Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП «Родос-1» про стягнення компенсації за невикористану відпустку, боргу по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи посилаючись на те, що він, перебував з відповідачем у трудових відносинах, при звільненні з роботи не отримав належні йому виплати у вигляді компенсації за невикористану відпустку, боргу по зарплаті також просить стягнути відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні з роботи шляхом виплати середнього заробітку по день фактичного розрахунку та змінити підставу та формулювання звільнення. Позивач під час судового розгляду уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку у розмірі 4065,39 грн., а всього стягнути грошові кошти на загальну суму 28776,68 грн. Представник відповідача позов не визнала та вважає його безпідставним, оскільки позивач з дня звільнення на території підприємства не зявлявся,з приводу отримання розрахункових коштів не звертався , хоча вони були йому і нараховані. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача, виходячи з наступного. Позивач [PERSON] з 14 червня 2009 року по 14 листопада 2011 року І перебував в трудових стосунках з відповідачем, чого не заперечує відповідач (а.с.Ю). На день звільнення у відповідача перед позивачем існувала заборгованість по заробітній платі в розмірі 4556,34 грн. та 1861,22 грн. компенсації за невикористану щорічну відпустку Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Отже на користь позивача відповідач зобовязаний сплатити остаточні належні їм суми при звільненні з роботи у розмірі заборгованості по заробітній платі в розмірі 4556,34 грн. та 1861,22 грн. компенсації за невикористану щорічну відпустку. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановленого позивач [PERSON] 14 листопада 2011 року особисто написав заяву про звільнення , яку особисто передав головному бухгалтеру, після чого покинув територію підприємства і куди більше не повертався. На направлену підприємством пропозицію про отримання коштів не зявився,подав до суду позовну заяву про стягнення заборгованості по заробітній платі. Інших доказів про порушення його права на отримання розрахункових коштів у звязку зі звільненням суду не надав . Суд також відмовляє в задоволенні позовних вимог про зміну підстав та формулювання звільнення так як з матеріалів справи вбачається ,що 14 листопада 2011 року [PERSON] на імя директора ПП «Родос» подано заяву про звільнення з займаної посади за згодою сторін (а.с.8) на підставі якої позивач звільнений відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін.(а.с.58) Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦГІКУ країни.

Outcome: partial