Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

В вересні 2011 р. позивач звернулась до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договорами позики на загальну суму - 248 373,95 гривень. В обґрунтування свого позову позивач вказала, що між нею та відповідачкою були укладені декілька договорів позики, зокрема : 23.07.2008 р. відповідач отримала в борг 32 769,56 грн. /що є еквівалентом 2850 євро/, які зобовязувалася повернути до 23.07.2009 р. та сплатити проценти за користування даними грошовими коштами у розмірі 60 %; -30.08.2008 р. відповідач отримала в борг 32 769,56 грн. /що є еквівалентом 2 850 евро/, які зобовязувалася повернути до 05.09.2009 р. та сплатити проценти за користування даними грошовими коштами у розмірі 70 %; -09.08.2008 р. відповідач отримала в борг 24 720,90 грн. /що є еквівалентом 2 150 евро/, які зобовязувалася повернути на першу вимогу позивача та сплатити проценти за користування даними грошовими коштами у розмірі 60 %. На підтвердження вищевказаних зобовязань відповідач написала відповідні розписки. Проте в установлений строк відповідач взятих на себе зобовязань не виконала, через що виникла заборгованість на суму, на яку був предявлений даний позов. В попередньому судовому засіданні по справі спір не був врегульований, відповідач позов не визнала та предявила зустрічний позов, тому дана справа була призначена до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги зменшила та просила стягнути з відповідача заборгованість за договорами позики від 23.07.2008 р., 30.08.2008 р., 09.08.2008 р. на загальну суму - 95 000 гривень, з підстав, викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнала повністю та подала суду письмову заяву, в якій відмовилась від зустрічної позовної заяви. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12.04.2012 р. провадження в частині зустрічного позову було закрито на підставі п.З ч.І ст. 205 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача та дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Із наявних у матеріалах цивільної справи розписок від 23.07.2008 р., 30.08.2008 р., 09.08.2008 р. вбачається, що між сторонами існували договірні зобовязання, що витікають із договорів позики, за умовами яких відповідач - [PERSON] позичила у позивача - [PERSON] грошові кошти на загальну суму - 7 850 евро. При цьому договорами позики були передбачені проценти за користування грошовими коштами в розмірах, визначених сторонами. В установлений строк відповідач взятих на себе зобовязань не виконала, через що виникла заборгованість на загальну суму, на яку був предявлений даний позов. Відповідно до ст. 526 ЦПК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визвати позов повністю або частково. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved