Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-03 00:00:00

У лютому 2012 року [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що вона з жовтня 1968 року працювала викладачем української мови та літератури Ржищівського індустріально-педагогічного технікуму (далі - Ржищівський ІПТ). У 2002 році згідно вимог Типового положення щодо атестації педагогічних працівників України (далі - Положення), затвердженого наказом Міністерства освіти та науки від 20 серпня 1993 року №310, їй присвоєно кваліфікаційну категорію «спеціаліст вищої категорії» та педагогічне звання «старший викладач». Однак, на підставі наказу від 5 травня 2008 року № 24 директора Ржищівського ІПТ та рішення атестаційної комісії згідно протоколу від 14 квітня 2008 року № 2, нібито згідно вимог пункту 3.2 Положення було встановлено кваліфікаційну категорію «спеціаліст І категорії». Вважає, що вказані наказ та рішення атестаційної комісії є незаконними, посилаючись на пп. 3.1, 3.2, 5.1, 6.1, 7.2, 8.1, 8.2, 8.3, 8.5, 8.6, 9.1 Положення. Вказувала на те, що на підставі рішення Ржищівського міського суду Київської області від 12 жовтня 2010 року у справі №2-36/2010 відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України слід вважати встановленими такі обставини. Позивачку з порушенням вимог законодавства звільнено 29 серпня 2008 року з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та рішенням суду її поновлено на роботі. Відповідачем не заперечується, що позивачка на протязі 2008-2009 навчального року продовжувала отримувати заробітну плату як педагогічний працівник, що має кваліфікаційну категорію «спеціаліст вищої категорії». [PERSON] в судове засідання по справі №2-36/2010 надано суду письмове пояснення, де вказано, що в матеріалах справи наявне підтвердження сфабрикованих відповідачем даних, які були внесені до книги наказів, так в судовому засіданні оглядались оригінал книги ведення наказів по Ржищівському ІПТ, а саме наказу №24 від 5 травня 2008 року «про атестацію педагогічних працівників», у матеріалах справи відповідачем було подано дві різні копії вказаного наказу, оскільки до одного відповідачем додатково внесено записи щодо неї та [PERSON], стосовно затвердження проведеної атестації, згідно протоколу № 2 від 14 квітня 2008 року. Також у матеріалах справи № 2-25/2009 відсутні інші належні доводи нібито проведеної атестації 14 квітня 2008 року та затвердження її наказом від 5 травня 2008 року. Крім того, позивачка вказувала на те, що відповідно до ст. ст. 257, 264 ЦК України вона звернулась до суду із позовом про поновлення на роботі у вересні 2009 року, тобто початок перебігу з травня 2008 року трирічного терміну позовної давності для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу було перервано й відповідно не пропущено. У зв'язку з цим, позивачка просила суд: визнати недійсним рішення атестаційної комісії Ржищівського ІПТ згідно протоколу від 14 квітня 2008 року №2 в частині питання результатів атестації [PERSON] щодо встановлення кваліфікаційної категорії «спеціаліст І категорії»; визнати недійсним наказ від 5 травня 2008 року №24-к директора Ржищівського ІПТ в частині питання затвердження вказаного рішення атестаційної комісії та встановлення [PERSON] кваліфікаційної категорії «спеціаліст І категорії». Ухвалою судді Ржищівського міського суду Київської області від 24 лютого 2012 року Шумка В.А. відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Ухвалою цього ж судді від 13 березня 2012 року справу призначено до судового розгляду. Ухвалою судді Ржищівського міського суду Київської області від 2 листопада 2012 року позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 23 січня 2013 року ухвалу Ржищівського міського суду Київської області від 2 листопада 2012 року скасовано, а справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою судді Ржищівського міського суду Київської області від 26 березня 2013 року Потапенка А.В. прийнято до провадження вищезазначену цивільну справу, у зв'язку з переведенням судді Шумка В.А. до Ірпінського міського суду Київської області. Справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] просила задовольнити позов, посилаючись на те, що конфлікт із директором Ржищівського ІПТ тягнеться, починаючи з 1997 року. До 2006 року її хотіли звільнити з роботи. У серпні 2006 року та у серпні 2007 року на засіданнях педагогічної ради було повідомлено про її звільнення з роботи. Курси підвищення кваліфікації коштували 795 грн., однак їй не вистачало педагогічних годин для того щоб працювати. Про атестацію абсолютно нічого не знала. У 2008 році їй було повідомлено про наказ від 29 серпня 2008 року про її звільнення з роботи за ст. ст. 40, 42 КЗпП України. Станом на день ухвалення рішення про її поновлення на роботі атестації не було, атестація випливає у 2009 році. Звільнення зроблено не професійно. 6 лютого 2007 року заздалегідь написала заяву. 22 жовтня 2007 року стало відомо про атестацію, у зв'язку з чим усно звернулась до [PERSON], яка повідомила що заяву про атестацію вже подавати пізно та відмовила у прийнятті. Про порушення своїх прав дізналась під час розгляду справи у зв'язку з нововиявленими обставинами наприкінці 2011, початку 2012 року. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що метою атестації, що базується на принципах, передбачених п. 1.3 Положення є моральне і матеріальне заохочення. Положення є нормативно-правовим актом. Свідки не сказали, що рішення винесено з дотриманням п. 1.3 й дали суперечливі покази. [PERSON] пояснив, що атестаційний лист не складався. Згідно рішення Ржищівського міського суду Київської області від 12 червня 2009 року не встановлено чи була атестація. Атестації не було й не було її результатів. Відповідачем були допущені порушення Положення та Закону України «Про освіту». На виконання п. 9.1 Положення не було до бухгалтерії подано наказ за результатами атестації для нарахування заробітної плати згідно із встановленим посадовим окладом і навпаки позивачці нараховувалась заробітна плата за попередньою категорією. Позивачка про рішення комісії не знала. Атестаційна комісії Ржищівського ІПТ не мала права встановлювати позивачці кваліфікацію з пониженням категорії, у зв'язку з чим порушено п. 7.2 Положення. Накази №24-к від 5 травня 2008 року виконані різними фарбами, є сфальсифікованими. У справі є достатні та належні докази, що підтверджують незаконність оскаржених протоколу та наказу. Оскаржений акт виготовлено тільки в 2009 році. Позивачка станом на вересень 2008 року вважала, що атестована з вищою категорією. Курси підвищення кваліфікації позивачка не пройшла, оскільки директор Ржищівського ІПТ позбавив її такої можливості. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю мотивуючи тим, що в порушення п. 3.4 Положення позивачка не пройшла курсів підвищення кваліфікації та матеріали справи не містять жодного доказу й натомість є відомості, що остання відмовилась пройти відповідні курси підвищення кваліфікації. Позивачка не пройшла чергову атестацію, тому їй було встановлено кваліфікаційну категорію на ступінь нижчу від тієї, яку вона мала за наслідками попередньої атестації згідно абзацу 4 п. 3.2 Положення. Оскільки позивачка не пройшла чергову атестацію то атестаційною комісією при навчальному закладі було порушено клопотання перед атестаційною комісією при районному (міському) органі державного управління освітою. Позивачка підтвердила, що не збиралась та не подавала заяву до 20 вересня поточного року, щодо проведення чергової атестації як того вимагає Положення. Позивачка вказує лише на норми виключно процесуального права та не посилається на норми цивільного законодавства. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що працює завідувачем відділення програмної інженерії Ржищівського ІПТ. Деталі проведення засідання атестаційної комісії 14 квітня 2008 року не пам'ятає. Позивачці було понижено категорію до спеціаліста І категорії. На засіданні заслуховуються характеристики. Один раз на п'ять років усі педагогічні працівники мають пройти перекваліфікацію. Чи відмовлялась позивачка від проходження атестації не пам'ятає. Підпис у протоколі комісії належить йому. Атестувати вирішили за абзацом 4 пункту 3.2 Положення, оскільки позивачка не пройшла курси підвищення кваліфікації. Про те, що позивачка відмовилась від проходження атестації повідомила секретар Оністратенко Л.С., якій члени комісії повірили, однак документу він не бачив. Не визнає, що комісія вийшла за межі наданих їх повноважень. Атестацію проведено відповідно до затвердженого графіка. Про створення атестаційної комісії позивачку повідомлено. Не знає чи повідомлялась позивачка про затвердження графіка проведення атестації, про ознайомлення позивачки із атестаційним листом та про доведення до неї результатів атестації. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що працював заступником директора по виховній роботі Ржищівського ІПТ. Атестація з пониженням категорії допускається навіть через одну ступінь, складається протокол комісії, таємним голосування приймається рішення. Вважає, що остаточне рішення за комісією вищого рівня. Пунктом 3.2 Положення встановлюється норма, якщо працівник не пройшов курси підвищення кваліфікації, тому комісія діяла в межах повноважень та встановила позивачці І категорію. Як повідомили на засіданні комісії і він так сприйняв, що [PERSON] відмовилась саме від проходження курсів, а не від атестації. Підпис у протоколі комісії належить йому. Чи писала позивачка заяву офіційно не пам'ятає. На засіданні позивачка була присутня. Позивачка відмовилась проходити курси підвищення кваліфікації, тому категорія автоматично знижується. Про відмову від проходження курсів повідомив [PERSON] Атестація щодо [PERSON] була черговою. Питання щодо [PERSON] перед вищою комісією не порушувалось. Про створення атестаційної комісії позивачку було повідомлено на педагогічній раді. Не знає чи повідомлялась позивачка про затвердження графіка проведення атестації, про ознайомлення позивачки із атестаційним листом. Результати атестації до [PERSON] було доведено, але йому не відомо коли. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працює завідуючою методичним кабінетом Ржищівського ІПТ. Щороку відповідно до існуючих бланків подаються заяви на атестацію, чергову чи позачергову. Заяви розглядаються на засіданні комісії. Обласне управління освіти вимагає проведення позачергової атестації у разі закінчення термінів. Позивачка починаючи з 1999 року не проходила курси підвищення кваліфікації. [PERSON] спочатку давала згоду, потім ні. На комісії розглядалось питання атестації [PERSON], рішення прийнято таємним голосуванням. Атестація та курси є обов'язковими. При прийнятті рішення керувались Положенням. Секретар комісії [PERSON] складала атестаційні листи та оформляла протокол комісії. Збираються члени комісії, згідно списку зачитується характеристика згідно з атестаційним листом, по черзі запрошуються особи, які атестуються. Потім іде таємне голосування, рахується і секретар комісії записує рішення. Відразу після рішення підписується протокол. Заяви [PERSON] не бачила. [PERSON] відмовилась від атестації в усній формі, щодо необхідності в оформленні такої заяви письмово роз'яснювалось. Атестація може бути за відсутності особи коли пройшли всі строки. Згідно п. 3.2 Положення може бути проведена атестація за відсутності заяви. Щодо [PERSON] відбулась чергова атестація. Про створення атестаційної комісії позивачка була ознайомлена, про графік проведення атестації [PERSON] попереджена в усній формі. Якщо усно відмовилась від атестації, то примусити не можна. Усе повідомлялось шляхом розміщення інформації на стенді в технікумі та на педагогічній раді, але під розписку не повідомлялась. Щодо [PERSON] атестаційний лист складався. Вищу категорію щодо [PERSON] встановила обласна атестаційна комісія. Згідно п. 3.2 Положення першу категорію встановили позивачці без обласної комісії й до вищої питання не порушувалось. Із атестаційним листом [PERSON] ознайомила секретар комісії. Про результати комісії позивачку було повідомлено. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що список працівників, що підлягали атестації є у справі. Заяву написала [PERSON], [PERSON] відмовилась. Згідно атестаційної відомості всі пройшли курси підвищення атестації. Позивачка відмовилась від проходження курсів підвищення кваліфікації. Згідно доповідної [PERSON] позивачка мала пройти чергове підвищення кваліфікації у 2004 році, а чергову атестацію у 2007 році. 6 лютого 2007 року [PERSON] написала заяву про надання можливості пройти курси підвищення кваліфікації, але після доповідної [PERSON] від 27 вересня 2007 року він поставив резолюцію на її заяві про те, що вона відмовилась. Також [PERSON] повідомила про те, що вирішить питання про підвищення кваліфікації у м. Біла Церква. Вища атестаційна комісія має право вирішувати тільки у випадку подання. Комісія в межах повноважень прийняла рішення присвоїти І категорію [PERSON], [PERSON] також присвоєно І категорію. До вищої комісії не звертались, тому що не було з чим. Згідно п. 2 Положення [PERSON] могла опротестувати рішення комісії, але цього не зробила. У 2004 році позивачка відмовилась проходити чергові курси. Згідно протоколу щодо [PERSON] у квітні 2008 році відбулась чергова атестація. Жодної письмової заяви, у тому числі, про відмову від атестації [PERSON] не подавала. Атестація щодо [PERSON] проводилась за її відсутності. Про створення комісії всіх повідомлено наказом №67 від 18 вересня 2007 року. У доданому до наказу списку педагогічних працівників, які підлягають черговій атестації [PERSON] від підпису відмовилась. Наказ № 24-к від 5 травня 2008 року було оформлено повторно у зв'язку з пошкодженням книги наказів, однак жодних змін до змісту наказу внесено не було. Про результати атестації згідно наказу № 24-к від 5 травня 2008 року було повідомлено позивачку на педагогічній раді. Лист № 117 від 31 серпня 2009 року голові профспілки Ржищівського ІПТ, у якому зазначено - "ІІ категорія" [PERSON] було виправлено на "І категорія". Жодного підпису на документах позивачка не ставила, були акти про відмову. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника відповідача, третьої особи, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] з 22 жовтня 1968 року працювала на посаді викладача української мови та літератури Ржищівського ІПТ. 29 серпня 2008 року її було звільнено з роботи у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників підприємства за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 12 травня 2009 року (а.с. 60-63 т.1) позивачку було поновлено на роботі на попередній посаді. Наказом № 32 від 31 серпня 2009 року [PERSON] звільнено із займаної посади за п. 1 ст. 40, ст. 42 КЗпП України. Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 12 жовтня 2010 року (а.с. 7-8 т.1) в задоволенні позову [PERSON] про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено. Спірні правовідносини врегульовані главою ХV «Індивідуальні трудові спори» КЗпП України, Законом України «Про освіту», діючого на час виникнення спірних правовідносин Типовим положенням про атестації педагогічних працівників України, затвердженого наказом Міністерства освіти та науки від 20 серпня 1993 року № 310 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 2 грудня 1993 року № 176. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про освіту» педагогічні працівники підлягають атестації. За результатами атестації визначаються відповідність працівника займаній посаді, рівень його кваліфікації, присвоюються категорії, педагогічні звання. Порядок атестації педагогічних працівників встановлюється Міністерством освіти України. Перелік категорій і педагогічних звань педагогічних працівників, порядок їх присвоєння визначаються Кабінетом Міністрів України. Рішення атестаційної комісії є підставою для звільнення педагогічного працівника з роботи у порядку, встановленому законодавством. На виконання вказаної статті закону наказом Міністерства освіти та науки від 20 серпня 1993 року № 310, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 2 грудня 1993 року № 176, затверджено Типове положення щодо атестації педагогічних працівників України, яким визначено порядок атестації педагогічних працівників. Згідно з п. 1.3 Положення атестація базується на принципах демократизму, загальності, всебічності, систематичності, колегіальності, доступності та гласності, безперервної освіти і самовдосконалення, морального і матеріального заохочення. Пунктом 3.2 Положення передбачено, що чергова атестація проводиться один раз у п'ять років згідно з графіком, складеним безпосередньо в навчально-виховному закладі. Педагогічним працівникам, які пройшли чергову атестацію, визначається відповідність (відповідність за умови, невідповідність) посаді, яку займають, встановлюється або підтверджується (не підтверджується) одна з кваліфікаційних категорій, визначається посадовий оклад (ставка заробітної плати), а також може бути присвоєне, підтверджене (не підтверджене) педагогічне звання. Не розглянуті атестаційною комісією (не підтверджені або не змінені) протягом 5-ти років з дня встановлення (присвоєння) кваліфікаційні категорії, посадові оклади (ставки заробітної плати), педагогічні звання втрачають чинність. Якщо педагогічні працівники з поважних або незалежних від них причин не можуть пройти чергову атестацію, то за погодженням з атестаційною комісією вищого рівня термін дії попереднього рішення атестаційної комісії при навчальному закладі може бути подовженим на один рік. Педагогічним працівникам, які відмовились від чергової атестації, встановлюється кваліфікаційна категорія на ступінь нижча від тієї, яку вони мали за наслідками попередньої атестації (кваліфікаційна категорія "спеціаліст" у даному разі залишається без змін); працівникам, для яких не передбачені кваліфікаційні категорії, визначається оплата праці за нижчим посадовим окладом (ставкою заробітної плати); для працівників з педагогічним званням припиняється чинність відповідного звання. Не допускається відмова від атестації педагогічних працівників, щодо яких постало питання про їх невідповідність займаній посаді. Згідно з п. 3.4 Положення атестація педагогічних працівників, у тому числі зазначених у пункті 2.2. розділу II Типового положення, передбачає попереднє (не рідше одного разу на п'ять років) підвищення кваліфікації на засадах вільного вибору змісту, програм, форм навчання, організацій та установ, акредитованих в установленому порядку на здійснення підвищення кваліфікації. За змістом п. 6.1 Положення атестація педагогічних працівників проводиться атестаційними комісіями, що створюються при навчально-виховних закладах, незалежно від відомчої підпорядкованості та форми власності. Атестаційні комісії створюються щороку до 20 вересня і наділяються повноваженнями на весь навчальний рік. Пунктом 7.2 Положення передбачено, що атестаційна комісія при навчально-виховному закладі: - атестує і приймає рішення про відповідність (відповідність за умови, невідповідність) педагогічного працівника займаній посаді, встановлює, підтверджує (не підтверджує) одну із кваліфікаційних категорій: "спеціаліст", "спеціаліст ІI категорії","спеціаліст I категорії", визначає відповідний посадовий оклад (ставку заробітної плати); - приймає рішення і порушує клопотання перед атестаційною комісією при районному (міському) органі державного управління освітою, а для педагогічних працівників професійних навчально-виховних закладів, коледжів, технікумів, освітніх установ підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів - перед атестаційною комісією при відповідних вищих органах державного управління освітою, що мають зазначені навчально-виховні заклади, про встановлення, підтвердження (не підтвердження) педагогічним працівникам кваліфікаційної категорії "спеціаліст вищої категорії", присвоєння, підтвердження (не підтвердження) педагогічного звання, а також про відповідне моральне і матеріальне заохочення (нагородження грамотою, відзначення премією тощо). Розділом VIII Положення передбачено порядок проведення атестації. Згідно з п. 8.1 Положення до 20 вересня поточного року керівник навчально-виховного закладу знайомить педагогічний колектив з наказом про створення атестаційної комісії та атестацію педагогічних працівників у поточному навчальному році. Відповідно до п. 8.2 Положення передбачено, що до 10 жовтня атестаційна комісія приймає: заяву від педагогічних працівників щодо проходження чергової або позачергової атестації; заяву про відмову від чергової атестації. В заяві, крім основних даних, зазначаються результати попередньої атестації та кваліфікаційна категорія або педагогічне звання, на яке претендує педагогічний працівник. Пункт 8.3 Положення передбачає, що до 20 жовтня поточного навчального року атестаційна комісія розглядає подані документи, затверджує графік проведення атестації і доводить його під розписку до відома осіб, які атестуються. Згідно п. 8.5 Положення керівники установ та органів освіти повинні не пізніше як за 10 днів до засідання атестаційної комісії ознайомити педагогічних працівників з їх атестаційними листами (під розписку). Відповідно до п. 8.6 до 20 квітня поточного навчального року атестаційна комісія розглядає атестаційні листи, заслуховує працівників, які атестуються. На підставі всебічного розгляду наслідків їх педагогічної роботи, рівня фахової підготовки і професійної компетентності, рейтингу серед працівників районного (міського) методичного об'єднання (асоціації), оцінки працівникам педагогічного колективу навчально-виховного закладу, думки батьків, учнів приймає одне з рішень: "відповідає посаді, яку займає", "відповідає посаді, яку займає, за умови виконання певних рекомендацій", "не відповідає посаді, яку займає", встановлює (підтверджує, не підтверджує) відповідну кваліфікаційну категорію, присвоює (підтверджує, не підтверджує) педагогічне звання; встановлює (підтверджує, не підтверджує) посадовий оклад (ставку заробітної плати) працівникам, зазначеним у пункті 2.2 розділу II Типового положення, вносить пропозиції до заохочення педагогічних працівників. Пунктом 9.1 передбачено, що за результатами атестації керівник навчально-виховного закладу, органу державного управління освітою видає наказ, який у тижневий строк доводиться до відома атестованого, колективу та подається в бухгалтерію для нарахування педагогічному працівникові заробітної плати згідно із встановленим посадовим окладом (ставкою заробітної плати) з дня прийняття рішення атестаційної комісії. У відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У судовому засіданні встановлено, що у 1999 році [PERSON] пройшла курси підвищення кваліфікації при Київському міжрегіональному інституті удосконалення вчителів імені Бориса Гринченка (а.с. 52, 53 т.1). У 2002 році [PERSON] пройшла атестацію з підтвердженням вищої категорії (а.с. 52, 53 т.1). Згідно листа Головного управління освіти і науки від 22 лютого 2012 року (а.с. 71, 72 т.1) проходження [PERSON] чергової атестації мало відбутися у 2007/2008 навчальному році. Наказом директора Ржищівського ІПТ від 18 вересня 2007 року №67 «Про чергову атестацію педагогічних працівників» (а.с. 81 т.1) з метою проведення чергової атестації педагогічних працівників технікуму на 2007-2008 навчальний рік наказано подати заяви до 10 жовтня 2007 року. Згідно списку педагогічних працівників Ржищівського ІПТ, які підлягають черговій атестації на 2007-2008 н.р. у графі стосовно [PERSON] значиться примітка «відмова» (а.с. 75 т.1). Згідно з протоколом №1 засідання атестаційної комісії Ржищівського ІПТ від 22 жовтня 2007 року комісією (а.с. 69, 70, 85, 86 т.1) затверджено графік проведення атестації педагогічних працівників та провести їх атестацію згідно графіка проведення атестації, засідання атестаційної комісії ухвалено провести 18 квітня 2008 року. За змістом протоколу вбачається, що заява [PERSON] про проходження чергової атестації відсутня. Згідно з протоколом №2 засідання атестаційної комісії Ржищівського ІПТ від 18 квітня 2008 року та витягу з нього (а.с. 80, 83, 87-93 т.1) відповідно до порядку денного комісія: слухала секретаря атестаційної комісії [PERSON] про усну відмову викладача [PERSON] від курсів підвищення кваліфікації і атестації; ухвалила атестувати викладача [PERSON] із встановленням кваліфікаційної категорії «спеціаліст І категорії» (згідно п. 3.2 Типового положення). Згідно атестаційного листа складеного на [PERSON] від 18 квітня 2008 року (а.с. 219 т.1) згідно з рішенням атестаційної комісії Ржищівського ІПТ вирішено атестувати із встановленням кваліфікаційної категорії «спеціаліст І категорії», згідно з Т.п. п. 3.2. Наказом директора Ржищівського ІПТ від 5 травня 2008 року №24к «Про атестацію педагогічних працівників» (а.с. 5 зворот, 82 т.1) згідно рішення атестаційної комісії (протокол № 2 від 18 квітня 2008 року) наказано встановити [PERSON] кваліфікаційну категорію - спеціаліст І категорії (згідно п. 3.2 Типового положення). Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що оскаржені наказ та рішення атестаційної комісії є незаконними [PERSON], посилається на пп. 3.1, 3.2, 5.1, 6.1, 7.2, 8.1, 8.2, 8.3, 8.5, 8.6, 9.1 Положення. Оцінивши наведені письмові докази, пояснення свідків, пояснення представника відповідача, судом установлено, що оскарженими протоколом та наказом [PERSON] встановлено кваліфікаційну категорію - спеціаліст І категорії з підстав, передбачених абзацом 5 п. 3.2 Положення, тобто встановлено кваліфікаційну категорію на ступінь нижчу від тієї, яку вона мала за наслідками попередньої атестації, а саме з вищої категорії на спеціаліста І категорії. Отже, підставами прийняття такого рішення атестаційною комісією була усна відмова позивачки від чергової атестації та від підвищення кваліфікації, хоча за змістом п. 8.2 Положення передбачено прийняття атестаційною комісією від педагогічних працівників лише письмової заяви про відмову від чергової атестації. Водночас [PERSON] заздалегідь подано на ім'я голови атестаційної комісії [PERSON] письмову заяву від 6 лютого 2007 року (а.с. 77 т.1), за змістом якої позивачка просить надати їй можливість пройти курси підвищення кваліфікації з метою подальшої атестації на підтвердження кваліфікаційної категорії «спеціаліст вищої категорії». При цьому суд в силу ст. ст. 57-59 ЦПК України не приймає як належний та допустимий доказ резолюцію директора [PERSON] «відмовилась» на вказаній заяві [PERSON] від 6 лютого 2007 року, оскільки резолюція накладена без дати, без відповідного правового обґрунтування відмови й не містить даних від чого саме відмовилась позивачка. Згідно пояснень [PERSON] цю резолюцію ним накладено після доповідної заяви [PERSON] від 27 вересня 2007 року (а.с. 78 т.1), однак ця заява також не містить даних про те, що [PERSON] відмовилась від проходження чергової атестації чи від підвищення кваліфікації. Отже, підсумовуючи викладене суд зауважує, що належних та допустимих доказів того, що позивачка [PERSON] відмовилась від чергової атестації станом на 10 жовтня 2007 року у спосіб передбачений пп 3.2, 8.2 Положення, суду не надано, хоча обов'язок доказування обставин, на які посилається відповідач покладається на нього (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Крім того, відповідач не довів належними доказами того, що ним було дотримано пп 8.3, 8.5 Положення, оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні розписки про доведення до відома [PERSON] графіку проведення атестації і ознайомлення з її атестаційним листом. Ці обставини також підтверджені показаннями свідків [PERSON], [PERSON] У поданих графіку роботи проведення атестації педагогічних працівників Ржищівського ІПТ на 2007-2008 н.р. (а.с. 79 т.1) та інформаційній атестаційній відомості контролю 2007-2008 н.р. (а.с. 76 т.1) прізвище [PERSON] відсутнє. Примітка «відмова» на списку педагогічних працівників Ржищівського ІПТ (а.с. 75 т.1) також не доведена належними доказами. При цьому суд не приймає до уваги заяву [PERSON] від 8 жовтня 2008 року (а.с. 73 т.1) про проведення відносно неї атестації як належний та допустимий доказ, оскільки заява подана в оригіналі до суду без жодної відмітки відповідача Ржищівського ІПТ про її реєстрацію або прийняття. Що стосується дотримання відповідачем стосовно позивачки п. 8.1 Положення, то згідно листа Головного управління освіти і науки Київської ОДА від 22 лютого 2012 року (а.с. 71 т.1) [PERSON] була попереджена про чергову атестацію (наказ від 18 вересня 2007 року № 67 по навчальному закладу). В іншій частині - порушення п.п. 7.2, 9.1 Положення позовні вимоги є не доведеними та спростовуються показаннями свідків. Ураховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими у вищезазначеній частині допущених відповідачем порушень Положення. Разом з тим, згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" передбачено, що встановлені статтею 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов'язки сторін. Судом установлено, що позивачка дізналась про порушення свого права або повинна була дізнатися про порушення свого права 12 червня 2009 року, але в тримісячний строк, передбачений ст. 233 КЗпП України із вимогами до суду без поважних причин не звернулась й позов пред'явлено до суду тільки 21 лютого 2012 року, тобто через 2 роки 8 місяців. Так, у позовній заяві та письмових поясненнях [PERSON] посилається на письмові пояснення, що надані нею до суду із додаванням їх копії (а.с. 6 т.1), де зазначається, що: «в матеріалах справи наявне підтвердження сфабрикованих відповідачем даних, які були внесені до книги наказів. Так, в судовому засіданні оглядались оригінал книги ведення наказів по Ржищівському ІПТ, а саме наказу № 24 від 5 травня 2008 року «Про атестацію педагогічних працівників». В матеріалах справи було подано дві різні копії вищезазначеного наказу, зміст яких не співпадає один одному, оскільки до одного відповідачем додатково внесено записи (а саме: прізвище [PERSON] і [PERSON])…». Зазначені пояснення були подані судді Козіній С.М. по цивільній справі № 2-25/09 з приводу незаконності наказу № 45 від 29 серпня 2008 року про звільнення позивачки з роботи й рішенням суду від 12 червня 2009 року, ухваленого за участі [PERSON] і яким зазначений наказ визнаний незаконним з поновленням позивачки на роботі, що підтверджується її письмовими поясненнями (а.с. 6 т.1), текстом рішення суду від 12 червня 2009 року (а.с. 60-63 т.1), двома копіями рукописних наказів № 24к від 5 травня 2008 року (а.с. 5 зворот т.1) у яких зазначено про встановлення [PERSON] кваліфікаційної категорії - спеціаліст І категорії. Крім того, зі змісту 15 абзацу мотивувальної частини рішення Ржищівського міського суду Київської області від 12 жовтня 2010 року №2-36/10, (а.с. 7, 8 т.1), також ухваленого за участі [PERSON], суд зазначив, що: «з інформаційного листа про кваліфікаційну категорію та педагогічне звання станом на 1 вересня 2009 року вбачається, що [PERSON] комісія атестувала у 2007-2008 навчальному році, відповідно до пункту 3.2 Типового положення з встановленням кваліфікаційної категорії спеціаліст першої категорії». У зв'язку з цим, суд не приймає доводи позивачки та її представника про те, що про порушення прав позивачці стало відомо під час розгляду справи у зв'язку з нововиявленими обставинами наприкінці 2011, початку 2012 року. Крім того, помилковими є посилання у позовній заяві на необхідність застосування положень ст. ст. 257, 264 ЦК України про обчислення та переривання строку позовної давності, оскільки зазначені норми не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, які випливають із трудових правовідносин. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] з підстав пропуску тримісячного строку звернення до суду за вирішенням трудового спору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed