Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати укладений між нею та відповідачем договір купівлі-продажу житлового будинку від 16.08.2011 р. та визнати за нею право власності на придбане за договором нерухоме майно у вигляді житлового будинку з будівлями і спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Суворова, 24. Позивач надала суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач також надав суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнає і не заперечує проти визнання за позивачем права власності на зазначене придбане нерухоме майно. Дослідивши матеріали справи, вивчивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим, заснованим на законі, а тому задовольняє його у повному обсязі. Як вказано в договорі купівлі-продажу житлового будинку від 16.08.2011 року, [PERSON] продавець, продав, а покупець [PERSON] купила житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району по вул. Суворова, 24, який належав продавцю на праві приватної власності. Сторони по укладеному правочину виконали взаємоповязані зобовязання щодо передачі обговореної ціни нерухомого майна та передачі майна, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі нерухомого майна від 16.08.2011 року, розпискою про отримання обговореної суми від 16.08.2011 року. Відповідач зобовязався зявитися до нотаріальної кантори та підготувати всі необхідні правовстановлюючі документи для належного оформлення правочину. Продавцю відчужуване нерухоме майно належало на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.12.1993 року. Реєстрація нерухомого майна була проведена належним чином, про що свідчить відповідний витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 35863857 від 16.10.2012 року. В технічному паспорті, складеному КП «Кілійське РБТІ та РОН» вказано, що житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Суворова, 24 складається з: літ. А житловий будинок, літ. Б навіс, літ. В вбиральня, № 1-3 надвірні споруди та знаходиться на земельній ділянці площею 579,0 кв.м.. Відповідно до ст. ст. 328, 386, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як передбачає ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтями 656 та 657 ЦК України передбачається, що предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права; до договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту та характеру цих прав; договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Укладений сторонами договір нотаріальному посвідченню не підлягався, але, як вбачається ст. 657 ЦК нотаріальна форма дослідженого договору є підставою для породження дійсних правових наслідків двостороннім правочином. Згідно з ч. 2 ст. 220 чинного ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна з сторін ухилялася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Як було встановлено у судовому засіданні, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору а саме щодо предмету, ціни, часу та моменту здійснення сторонами взаємних обовязків, що характерно для такого типу договорів та підтверджуються дослідженими доказами по справі, беручи до уваги регламентацію ст. 64 ЦПК України. Відбулося повне виконання договору з обох сторін, але відповідач, у звязку з неналежним оформленням правовстановлюючих документів на обєкт нерухомого майна, ухилився від його нотаріального посвідчення, що дає підстави суду застосувати норму ч.2 ст. 220 ЦК України та, відповідно, визнати такий договір дійсним. Як указано в Постанові № 9 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, при розгляді справ про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суди повинні зясувати, чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Зважаючи на вивчені обставини справи підстав нікчемності правочину судом не виявлено, права та інтереси сторін укладений правочин не порушував, а навпаки, покупець після набуття прав на нерухоме майно, в повному обсязі не може користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, як то притаманно власнику речі. Дослідивши надані письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позивач правомірно набув право власності на вказаний обєкт нерухомого майна житловий будинок, невизнане право підлягає захисту відповідно до положень ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, що у комплексному дослідженні підстав виникнення, правонаступництва та захисту речового права позивача, дає всі підстави суду задовольнити предявлений позов у повному обсязі.

Outcome: approved