Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням зміни предмету спору, просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 047-2008-072 від 24.01.2008 року в сумі 234.330,85 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.02.2010 року (курс 8,0025 грн. за 1 дол. США) складає 1.875.232,63 грн., звернути стягнення на житловий будинок, який належить [PERSON] загальною площею 447,3 кв.м., за адресою - [ADDRESS] та земельну ділянку, яка належить [PERSON] і [PERSON] в рівних частках кожному загальною площею 0,2499 га., кадастровий номер [NUMBER] за адресою - [ADDRESS] шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів за поточною ціною визначеною незалежним експертом, що складає 249.000,00 дол. США, еквівалент 1.990.000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є правонаступником ВАТ "Універсал Банк" (далі - Банк), який на підставі Кредитного договору № 047-2008-072 від 24.01.2008 року надав [PERSON] кредит в сумі 200.000,00 дол. США. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між банком та [PERSON], [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якої виступили житловий будинок належний [PERSON] та земельна ділянка, належна [PERSON], [PERSON] Позивач зазначає, що [PERSON] порушила умови Кредитного договору, а тому позивач зажадав усунення порушень відповідачами, однак відповідачі вказаних порушень не усунули. Тому позивач просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив ухвалити заочне рішення. Відповідачі, повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. У зв'язку з зазначеним суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали та відповідно до ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснивши особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попередивши їх про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяючи здійсненню їхніх прав, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що 24.01.2008 року між Банком та [PERSON] (Позичальником) укладено кредитний договір № 047-2008-072 (далі - Кредитний договір), за умовами якого Банк зобов'язався надати [PERSON] кредит в сумі 200.000,00 дол. США (п. 1.1. Кредитного договору). Згідно п. 2.5. Кредитного договору розмір щомісячного платежу встановлений в Графіку погашення кредиту, що викладений у Додатку № 2 до Кредитного договору. Відповідно до п. 5.2.5. Кредитного договору сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин вказаних нижче, та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення Позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати направлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) Позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 31 календарний день з дати відправлення Кредитором Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту. До обставин, які є істотними порушеннями умов Кредитного договору сторони віднесли, зокрема, прострочення сплати чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування кредитом понад 2-х місяців. Згідно виписки по рахунку від 24.01.2008 року, [PERSON] отриману суму кредиту. 24.01.2008 року між Банком та [PERSON], [PERSON] (іпотекодавці) укладено договір іпотеки нерухомого майна - житлового будинку та земельної ділянки (далі - Іпотечний договір), яким забезпечено виконання Кредитного договору. Згідно п. 1.1. Договору іпотеки іпотекодавці передали в іпотеку: 1) житловий будинок, який належить [PERSON] загальною площею 447,3 кв. м., за адресою - [ADDRESS]; 2) земельну ділянку, яка належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному, загальною площею 0,2499 га, кадастровий номер [NUMBER] за адресою - [ADDRESS]. Розділом 4 Договору іпотеки врегульовано порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема звернення стягнення здійснюється у разі порушення будь-якого основного зобов'язання, що забезпечене іпотекою за цим договором. Позивач направив [PERSON] вимогу від 14.09.2009 року № 047/2009, в якій зазначив, що по зобов'язанням [PERSON] виникла заборгованість, а тому позивач вимагав сплатити протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги прострочену заборгованість за Кредитним договором, проценти, нараховані за користування кредитними коштами, та штрафні санкції за порушення виконання зобов'язань. У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається Банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги. Вказана вимога отримана [PERSON] 18.09.2009 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Позивач направив [PERSON] та [PERSON] вимогу від 14.09.2009 року № 047/2010, в якій зазначив, що по зобов'язанням [PERSON] виникла заборгованість, а тому позивач вимагав сплатити протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги прострочену заборгованість за Кредитним договором, проценти, нараховані за користування кредитними коштами, та штрафні санкції за порушення виконання зобов'язань. У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається Банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги. Вказана вимога отримана [PERSON] 18.09.2009 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Позивач направив [PERSON] та [PERSON] вимогу від 14.09.2009 року № 047/2008, в якій зазначив, що по зобов'язанням [PERSON] виникла заборгованість, а тому позивач вимагав сплатити протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги прострочену заборгованість за Кредитним договором, проценти, нараховані за користування кредитними коштами, та штрафні санкції за порушення виконання зобов'язань. У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається Банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги. Вказана вимога отримана [PERSON] 18.09.2009 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Оскільки параграфом 1 є параграф "Позика", то положення цього параграфу також можуть бути застосовані до Кредитного договору, оскільки іншого не встановлено і не випливає з Кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки [PERSON] не виконала належним чином зобов'язань за Кредитним договором, а [PERSON] та [PERSON] не усунули порушень допущених [PERSON], то Банк правомірно вимагає повернення кредиту достроково. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України). Положеннями ч. 1, 2 ст. 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В силу ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Враховуючи те, що Позичальник порушив умови Кредитного договору і не усунув їх у встановлений строк, як цього не зробили і іпотекодавці, то у Банку виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки. Натомість суд не може погодитися з початковою ціною продажу, запропоновану позивачем, оскільки позивачем не надано суду належних і допустимих доказів такого розміру ціни, а надані копії документів є неповними та не засвідчені належним чином. Тому вірним буде визначення ціни під час виконання рішення суду. Отже вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідачів. На підставі наведеного та

Outcome: approved