Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-25 00:00:00

В вересні місяці 2012 року , позивач звернувся до суду з позовом зазначивши ,що відповідач 01.08.2005 року ,на підставі укладеного між ним та банком кредитного договору № 22000003373625, отримав кредит в сумі-3800.00 гр.увигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 72.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим поверненням ,що відполвідає строку дії картки . Погашення заборгованості до умов кредитного договору здійснюється відповідачем щомісячно ,у відповідності до розробленого графіка. Відповідач взяті на себе зобов.язання належним чином не виконував та допустив значну заборгованість за кредитними зобов"язаннями. На час звернення позивача до суду загальна заборгованість за кредитом складає -29555,65 гр, заборгованість за кредитом -8025,96 гр. ,19646,09 гр. заборгованість по відсоткам за користуванням кредитом та штрафи -500гр. та його процентна складова -1383.60 гр. На неодноразові звернення акціонерного банка до відповідача з вимогою сплатити заборгованість по кредитним зобов.язанням-останній не реагує ,що і спонукало позивача звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості та понесених при зверненні до суду судових витрат . В судове засідання представник позивача подав клопотання яким підтримав заявлений позов та просив суд розглядати справу без його участі ,постановити заочне рішення . Належним чином повідомлений про час та місце слухання справи відповідач в судове засідання повторно не з.явився,клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату від нього до суду не надходило , тому суд за клопотанням представника позивача проводив розгляд справи в порядку заочного провадження з дотриманням вимог встановлених законом. Суд дослідивши матеріали справи вважає , що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Змістом ст.11 ЦК України 2003 року визначено цивільні права та обов.язки ,які виникають в осіб ,з дій передбачених актами цивільного законодавства ,а однією з підстав для їх виникнення -являється договір. Диспозицією ч.1 та 2 ст.509 ЦК України 2003 року обумовлено ,що під зобов.язанням необхідно розуміти правовідношення в якому сторона /боржник/ зобов.язана вчинити на користь іншої сторони /кредитора/певну дію,тобто сплатити гроші чи виконати якусь роботу іт.п. Сторонами у зобов.язанні , у відповідності до ст.510 ЦК України є боржник та кредитор,які не можуть у віповідності до ст.525 ЦК України відмовитись від виконання зобов.язання в односторонньому порядку та зобов.язані згідно до вимог ст.526 цього ж кодекса, належним чином виконувати взяті зобов.язання у відповідності до умов договору.. У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК.України -2003 року, за кредитним договором банк зобов.язується надати грошові кошти позичальнику,а позичальник зобов.язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено ,що між сторонами, було укладено договір згідно змісту якого банк надав відповідачу картковий кредит в сумі-3.800гр.00 коп. строком на умовах встановлених договором а сам відповідач в визначений умовами договору термін зобов.язався повернути його разом з нарахованими відсотками. В даному випадку, відповідач невиконував належним чином умов.кредитного договору стосовно щомісячного погашення платежу ,що підтверджено в судовому засіданні наданими представником позивача в якості доказу відповідним розрахунком заборгованості ,що і привело до утворення загальної заборгованості на суму-29555,65 гр. Таким чином, відповідач істотно порушив вимоги кредитного договору та допустив на час звернення позивача до суду заборгованість чим порушив право позивача на своєчасне отримання належних позивачу коштів та вільне володіння ними і ,що являється підставою для задоволення позову Судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Приймаючи до уваги вищевикладене ,

Outcome: approved