Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином. Посилається на те, що вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 07.12.2011 року [PERSON] визнаний винним в скоєнні злочину передбаченого ст. 296 ч.3 КК України та йому призначено покарання. Вказав, що злочинними діями відповідача йому спричинено сильний фізичний біль та легкі тілесні ушкодження, які призвели до короткочасного розладу здоровя. За час перебування в лікарні він витратив кошти на придбання ліків в розмірі 527,05 грн. Також йому заподіяно моральну шкоду, яка повязана з нервовим стресом, який він пережив. Він втратив душевний спокій, залишився приниженим, став психологічно роздратованим. Також він втратив роботу. Відповідач добровільно відмовився повернути йому витрачені кошти на лікування, у нього стали напружені стосунки в сімї. Завдану моральну шкоду він оцінює в розмірі 20000 гривень. В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що завдану позивачу матеріальну шкоду він визнає в повному обсязі, однак вказав, що завдану нібито ним моральну шкоду не визнає. В цій частині просив відмовити в задоволенні позову. Суд вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована у звязку з чим підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] 16 жовтня 2011 року в с. М.Кучурів Заставнівського району Чернівецької області, приблизно о 19 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного спяніння в помешканні потерпілого [PERSON] по вул.Малокучурівській, 1 вказаного села, діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи правила поведінки та загальноприйняті в суспільстві норми моралі, діючи з особливою зухвалістю наніс удари руками в різні ділянки тіла потерпілому [PERSON] В подальшому з метою припинення хуліганських дій підсудного [PERSON] в даний конфлікт втрутився потерпілий [PERSON], який намагався припинити побиття потерпілого [PERSON] підсудним. Однак останній чинив йому опір протягом тривалого часу та в подальшому наніс удар кулаком правої руки в обличчя. Внаслідок таких дій потерпілий [PERSON] залишив житлове приміщення в якому відбувався конфлікт та пішов додому. Підсудний [PERSON] продовжив незважаючи на це побиття потерпілого [PERSON] завдаючи йому удари. Після вказаних дій підсудний вийшов з житлового будинку та повернувшись приблизно через 20 хвилин знову почав наносити удари ногами та руками потерпілому [PERSON] Внаслідок вказаних хуліганських дій потерпілому [PERSON] було спричинено сильний фізичний біль та тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, гематома лівої надбрівної ділянки, садна ділянки носа, забій передньої черевної стінки, забійної рани підборіддя, які згідно висновку експерта №426-Е від 04.11.2011 року, у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоровя. Вироком суду від 07.12.2011 року [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину передбаченого ст.296 ч.3 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та покладено ряд обовязків. Згідно ч. 4 ст. 28 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову у кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. У відповідності до ч.1 ст.49 КПК України, потерпілим визнається особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Органом досудового слідства позивач [PERSON] був визнаний в рамках вказаної кримінальної справи потерпілим про що було винесено постанову про визнання особи потерпілим від 25 жовтня 2011 року. Дана обставина була досліджена в судовому засіданні під час огляду матеріалів кримінальної справи №1-165/11 (а.с. 14). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На підставі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також її ділової репутації. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Аналогічні положення містить [PERSON] юстиції України від 13.05.2004 року №35-13/797. У вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого, Пленум ВСУ в п.\~31 Постанови №\~13 від 2 липня 2004?р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочиніворієнтує суди на необхідність керуватися відповідними положеннями ЦК України та розясненнями, що містяться в Постанові Пленуму ВСУ №\~4 від 31 березня 1995?р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Зокрема, у п.\~3 вказаної Постанови зазначається: Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Серед основних обставин, що впливають на розмір компенсації моральної шкоди, зазначена Постанова Пленуму в п.9 та ч.3 ст.23 ЦК України визначають: характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Також враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. В силу ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Постанова Пленуму ВСУ №\~4 від 31 березня 1995?р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкодип.5 передбачає, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають обовязковому зясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Пункт 10 вказує, що при заподіянні особі моральної шкоди, обовязок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. В судовому засіданні також встановлено, що діями відповідача позивачу завдано тілесних ушкоджень, які відносяться до розряду легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоровя. Причинний звязок між цим встановлений відповідно висновком експерта №426-Е від 04.11.2011 року (а.с. 37-38 кримінальної справи №1-165/11). Як наслідок позивач [PERSON] зазнав матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, яка виразилася в тому, що члени його сімї дійсно переживали за нього, стан його здоровя та психологічний стан. Відповідач в судовому засіданні не довів, що шкода завдана позивачу не з його вини. Разом з тим, при визначенні розміру завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує той факт, що відповідач не попросив пробачення у позивача, не відшкодував хоча б частково ні матеріальну ні моральну шкоду. Також суд бере до уваги той факт, що відшкодуванням моральної шкоди усувається негативний наслідок вчиненого злочину. Як видно з довідки Заставнівської ЦРЛ (а.с. 6) [PERSON] витратив на лікування 527,05 гривень. Враховуючи все вищевикладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна та моральна (немайнова) шкода, однак в меншому розмірі ніж в прохальній частині. На підставі викладеного та

Outcome: partial