Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду із позовною заявою до [PERSON] про визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку по вулиці В.Мономаха, 119 в м.Рівне Крисюк [PERSON] в розмірі 1/8 частки та [PERSON] в розмірі 3Л (або 6/8) часток. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначав, що жилий будинок з надвірними будівлями по вул.В.Мономаха, 119 в м.Рівне належить на праві спільної часткової власності: його сину [PERSON] - 3/4 частки на підставі договору дарування, посвідченого 21.06.1998 року приватним нотаріусом Рівненського міського та районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 821 та зареєстрованого в КП «РМБТІ» 07.07.1998 року за № 117-246-32776, його матері [PERSON] - 1/8 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою рівненською ДНК 14.02.2001 року за реєстровим № 3-156 та зареєстрованого в КП «РМБТІ» 20.02.2001 року за № 117-246- 32776. Решта 1/8 частка вказаного домоволодіння належить відповідачці [PERSON]. Для обслуговування вказаного нерухомого майна за тією ж адресою вказаним співвласникам була передана у приватну спільну сумісну власність земельна ділянка площею 0,0865 га на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку ЯК № 028582, виданого Рівненською міською радою 15.02.2012 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 561010001000710, з додатком списку співвласників АА № 243065 від 09.02.2012 року. 12.03.2012 року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] спадщину на належну їй 1/8 частину жилого будинку з надвірними будівлями та частину земельної ділянки по вул.В.Мономаха, 119 в м.Рівне, своєчасно прийняв її син [PERSON] шляхом подачі заяви до Другої рівненської державної нотаріальної контори. 21.07.2012 року помер син [PERSON] Після його смерті для позивача як для єдиного його спадкоємця відкрилась спадщина на належні йому на праві приватної власності % частки жилого будинку з надвірними будівлями та частину земельної ділянки по вул.В.Мономаха, 119 в м.Рівне, а також на спадкове майно його матері [PERSON] - 1/8 частину цього ж будинку та частину земельної ділянки, яке він своєчасно прийняв піля її смерті, але юридично не оформив своїх спадкових прав. Спадщину після смерті сина позивач своєчасно прийняв, подавши в Другу рівненську ДНК заяву про прийняття спадщини і для оформлення її на частину жилого будинку з надвірними будівлями перешкод не виникло. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки спадкодавця позивачу було відмовлено на тій підставі, що [PERSON] та його матері [PERSON] частки у праві спільної сумісної власності не виділені (не визначені), про що державним нотаріусом Другої рівненської ДНК йому було видане письмове розяснення та рекомендовано звернутись в суд. Позивач повністю підтримав вимоги заяви в суді, просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про визнання позову та просить розглядати справу без її участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази в даній справі, встановлені обставини та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що жилий будинок з надвірними будівлями по вул.В.Мономаха, 119 в м.Рівне дійсно належав на праві спільної часткової власності сину позивача [PERSON], померлому 21.07.2012 року /актовий запис № 1099 від 23.07.2012 року/ - % частки, на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського та районного нотаріального округу [PERSON] від 21.06.1998 року за реєстровим № 821, зареєстрованого в КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» 07.07.1998 року за № 117-246-32776, та його матері [PERSON], померлій 12.03.2012 року /актовий запис № 415 від 12.03.2012 року/ - 1/8 частка, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою рівненською державною нотаріальною конторою 14.02.2001 року за реєстровим № 3-156, зареєстрованого в КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» 20.02.2001 року за № 117-246-32776. А решта 1/8 частка вказаного домоволодіння належить відповідачці [PERSON]. Для обслуговування вказаного нерухомого майна за тією ж адресою вказаним співвласникам була передана у приватну спільну сумісну власність земельна ділянка площею 0,0865 га на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку ЯК № 028582, виданого Рівненською міською радою 15.02.2012 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 561010001000710, з додатком списку співвласників АА № 243065 від 09.02.2012 року. Після смерті [PERSON] спадщину на належну їй 1/8 частину жилого будинку з надвірними будівлями та частину земельної ділянки по вул.В.Мономаха, 119 в м.Рівне її син [PERSON] своєчасно прийняв шляхом подачі заяви до Другої рівненської державної нотаріальної контори, що стверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 31092978 від 18.07.2012 року. А після смерті [PERSON] для позивача як для єдиного його спадкоємця відкрилась спадщина на належні йому на праві приватної власності % частки жилого будинку з надвірними будівлями та частину земельної ділянки по вул.В.Мономаха, 119 в м.Рівне, а також на спадкове майно його матері [PERSON] - 1/8 частину цього ж будинку та частину земельної ділянкм, яке він своєчасно прийняв після її смерті. Будь-яких змін в державну реєстрацію права спільної сумісної власності на дану земельну ділянку не встановлено. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 5 ст.89 Земельного кодексу України передбачає загальне правило про визначення часток у праві спільної сумісної власності: вони «є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом». Однак, ст.372 ЦК України, яка також виходить із ріності часток у праві спільної сумісної власності, допускає винятки із цього правила, а саме «з урахуванням обставин, які мають істотне значення». Пленум Верховного Суду України в абз.З п.21 Постанови від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», з огляду на ч,4 ст.120 Земельного кодексу України, рекомендує: «якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої». Відповідно до редакції Закону № 1702-ІУ (1702-17) від 05.11.2009 року, на сьогоднішній день ч.4 ст.120 Земельного кодексу України передбачає: «у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди». За наведених обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними та наявними законні підстави для визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку по вул.В.Мономаха, 119 в м.Рівне, [PERSON] в розмірі 1/8 частки та [PERSON] в розмірі Ул (або 6/8) часток. На підставі викладеного, ст. ст. 368, 372, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 89, 120 ЗК України,

Outcome: approved