Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вимогами про скасування наказу відповідача № 7 від 15 січня 2010 року та його зобовязання допустити його до фактичного виконання обовязків комірника складу центрального відділка підприємства. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі. Представник відповідача вимоги позову не визнав, стверджуючи, що права та інтереси позивача фактично не порушуються, на час розгляду справи відбулося відновлення посади позивача - комірника складу центрального відділка підприємства, яку він займав на час свого звільнення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Положення ст.14 ЦПК України передбачають обовязковість судових рішень щодо їх виконання. Як вбачається з наказу відповідача № 7 від 15 січня 2010 року, за результатами економічного аналізу діяльності складського господарства від 20.10.2009 року та погодженням профспілки працівників АПК, зупинена діяльність складу Центрального відділку підприємства, а посада його комірника центрального складу виведена із штатного розпису (а.с. 7). Васильківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення від 17.09.2010 №2-1304/10 у справі за позовом [PERSON] до ДП ДГ "Саливонківське" Інституту цукрових буряків [PERSON] Аграрних наук, треті особи Вільна профспілка ДПДГ "Саливонківське", профспілковий комітет ПП АПК ДПДГ "Саливонківське" про визнання неправомірними та незаконними наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Вказаним рішенням встановлено, що на ДП ДГ "Саливонківське" діють профспілковий комітет ПП АПК ДПДГ "Саливонківське" і Вільна профспілка ДПДГ "Саливонківське". Позивач [PERSON] є членом профкому, членом контрольно-ревізійної комісії. Невиконання відповідачем норм ч. 3 ст. 252 КЗпП України та ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» стало підставою для визнання наказу №81-к від 09.11.2009 про проведення скорочення посад незаконним і його скасуванню, що тягне за собою визнання незаконним і скасування наказу № 15-к від 02.02.2010 про звільнення [PERSON] Вказані факти не підлягають доведенню відповідно до ст. 61 ЦПК України. У відповідності до рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2010 по цивільній справі № 2-1304/10, що набуло чинності після апеляційного перегляду 28.09.2011, позивач поновлений на посаді комірника складом Центрального відділку підприємства відповідача по зазначеній справі (а.с. 2-4). Згідно наказу № 26к від 29.02.2012 відповідача, позивач поновлений на посаді комірника складом Центрального відділку та допущений до роботи з 01.03.2012 (а.с. 6). Наказом № 24 від 13.03.2012 визначено тимчасове місце роботи позивача - кабінет охорони праці (а.с. 14). Потреба у визначенні саме цього робочого місця була викликана лише мотивами безпеки та виконання норм по охороні праці в звязку з тим, що будівля самого Складу Центрального відділку визнана комісією аварійною та потребуючої капітального ремонту, про що 14.03.2012 року був складений відповідний акт (а.с. 15). Наказом № 26 від 15.03.2012 створено комісію на предмет обстеження придатності кабінету охорони праці, як робочого місця. На виконання вказаного наказу складено акт, затверджений 15.03.2012, згідно якого санітарно-побутові умови відповідають нормативним актам про охорону праці. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Профспілки мають право вносити пропозиції органам державної влади, органам місцевого самоврядування, роботодавцям, їх об'єднанням про перенесення термінів, тимчасове припинення або скасування заходів, пов'язаних з вивільненням працівників, які є обов'язковими для розгляду. Позивачем не надано суду доказів того, що спірний наказ було погоджено з Вільною профспілкою ДПДГ "Саливонківське", членом якої є позивач. Крім того, позивача не було повідомлено про вказаний наказ, що знайшло своє підтвердження з пояснень сторін та відсутністю будь-яких письмових матеріалів стосовно його повідомлення, а тому строки, передбачені ст. 233 КЗпП України, в якій зазначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного (міського) суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки, пропущені не були. Отже, невиконання відповідачем норми ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» є підставою для визнання незаконним та скасування наказу відповідача № 7 від 15 січня 2010 року. Розглядаючи вимогу щодо зобовязання відповідача допустити його до фактичного виконання посадових обовязків комірника складу Центрального відділка ДПДГ «Саливонківське», суд прийшов до висновку, що зазначена вимога не підлягає задоволенню з наступних підстав. В трудовому процесі не відбулося істотних змін умов праці, а позивача було переміщено на тому ж підприємстві на інше робоче місце, з покладенням тих саме обов'язків у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором (ч. 2 ст. 32 КЗпП України). На підставі наведеного та

Outcome: partial