Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-27 00:00:00

29 березня 2013 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що є власником домоволодіння № 41 по провулку Сєдова в місті Маріуполі. Відповідач [PERSON], який приходиться їй сином, є зареєстрованим у даному помешканні, однак фактично не проживає у ньому та не користується ним з 2000 року. Вважаючи, що відповідач втратив право користування житлом, просила визнати його таким. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, тому, зважаючи на наявність письмової згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.09.2001 року за реєстровим № 2-551 домоволодіння № 41 по провулку Сєдова в місті Маріуполі на праві приватної власності належить [PERSON]. Як вбачається з домової книги у домоволодінні окрім власника з 30 листопада 2006 року зареєстровано [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З довідки № 160, надано КСН «Азовець» від 10.12.2012 року, вбачається, що відповідач [PERSON], будучи зареєстрований у домоволодінні № 41 по провулку Сєдова в місті Маріуполі, не проживає у ньому з 2000 року і по сьогодення. Зважаючи на вимоги ст. 72 ЖК України особа може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки. Як розяснено у п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України, у справах про визнання наймача або члена його сім ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідач [PERSON], не прибувши до судового засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування наявності звязку зі спірним жилим приміщенням або наявності поважних причин відсутності в спірному помешканні понад встановлені строки. За таких обставин, враховуючи, що відповідач понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає за можливе постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши позовні вимоги про суті. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у розмірі 114,70 гривень. На підставі ст. 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України»,

Outcome: approved