Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів солідарно 14482,5 грн. матеріальної шкоди та 120 000 моральної шкоди , з тих підстав, що з вини відповідачів при дорожньо-транспортній пригоді він отримав тяжкі тілесні ушкодження ,тривалий час лікувався і продовжує лікуватись .Ним витрачені значні кошти на лікування , заподіяна моральна шкода полягає в тому, що в результаті ДТП він став інвалідом, потребує стороннього догляду. Порушились життєві стосунки , втрачена можливість активного способу життя . В судовому засіданні представник позивача заявлені її довірителем вимоги підтримала повністю. Ствердила, що з вини відповідачів її син-позивач в справі став інвалідом,перенніс 3 операції, на протязі 2 років йому проводилось бужирування .Він до цього часу тягне ногу, у нього болить голова, йому постійно потрібне лікування .Обидва водії порушили правила дорожнього руху, що призвело до таких тяжких наслідків .Виправдання [PERSON] є неправильним, з його боку мало місце багато неправдивих свідчень .Матеріальна шкода стверджена чеками та квитанціями про сплату коштів , сину не оплатили лікарняні листи, вони також понесли витрати на транспортування позивача ,його харчуваня,догляд. Представник відповідача [PERSON] щодо позову заперечив повністю. Ствердив,що позовна заява грунтується на на тому, що його довіритель був визнаний винним згідно з вироком Бердичівського міського суду ,який залишений без змін судом апеляційної інстанції.Згідно з рішенням суду касаційної інстанції [PERSON] визнаний не винним, а тому не повинен відшкодувавти шкоду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився. Згідно письмової заяви (а.с.98) позовні вимоги визнав частково. Матеріальну шкоду просить стягнути з врахуванням ступеню його вини в дорожньо-транспортній пригоді та підтверджуючих документів , моральну шкоду не визнав. Суд, розглянувши справу на засадах змагальності, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази , прийшов до висновку про часткове задовлення заявлених вимог. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини . Судом встановлено, що 14 серпня 2004 року року в 11-20 годин на перехресті головної об"їздної дороги"Осиково-В.Нізгурці " та другорядної дороги "Скаківка-Гришківці" сталась дорожньо-транспортна пригода, а саме: [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по другорядній автодорозі в напрямку смт.Гришківці , не надав перевагу в русі автомобілю "Рено-19" д.н.761-51ВІ під керуванням [PERSON],не зменшив швидкість, виїхав на перехрестя ,не виявив перешкоду врусі, внаслідок чого сталось зіткнення керованих [PERSON] та [PERSON] транспортних засобів . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку,забійної рани волосистої частини голови, садна в лобній ділянці , закритої тупої травми тазу -перелому лонної та сідничноїкісток зліва, відрива сечового міхура від урерти ( кримінальна справа № 1-23/11 а.с.159-160 т.1 ). Вироком Бердичівського міськрайонного суду від 24.02.2011 року , залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 14.06.2011 року, [PERSON] був засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, звільнено від відбування покарання з випробуванням, від призначеного покарання звільнено на підставі акту [PERSON]був засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом 2 років іспитового строку ( кримінальна справа № 1- 23/11, а.с.313-325,383-387 т.4).Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.03.2012 року ( а.с.182-187) вирок суду від 24.02.2011 року та ухвалу від 14.06.2011 року щодо [PERSON] скасовано, а кримінальну справу відносно нього на підставі п.2 ч.1 ст. 6 КПК України провадженням закрито за відсутністю в його діях складу злочину. Отже,судом встановлено , що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення відповідачем [PERSON] Правил дорожньог руху ,а саме вимог дорожніх знаків 2.1, 2.2 та п.п.12.3,16.11 Правил щодо : обовязку дати дорогу транспортним засобам, що під'їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, заборони проїзду без зупинки перед знаком, обов"язку негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити; обов"язку водія транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху на перехресті нерівнозначних доріг . Вказані порушення відповідачем [PERSON] Правил дорожнього руху є в прямому причинному звязку з настанням наслідків у вигляді у вигляді тілесних ушкоджень позивачу Факт дорожньо-транспортної пригоди , факт керування саме [PERSON]автомобілем [NUMBER], його вина в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди стверджена наступними доказами, дослідженими судом. Матеріалами кримінальної справи № 1-23/11 по факту ДТП,з яких вбачається, що повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду , учасниками якої є сторони , зареєстровано в журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини Бердичівського МРВВС за № 1557, згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми до нього зафіксоване місце пригоди ,розташування транспортних засобів та потерпілих (т.1, а.с.5,7-30). Дії відповідача [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди є винними, злочинними, що встановлено вироком суду щодо нього від 24.02.2011 року, вирок набрав законної сили, а тому на підставі ч. 4 ст. 61 ЦПК України є обовязковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, отже вирок є належним і достатнім доказом протиправності дій відповідача [PERSON] при спричиненні шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки , відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом , використання якого створює підвищену небезпеку.Відповідач [PERSON] керував транспортним засобом на підставі довіреності власника (кримінальна справа 1-23/11 т.2 а.с.2-4). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки , відшкодовується на загальних підставах, а саме, як це встановлено п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України , шкода, завдана одній особі з вини іншої особи , відшкодовується винною особою. Вищенаведене дає суду підстави зробити висновок, що тілесні ушкодження позивачу були спричинені використанням відповідачем [PERSON] автомобіля [NUMBER], який є джерелом підвищеної небезпеки, знаходяться у прямому причинному зв"язку із суспільно небезпечними наслідками. Відсутність в діях відповідача [PERSON] складу злочину , передбаченого ч.2 ст.296 КК України, встановлена зазначеною вище ухвалою суду касаційної інстанції.Загальними підставами відшкодування шкоди є наявність протиправної поведінки особи,вини особи,яка заподіяла шкоду, самої шкоди та причинного зв"язку між протиправною поведінкою і шкодою. Отже відсутність вини [PERSON]В.у скоєнні ДТП, що встановлено судовим рішенням, унеможливлює його цивільну-правову відповідальність за наслідки, що настали в результаті ДТП, в тому числі і для позивача , є підставою для відмови в позові до нього. При вирішенні заявлених позивачем вимог про стягнення матеріальної шкоди суд враховує, що саме в результаті дорожньо-транспортної пригоди, і саме з вини відповідача [PERSON] позивачу було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, він знаходився на стаціонарному лікуванні в урологічному ,травматологічному відділенні Бердичівської районної лікарні з 14.08 .2004 року по 19.09.2004 року ( ,обласній лікарні у відділенні урології з 20.9.2004 року по 27.09.2004 року(а.с.7-15),Київській обласній клінічній лікарні з 9.11.2004 року по 21.11.2004 року, 9.12.2004 року по 12.12.2004 року (кр.справа т.1 а.с.9-10 , йому було призначено лікування,в тому числі і оперативне . За рахунок позивача відповідно до представлених письмових доказів ( кримінальна справа т.1 а.с.9-10,т.2 а.с.50-51,54,56-57,211-214,218-232) були придбані медичні препарати на загальну суму 4553,93 грн. Таким чином суд визначає, що позивачем доведено заподіяння відповідачем матеріальної шкоди в сумі 4553,93 грн. як вартість лікування в в Бердичівській районній лікарні та Житомирській обласнійлікарні в сумі 2597,79 грн. та в Київській обласній клінічній лікарні- 1956,14 грн.. Згідно з ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести або спростувати викладені в позові обставини , подати докази на їх підтвердження та довести перед судом їх переконливість. Вимоги про стягнення витрат на харчування, догляд,перевезення позивача в загальній сумі 1660,06 грн. жодним доказом не стверджені, а тому задовлені бути не можуть. Представлені позивачем листки непрацездатності (а.с.34-39)не стверджують заявлених ним вимог про відшкодування шкоди за ними в сумі 1068,52 грн.,доказів того, що вказані листи не були чи були і з яких причин надані ним для оплати , оплачені чи неоплачені в повному обсязі, виходячи з певного середньомісячного заробітку за місцем роботи, не представлено. Суд знаходить частково підставними вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди згідно ст.1167 ЦК України. Моральна шкода , завдана фізичній особі неправомірними діями, бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності вини . Судом встановлено вину відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, його дії носили протиправний злочинний характер ,в результаті яких позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження ,тривалий час відчував фізичний біль, знаходився на стаціонарному лікуванні,неодноразово переніс опертивне втручання, був позбавлений можливості працювати, вести активний образ життя ,через ушкодження здоров"я йому встановлено інвалідність(а.с.75), змушений був вживати і продовжує вживати додаткових зусиль для організації свого життя,продовження лікування Суд задовольняє вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 45000 грн. виходячи із принципу розумності і справедливості з врахуванням тривалості моральних і фізичних страждань, їх характеру, тяжкості тілесних ушкоджень, вимушених змін в житті , неможливості відновлення попереднього стану здоровя позивача. Судові витрати як це передбачено ст.88 ЦПК України, суд відшкодовує з відповідача [PERSON]

Outcome: approved