Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-14 00:00:00

21 березня 2012 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся через свого представника позивач із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що позивач є виробником та виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання прибудинкової території та будинку [ADDRESS] , в якому розташована належна відповідачу на праві власності квартира [ADDRESS] . Посилаючись на зазначені обставини, вказуючи, що відповідач встановлені законодавством обов`язки зі сплати житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території не виконує належним чином, при цьому від таких послуг не відмовився, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості, розмір якої станом на 01 березня 2012 року склав 3872,41 гривень, яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідача. Також представник позивача просив суд покласти на відповідача судові витрати у справі. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності даного представника, в якій останній також зазначив, що позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні в повному обсязі. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України, а також без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг (надає послуги) з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, зокрема, за адресою [ADDRESS] (а.с.13-28). Також судом встановлено, що відповідачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.12), за адресою якої відповідач зареєстрований та фактично проживає (а.с.8), а отже є споживачем житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, які надає позивач за вказаною адресою. Станом на 01 березня 2012 року розмір заборгованості за оплату зазначених житлово-комунальних послуг перед позивачем становить 3872,41 гривень (а.с.10, 11). З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивачем надсилався на адресу відповідача письмовий припис (а.с.9) із вимогою про повне погашення заборгованості з оплати наданих житлово-комунальних послуг, можливістю укладення договору про реструктуризацію боргу. Вимоги даного припису не були виконані відповідачами належним чином. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572. Так, відповідно до положень ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного цивільного права. Положеннями ст.11 ЦК України передбачено, що підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є акти цивільного законодавства, акти органів державної влади, акти органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Нормою ст.13 вказаного Закону визначено розподіл житлово-комунальних послуг залежно від їх функціонального призначення. Зокрема, до житлово-комунальних послуг віднесено окрім іншого послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). За змістом ст.151 ЖК України, ст.10 ч.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду`власники квартир багатоквартирних будинків зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. За змістом ст.20 ч.3 п.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічна норма закріплена п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, та має наступне формулювання: власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний окрім іншого оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Необхідність додержання вимог зазначених Правил встановлена ст.179 ЖК України. Згідно ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`виконавець житлово-комунальних послуг має право вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території та інших нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги береться окремо від квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Нормами ст.ст.525, 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, за змістом ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у судовому засіданні в їх сукупності, суд виходить з того, що законом на відповідача покладено обов`язок вчасно оплачувати житлово-комунальні послуги. У судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем вищезазначеного обов`язку, і, як наслідок, факт виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, розмір якої становить 3872,41 гривень. На підставі цього суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та вважає за можливе їх задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 214,6 гривень (а.с.6, 7). На підставі викладеного,

Outcome: approved