Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить прийняти рішення про примусову передачу майна та акцій відповідача на її користь. В обґрунтування позовних вимог вказується, що 11 березня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмове зобов'язання - розписка, у відповідності до якої остання зобов'язалась розрахуватися коштами за представлення її інтересів, за домовленістю сторін по вартості майна. 18 лютого 2010 року відповідач посвідчила у приватного нотаріуса [PERSON] довіреність ВМР № 276614 на ім'я [PERSON] 01 березня 2010 року відповідач уповноважила своєю довіреністю позивача право управляти та розпоряджатися всім майном. Відповідно до усної домовленості сторін позивач сумлінно виконувала свої зобов'язання щодо представлення інтересів відповідача, неодноразово представляла її інтереси як, засновника та акціонера в акціонерних товариствах, державних, господарських та інших установах, підприємствах, організаціях. У червні 2010 році стало відомо, що відповідач приховує та надає неправдиву інформацію, втручається і вводить позивача в оману та ухиляється від надання достовірної та повної інформації на рахунок спадкового майна. Доводить, що порушивши умови довіреності тим, що без відома позивача, надала право представляти свої інтереси ще одній довіреній особі, обмежила в діях у якості довіреної особи. За умовами розписки відповідач, у випадку відсутності можливості розрахунку коштами з акціонерних товариств та майна на праві приватної власності, в разі порушення умов довіреності та розписки, зобов'язалась провести відчуження майна, належного їй на праві власності, а саме: будинку з надвірними будівлями по вул. Досвітня, 26 в м.Рівне, акцій засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібодар", що складає частку - 33,33% у статутному фонді, Так, як в добровільному порядку досягнути мирової угоди з [PERSON] не вдалося, є підстави вважати, що вона намагатиметься відчужити належне їй майно на третіх осіб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, суду пояснила, її заробітна плата за представництво інтересів позивача в період з 2009 по вересень 2012 років складає 2 млн. грн., які еквівалентні вартості майна - будинку з надвірними будівлями по вул. Досвітня, 26 в м.Рівне та 33,33 % акцій у статутному фонді засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібодар". Представник відповідача - в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на обставини, викладенні в запереченнях на позовну заяву, просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. Судом встановлено, що довіреністю ВМР № 276614, посвідченою 18 лютого 2010 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, [PERSON] надала право [PERSON] представляти інтереси як засновника та акціонера ТзОВ - фірми побутових послуг "Україна, ТзОВ "Колос", ТзОВ "Кортекс ЛТД", ТзОВ "Фондова компанія "Паритет", ТзОВ "Хлібодар", ЗАТ "Транс-Кор", ВАТ "Сарненський хлібзавод", ВАТ "Кузнецовський хлібзавод". Довіреністю від 01 березня 2010 року [PERSON] уповноважила [PERSON] управляти та розпоряджатися всім її майном. 11 березня 2010 року [PERSON], як приватний підприємець та засновник ТзОВ "Хлібодар" підписала розписку, за змістом якої зобов'язувалась провести відчуження майна, належного їй на праві власності, а саме: будинок з надвірними будівлями за адресою: м.Рівне, Новий Двір (Царське село) вул. Досвітня, 26, а також права та акції засновника, що складає частку - 33,33% у статутному фонді ТзОВ "Хлібодар", [PERSON], у випадку порушення умов довіреності від 18 лютого 2010 року щодо невтручання до управління та розпорядження моїми акціями, майном (рухомим та нерухомим), представлення інтересів (довіреність від 01 березня 2010 року. Заявою від 22 березня 2011 року [PERSON] скасувала довіреність видану для [PERSON] 18 лютого 2010 року. Суд визнає безпідставною вимогу позову щодо примусової передачі майна та акцій відповідача на користь позивача на підставі розписки від 11 березня 2010 року. Волевиявлення власника, який відчужує право власності на річ (відчужувача), є узгодженим з волевиявленням іншої особи, котрій передається у власність ця річ (набувача). Отже, юридичним фактом, що знаходиться в основі переходу права власності від відчужувача до набувача, є договір (ст. 626 ЦК). Це означає, що відчуження права власності має відбуватися з дотриманням вимог, що висуваються до вчинення правочинів взагалі (ст.ст. 202-214 ЦК) і договорів зокрема (ст.ст. 626-654 ЦК). Нотаріальне посвідчення правочину означає, що його зміст, час і місце здійснення, наміри суб'єктів правочину, його відповідність закону та інші обставини перевірені та офіційно зафіксовані нотаріусом, а тому розглядаються як встановлені і достовірні. Необхідність дотримання нотаріальної форми законом, як правило, передбачається для вчинення правочину щодо майна, котре має значну цінність. Як встановлено в судовому засіданні, розписка від 11 березня 2010 року, за змістом якої [PERSON] зобов'язувалась провести відчуження майна на користь [PERSON], не відповідає вимогам для вчинення правочинів, визначених ст. 209 ЦК України та волевиявленню особи, яка його вчинила. На підставі ст. 202, 203, 209, 216, 219 ЦК України,

Outcome: dismissed