Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-10 00:00:00

В грудні 2011 р. позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] підприємства «Кока-Кола» про відшкодування майнових збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15 липня 2010 року сталася дорожньо-транспортна пригода з вини водія автомобіля марки «МАН ЛЕ»[PERSON] В результаті цього пошкоджено належній йому на праві власності автомобіль марки «Ніссан Мурано», державний номер [NUMBER] 197, що завдало йому значну матеріальну шкоду. Власником автомобіля «МАН ЛЕ»є відповідач, з яким винна особа [PERSON] перебував в трудових відносинах, а цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Згідно Договору про страхування цивільно-правової відповідальності з [PERSON] підприємством Кока-Кола на користь позивача страхова компанія сплатила суму страхового відшкодування у розмірі 25 500 грн. згідно ліміту відповідальності відповідача. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив задовольнити позов та стягнути з відповідача на його користь 45 206 грн. завданої майнової шкоди, яка залишилась невідшкодованою як різниця між вартістю відновлювального ремонту та сумою отриманого страхового відшкодування, а також відшкодувати судові витрати. У судове засідання позивач та його представник не зявилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили про задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] підприємства «Кока-Кола»Беверіджиз Україна Лімітед в судове засідання не з’явився, просив розглядати справу у його відсутність , надав письмові заперечення, в яких зазначав про недоведеність позовних вимог. Вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Автомобіль марки «МАН ЛЕ», рн АІ 6103 СН, належав на час скоєння ДТП [PERSON] підприємству «Кока-Кола» Беверіджиз Україна (далі –ІК Кока [PERSON]). Автомобіль марки «Ніссан Мурано», рн М 907 АМ 197 належить на праві власності [PERSON] 24.06.2010 року [PERSON]В, видане доручення на імя [PERSON]О, на управління і розпорядження вказаним автомобілем. 15 липня 2010 року близько 10.50 год. по вул. Ні кольській в районі будинку № 34 у м. Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода з вини водія [PERSON] , який керуючи автомобілем марки «МАН ЛЕ», рн АІ 6103 СН, порушив вимоги п.п. 2.3б, 12.3 Правил дорожнього руху, та допустив зіткнення з зупинившимся попереду транспортним засобом позивача «Ніссан Мурано»під керуванням [PERSON], останній продовжив рух і допустив зіткнення з автомобілем Тойота ВЕ 4009АО ,чим спричинив йому механічні пошкодження. Постановою Заводського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2010 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адмінвідповідальності у вигляді штрафу. З копії подорожнього листа № 072850 від 15.07.2010 р., Протоколу огляду місця ДТП від 15.07.2010 р. та Протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що на автомобілі марки «МАН ЛЕ», рн АІ 6103 СН здійснював перевезення вантажу водій [PERSON], який перебував у трудових відносинах з відповідачем. За загальним правилом, передбаченим ч.1 ст.1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ст..ст.1187, 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Ст. 1194 цього кодексу передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов’язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. При цьому суд виходить з того, що незалежно від того, чи наполягає потерпілий на відшкодуванні шкоди його заподіювачем, відповідальність якого застрахована за договором обов’язкового страхування, настає відповідальність страховика, і лише в разі недостатності страхової виплати настає відповідальність винної особи. Статтею 1172 ЦК України встановлено, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім представником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов’язків. Відповідно до положень ст.ст.28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»( далі Закон ) шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це в тому числі шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи до місця здійснення ремонту на території України. Такі самі положення містяться Договорі обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між страховиком ВАТ СК «ПЗУ Україна» та застрахованою особою ІК «Кока-Кола». Згідно [PERSON] № ЮА2010071500017Л0105 від 05.10.2010 року та розпорядження на виплату страхового відшкодування, на користь [PERSON]В, СК «ПЗУ Україна»було виплачено страхове відшкодування у розмірі 25 500 грн. згідно ліміту застрахованої відповідальності ІК Кока-Кола. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням ТЗ № 320710 від 21.07.2010 р., проведеного на підставі [PERSON] огляду страхового комісара страховика відповідача , вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 65 768,85 грн., втрата товарної вартості становить 4937,26 грн. Згідно матеріалів справи, автомобіль позивача не був застрахований на випадок ДТП, і спростовуючи цьому доказів відповідач суду не надав. Таким чином, суд, враховуючи, відповідач не надав суду інших, більш достовірних доказів, які б спростовували такий розмір шкоди чи свідчили, що її розмір має бути меншим, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у розмірі майнової шкоди 45 206 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Також позивач просив стягнути на його користь витрати на правові послуги у розмірі 2000 грн., що підтверджується Договором про надання правової допомоги від 12.12.2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] наданих послуг від 19.12.2011 року з обґрунтуванням вартості таких послуг та Квитанцією прибуткового касового ордеру від 19.12.2011 року. Така сума витрат на правову допомогу відповідає положенням Постанови Кабінету міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов’язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави»від 27.07.2006 року, а тому підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог, з відповідача ІК «Кока-Кола» підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 452 грн. 07 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved