Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], надалі відповідач, про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 1500 доларів США, посилаючись на те, що 15.07.2011 року між сторонами був укладений договір позики, згідно умов якого позивач надав відповідачу грошову позику в сумі 1500 доларів США, терміном повернення до 12.12.2011 року. У встановлений договором строк [PERSON] позичені кошти не повернув, а тому просить стягнути з нього суму боргу в сумі 1500 доларів США. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на мотиви, викладені у позовній заяві та просить стягнути з відповідача заборгованість. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову, а також заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не подавав. Тому, суд в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних в ній даних, доказів і постановляє заочне рішення. Дослідивши та оцінивши зібрані докази по справі, суд встановив наступні обставини справи. Згідно розписки від 15 липня 2011 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошову позику в сумі 1500 доларів США. Вказану суму позичальник зобовязувався повернути до 12.12.2011 року. У відповідності до положень статей 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частина 1 статті 530 ЦК передбачає якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановленні договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ч.1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст. 533 ЦК України). Згідно офіційного курсу Національного банку України, станом на 15.10.2012 року, Національний банк України встановлює такі офіційні курси гривні до іноземної валюти (долара США): 100 доларів США = 799,30 грн. Тому, станом на день винесення рішення суду, заборгованість відповідача перед позивачем в перерахунку у національну валюту становить 11989,50 грн. (1500х799,30:100= 11989,50). Станом на дату розгляду справи сторонами не подано, а судом не здобуто доказів в підтвердження повернення коштів в сумі 1500 доларів США або виконання зобовязання по укладеній розписці, а тому в даному випадку має місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача.

Outcome: approved