Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що їм належить на праві власності 2/3 частини житлового будинку № 12 по вул. 20 років Жовтня в м. Первомайську Миколаївської області на підставі договору дарування вказаного будинку від 16.02.1996 року, укладеного між ними та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-442. Інша 1/3 частина будинку належить на праві власності відповідачу [PERSON] Житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,100 га, наданій для обслуговування житлового будинку, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого 25.03.1993 року, належить співвласнику будинку [PERSON] та колишній власниці їх частини будинку [PERSON] Свого часу [PERSON] передала свою частку будинку [PERSON], не передавши при цьому у власність відповідну частину земельної ділянки. Також при оформленні договору дарування між ними та [PERSON] перехід права власності на землю не було оформлено. Оскільки позивачі є власниками 2/3 частин будинку на підставі договору, вони вважають, що з переходом права власності на частину житлового будинку до них перейшло право власності і на відповідну частину земельної ділянки, на якій він розташований. Переоформити землю на своє імя інакше, ніж у судовому порядку вони не мають можливості, оскільки власниця землі [PERSON] померла. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримали позов, просили його задовольнити та визнати за ними право власності на 2/3 частини земельної ділянки загальною площею 0,100 га, розташовану по вул. 20 років Жовтня, 12 в м. Первомайську Миколаївської області, яка передана для обслуговування житлового будинку, співвласником якої є [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність і задовольнити позов. Представник відділу Держземагенства у Первомайському районі [PERSON] та представник Первомайської міської ради Миколаївської області [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували, мотивуючи тим, що оскільки [PERSON] померла, позивачі не мають іншої можливості отримати право власності на відповідну частину спірної земельної ділянки, ніж у судовому порядку. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із Державного акту на право приватної власності на землю, виданого виконкомом Первомайської міської ради народних депутатів Миколаївської області 25.03.1993 року на імя [PERSON] та [PERSON], вбачається, що на підставі Рішення Первомайської міської ради від 16.03.1993 року № 75, їм передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,100 га в межах згідно планом по вул. 20 років Жовтня, 12 в м. Первомайську Миколаївської області, для обслуговування житлового будинку. Згідно договору дарування, укладеного 16.02.1996 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-442, [PERSON] подарував позивачам 2/3 частини домоволодіння з відповідною частиною надвірних споруд. При цьому вбачається, що до [PERSON] право власності на таку частину будинку раніше перейшло від [PERSON] на підставі договору дарування, однак в обох договорах не вказано про відчуження відповідної частини земельної ділянки, на якій розташований будинок, хоча як видно із зазначеного вище державного акту, на момент відчуження будинку [PERSON] вже мала право власності на землю. Таким чином встановлено, що до теперішніх співвласників вказаного житлового будинку позивачів по справі, право власності на відповідну частину земельної ділянки, на якій розташований будинок, фактично не перейшло. Земельна ділянка на даний час оформлена на попереднього співвласника будинку [PERSON], хоча під час укладення угод дарування фактично відчужувалася садиба. Згідно актового запису про смерть 00095019293 від 15.02.2013 року, [PERSON] померла 24.01.2000 року. Тобто в даний час позивачі позбавлені можливості укласти з нею договір щодо частини земельної ділянки. З довідок нотаріальних контор вбачається, що за спадщиною після смерті [PERSON] ніхто не звертався. За визначенням, що міститься у ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями, а у разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба. Згідно до ч.1 ст. 120 ЗК України та ч. 1 ст. 377 ЦК України, у разі відчуження будівель і споруд, які розташовані на земельній ділянці, яка належить на праві власності відчужувачу, до набувача переходить право власності і на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Таким чином, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст. ст. 377, 381 ЦК України, ч.1 ст. 377 ЗК України. Слід визнати за позивачами право власності на 2/3 частини земельної ділянки загальною площею 0,100 га, розташованої по вул. 20 років Жовтня, 12 в м. Первомайську Миколаївської області, яка передана для будівництва житлового будинку, співвласником якої є [PERSON]

Outcome: approved