Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з 19 червня 2004 року по 27 травня 2011 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу у них народився син Максим, [INFO], в період шлюбу, за спільні кошти ними було придбано нежитлове приміщення магазину, площею 21,3 кв.м., по вул. Леніна, 3, м. Умані Черкаської області, на підставі договору купівлі-продажу № 2516 від 17.10.2005 року зареєстроване за відповідачем та автомобіль «Mitsubishi Galant», державний номер [NUMBER], зареєстрований також за відповідачем. Добровільно розділити майно відповідач не бажає, тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить врахувати, що на її вихованні та утриманні знаходиться син [PERSON], [INFO] і відступити від рівності часток, визнати за нею право власності на нежитлове приміщення магазину, а за відповідачем на автомобіль. [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що вони перебували у шлюбних стосунках з 19 червня 2004 року по 27 травня 2011 року, під час шлюбних стосунків вони купили гараж у [PERSON] в м. Умані по вул. Леніна, 20а-5, але договір купівлі-продажу не укладався, а був укладений договір дарування. Після купівлі гаража вони його реконструювали за спільні кошти в нежитлову 2-х поверхову будівлю, при цьому спільною трудовою діяльністю, тому він просить визнати дану будівлю спільною сумісною власністю подружжя та визнати за ним право власності на ? частину зазначеного майна. Крім того, [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору дарування та визнання дійсним договору купівлі-продажу 2/25 частин житлового будинку № 9, по вул. Коломенська, м. Умані, визнання вказаного майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на ? частину зазначеної частини будинку, посилаючись на те, що вони з позивачкою 8 листопада 2005 року купили 2/25 частин житлового будинку № 9, по вул. Коломенській, м. Умані з надвірними будівлями у [PERSON], вказана частина будинку була оформлена на відповідачку. Після звернення [PERSON] до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, він дізнався, що фактично був укладений договір дарування між [PERSON] та [PERSON], в звязку з тим, що при купівлі-продажу необхідна була згоди всіх співвласників житлового будинку, але один співвласник знаходився за межами України в Росії, тому і уклався договір дарування. За таких обставин даний договір дарування є удаваним, так як насправді був укладений договір купівлі-продажу. Просить поновити строк позовної давності, оскільки йому стало відомо про укладення договору дарування, замість договору купівлі-продажу, після звернення [PERSON] до суду з даним позовом, тобто у серпні 2011 року. В судовому засіданні [PERSON] свій позов підтримала та просила його задоволити, зустрічний позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Оскільки відповідач під час розгляду справи продав належний йому автомобіль, який є спільною сумісною власністю подружжя, тому просить визнати за нею право власності на магазин по вул. Леніна, 3, м. Умані. Син [PERSON] проживає з нею, в 2011 році вона подала до суду позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина, до цього часу відповідач сплачував аліменти добровільно. Гараж, який відповідач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя, належить їй на праві особистої власності, так як він їй був подарований [PERSON] Після розлучення вона почала реконструкцію гаража під лікарню ветеринарної медицини, яка триває по даний час, в даний час приміщення не здане в експлуатацію. Вона надає послуги з ветеринарної медицини, після здачі в експлуатацію даного приміщення, вона має намір надавати послуги з ветеринарної медицини у даному приміщенні, тобто використовувати його для підприємницької діяльності. 2/25 частин житлового будинку по вул. Коломенській, 9, м. Умані, також було їй подароване подругою [PERSON], в звязку з тим, що їй потрібне було приміщення для надання послуг з ветеринарної медицини. В даний час частина будинку подарована іншій особі. З проведеною оцінкою машини і магазину погоджується. Крім того, просить вважати пропущеним строк позовної давності за позовними вимогами відповідача, так як останньому було відомо про укладення договорів дарування гаража і частини будинку. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, на 3 жовтня, 17 жовтня, 29 жовтня та 15 листопада повідомлявся рекомендованими листами за місцем проживання. Під час розгляду справи свій позов підтримав та просив його задоволити, а позов [PERSON] не визнав, просив відмовити в його задоволенні, пояснивши, що дійсно під час шлюбу з позивачкою ним було придбано автомобіль «Mitsubishi Galant», державний номер [NUMBER], але не за спільні кошти, а за позичені, [PERSON] про факт позики коштів не знала. В даний час, під час розгляду справи він продав автомобіль іншій особі, оскільки йому необхідні були кошти. Магазин також був куплений ним в період шлюбу за його особисті кошти, без згоди дружини, тому вона права на нього не має. З проведеною оцінкою автомобіля і магазину погоджується. Коли [PERSON] оформляла гараж, йому не було відомо, що укладався договір дарування, а не договір купівлі-продажу, про це він дізнався після звернення до суду з позовом по даній справі. Ремонт купленого гаража по вул. Леніна, 20а-5, м. Умані, робили з літа 2010 року по весну 2011 року, власними зусиллями та за власні кошти, після завершення ремонту в приміщенні розміщено ветеринарну лікарню «Багіра», де позивачка здійснює підприємницьку діяльність, яка працює по даний час. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі та подала заперечення проти позову, згідно якого позовні вимоги не визнала та просила відмовити в його задоволенні, зазначивши, що вона подарувала [PERSON] належні їй 2/25 частин будинку по вул. Коломенській, 9, м. Умані, будь-яких коштів вона не отримувала і про даний договір знав [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що його гараж знаходиться поряд з гаражем [PERSON], коли вона робила ремонт свого гаража, то просила його дати доступ до гаража, він дозволив. Гараж [PERSON] придбала весною 2010 року і почала робити ремонт гаража, який продовжувався близько 1 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що приблизно літом 2010 році [PERSON] та [PERSON] купили гараж по вул. Леніна, 20а-5, м. Умані, за 10000 доларів США, що їй відомо зі слів сусідки, гараж був без ремонту, після купівлі вони провели його реконструкцію і в даний час гараж капітально перебудований як житлове приміщення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, представників [PERSON], свідків, судом встановлено та підтверджено доказами, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 червня 2004 року по 27 травня 2011 року, від шлюбу народився син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає з матірю, що підтверджується рішенням Уманського міськрайонного суду від 27 травня 2011 року, справа № 2-984-2011 року. За час шлюбу 17 жовтня 2005 року, за спільні кошти сторони купили нежитлове приміщення магазину, площею 21,3 кв.м., розташованого по вул. Леніна, 3, м. Умані Черкаської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.10.2005 року посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу, за № 2516. Також був придбаний автомобіль «Mitsubishi Galant», державний номер [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON] 9 жовтня 2008 року, даний факт підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 09.10.2008 року. Суд вважає, що незалежно від того на кого було оформлено право власності на зазначене майно, воно являється спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], оскільки було придбане в період зареєстрованого шлюбу, спільного проживання і ведення господарства, що відповідає ст. 60 СК України, згідно якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. За таких обставин, посилання [PERSON], на ту обставину, що він купував вказане майно за власні кошти і що дружині не було відомо про купівлю, не є підставою для визнання майно його особистою власністю. Сторони в судовому засіданні погодилися з визначеною оцінкою магазину по вул. Леніна, 3, м. Умані, відповідно до звіту від 14 жовтня 2011 року проведеного експертом ПП «[PERSON]В.» в сумі 99240 гривень та автомобіля «Mitsubishi Galant», державний номер [NUMBER], відповідно до дослідження № 474 С від 12 жовтня 2011 року, проведеного також ПП «[PERSON]В.» в сумі 132685 гривень 53 копійки, жодна із сторін не заявили клопотання про проведення іншої оцінки. Судом встановлено той факт, що відповідач [PERSON] під час розгляду справи відчужив належний йому автомобіль «Mitsubishi Galant», державний номер [NUMBER], продавши його іншій особі, що підтвердив [PERSON] в судовому засіданні, тому автомобіль поділу не підлягає, а підлягає врахуванню при розподілі. Відповідно до п.30 Постанови ПВС України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження проти волі іншого подружжя і не в інтересах сімї, таке майно враховується при поділі. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] обґрунтований, підтверджений доказами та підлягає задоволенню, їй необхідно виділити нежитлове приміщення магазину в м. Умані по вул. Леніна, 3, а відповідачу автомобіль «Mitsubishi Galant», державний номер [NUMBER]. Позовні вимоги [PERSON] про визнання нежитлової будівлі по вул. Леніна, 20а-5, м. Умані, Черкаської області та 2/25 частин житлового будинку по вул. Коломенська, 9, м. Умані, спільною сумісною власністю сторін задоволенню не підлягають, як необґрунтовані та не підтверджені належними доказами, оскільки в судовому засіданні встановлено, що 6 січня 2010 року [PERSON] [PERSON] був подарований гараж по вул. Леніна, 20-а-5 Черкаської області, що підтверджується договором дарування від 6 січня 2010 року посвідченого державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори [PERSON], за № 1-4, а 8 листопада 2005 року [PERSON] [PERSON] були подаровані 2/25 частин житлового будинку по вул. Коломенська, 9, м. Умані, що підтверджується договором дарування від 8 листопада 2005 року посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу [PERSON] за № 7653, тому вказане майно є особистою власністю [PERSON] і не належить до спільної сумісної власності подружжя, що відповідає п.24 Постанови ПВС України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». [PERSON] не надано доказів, що подарований гараж по вул. Леніна, 20а-5, м. Умані, істотно збільшився у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи його грошових затрат, а покази свідків [PERSON] та [PERSON], як доказ вказаного факту, суд вважає недостатніми, таких доказів не встановлено в судовому засіданні. [PERSON] надано докази, що гараж істотно збільшився у своїй вартості внаслідок її особистих затрат, після розірвання шлюбу, що підтверджується договором позики між [PERSON] та [PERSON] від 10 червня 2011 року, договору про надання послуг, виконання робіт № 12/6 від 12 червня 2011 року укладеного [PERSON] та ФОП [PERSON], яка має відповідну ліцензію, наказом № 205 про виконання робіт по поточному ремонту, актом прийому-передачі виконаних ремонтних робіт від 29 серпня 2011 року, квитанцією до прибуткового касового ордера № 7/08 від 7 серпня 2011 року, тому ст.62 СК України не може бути застосована. Даний факт, також підтверджується тим, що реконструйоване приміщення гаража, в даний час не здане в експлуатацію. Також, не надано доказів укладення удаваного договору дарування, замість купівлі-продажу 2/25 частин житлового будинку по вул. Коломенській, 9, м. Умані, між [PERSON] та [PERSON], яка в запереченні позовні вимоги не визнала та зазначила, що був укладений саме договір дарування, а не купівлі-продажу. Крім того, в позовній заяві [PERSON] зазначено, що договір дарування 2/25 частин житлового будинку по вул. Коломенська, 9, м. Умані, на його думку є удаваним, а в позовних вимогах просить визнати вказаний договір недійсним, що не відповідає чинному законодавству та судовій практиці. Також, не обґрунтовано пропущення строку позовної давності звернення до суду з позовними вимогами. Судові витрати сплачені позивачкою [PERSON] підлягають стягненню з [PERSON] в звязку із задоволенням її позову, а судові витрати сплачені відповідачем [PERSON] покладаються на нього в звязку з відмовою в задоволенні його позовних вимог. Відповідно ст.ст. 60-63, 68-72 СК України, ст.372 ЦК України, Постанови ПВС України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved