Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про визнання удаваного правочину угодою купівлі-продажу та визнання права власності, вказуючи на те, що 30.12.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений правочин для приховання іншого правочину, а саме купівлі-продажу автомобіля марки CAMRY»,1992 року випуску. Про наявність вказаного правочину відповідач надав позивачу довіреність від 30.12.2008 року на розпорядження та експлуатування вказаного автомобіля. Після закінчення строку дії вказаної довіреності, позивач фактично позбавлений права власності та розпорядження автомобілем. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд визнати удаваний правочин угодою купівлі-продажу автомобіля та визнати за ним право власності на автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», 1992 року випуску, обєм двигуна 2200 куб. см., кузов № Т272SV1007003262, тип ТЗ легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER]. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував, відповідач до суду не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки суд не повідомила, надала заперечення проти позову. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вислухавши доводи сторін, пояснення допитаних в судовому засіданні свідків, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню із наступних підстав. Як випливає із матеріалів справи, 30.12.2008 року [PERSON] на підставі договору, укладеного між нею та [PERSON], [PERSON] уповноважила їх представляти свої інтереси в усіх відповідних установах, підприємствах та організаціях, перед усіма третіми особами з питань розпорядження, експлуатування з правом тимчасового виїзду за кордон, зняття з обліку в органах ДАІ, продажі за ціну та на умовах за її (його, їх) розсудом, здачі в найом (оренду), міни, страхування, належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу КХС № 903517, виданого МРЕВ-1 [PERSON] України в Одеській області24.11.2005 року, автомобіль марки CAMRY», 1992 року випуску, обєм двигуна 2200 куб. см., кузов № Т272SV1007003262, тип ТЗ легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER]. Про наявність вказаного правочину [PERSON] надала [PERSON] та [PERSON] довіреність від 30.12.2008 року, на розпорядження та експлуатування вказаного автомобіля, довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та видана строком на три роки. Протягом всього часу знаходження автомобіля марки CAMRY», 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] у користуванні [PERSON], останній здійснював оплату відповідних страхових внесків, технічного огляду, сплату штрафів за порушення правил дорожнього руху. Допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] передав кошти [PERSON] за автомобіль марки CAMRY», 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідач надала до суду заперечення проти позову, на її думку між нею та позивачем мав місце договір найму, тому обовязок утримання транспортного засобу лежить на [PERSON] Після закінчення строку дії вказаної довіреності, позивач фактично позбавлений права власності та розпорядження зазначеним автомобілем. Вказана довіреність була дійсна до 30.12.2011 року, тобто строк дії довіреності на розпорядження автомобілем марки «TOYOTA CAMRY», 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] минув. Згідно ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Відповідно ст.235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Оформлення довіреності на автомобіль є удаваним правочином, який скриває здійснену між сторонами реальну угоду купівлі-продажу автомобіля. Частиною 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Відповідно до вимог діючого цивільного законодавства, договір купівлі-продажу автомобіля не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, однак відповідно до вимог ч.3 ст.208 ЦК України зазначений правочин повинен бути вчиненим у письмовій формі, оскільки він вчинений на суму що у 20 і більше разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч. ч. 3-4 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним. Якщо договір про відлучення майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. За таких обставин, досліджених у судовому засіданні, суд вважає встановленим, що між сторонами мав місце договір купівлі-продажу автомобіля, бо продавцем було передано майно у власність покупця, а покупець прийняв майно та сплатив за нього певну суму коштів. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання удаваного правочину угодою купівлі-продажу, визнання права власності є законними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved