Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-14 00:00:00

16 жовтня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], а в подальшому 22 листопада 2012 року уточнила позовні вимоги до [PERSON], [PERSON] та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом та за законом на літню кухню вцілому, 2/3 частини будинку [ADDRESS] після померлого [INFO] року чоловіка [PERSON] Визнати право власності на 1/3 частину вказаного вище будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд в порядку набувальної давності. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. На час смерті чоловіка позивач проживала у спірному домоволодінні та 24.04.2002 року звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Окрім неї до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися онука померлого [PERSON], оскільки її мати-донька спадкодавця [PERSON] померла [INFO] року та син спадкодавця [PERSON], який в подальшому - [INFO] року помер, після смерті [PERSON], до нотаріальної контори звернулась його донька [PERSON] При зверненні до нотаріальної контори спадкоємцям було роз'яснено їх право на спадщину в 1/3 частині кожного та рекомендовано звернутися до суду, оскільки згоди щодо поділу спадкової маси сторони не дійшли. [PERSON] вказала, що за час перебування у шлюбі з [PERSON] ними за спільні кошти були збудовані: літня кухня, льох, сарай, вбиральня та проведено капітальний ремонт будинку в тому числі перекрито дах. Всі ці роботи здійснювалися за спільні кошти подружжя, а тому з урахуванням норм діючого на момент виникнення правовідносин законодавства, вона має право на ? частини домоволодіння, як дружина спадкодавця з урахуванням збільшення вартості майна шляхом сумісних зусиль та витрат. Інша ? частина є загальною спадковою масою та підлягає розподілу між спадклємцями в порядку спадкування за законом. Стосовно літньої кухні, що розташована на території домоволодіння [PERSON] вказала, що має право на вказане майно вцілому на підставі заповіту, що залишив на її ім'я померлий чоловік. Оскільки [PERSON] постійно мешкає у спірному володінні, відкрито, безперервно та добросовісно користується нерухомим майном то має право, на підставі ст. 344 ЦК України, на 1/3 частину будинку та надвірних будівель розташованих по [ADDRESS] та просить визнати за нею таке право власності в порядку набувальної давності. 11 грудня 2012 року до суду з зустрічними позовними вимогами звернулася [PERSON] до [PERSON], [PERSON] в яких просила визнати за нею право власності в порядку представлення після смерті матері [PERSON] на 2/5 частини житлового будинку та 1/3 частини надвірних будівель, розташованих по [ADDRESS]. Під час розгляду справи [PERSON] зменшила розмір позовних вимог та просила визнати за нею право власності на 7/18 частин житлового будинку та 1/3 частини надвірних будівель спірного домоволодіння. Заяву про збільшення позовних вимог з якою [PERSON] звернулася до суду 11.04.2013 року та просила стягнути з [PERSON] на її користь 7636 грн. 30 коп., отримані грошові кошти, внаслідок незаконного отримання в більшому розмірі (компенсаційної виплати) за рахунок коштів Фонду «Пам'ять, відповідальність і майбутнє» за рабську та примусову працю», в роки ВВВ [PERSON], право на отримання якої вона мала як спадкоємець померлого, за заявою представника [PERSON] - [PERSON] було залишено без розгляду. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] вказала, що після померлого [PERSON] відкрилась спадщина у виді домоволодіння, розташованого по [ADDRESS]. Вказаний будинок побудований під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] (бабусі та дідуся). [PERSON] померла [INFO] року на випадок свої смерті заповіту не залишила, а відповідно мала право на ? частину спільного майна подружжя. Після її смерті спадкоємцями за законом є чоловік - [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON]. 11 грудня 1963 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] з вказаного часу спадкодавець [PERSON] його дружина [PERSON] (позивач за первісним позовом) та діти - [PERSON], [PERSON] проживали однією сім'єю, за спільні кошти та зусилля збудували на території домоволодіння літню кухню, здійснили ремонт будинку тощо. [INFO] року померла [PERSON], спадкоємицею за законом після смерті якої є позивач [PERSON] [INFO] року помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у виді ? частини спірного будинку з надвірними будівлями та спорудами, а вподальшому вона звернулася до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини (право представлення) після смерті діда. Державний нотаріус роз'яснила право спадкоємців на спадщину в 1/3 частині та вказала на неможливість виконання заповіту [PERSON] від 16.04.1980 року щодо літньої кухні, розташованої на території домоволодіння, оскільки ця будівля входить до загальної маси домоволодіння та побудована у 1983 році, відповідно до технічного паспорту літньої кухні, що збудована до 16.04.1980 року (час складення заповіту) не існує. З урахуванням вказаного просила її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В свою чергу [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання права власності, а в подальшому в ході розгляду справи зменшила розмір позовних вимог та просила визнати за нею право власності на 7/18 частини житлового будинку та 1/3 частини надвірних будівель спірного домоволодіння. Заяву про збільшення позовних вимог з якою [PERSON] звернулася до суду 11.04.2013 року та просила стягнути з [PERSON] на її користь 7636 грн. 30 коп., отримані грошові кошти, внаслідок незаконного отримання в більшому розмірі (компенсаційної виплати) за рахунок коштів Фонду «Пам'ять, відповідальність і майбутнє» за рабську та примусову працю», в роки ВВВ [PERSON], право на отримання якої вона мала як спадкоємець померлого, за заявою представника [PERSON] - [PERSON] було залишено без розгляду. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказала, що вона є спадкоємицею за законом після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] року, за життя [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] У добровільному порядку спадкоємці згоди щодо поділу спадкового майна не дійшли. [PERSON] вважає, що має право на 7/18 частин житлового будинку, що відкрились після смерті її діда та 1/3 частини надвірних будівель та споруд на які за життя мав право її нині померлий батько. Ухвалою суду від 21 грудня позовні вимоги [PERSON], [PERSON], та [PERSON] об'єднані в одне провадження. У судовому засіданні позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічною позовною заявою [PERSON] та її представник [PERSON] наполягали на задоволенні позовних вимог та заперечували проти задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог вказали, що у 1963 році [PERSON] зареєструвала шлюб з спадкодавцем, на час реєстрації шлюбу дітям [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] було 14 та 12 років відповідно, а тому позивач за первісним позовом здійснювала догляд та їх забезпечення. Під час шлюбу вони з чоловіком за спільні кошти побудували літню кухню, льох, сарай, вбиральню, провели капітальний ремонт будівлі, до якої було прибудовано тамбур, веранда, перекрили дах будинку, що внаслідок призвело до збільшення кількості та вартості майна, а тому вона, як дружина спадкодавця має право на ? його частини. Вцілому її частка у спадщині після померлого чоловіка складає 2/3 частини спірного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Літню кухню, яка розташована на території домоволодіння померлий заповів їй, а тому вона беззаперечно є власницею спадщини в цій частині. Оскільки після смерті чоловіка, вона постійно проживає у спірному будинку, підтримує його у належному стані та неси витрати по оплаті комунальних послуг, що свідчить про добросовісність, відкритість та безперервність заволодіння майном та дає їй право набути таке майно у власність в 1/3 частині житлового будинку та надвірних будівель за набувальною давністю. Крім того [PERSON] зазначила, що вона під час перебування у зареєстрованому шлюбі із спадкодавцем працювала, а отримані нею кошти були направлені на здійснення будівництва, крім того вона власними зусиллями за рахунок домовленостей сприяла придбанню будівельних матеріалів, що є підставою задоволення її позовних вимог. Факт добросовісності, безперервності та відкритості заволодіння нерухомим майном підтверджується тим, що вона постійно мешкає у спірному будинку, несе витрати по оплаті комунальних послуг, підтримує домоволодіння у належному стані, в свою чергу [PERSON] та [PERSON] не цікавляться спадковим майном.ґ Відповідачі за первісним позовом - позивачі за зустрічними позовними вимогами [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, свої інтереси довірили представляти адвокату [PERSON], яка у судовому засіданні заперечувала проти задоволення первісного позову [PERSON] та наполягала на задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON] В обґрунтування позовних вимог [PERSON] та [PERSON] їх представник у судовому засіданні вказала, що вони є спадкоємцями за законом в порядку представлення після померлого [INFO] року діда - [PERSON] Позивач за первісним позовом вказує на те, що спірне майно підлягає визнанню спільним майном подружжя, а відповідно вона має право на ? його частину. Однак з таким висновком погодитись не можна з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у 1963 році, за час перебування в якому були здійснення будівельні роботи по облаштування житлового будинку та зведенню надвірних будівель та споруд. Факт того, що таке будівництво було проведено за спільні кошти подружжя та спільні трудові зусилля не є дійсним, оскільки на час здійснення такого будівництва діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON], проживали разом з ним, вели спільне господарство, мали сумісний бюджет, оскільки вони були працевлаштовані та отримували заробітну плату, відповідно їх кошти були вкладені в облаштування домоволодіння та будівництво, крім того таке будівництво здійснювалося й за рахунок їх трудових зусиль, що у повному обсязі спростовує посилання позивача за первісним позовом в частині того, що спірне майно є спільною власністю подружжя. Крім того, спірний будинок був зведений під час перебування [PERSON] у шлюбі з [PERSON], а відповідно перша дружина спадкодавця, після своєї смерті мала право на ? частини будинку, а спадкоємцями після її смерті були її чоловік та діти [PERSON], [PERSON] в 1/6 частині кожний. Не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] про визнання її права власності в порядку спадкування за заповітом на літню кухню, оскільки надвірні будівлі є невід'ємною складовою домоволодіння і оформлення спадкових прав на неї окремо, не вбачається можливим. Представник просила відмовити [PERSON] в задоволенні її позову та задовольнити позовні вимоги [PERSON], [PERSON] у повному обсязі. Представник третьої особи - Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином про причини неявки не повідомили. Суд, вислухавши пояснення сторін, представників, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: 18 січня 1952 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON]. / а.с.49/ Подружжя мало дітей - [PERSON], [INFO], копія свідоцтва про народження, серія [NUMBER], актовий запис №333, [PERSON], [INFO], копія свідоцтва про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 11. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис №59. / а.с.50/ В подальшому, а саме 11 грудня 1963 року, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серія [NUMBER], актовий запис № 131. /а.с. 4/ Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 355, [PERSON] помер [INFO] року /а.с. 3/. За життя [PERSON], на підставі договору про право забудови, посвідченого Зміївською державною нотаріальною конторою 20.08.1951 року, належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. / а.с.6,7-12/ [PERSON] 16 квітня 1980 року, на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження відповідно до якого заповів [PERSON] належну йому на праві власності літню кухню, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Інша частина майна заповітом не охоплена. / а.с. 117/ Спадкоємцями [PERSON] є його дружина [PERSON] (позивач за первісним позовом), яка 24 квітня 2002 року звернулася до Зміївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, син - [PERSON], звернувся з заявою про прийняття спадщини 23 квітня 2002 року та онука [PERSON] (позивач за зустрічним позовом), що в порядку ст. 529 ЦК України звернулась до держнотконтори 26 квітня 2002 року. / та.с.97/ Судом встановлено, що діти спадкодавця [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис 289. / а.с.64/ [PERSON] помер [INFO] року, свідоцтво серії [NUMBER] від 30.10.2007 року. / а.с.46/ З відомостей державної нотаріальної контори Харківської області вбачається, що після померлого [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулася 16 квітня 2008 року його донька [PERSON] (позивач за зустрічним позовом), дружина померлого [PERSON] відмовилася від належної їй частки у спадковому майні на користь доньки [PERSON] Спадкове майно [PERSON] складається: житловий будинок літер А-1, рік побудови - 1952; веранда літер «а» 1983 року; тамбур літер «а1» 1983 року; вбиральня літер В - 1971 рік; сарай літер «Г» 1973 рік; погріб 2 - 1972 рік; літня кухня «Д» рік побудови - 1983; веранда літер «д» - 1983 рік; тамбур літер «д1» 1985 рік; сарай Е - 1983 року побудови. В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що правовідносини щодо спадкового майна виникли на момент дії Цивільного Кодексу УРСР (в редакції 1963 року) та Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану Української РСР, при вирішенні справи повинні бути застосовані норми цих кодексів. Судом встановлено та власне не заперечується сторонами, що спірний будинок був побудований [PERSON] та його дружиною [PERSON] у 1952 році на час їх перебування у зареєстрованому шлюбі. / а.с.49/ Відповідно до Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану Української РСР від 30 травня 1926, майно придбане під час шлюбу визнається спільною власністю подружжя. Таким чином померла [PERSON] була співвласником спірного нерухомого майна в ? частині. Стосовно посилань позивача за зустрічним позовом [PERSON] про те що спірний будинок належить відносити до сумісного майна подружжя з урахуванням того, що під час шлюбу його вартість значно збільшилася внаслідок трудових та матеріальних затрат, які вона несла разом з спадкодавцем суд зазначає наступне: За змістом зазначеної норми особисте майно дружини, чоловіка може бути визнане об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за наявності сукупності таких умов, як істотність збільшення вартості майна, збільшення такої вартості саме за час шлюбу, а також за наявності спільних трудових чи грошових затрат обох з подружжя або затрат другого з подружжя. Судом під час розгляду справи встановлено, що майно померлого, зокрема житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами з часу збудування будинку (1952 рік) та у період перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, збільшилося у своїх розмірах, а відповідно і у вартості, так: веранда літер «а» була збудована у 1983 році; тамбур літер «а1» 1983 році; вбиральня літер В - 1971 році; сарай літер «Г» 1973 році; погріб 2 - 1972 році; літня кухня «Д» рік побудови - 1983; веранда літер «д» - 1983 року; тамбур літер «д1» 1985 році; сарай Е 1983 року побудови. У судовому засіданні були допитані свідки: -свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала про те, що вона є сусідкою [PERSON], їй відомо що будинок [ADDRESS] побудував померлий [PERSON] разом зі своєю померлою дружиною [PERSON], в подальшому [PERSON] одружився з [PERSON] вони спільно та діти померлого збудували флігель та інші споруди. -допитані у судовому засіданні у якості свідків [PERSON] та [PERSON], кожний окремо, вказали, що померлий [PERSON] був чоловіком [PERSON] Їм відомо про те, що з 1966 року [PERSON] працював та мав стабільний дохід за рахунок якого у тому числі було проведено будівництво надвірних будівель та споруд домоволодіння [ADDRESS] в м. Зміїв. -свідок [PERSON] та [PERSON], у судовому засіданні, кожний окремо пояснили, що спадкодавець та [PERSON], під час подружнього життя спільними зусиллями здійснювали ремонт будинку, оскільки він перебував у зруйнованому стані та здійснили будівництво надвірних будівель. Подружжя вело спільне підсобне господарство, позивач за первісним позовом самостійно здійснювала придбання будівельних матеріалів. При цьому діти [PERSON] не приймали участі у будівництві. -[PERSON], допитаний у якості свідка в суді вказав, що йому відомо, що у 1970 році [PERSON] та його дружина [PERSON] збудували флігель, перекрили дах будинку, обклали будинок цеглою. Власне [PERSON] здійснювала організаційні дії стосовно будівництва. З аналізу повідомлених свідками даних, суд дійшов висновку про те, що обставини повідомлені ними підтверджують факт проведення будівництва, але не дозволяють встановити того факту, внаслідок чиїх конкретно матеріальних та трудових зусиль, власне і збільшилася вартість та кількість спадкового майна. Власне в ході розгляду справи позивачем за первісним позовом [PERSON] не надано відомостей, в обґрунтування своїх посилань, стосовно вартості будинку на час укладення шлюбу та його збільшену вартість на час виникнення спору, оскільки саме з різниці цих вартостей слід виходити, визначаючи частку другого подружжя. Крім того у ході судового розгляду справи з боку позивача за первісним позовом, будь-яких розрахункових документів на будівельні матеріали, котрі придбавалися саме [PERSON] не надано рівно і інших відомостей, які свідчать про суттєві грошові витрати в рахунок збільшення вартості спірного майна. З огляду на відомості, що містяться у матеріалах справи як дружина спадкодавця - [PERSON], так і діти [PERSON], [PERSON] на час проведення будівельних робіт були працевлаштовані, а відповідно отримували заробітну плату./ а.с.82, 83-86,107-110/ Таким чином доводи [PERSON] щодо визнання спірного майна сумісною власністю подружжя та належність їй 1/2 частини такого майна, судом до уваги не приймаються з огляду на недоведеність наявності такої суттєвої умови, як спільні трудові та грошові затрати обох з подружжя або власне затрат другого з подружжя. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР /в редакції 1963 року/, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця /стаття 17 цього Кодексу/, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР /в редакції 1963 року/, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти /у тому числі усиновлені/, дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст. 524 ЦК (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР /в редакції 1963 року/, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти /у тому числі усиновлені/, дружина і батьки (усиновителі) померлого. З огляду на зміст вказаної вище норми, спадкоємцями ? частки будинку після померлої [PERSON], в 1/6 частині кожний, були чоловік - [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON] (1/2:3 =1/6). Вказані особи прийняли спадщину згідно до положень статей 548, 549 ЦК України. Після померлого [INFO] року [PERSON], відкрилась спадщина у вигляді 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] в м. Зміїв. (1/2 частина + 1/6 (його частка після померлої дружини [PERSON]) =2/3. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], син - [PERSON] та онука - [PERSON], всі вони виявили бажання оформити свої спадкові права. Оскільки син померлого [PERSON] та його донька [PERSON] мали право в 1/6 частині кожний на спадщину, що відкрилась після смерті їх матері, а на підстав ст. 1276 ЦК України їх право перейшло до дітей - онуків спадкодавця [PERSON] та [PERSON], 2/3 частки спірного будинку підлягає поділу між сторонами у справі ( 2/3 : 3 =2/9), а відповідно [PERSON] має право на 2/9 частини будинку, [PERSON] та [PERSON] по 7/18 частки кожна ( 2/9 + 1/6 =7/18) Стосовно вимоги позивача за первісним позовом [PERSON] щодо визнання її права власності за заповітом на літню кухню домоволодіння [ADDRESS] в м. Зміїв слід зазначити: Судом встановлено, що 16 квітня 1980 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів [PERSON] належну йому на праві власності літню кухню./ а.с.117/ У технічному паспорті на домоволодіння [ADDRESS] в м. Зміїв Харківської області містяться відомості про те, що літня кухня збудована лише у 1983 року, власне даний факт підтверджується й даними інвентаризаційної справи, що була оглянута у судовому засіданні. Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України при посвідченні заповіту від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається. Разом з тим, якщо заповідається належне громадянинові майно, що його можна ідентифікувати, то в тексті заповіту наводяться ознаки, які визначають саме цей об'єкт. Якщо в заповіті мова йде про будинковолодіння, до складу якого входить жилий будинок із надвірними будівлями, то слід мати на увазі, що жилий будинок - це головна річ, а надвірні будівлі є належністю до головної речі. Тому предметом заповіту не може бути окремо гараж чи сарай, які входять до складу домоволодіння. Закон закріплює право фізичної особи призначити спадкоємців шляхом складання заповіту та розподілити спадкове майно, майнові права та обов'язки на свій погляд. Заповіт - це особисте розпорядження особи (заповідача) щодо належного йому майна, майнових прав та обов'язків на випадок своєї смерті, складений у встановленому законом порядку (ст. 1233 ЦК). Його призначення полягає в тому, щоб визначити порядок переходу всього майна, майнових прав та обов'язків до певних осіб, який буде існувати після смерті заповідача. Таким чином вирішуючи питання спору в частині вимог [PERSON] про визнання її права власності на літню кухню в порядку спадкування за заповітом, суд вважає з необхідне виходити з того, що даний заповіт не підлягає виконанню, а при вирішенні спору про права спадкоємців на надвірні будівлі та споруди, слід виходити з загальної маси в їх сукупності та визначити право спадкоємців в цій частині в порядку спадкування за законом в рівних частках, а саме в 1/3 частині кожного. Стосовно позовної вимоги позивача за первісним позовом [PERSON] про визнання її права власності на 1/3 частини спірного будинку та відповідною часткою надвірних будівель за набувальною давністю слід зазначити наступне: Згідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка відкрито заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном, протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Слід зазначити, що право власності належить до числа таких суб'єктивних прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного факту, а то й їх сукупності. Тому, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК (особа заволоділа чужим майном). Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець, тобто особа, яка володіє майном по волі власника і завжди знає, хто є її власником. Тобто виключено набуття права власності на майно, яке належить володільцю в силу певного титулу - оренди, найму, зберігання, оперативного управління, застави тощо. Такий володілець завжди знає похідний та обмежений характер свого права на майно, знає, що його право має певну підставу - право власності чи речове право іншої особи. Таким чином доводи [PERSON] стосовно обґрунтування позову саме в цій його частині до уваги судом не приймаються, оскільки з урахуванням вищевикладеного аналізу норми ст. 344 ЦК України, є всі підстави вважати, що [PERSON] не вірно обрано спосіб захисту свого права, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли і явною є обставина того, що підставою захисту права позивача за первісним позовом є правовідносини з приводу спадкування, а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним [PERSON] та визнання за нею права власності на 2/9 частини будинку [ADDRESS] та 1/3 частини надвірних будівель та споруд в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка та задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] в частині розрахунків належної їм частки у спадщині у повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial