Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-30 00:00:00

У січні 2012р. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк»(далі - ПАТ КБ «Приват Банк») звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 21.12.2007р. між ПАТ КБ «Приват Банк»та відповідачем був укладений кредитний договір №ОDХRF810290153 від 21.12.2007р., згідно умов якого останньому був наданий кредит в сумі 7919,00грн. зі сплатою 5,04% річних, терміном до 21.12.2009р. Оскільки відповідач ухиляється від належного виконання взятих на себе зобовязань, встановлених кредитним договором, позивач просив стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором №ОDХRF810290153 від 21.12.2007р., у тому числі: заборгованість за кредитом, заборгованість за відсотками за користування кредитом, заборгованість по комісії за користування кредитом, пеня та штрафи, в загальній сумі 36342,92грн. та судові витрати, а саме судовій збір в сумі 363,43грн. Представник ПАТ КБ «Приват Банк»діюча за довіреністю від 10.08.2010р., в судове засідання зявилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання зявився, позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк»визнав частково, в частині заборгованості за кредитом та заборгованості по процентам за користування кредитом. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що 21.12.2007р. між ПАТ КБ «Приват Банк»та відповідачем був укладений кредитний договір №ОDХRF810290153 від 21.12.2007р., згідно умов якого останньому був наданий кредит в сумі 7919,00грн. зі сплатою 5,04% річних, терміном до 21.12.2009р. (а.с.4-7). Відповідно до умов кредитного договору, договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту. Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, однак відповідач від виконання своїх зобовязань ухиляється. Через невиконання зобовязань за кредитним договором №ОDХRF810290153 від 21.12.2007р., у відповідача станом на 23.11.2011р. склалася заборгованість перед ПАТ КБ «Приват Банк»в сумі 36342,92грн. (тридцять шість тисяч триста сорок дві) гривні 92 копійки, яка складається з: - заборгованості за кредитом 5894,84 грн., - заборгованості за відсотками за користування кредитом 226,31 грн., - заборгованість по комісії за користування кредитом 3040,96 грн., - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 24974,00 грн.; - штраф (фіксована частина) 500,00 грн., - штраф (відсоткова складова) 1706,81 грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов Кредитного договору № ОDХRF810290153 від 21.12.2007р. (а.с.3) Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується зокрема неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання, відповідно до п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України. Пунктами 5.1, 5.3 кредитного договору передбачена відповідальність відповідача за порушення зобовязання, а саме: пеня в розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день проточки, але не менше 1грн. та штраф у розмірі 500грн.+5% від суми простроченого платежу. Тобто за одне й те саме порушення зобовязання передбачена подвійна заборгованості. Фактично відповідач за одне і те ж порушення двічі притягується до відповідальності, що суперечить ст. 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таких правових позицій дотримується у своїй практичній діяльності Верховний Суд України (ухвала колегії судів Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 15.12.2010р.). З цих підстав суд вважає, що вимоги банку про стягнення суми штрафу за невиконання (порушення) зобов'язань за договором в розмірі 2206,81грн. не підлягають задоволенню. Крім того відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК, розмір не устойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збит ків і за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач на даний час не працює, що підтверджується довідкою Державного центру зайнятості Одеського МЦЗ (а.с.39). Відповідно до довідки про склад сімї та прописку [PERSON] проживає разом із матірю [PERSON], якій встановлена друга група інвалідності, сином [PERSON], який згідно наданих документів тяжко хворіє та дружиною. З пояснень відповідача встановлено, що усі члени сімї знаходяться на його утриманні. Враховуючи те, що сума пені, що була нарахована банком складає 24974,00 грн., що більш ніж в три рази перевищує сам кредит (7919,00грн.), суд виходячи із положень ст. 551 ЦК України, та приймаючи до уваги майновий стан боржника, вважає за можливим зменшити розмір пені до 2000,00грн. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК загальними заса дами цивільного законодавства є справедли вість, добросовісність та розумність. Відпо відно до ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є віль ними в укладенні договору, виборі контр агента та визначенні умов договору з ураху ванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливо сті. Таким чином, вимога щодо врахування принципу розумності є прямою вимогою за кону до договору. Зокрема, сума неустойки (штрафу, пені), яка передбачається в договорі, має бути ро зумною. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк»до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 5994,84 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 226,31 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 3040,96 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором в розмірі саме 2000,00 грн. є законними та обґрунтованими, тому в даній частині позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що ПАТ КБ «Приват Банк»вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договорами та судових витрат підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір в розмірі 427,15грн.

Outcome: partial