overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-23 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї на користь банку кредитних коштів в сумі 45\~323,19 грн.. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.06.2006 року між банком та відповідачкою укладено кредитний договір № ТЕН0RХ06300425, за умовами якого позичальник отримала в банку кредит у сумі 4\~452,80 грн. на строк до 21.06.2007 року, проте, після закінчення строку дії договору кредитних коштів не повернула. Представник позивача у судове засідання не зявилася, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій позов підтримала та попросила його задовольнити з викладених у заяві мотивів. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, хоча була належним чинном повідомлена про час і місце розгляду справи, а тому суд, на підставі ст.. 224 ЦПК України, розглядає справу у її відсутності на підставі наявних в ній доказів. Судом встановлено наступні факти: Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, що встановлені договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 22.06.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № ТЕН0RХ06300425, за яким позичальниця отримала в банку кредитні кошти у сумі 4\~452,80 грн. зі сплатою 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.06.2007 року, відповідно до Заяви та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, що є невідємною частиною договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредитні кошті у розмірі 4\~452,80 грн.. Однак, [PERSON] в порушення взятих на себе згідно кредитного договору зобовязань, після закінчення строку дії договору кредитних коштів не повернула. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобовязання, а саме зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 612 частиною 1 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Кінцевий термін повернення кредиту закінчився 21.06.2007 року. Станом на 30 грудня 2011 року непогашеною залишилась заборгованість в розмірі 45\~323,19 грн., з них: 478,31 грн. заборгованість за кредитом, 12\~410,18 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 783,64 грн. заборгованості по комісії за користуванням кредитом, 29\~016,62 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2\~134,44 грн. штраф (процентна складова). Таким чином, у даному випадку мають місце порушення з вини відповідачки майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення в його користь заборгованості за користування кредитом в розмірі 45\~323,19 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] у якій просить розірвати їх шлюб. Заявлені вимоги мотивує тим, що вони люди різних характерів та поглядів на життя, не підтримують подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, вважає, що їх шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сімї стали неможливими, а тому просить його розірвати. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити з викладених у заяві мотивів. Відповідачкак у судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, суд встановив такі факти. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 1997 року, про що свідчить свідоцтво про одруження серії 1-ИД № 027651, видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської ради, актовий запис № 1460. Від даного шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечитиме інтересам одного з них. Проаналізувавши докази в їх сукупності, фактичні взаємини, які склалися між подружжям та причини звернення позову, суд прийшов до висновку, що подальше збереження сімї суперечитиме інтересам сторін. Отже, шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-23 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї на користь банку кредитних коштів в сумі 20\~511,69 грн.. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.04.2008 року між банком та відповідачкою укладено кредитний договір № ТЕХRRX12340019, за умовами якого позичальник отримала в банку кредит у сумі 2\~098,80 грн. на строк до 22.04.2010 року, проте, після закінчення строку дії договору кредитних коштів не повернув. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та попросив його задовольнити з викладених у заяві мотивів. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, хоча була належним чинном повідомлена про час і місце розгляду справи, а тому суд, на підставі ст.. 224 ЦПК України, розглядає справу у її відсутності на підставі наявних в ній доказів. Судом встановлено наступні факти: Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, що встановлені договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 22.04.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № ТЕХRRX12340019, за яким позичальниця отримала в банку кредитні кошти у сумі 2\~098,80 грн. зі сплатою 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.04.2010 року, відповідно до Заяви та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, що є невідємною частиною договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошті у розмірі 2098,80 грн.. Однак, [PERSON] в порушення взятих на себе згідно кредитного договору зобовязань, після закінчення строку дії договору кредитних коштів не повернула. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобовязання, а саме зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 612 частиною 1 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Кінцевий термін повернення кредиту закінчився 22.04.2010 року. Станом на 01 березня 2012 року непогашеною залишилась заборгованість в розмірі 20\~511,69 грн., з них: 698,80 грн. заборгованість за кредитом, 266,03 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1532,20 грн. заборгованості по комісії за користуванням кредитом, 16\~561,72 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 952,94 грн. штраф (процентна складова). Таким чином, у даному випадку мають місце порушення з вини відповідачки майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення в його користь заборгованості за користування кредитом в розмірі 20\~511,69 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-23 00:00:00

У січні 2012 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що він перебуває із відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 21 вересня 1985 року Затишанським селищним бюро РАЦС Фрунзевського району Одеської області, актовий запис № 23. Від даного шлюбу мають трьох повнолітніх дітей. Причиною звернення до суду послужила та обставина, що у них різні характери, різні погляди на життя, в результаті чого в смі`ї виникають сварки та непорозуміння, які призвели до неможливості подальшого сімейного життя. За таких обставин позивач вважає, що їх сім`ю зберегти не можливо, примирення не бажає. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. В звязку з чим, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові, додатково на запитання суду пояснив, що на примирення не згодний. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає можливим позов задовольнити Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 21 вересня 1985 року Затишанським селищним бюро РАЦС Фрунзевського району Одеської області, зроблено актовий запис №23. Зі слів позивача, суд встановив, що сторони не проживають однією сімєю, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги, що привело до фактичного розпаду сімї. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Майнового спору між сторонами на час розгляду справи про розірвання шлюбу немає. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про те, що сторони прийшли до стійкого переконання про необхідність розірвання шлюбу, подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. У зв'язку з цим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22 квітня 2009 року вступила до шлюбу з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом РАЦС по Синельниківському району Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 05. Від шлюбу мають неповнолітню дочку, яка проживає разом з позивачем. Шлюбні відносини сторони не підтримують з вересня 2011 року, підставою розпаду сім`ї стало те, що відповідач не працював, не піклувався про родину, не ночував дома, проявляв фізичне насилля відносно неї, вживав наркотики. З вказаного часу спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Збереження сімї позивач вважає не можливим. Позивач [PERSON] направила заяву з проханням справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] допитаний начальником Криворізького СІ, позов визнав, з розірванням шлюбу згоден, проте зазначив, що не згоден з зазначеними причинами розпаду сімї. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. [PERSON], 22 квітня 2009 року уклав шлюб з позивачкою [PERSON], шлюб зареєстровано відділом РАЦС по Синельниківському району Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 05, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб в матеріалах справи (а.с. 3). Від шлюбу, подружжя має одну малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачем, спору про її місце проживання не має. З вересня 2011 року сімейні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї стало те, що відповідач не проявляв турботи про сімю, не зловживав наркотиками, вчиняв насилля фізичного характеру відносно своєї дружини. За час окремого проживання, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб за вимогою позивачки суд розриває. У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх малолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісяця, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що в 2011 році вони з відповідачем розірвали шлюб, від якого мають дитину, [INFO]. Відповідач не надає коштів на утримання дитини, офіційно не працює, тобто має нерегулярний, мінливий дохід. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісяця. Зазначив що після розірвання шлюбу не надавав кошти на утримання дитини. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 22 грудня 2011 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва між сторонами було розірвано шлюб. ( а.с. 5) Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. (а.с. 7) Встановлено, що відповідач не надає коштів на утримання дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: -стан здоровя та матеріальне становище дітей; -стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно зі ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. Заперечень щодо того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід до суду не надходило. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 2\~000 грн. щомісячно, починаючи з 26 квітня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімя розпалася та відновити її не можливо. Позивач надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов та розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився. Згідно заяви наданої суду позовні вимоги визнав, просив розглядати справу без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було зареєстровано шлюб 15 жовтня 2005 року, від спільного сімейного життя мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки сторони припинили з причини того, що кожний з них має різні характери та різні погляди на життя, ведення спільного господарства, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя стало не можливим, та таким, що суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Між сторонами були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Збереження сімї, як вважають, не можливо та не доцільно. Сторони спільне господарство та сумісний бюджет не ведуть. Спору про розділ майна між сторонами немає. Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї не можливо. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 107,30 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-23 00:00:00

Позивачка 17.04.2012 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, де вказує, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. У період сумісного життя у них народилися діти: доньки [PERSON] та [PERSON], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Вона вказує, що відповідач матеріальну допомогу на дітей не надає тому, вона вимушена була звернутися до суду з позовом. Просила з стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що визнає позов в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 300 грн. щомісячно на кожну дитину. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя сторони мають малолітніх доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на дітей у судовому порядку у розмірі 600 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду, та до їх повноліття, оскільки відповідач є батьком дітей зобовязаний їх матеріально утримувати. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 214 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини . Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина- Чоломбітько [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні та потребує надання матеріальної допомоги , відповідач матеріальної допомоги не надає, в звязку з чим позивачка звернулась з позовом про стягнення аліментів на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття . Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду був сповіщений в установленому порядку . За таких обставин суд прийняв рішення про заочний розгляд справи, у відсутність відповідача, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає ,що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі . Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно довідки КП Благоустрій від 10.02.2012 року вих.№ 211 [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] разом з сином [PERSON] Вікторвочием, [INFO]. Згідно копії свідоцтва про встановлення батьківства 1-ВЛ № 114800 виданого міським відділом РАЦС Харківського обласного управління юстиції 11.02.2003 року , актовий запис № 37 [PERSON] визнаний батьком [PERSON], [INFO] . Батьками [PERSON],[INFO] є [PERSON] та [PERSON] ,згідно копії свідоцтва про народження 1-ВЛ № 238129 виданого міським відділом РАЦС Харківського обласного управління юстиції 11.02.2003 року , актовий запис №398 . Таким чином суд задовольняє позов, тому що згідно діючого законодавства на утримання однієї дитини стягуються аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку, при цьому сукупний розмір аліментів, що підлягає стягненню не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 24 листопада 2007 року у виконкомі Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, про що роблено актовий запис № 79. У період шлюбу дітей у подружжя народилося двоє дітей: дочка вікторія, 3 грудня2008 року народження та дочка [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї стало те, що у подружжя немає взаєморозуміння, згоди, взаємних прав та обов'язків, натомість в них виявилися різні характери та погляди на життя, з приводу чого виникали сварки та непорозуміння. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. В результаті чого позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка. Спільним сімейним життям прожили до березня 2012 року. Впевнившись, що сім'я розпалася остаточно і шлюб існує лише формально позивачка просить шлюб розірвати. Позивачка, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, просить їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в жодні судові засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив і від нього не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності, у звязку з чим суд вважає за можливе із врахуванням положень ст.ст. 224-226 ЦПК України зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 24 листопада 2007 року, у виконкомі Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис за № 79. Подружні відносини між сторонами припинені, що встановлено з пояснень позивачки. Суд з огляду на матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у відповідності зі ст.112 СК України, оскільки встановлено, що причина розладу подружніх відносин сторонами є справжньою, глибинною. Подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважної причини. Встановлено в судовому засіданні, що сторони не проживають спільно, не підтримують сімейних відносин з лютого 2010 року. У даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved