Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа ВГІРФО Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Свої вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення Мукачівської міської ради від 28.02.1996 року № 37, вона є співвласником квартири [ADDRESS]. На час приватизації квартири з нею у квартирі проживала її донька [PERSON], яка стала співвласником квартири. Окрім неї в даній квартирі зареєстровані її донька, тобто відповідач [PERSON], 25.01.1975року народження, та внучка [PERSON], [INFO]. В 2002 році відповідач [PERSON] покинула своє місце проживання та не повідомила її про своє подальше місце перебування. Реєстрація відповідача збільшує для неї суму коштів, які сплачує за комунальні послуги, а також позбавляє її права оформити субсидій. Участі в утриманні квартири та проведенні поточних ремонтів відповідач не бере. Наявність реєстрації відповідача у квартирі створює їй перешкоди у володінні майном на свій розсуд, тому звернулась до суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась повторно, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи - ВГІРФО Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області, в судове засідання також не зявився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою КП «Мукачівське МБТІ та ЕО» № 1966 від 31.07.2012 року, тобто відповідач у справі є співвласником вказаної квартири. Відповідно до акту перевірки паспортного режиму від 20.11.2005 року [PERSON] в даній квартирі не проживає з 1999 року. Факт не проживання відповідача в квартирі також підтверджується актом № 1 від 20.05.2012 року, складеним комісією та засвідченим начальником ЖРЕП-5 м.Мукачево. Враховуючи, що житлове приміщення - квартира [ADDRESS], перебуває у власності позивача та відповідача, порядок користування цим приміщенням та регулюється нормами глави 6 ЖК України та главою 28 ЦК України. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника. Стаття 383 ЦК України також передбачає, що власник житлової квартири має право використовувати помешкання для власного проживання. Держава забезпечує рівний захист усіх субєктів права власності, що передбачено ст. 386 ЦК України. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, виходячи з вищенаведених норм закону та змісту права власності, відповідач [PERSON], будучи співвласником квартири, незалежно від місця свого перебування, має право користуватися даною квартирою, оскільки право користування є одним із елементів змісту права власності, яке охороняється державою. В звязку з цим суд не вправі позбавити співвласника квартири його права користуватися своєю власністю, а тому вимоги позивача до задоволення не підлягають. При вирішенні даного спору суд також виходить з того, що ст. 405 ЦК України та відповідними нормами ЖК України передбачено можливість визнання судом такими, що втратили право на користування житловими приміщеннями, членів сімї власників житла, а не самих власників. Зокрема відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач є співвласником квартири, а не членом сімї власника, то відповідні норми ЦК України та ЖК України щодо можливості визнання її такою, що втратила право на користування житлом в звязку з відсутністю її тривалий час за місцем проживання, до даних правовідносин застосовані буди не можуть. Виходячи з вищезазначеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed