вони перепродали машину вже за дорожчу суму подружжю [PERSON]. При цьому посередник звів сімю [PERSON] з ним і він дав доручення на них обох на право керування автомобілем та на право продажу, дане доручення було посвідчено у нотаріуса. Після того доручення переоформлялося, це було рік назад, до нього приїхала [PERSON] і вони переоформили доручення, але вже на [PERSON] і якусь іншу особу, не памятає прізвища, але то був не [PERSON] Позивачка-відповідачка пояснила, що вже не проживає разом з [PERSON] Копія довіреності, яку оформляли рік тому у нього є, я надасть її суду. Він не давав свій автомобіль в користування сторонам, він його продав їм через посередника, а посередником був двоюрідний брат [PERSON], його прізвища та адреси не знає. За продаж автомобіля він отримав кошти, і дав доручення на право користування та продажу, тому що так тоді практикувалося, не оформляти договір купівлі-продажу машин, а продавати їх за дорученням. Доповнив що у 2006 році приїхав брат [PERSON], з ним були [PERSON] і [PERSON] і він дав довіреність на право керування та продажу автомобіля ВАЗ 2104. Кошти за продаж автомобіля йому давав брат [PERSON], а [PERSON] вже платили цьому братові. Він є власником спірного автомобіля і несе за нього відповідальність, йому про це відомо. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка-відповідачка [PERSON] розбила сімю її доньки і на даний час проживає з її колишнім зятем [PERSON] у місті Гайворон, по вулиці Б.Хмельницького 16. Вони живуть разом вже три роки, вона бачила, як [PERSON] і її колишній зять їздили на червоному автомобілі, вона зробила фото з даного автомобіля в серпні 2012 року. На даний час [PERSON] продала цей червоний автомобіль, вона бачила, що вже інші люди ним їздять. Раніше спірний автомобіль належав [PERSON]\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Вона познайомилася з [PERSON] вже після того, як [PERSON] розбила сімю її доньки і вона поїхала в село Рижавка, щоб розпитати про [PERSON]. Їй було дуже боляче, адже її донька прожила з [PERSON] 12 років, а [PERSON] розбила їх сімю і [PERSON] вигнав її доньку з дому. Вона думає, що спірний автомобіль є власністю сімї [PERSON], бо вони купували його в шлюбі. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] розбила її сімю, зараз вона проживає з [PERSON] разом. З [PERSON] вона познайомилася через свою матір. У червні 2008 року у місті Гайворон почав зявлятися автомобіль ВАЗ 2104 червоного кольору під керуванням [PERSON], а трохи згодом вона оселилася в їх місті назавжди. Згодом вона взнала, що спірний автомобіль є спільною власністю колишнього подружжя [PERSON], але за кермом завжди бачила лише [PERSON]. На даний час [PERSON] продала спірний автомобіль, коли саме їй не відомо. Свого колишнього чоловіка вона бачила за кермом спірного автомобіля в минулому році, коли вже перебував в новому шлюбі. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] це її син, він проживав з [PERSON] однією сімєю. Коли їх сімя розпалася, її син залишив онуку ключі від будинку, і тому [PERSON] мала доступ до будинку, вивозила майно з хати, яке хотіла. А те, що не встигла вивезти то тепер подала в суд на розподіл. Людмила забрала з будинку пральні машинки, телевізор, музичний центр, вона всього не знаю бо свідком не була. [PERSON] вивозила майно таємно, це було в 2008 чи в 2009 роках, коли ще онука, син [PERSON], жив біля них. [PERSON] забрала автомобіль собі, [PERSON] на нього й не претендував, тому що зважав на те, що дитина живе з мамою, а тепер вона подала на розподіл так як вона вважає, тому її син і вказав що автомобіль є спільним майном і придбаний був ними під час шлюбу. Вона заходила в будинок після розлучення, там багато чого змінилося, не має меблів і іншого майна. Вони купували машину разом за 3200 доларів США, мабуть разом розраховувалися, вона не була при цьому присутня. Доручення на право керування автомобілем було оформлено на обох і на сина і на невістку. Вячеслав працював деякий час у колгоспі в будівельній бригаді, а потім їздив на заробітки в Москву і в Київ, вона постійно допомагала дітям грішми, оскільки отримую гарну пенсію державного службовця. Бензопилу і набір вудок було куплено за її гроші, отже це її речі. З речей сімї сторін у неї вдома є лише один телевізор, їй дай його син, оскільки її телевізор був вже старий. Вона не знає куди з будинку сина поділося велике ліжко. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] це його сестра, якій він допомагав матеріально. В вересні 2009 року він допомагав сестрі перевозити майно та речі від колишнього чоловіка. Зараз він не памятає які саме речі та яке майно забрала сестра. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 14 жовтня 1996 року по 27 жовтня 2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі, оскільки сімейне життя не склалося, шлюб між ними розірваний. За час спільного проживання сторони придбали легковий автомобіль ВАЗ-2104, 1992 року випуску, державний номерний знак №77212 МА, вартістю 3200 доларів США, еквівалентній 25600 гривень; - меблевий гарнітур „Вікторія, вартістю 1200 гривень; - меблевий гарнітур „Соня вартістю 2200 гривень; - мисливську рушницю вартістю 550 гривень; - сейф для зберігання рушниці 50 гривень; - телевізор „LG- вартістю 1200 гривень; - телевізор „Elenberg вартістю 750 гривень; - домашній кінотеатр 1000 гривень; - електромлин 550 гривень; - вхідні бронедвері 1200 гривень; - люстру 65 гривень; - карнизи 2 шт.- 100 гривень; - пилосос „DEAWOO - 270 гривень; - праску „Schtaiger - 110 гривень; - електроплитку „Елна 280 гривень; - тюль 4 м 100 гривень; - щтори(ламбривен) 125 гривень; - коврові доріжки 210/2,5 200 гривень, 210/3,5- 250 гривень, 170/3,5 200 гривень, 210/4,5 вартістю 300 гривень; - диван „Малютка 750 гривень; - письмовий стіл (бувший у використанні) 100 гривень; - пластикову підставку для сушки посуду 50 гривень; - кухонний м?який куточок (диван і 2-а крісла) 400 гривень; - холодильник „Норд -1400 гривень; - дві пральні машинки, загальною вартістю 700 гривень; - фотоапарат „Minolta 160 гривень; - автомагнітолу 500 гривень; - електровудку - вартістю 300 гривень; - бензопилу - вартістю 1500 гривень; - відеомагнітофон - вартістю 350 гривень, всього на загальну суму 42510 гривень, яке підлягає розподілу. Суд не приймає до уваги заперечення позивачки-відповідачки [PERSON] про те, що легковий автомобіль ВАЗ-2104, 1992 року випуску, державний номерний знак №77212 МА вони брали в користування, а не купляли у [PERSON], оскільки її заперечення повністю спростовуються показами свідка [PERSON] даними ним в судовому засіданні про те, що вказаний автомобіль він продав сімї [PERSON], а не передав в користування, як стверджує позивачки-відповідачки [PERSON], оскільки за продаж автомобіля він отримав кошти, і дав доручення на право користування та продажу, тому що так тоді практикувалося, не оформляти договір купівлі-продажу машин, а продавати їх за дорученням, та показами свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] даними ними в судовому засіданні. Також її заперечення спростовуються наданими нею ж до суду письмовими запереченнями на зустрічний позов [PERSON], які заходяться в матеріалах справи(а.с.27-29), в яких вона вказує, що дійсно у 2006 році був придбаний автомобіль ВАЗ-2104, за 3200 доларів США. Суд вважає необхідним виключити з розподілу вказані в позовні заяві [PERSON] речі, а саме: кухонний посуд (тарілки та інший посуд) у кількості 50 шт. 350 гривень; - кухонний подарунковий набір (столові ложки, виделки і ножі) 320 гривень; - золоту жіночу обручку, 585 проби - 1500 гривень; - золоту чоловічу обручку, 585 проби 1500 гривень; - срібний чоловічий ланцюжок - 700 гривень, оскільки відповідач - позивач [PERSON] не надав суду доказів про те, що ці речі дійсно були ними придбані та забрані і знаходяться у позивачки-відповідачки [PERSON]. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна колишнього подружжя підлягають до часткового задоволення. Відповідно до вимог ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом.

Outcome: partial