Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до ПАТ комерційного банку Приватбанкпро визнання недійсним іпотечного договору № PLRLG0000004811 від 18.03.2008 року, укладеного між комерційним банком Приватбанкта [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2106. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що цей іпотечний договір укладений з порушенням вимог закону, що є підставою для визнання його недійсним, оскільки при його укладанні не було дотримано вимоги, передбаченої ч.1 ст.203 ЦК України. Іпотечним договором встановлено збільшення обсягу відповідальності іпотекодавця всупереч нормам ЦК України, ЗУ Про іпотеку, ЗУ Про заставуЗгідно пунктів 2.1.2, 2.1.3, 2.1.4 іпотечного договору покладається зобовязання достроково виконати зобовязання. Пунктом 2.1.6 зазначеного іпотечного договору, якщо сума отримана від реалізації предмета іпотеки, виявиться недостатньою для повного задоволення вимог іпотекодержателя, останній має право задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна іпотекодавця. Зазначене положення іпотечного договору також суперечить нормам цивільного законодавства, оскільки не відповідає самій правовій природі майнової поруки, в том у числі ст.11 ЗУ Про іпотеку, якою чітко визначається, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки. В іпотечному договорі відсутня така істотна умова договору застави як строк зобовязання, в забезпечення якого укладений цей іпотечний договір. Відповідно до ст.584 ЦК України у договорі застави визначаються суть, розмір, і строк виконання зобовязання, в забезпечення якого укладений цей іпотечний договір. В п.2 іпотечного договору вказується на розмір зобовязання, яке забезпечується даним іпотечним договором, проте не зазначається порядок і строк виконання цього зобовязання, що є недотритманням вимог законодавства щодо істотних умов договору застави. При укладенні іпотечного договору були порушені вимоги закону щодо згоди співвласників на передачу майна в іпотеку. Відповідно до ч.2 ст.6 ЗУ Про іпотеку може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою всіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий обєкт нерухомості. При укладенні іпотечного договору згода [PERSON], [PERSON], [PERSON] як співвласниками квартири шляхом нотаріального посвідчення не надавалась, що є підставою для визнання іпотечного договору недійсним. В порушення вимог ст.65 СК України при укладанні іпотечного договору нотаріально засвідчена згода подружжя [PERSON] і [PERSON] не надавалась, що є підставою для визнання іпотечного договору недійсним . Позивачі [PERSON] і [PERSON] та їх представник [PERSON] в судове засідання не зявились. Про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Позивачі [PERSON] і [PERSON] надіслали до суду заяви, в яких просили справу розглянути в їх відсутність. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надіслали заяву, в якій просили справу розглянути в відсутність їх представника. Позовні вимоги не визнали повністю і надіслали заперечення. В судовому засіданні третя особа [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги повністю, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві і просили суд їх задовольнити. Третя особа приватний нотаріус Комсомольського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надіслав заяву в якій просить справу розглянути у його відсутність. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала повністю, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Заслухавши пояснення третьої особи, представників третіх осіб, дослідивши докази, надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 18.03.2008 року між ПАТ КБ Приватбанк( правонаступник ПАТ ЗАТ КБ Приватбанк) та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № PLRLG0000004811 , згідно якого позичальнику були надані кредитні кошти в сумі 200\~000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. 18.03.2008 року з метою забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ПАТ КБ Приватбанк( правонаступник ПАТ ЗАТ КБ Приватбанк) був укладений іпотечний договір № PLRLG0000004811, згідно якого іпотекодавці надали в іпотеку нерухоме майно трьохкімнатну квартиру зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном загальною площею 63,70 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить їм на праві власності. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У відповідності до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі конт рагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог зазначеного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зазначена норма закону надає право сторонам у договорі врегулювати ті відносини, які не визначені у положеннях актів цивільного законодавства, а також відступати від положень, що визначені цими актами і самостійно врегулювати відносини, крім випадків, коли в актах законодавства міститься пряма заборона відступів від передбачених ними положень або, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту чи суті відносин між сторонами. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови ( пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. При укладенні іпотечного договору між ПАТ КБ Приватбанкомта [PERSON], [PERSON], [PERSON] було досягнуто згоди з усіх істотних умов, а також даний договір укладався позивачами добровільно без застосування з боку Банку будь-якого впливу чи тиску, що підтверджується їхніми підписами та нотаріальним посвідченням договору. Суд не приймає до уваги посилання позивачів на те, що п.п.2.1.2, 2.1.3, 2.1.4 іпотечного договору не відповідають вимогам закону щодо меж відповідальності іпотекодавців. Статею 10 ЗУ Про іпотекупередбачено, що іпотекодавець зобовязаний вживати за власний кошт всі необхідні заходи для належного збереження предмета іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ Про іпотекуу разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.2 ст.12 цього Закону передбачено у разі порушення іпотекодавцем обовязків щодо збереження чи страхування предмету іпотеки іпотекодержатель може скористатись правами, визначеними згідно з частиною першою цієї статті, або вжити заходів для збереження чи страхування предмета іпотеки у власних інтересах та за власний кошт. Згідно ч.1 ст.33 ЗУ Про іпотекупідставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є також невиконання або неналежне виконання боржником основного зобовязання, на підставі чого іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Суд не приймає посилання позивачів на відсутність в іпотечному договорі строку виконання зобовязання. Відповідно до п.1.3 та п.2.4 Договору про іпотечний кредит № PLRLG0000004811 від 18.03.2008 року кредит надавався строком погашення не пізніше 2026 року. Відповідно до п.8.1 іпотечного договору № PLRLG0000004811, укладеного 18.03.2008 року, в забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, іпотечний договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання сторін за цим договором. Не заслуговують на увагу і посилання позивачів на відсутність нотаріально посвідченої згоди співвласників та подружжя [PERSON] на передачу майна в іпотеку, оскільки при укладенні договору іпотеки всі власники квартири та подружжя надавали одночасно в іпотеку свої частки нерухомого майна, що підтверджується їх підписами на договорі та нотаріальним посвідченням даного договору. Суд не вбачає порушень норм закону та підстав для визнання недійсним зазначеного іпотечного договору. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Outcome: dismissed