overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-19 00:00:00

В жовтні 2012 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вказував на те, що 27.02.2012 р. помер його батько - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. Дізнавшись, після сплину строку для подання заяви про прийняття спадщини, що його сестра потай від нього звернулась до нотконтори, позивач вважає, що вона зробила це всуперечь домовленості, чим порушені його права та через що він пропустив строк звернення з заявою про прийняття спадщини з поважної причини, та просив суд визначити йому додатковий строк 2 місяці, для подачі заяви про прийняття спадщини вказане їм. В судовому засідання позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позов. Відповідач [PERSON] позов не визнала, відповідно до заяви, покладалась на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про народження, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] та [PERSON]. 27 лютого 2012 р. [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з матеріалами спадкової справи № 475/2012, після смерті [PERSON], з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, у встановлений законом строк, звернулась [PERSON] - донька померлого. Згідно довідки КЖЕП ММР «Зоря» № 2257 від 27.08.2012 року, за адресою [ADDRESS] станом на 27.02.2012 р. були зареєстровані померлий [PERSON], а також його дружина - [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що її не прийняв. Виходячи з наведеного, спадщину після смерті [PERSON], прийняли його донька [PERSON] та дружина [PERSON] Позивач [PERSON] у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька не звертався. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не вказав та не надав суду жодних доказів, які підтвердили б поважність причин попуску ним строку для подачі заяви про прийняття спадщині після смерті батька. Пояснення позивача щодо порушення сестрою будь-якої домовленості суд не може вважати поважною причиною пропуску строку. На підставі викладеного суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню через його необґрунтованість.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-19 00:00:00

Позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами, малолітню доньку - [PERSON], [INFO], залишити при матері. Свої вимоги мотивує тим, що подальше спільне життя з відповідачкою та збереження з нею сімї стали неможливими. В судове засідання сторони не зявились, проте звернулися до суду з заявами, в яких просять справу розглянути без їх участі, позивачка позов підтримує, а відповідач визнає. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 22 березня 2003 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження (а.с. 6), від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7), але шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами діють сімейні правовідносини. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність того факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для повного задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-19 00:00:00

Позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами. Свої вимоги мотивує тим, що подальше спільне життя з відповідачкою та збереження з нею сімї стали неможливими. В судове засідання сторони не зявились, проте звернулися до суду з заявами, в яких просять справу розглянути без їх участі, позивач позов підтримує, а відповідачка визнає. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 14 січня 2011 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюбу (а.с. 6), але шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами діють сімейні правовідносини. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність того факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для повного задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-19 00:00:00

07.11.2012 р. [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою, в якій просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її тітки [PERSON] В позовній заяві зазначила, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок по вул. Центральній,5 в с.Обидів Камянка-Бузького району Львівської області, майновий пай в сумі 1133 грн., земельна ділянка площею 3,2801 га для ведення товарного сільськогосподарського господарства на території Зібівмостівській сільській раді та грошовий вклад на рахунку №КВ 18321 в Ощадному банку України. Як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] вона вирішила звернутись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але у звязку із тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, змушена звернутись до суду. Строк нею пропущено через необізнаність та юридичну неграмотність. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу у відсутності Зубівмостівської сільської ради, проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ч.3 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] померла 15.05.2008 р., 16.03.2004 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким заповіла Ѕ житлового будинку, всіх будівель та всього майна- племінниці [PERSON] Судом також встановлено у судовому засіданні та перевірено матеріалами справи те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, таким чином, позивач має право на спадкування за заповітом. З пояснень позивача і матеріалів справи вбачається, що позивачем дійсно з поважних причин пропущено шестимісячний строк, встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини за померлою [PERSON] Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, а тому позивачу слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини в межах строку, встановленого ч.1 ст.1270 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-19 00:00:00

ПАТ [PERSON] до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що між ними та відповідачем [PERSON] 12.01.2008 р. було укладено кредитний договір №001-13182-120108. Відповідачу відкрито картковий рахунок № 26254901940402 та надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії на рахунку в сумі 2000 грн. Відповідач сплачує проценти за користування кредитною лінією за ставками, які зазначені в тарифах на обслуговування платіжних карток. Однак, відповідач [PERSON] в добровільному порядку належним чином не виконує взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом та станом на 10.09.2012 року заборгованість за користування кредитом становить 7215,02 грн., у зв'язку з цим змушені звернутись до суду. Представник позивача у судове засідання не зявився, проте в заяві поданій до суду просить справи розглядати без присутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, та пояснила, що вона не відмовляється сплачувати кредит, однак у зв'язку із виниклим матеріальним становищем у неї не було такої змоги. Заслухавши пояснення відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається з кредитного договору №001-13182-120108 від 12.01.2008 року укладеного між позивачем та відповідачкою [PERSON], остання отримала кредит на строк 12 місяців, шляхом відкриття карткового рахунку №26254901940402 з лімітом кредитної лінії 2000 грн. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом належним чином не виконує та не вносить передбачені договором платежі, через що станом на 10.09.2012 року заборгованість за кредитним договором становить 7215,02 грн., з яких 2157,92 грн. тіло кредиту, 1957,50 грн. - заборгованість за відсотками, 3099,60 грн. - заборгованість за комісіями, 225,00 грн. пеня. В зв'язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позов є підставним, підлягає до задоволення та з відповідача слід стягнути в користь Публічного акціонерного товариства Дельта Банк7215,02 грн. заборгованості за кредитним договором №001-13182-120108 від 12.01.2008 року, 241,60 грн. судового збору .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-19 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, вказавши, що 24 .05.2012 року помер \~[PERSON] \~її рідний брат. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. 26.06.2003 року [PERSON] \~склав заповіт, посвідчений приватним \~нотаріусом [PERSON], реєстровий № 1390, яким вищевказану квартиру заповів їй. До приватного \~нотариуса \~вона своєчасно звернулася із заявою про прийняття \~спадщини, але ій відмовлено у видачі свідоцтва про арийняття спалщини, оскільки у неї відсутні \~оригінали правоустановлючих документів. Позивачка просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Представник відповідача проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст.130 ч.4 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, \~суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 .05.2012 року помер \~[PERSON] \~ свідоцтво про смерть 1-ЖС№ 234992 (а.с. 5\~\~\~), після смерті залишив заповіт на імя [PERSON] (а.с. 6\~\~) який \~26.06.2003 року \~посвідчений приватним \~нотаріусом [PERSON], реєстровий № 1390. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. яку [PERSON] заповів \~[PERSON] На а.с. 13\~\~\~\~міститься постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, в якій вказано, що нотаріальна дія не може бути виконана \~т.я. спадкоємцем [PERSON] \~не наданий оригінал \~правовстановлюючого документа. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-19 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з вказаним позовом, в якому просили визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті їх батька [PERSON], який помер 04.09.2006р. Позов обґрунтовували тим, що в установлений законодавством строк вони до нотаріальної контори не звернулися, оскільки були юридично не обізнані, не знали вимог закону та доглядали за хворою матірю. Позивачі вважають, що пропустили строк звернення до нотаріуса з поважних причин, тому посилаючись на викладене та на підставі ст. 1272 ЦК України просили визначити їм додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні позивачі підтримали позов. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив вважаючи що позивач пропустив строк для прийняття спадщини не з поважних причин, тому в задоволенні позову слід відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких міркувань. Встановлено, що 04.09.2006 року помер батько позивачів [PERSON]. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями глави 87 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається із часу відкриття спадщини. Як убачається із пояснень позивачів та матеріалів цивільної справи позивачі у встановлений строк не подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. У судовому засіданні позивачі не довели, що пропустили строк, визначений ст. 1270 ЦК України з поважних причин. Посилання позивачів на те, що причиною пропуску строку звернення для прийняття спадщини (більш як 6 років) стала їх юридична необізнаність та не знання законів, не заслуговують на увагу, і на думку суду не можуть бути обставиною, яка вказує на поважність причини пропуску строку, встановленого для прийняття спадщини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов безпідставний, необґрунтований та недоведений в судовому засіданні, тому в його задоволенні слід відмовити. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 23 жовтня 2012 року з позовом, вказавши, що з 2007 року по грудень 2011 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] 04 грудня 2009 року в них народилася донька [PERSON], яка проживає з матірю. Чоловік їй матеріальної підтримки не надає, тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини. Позивачка звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2007 року по грудень 2011 року, 04 грудня 2009 року в них народилася донька [PERSON] (а.с.6 - копія свідоцтва про народження), яка проживає з матірю. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного кодексу України розмір аліментів на утримання однієї дитини визначається судом. З урахуванням обставин справи, судом розмір аліментів визначається в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини, як передбачено ч. 2 ст. 182 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 24.04.1998 р. взяв шлюб із відповідачем за цим позовом та подружжя має неповнолітніх дітей доньку Маргариту, [INFO], та доньку Вероніку, [INFO]; діти мешкають разом із відповідачем. Як зазначається позивачем при зверненні до суду подружжя має різні характери, у звязку з чим припинило спільне проживання з травня 2011 року, та з цього часу не веде спільного господарства. Посилаючись у позові на те, що шлюб носить лише формальний характер, сімя розпалася, у позові й заявлено відповідну вимогу. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу, утім, зазначила про те, що шлюбні відносини не підтримуються з серпня 2011 року, коли чоловік дізнався про вагітність дружини, а не з травня 2011 р.; разом з тим, відповідач також заперечувала проти повідомленого позивачем щодо того, що припинення шлюбних відносин відбувалося за її ініціативою, пояснила, що ініціатором був чоловік (позивач), який не бажав народження другої дитини, вважаючи дитину тягарем, через забрав речі та пішов з дому. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Як було встановлено судом, 24.04.1998 р. Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під записом №208 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво; подружжя має двох неповнолітніх дітей - доньку Маргариту, 01.01.1999 рн., . та доньку Вероніку, [INFO], які діти мешкають разом із матірю (відповідачем). За ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, зясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що подружжя відсторонилося один від одного, шлюбні відносини подружжя припинені з серпня 2011 року, а також дійсні причини позову про розірвання шлюбу, які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки (різні характери), дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. При ухваленні рішення також враховуються надані відповідачем пояснення щодо обставин припинення шлюбних відносин та те, що відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що з 2006 року перебуває у шлюбі із відповідачем за цим позовом, та подружжя має дитину - доньку Анну, [INFO] Як зазначається позивачем при зверненні до суду, спільне життя складалося не найкращим чином, виникали постійні суперечки, подружжя має різні погляди на життя, не розуміє один одного, що призводить до сварок на побутовому рівні. Посилаючись у позові на те, що все зазначене вплинуло на шлюбні стосунки та призвело до відчуження та втрати почуття любові та взаємної згоди, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує повністю. Відповідач в окремо наданій заяві просив суд розглядати справу у його відсутності та повідомив про визнання позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, беручи до уваги той факт, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, дослідивши матеріали справи та з урахуванням заяв сторін, дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю з огляду на таке. Як було встановлено судом, 26.08.2006 р. Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області під актовим записом №825 між сторонам за цим позовом був зареєстрований шлюб, про що був зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво; подружжя має дитину - доньку Анну, [INFO] Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, зясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що подружжя відсторонилося один від одного, шлюбні відносини подружжя припинені з серпня 2012 року, а також дійсні причини позову про розірвання шлюбу (відсутність взаєморозуміння, сварки на побутовому рівні, відчуження, втрати почуття любові та взаємної згоди) які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки, дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги наявність у подружжя неповнолітньої дитини, враховує також її інтереси та зазначає про те, що задля охорони її інтересів є кращим проживання в повній родині, і водночас зауважує, що зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, визнання позову відповідачем, спільність рішення про розірвання шлюбу тощо вочевидь свідчать про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: approved