Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-25 00:00:00

У жовтні 2012 року ТОВ Фондова компанія Фаворит, звернулося до Іванківського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], Відкритого акціонерного товариства Іванківрибсільгосппро визнання правочину недійсним, скасування довіреності, зобовязання вчинити дії. В обгрунтування своїх вимог Позивач посилається на те, що він, будучи акціонером ВАТ Іванківрибсільгосп, який володів 3 % акцій Товариства, дізнався, що на позачергових загальних зборах акціонерів ВАТ Іванківрибсільгосп, які відбулися 12 березня 2012 року, від імені [PERSON] брав участь [PERSON], повноваження якого на представництво інтересів [PERSON] як акціонера ВАТ Іванківрибсільгосппідтверджувалися довіреністю, посвідченою 13 грудня 2011 року [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстрованою в реєстрі за № 8133. В той самий час, як стверджує Позивач у своїй позовній заяві, вказана довіреність припинила свою дію 29 лютого 2012 року з моменту смерті [PERSON], в звязку із чим у [PERSON] були відсутні повноваження на представництво інтересів [PERSON] як акціонера ВАТ Іванківрибсільгосп, в звязку із чим, на думку Позивача, усний договір доручення між ними має бути визнаний недійсним, а відповідна довіреність скасована у судовому порядку. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, та просив суд їх задовольнити, а також відшкодувати судові витрати, понесені позивачем при зверненні з позовом до суду. Представники Відповідачів до суду не зявилися, подали письмові заперечення, в яких проти позову заперечують, просять суд відмовити у його задоволенні за необґрунтованістю, а також просять суд слухати справу за їх відсутністю. Заслухавши пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, обєктивно оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 13 грудня 2011 року [PERSON] на імя [PERSON] була видана довіреність, що була посвідчена [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрована в реєстрі за № 8133. Згідно згадуваної довіреності, зокрема, повірений (Відповідач 1 по справі) уповноважувався представляти інтереси довірителя шляхом участі у загальних зборах акціонерів ВАТ Іванківрибсільгосп. Згідно дослідженої судом виписки з реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ Іванківрибсільгосп, виданої станом на 12.03.2012 р. [PERSON] був власником 25,596404 % простих іменних акцій ВАТ Іванківрибсільгосп. 26 грудня 2011 року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії І-БК № 219835, видане відділом РАЦС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 06.01.2012 року. 12 березня 2012 року відбулись позачергові загальні збори акціонерів Відкритого акціонерного товариства Іванківрибсільгосп. Як встановлено матеріалами справи і не заперечується сторонами спору, на даних зборах зареєструвався, був присутній та брав участь у голосуванні Відповідач 1, який діяв від імені померлого раніше [PERSON] на підставі вищезгаданої довіреності від 13.12.2011 р. Оцінюючи вимоги Позивача щодо визнання недійсним усного договору доручення між Відповідачем 1 та [PERSON], а також скасування виданої на його підставі довіреності, суд виходить із положень ст. 215 ЦК України, згідно якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Так, згідно норм ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. При цьому, вимоги, необхідні для дійсності довіреності встановлені ст. 245, 247 ЦК України, зокрема щодо форми та обовязкового зазначення дати вчинення довіреності. Виходячи із досліджених судом доказів, зокрема тієї обставини, що усний договір доручення був укладений у відповідності до чинного законодавства особами, що мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та у вільному волевиявленні, при цьому, усна форма договору доручення не заборонена законом, а форма виданої на його підставі довіреності відповідає вимогам законодавства, суд не вбачає підстав для визнання недійсним договір доручення, укладений між [PERSON] та [PERSON], а також скасування виданої на його підставі довіреності. При цьому, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 248 ЦК України, скасування довіреності відбувається виключно особою, яка її видала, і порядок її скасування встановлений ст. 249 ЦК України. Приймаючи до уваги твердження Позивача, що Відповідач 1 не мав права діяти на підставі довіреності виданої [PERSON] після смерті останнього, суд погоджується, із тим що згідно п. 6 ст. 248 Цивільного кодексу України представництво за довіреністю припиняється, зокрема у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Проте, як зазначає абз. 2 п. 6 ст. 248 Цивільного кодексу України у разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків. Так, судом була досліджена заява [PERSON] колишньої дружини [PERSON], а також єдиної спадкоємниці його прав та обовязків. Згідно даної заяви, датованої 27.07.2012 року, [PERSON] посилаючись на положення абз. 2 п. 6 ст. 248 ЦК України, стверджує, що Відповідач 1, приймаючи участь у зборах акціонерів ВАТ Іванківрибсільгоспвід імені [PERSON] діяв у її інтересах як спадкоємниці останнього, жодних претензій до [PERSON] з цього приводу вона не має і, ознайомившись із результатами голосування, повністю підтримує його позицію по прийняттю рішень з порядку денного. Суд бере до уваги також і ту обставину, що станом на момент смерті [PERSON], а також проведення позачергових зборів акціонерів ВАТ Іванківрибсільгосп, [PERSON] не мала змоги оформити право власності на належні [PERSON] акції, в звязку із існуванням рішення Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 44 від 21.01.2009 року Щодо зупинення внесення змін до сисетми реєстру власників іменних цінних паперів та до системи депозитарного обліку щодо цінних паперів ВАТ Іванківрибсільгосп, а також строками та порядком прийняття спадщини передбаченого чинним законодавством України. Таким чином, фактична можливість взяти участь у загальних зборах акціонерів у спадкоємиці була відсутня. В звязку із вищезазначеним, суд приходить висновку, що [PERSON] приймаючи участь у позачергових загальних зборах ВАТ Іванківрибсільгосп, зберігав свої повноваження як представника [PERSON] для ведення невідкладної справи участі у позачергових загальних зборах акціонерів ВАТ Іванківрибсільгосп, призначених на 12.03.2012 р., при цьому такі його дії були покликані запобігти виникненню збитків, у самого Товариства та інших акціонерів (зокрема тих, що скликали збори та несли витрати по його проведенню), оскільки в іншому випадку зявлялись законні підстави для визнання зборів такими, що не відбулися. Позовна вимога про зобовязання ВАТ Іванківрибсільгоспоприлюднити в офіційному друкованому органі інформацію про скасування довіреності, також не підлягає задоволенню, оскільки згідно ч. 2 ст. 249 ЦК України, обовязок повідомляти про скасування довіреності покладений на особу, яка її видала, зокрема шляхом негайного повідомлення про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. ВАТ Іванківрибсільгосп, будучи третьою особою, для представництва перед якою була видана згадувана довіреність, не несе обовязку повідомляти будь-кого про скасування документу, який не видавало. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що вимоги Позивача є необґрунтованими нормами чинного законодавства та непідтвердженими відповідними доказами. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed