Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-04 00:00:00

14 березня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 21 липня 2001 року вона та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Києва з Державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 741. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Близько трьох років подружніх відносин вони не підтримують, втратили один до одного почуття любові, порозуміння між ними знайти не можуть, у звязку з чим постійно виникають сварки. Примирення між ними неможливе. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. За їхньою домовленості після розірвання шлюбу малолітня дочка [PERSON] буде проживати з нею, [PERSON] Відповідач [PERSON] працює у Товаристві з обмеженою відповідальність Ангели Техно на посаді завідуючого складом, має можливість надавати їй матеріальну допомогу на утримання дочки. Інших неповнолітніх дітей відповідач не має. Просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 21 липня 2001 року Лівобережним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Києва з Державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 741, та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на дочку [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у суді позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю, про що надав суду відповідну письмову заяву. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 21 липня 2001 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Києва з Державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 741. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Близько трьох років сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітньої дочки [PERSON] не надає. У ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що шлюб між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON], зареєстрований 21 липня 2001 року, підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги малолітній дочці [PERSON] не надає, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є теж обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 112, 180 183, 191 СК України,

Outcome: approved