Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення просить стягнути з [PERSON] на його користь суму авансового платежу в розмірі 102977,69 грн. як еквіваленту 9500 євро, відшкодувати судові витрати в сумі 1029,78 грн. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог [PERSON] зазначив, що 19.11.2008 [PERSON] виконано розписку щодо отримання ним суми 9500 євро як завдатку за автомобіль «Мерседес», д.н. [NUMBER] та полупричеп «Fruehauf», д.н. [NUMBER]. Зазначені транспортні засоби передані [PERSON] в користування до повного розрахунку за вказані автомобілі. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 06.12.2011 встановлено, що [PERSON] не доведено факту експлуатації [PERSON] вказаних автомобілів. [PERSON] вважає, що завдаток виконує платіжну функцію, є доказом наявності договірних відносин між сторонами, а також є засобом забезпечення виконання укладеного договору. Однак договір купівлі-продажу автомобілів між [PERSON] та [PERSON] не був укладений, а тому і платіж [PERSON] на користь [PERSON] повинен розцінюватися як аванс. В даному випадку, оскільки сторони домовились укласти договір купівлі-продажу, однак належним чином його не оформили, сплачений в рахунок виконання договору платіж має бути повернений [PERSON] як авансовий платіж в тому розмірі, в якому був переданий. Від інших підстав для стягнення суми [PERSON] відмовляється. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], в якому просив визнати розписку від 19.11.2008 про отримання [PERSON] від [PERSON] завдатку в сумі 9500 євро за автомобіль - сідельний тягач «Daimler Chrusler», д.н. [NUMBER] та полупричіп «Fruehauf», д.н. [NUMBER], як договір завдатку; стягнути з [PERSON] на його користь відповідно до розписки від 19.11.2009 на його користь 6500,00 грн. В обґрунтування свого зустрічного позову [PERSON] зазначив, що 19.11.2008 [PERSON] отримав для експлуатації належні [PERSON] автомобіль - сідельний тягач «Daimler Chrusler», д.н. [NUMBER] та полупричіп «Fruehauf», д.н. [NUMBER]. Зазначений автомобіль та полупричеп передані [PERSON] у технічно справному стані, про що [PERSON] зазначив у розписці, при цьому зобовязався сплачувати на користь [PERSON] 10000,00 грн. щомісячно за експлуатацію транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби експлуатувалися [PERSON] до 30.12.2008, тобто один місяць і 11 днів, що дорівнює 13300,00 грн. 30.12.2008 [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 6800,00 грн. в якості сплати за експлуатацію транспортних засобів, при цьому [PERSON] було пояснено, що транспортні засоби ставляться на стоянку у звязку із наближаючими святами. Грошові кошти, що залишились до сплати, [PERSON] обіцяв сплатити в першій половині 2009 року. Як зазначає [PERSON], [PERSON] не заперечує проти того факту, що транспортні засоби були отримані у [PERSON] 19.11.2008, також [PERSON] не оспорює законність складання акту прийому-передачі транспортних засобів в день їх передачі, тобто 19.11.2008. Ці дії, а також складання зазначених документів підтверджують укладання між сторонами договору завдатку. Текст складеної [PERSON] розписки від 19.11.2008 щодо отримання грошових коштів в якості завдатку підтверджує намір укласти договір-купівлі продажу майна. Однак цей договір купівлі-продажу не був укладений з вини [PERSON], оскільки останній не був спроможний знайти відповідну суму грошових коштів для остаточного розрахунку та повернув транспортні засоби, що призвело до порушення зобовязань [PERSON] за договором завдатку, укладеного 19.11.2008. Посилання на ухвалу суду апеляційної інстанції по раніше розглянутій справі в Комінтернівському районному суді м. Харкова безпідставна та не вирішує спору, оскільки апеляційний суд не знайшов підтверджень саме експлуатації з боку [PERSON] транспортних засобів, що жодним чином не спростовує самого факту отримання транспортних засобів 19.11.2008 [PERSON] у [PERSON] Про те, що [PERSON] порушив умови укладеного договору завдатку, [PERSON] стало відомо в березні 2009 року, коли [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом щодо стягнення з [PERSON] заборгованості по розписці. В судовому засіданні [PERSON] та його представник підтримали свої уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму авансового платежу в розмірі в розмірі 102977,69 грн. як еквіваленту 9500 євро, відшкодувати судові витрати. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнали, просили відмовити в задоволенні зустрічного позову. Відповідач [PERSON] та його представник заперечували проти заявлених первісних позовних вимог з підстав, викладених у зустрічному позові. Просили зустрічні позовні вимоги задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, їх представників, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, \~судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, \~що між [PERSON] та [PERSON] існувала домовленість про оформлення в майбутньому договору купівлі-продажу автомобілю «Мерседес», д.н. [NUMBER] та полупричепу «Fruehauf», д.н. [NUMBER], 19.11.2008 [PERSON] отримал від [PERSON] \~суму еквівалентну 9500 євро, оформивши це розпискою про завдаток. \~ \~ Суду надано оригінал розписки, датований 19.11.2008, відповідно до тексту якої [PERSON] отримав від [PERSON] завдаток в сумі 9500 євро в гривневому еквіваленті за автомобіль «Мерседес», д.н. [NUMBER], та полупричеп «Fruehauf», д.н. [NUMBER]; транспортні засоби передані в розпорядження [PERSON] до повного розрахунку за ці транспортні засоби в технічно справному стані. [PERSON] вважає зазначений документ договором завдатку та просить визнати його таким. Суд не може погодитися з позицією [PERSON] з наступних підстав. Частиною 1 ст. 570 ЦК України встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. \~ Таким чином, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, тобто укладеного між сторонами договору, яким визначено предмет та істотні умови. \~ Як встановлено судом та не оспорюється сторонами у справі в подальшому договір купівлі-продажу між сторонами укладено не було, у звязку з чим відсутні підстави вважати передані [PERSON] кошти завдатком. \~ В \~частині 2 \~ст. 570 ЦК України встановлено, що якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. \~ Оскільки, виходячи із встановлених обставин, правова природа отриманих [PERSON] коштів визначена законом, то те, що сторонами ці кошти вказані завдатком правового значення не має і не може тягти за собою наслідків, передбачених ст. 571 ЦК України. \~ Оскільки договір купівлі-продажу, в якості платежів по якому передавався аванс, укладеним не був, то передані [PERSON] кошти ним збережені без достатньої правової підстави, а тому підлягають поверненню [PERSON] \~\~ Станом на 21.11.2011 грошові кошти в сумі 9500 євро за офіційним курсом НБУ складають в гривневому еквіваленті 102977,69 грн. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] відповідно до розписки від 19.11.2009 грошової суми в розмірі 6500,00 грн., то суд вважає ці вимоги не доведеними, не надано належних та допустимих доказів в їх обґрунтування. Суду не надано оригінал розписки від 19.11.2009, її копія також відсутня в матеріалах справи. Однак в матеріалах справи міститься копія розписки, датованої 19.11.2008, в якій [PERSON] зобовязався сплачувати щомісячно 10000,00 грн. за експлуатований ним автомобіль «Мерседес», д.н. [NUMBER] та полупричеп «Fruehauf», д.н. [NUMBER], транспортні засоби перебувають у технічно-справному стані. В тексті відсутні посилання на користь якої особи мають сплачуватися грошові кошти. Зазначений документ суд не може розцінювати як доказ у справі, оскільки його оригінал не був наданий для огляду суду. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд доходить висновку, що первісні позовні вимоги [PERSON] заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, належних та допустимих доказів з боку [PERSON] на підтвердження своєї позиції не надано. Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved