Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про повернення предмета позички, мотивуючи свої вимоги тим, що між ними був укладений договір позички, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу пиломатеріал обрізний на суму 60850.00 грн., який відповідач повинен був повернути до 1 травня 2010 року. Оскільки предмет позички не повернутий, [PERSON] звернувся за захистом своїх прав до суду. В судове засідання зявився представник позивача адвокат [PERSON], який підтримав заявлені його довірителем позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. В судові засідання 16 липня, 30 липня 2012 року відповідач не зявився. Кореспонденція, направлена на адресу реєстрації місця його проживання поверталася з відміткою на поштовому повідомлення «за закінченням терміну зберігання». Виклик в судове засідання 20 серпня 2012 року було зроблено через оголошення в пресі. На підтвердження факту належного та своєчасного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи до матеріалів справи долучено газету «Урядовий курєр» від 9 серпня 2012 року. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 17 листопада 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позички (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач передав відповідачу пиломатеріал обрізний товщиною 50 мм, довжино 4-6 метрів, в обємі 67 куб.м на суму 60850.00 грн., про отримання якого міститься інформація в Договорі. Кінцевою датою використання позички вважається 1 травня 2010 року (п. 3.1 Договору). Строк надання позички не продовжувався. 18 червня 2012 року позивач, з метою досудового врегулювання спору, звернувся з претензією до відповідача з вимогою про повернення предмета позички. Однак врегулювати спір в досудовому порядку сторони не змогли. До правовідносин, які виникли між сторонами, належить застосовувати положення ЦК України, які встановлюють загальні вимоги до зобовязань: - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526); - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530); - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610); - боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612); - у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання (ч. 1 ст. 620). Правовідносини, повязані з переданням речі у користування (позичка), регулюються Главою 60 «Позичка» ЦК України, відповідно до якої: - за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку (ч. 1 ст. 827); - користувач зобов'язаний повернути річ після закінчення строку договору в такому самому стані, в якому вона була на момент її передання (ч. 2 ст. 833); - якщо після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків (ст.836). Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач належним чином виконав зобовязання за Договором щодо передачі предмета позички, проте відповідач не виконує взяті на себе зобовязання щодо повернення предмета позички, чим допускає суттєве порушення умов Договору та діючого законодавства України. Враховуючи обставини, викладені вище, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 608.50 грн., а також витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в сумі 425.00 грн.

Outcome: approved