Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-28 00:00:00

18 травня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON], які до початку розгляду справи по суті представник [PERSON] по довіреності уточнив та просив усунути перешкоди у здійсненні позивачкою права власності на квартиру [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] із зазначеної квартири. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивачка є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 11 квітня 2012 року, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області. Але до цього часу в її квартирі зареєстрований відповідач, що створює перешкоди у користуванні її приватною власністю у повному обсязі та реалізації прав на неї. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав і просив задовольнити, пославшись на зазначені у позовній заяві обставини. Суду пояснив, що позивачка за договором дарування стала власником квартири, здійсненню права власності на яку перешкоджає відповідач, оскільки до цього часу не знявся з реєстрації в спірній квартирі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав. Подав до суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивачка не проживає в спірній квартирі, в цій квартирі проживає його син та колишня дружина. Співвідповідач свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав. Причини неявки су не повідомив. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області 11 квітня 2012 року за реєстровим номером № 785, позивачка [PERSON], отримала у особисту приватну власність жиле приміщення за адресою: [ADDRESS]. Даний договір 12 квітня 2012 року був зареєстрований у ВП Бюро технічної інвентаризації КП „Агентство з розвитку бізнесу" в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. З того дня позивачка є єдиним власником даного жилого приміщення, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. На момент розгляду справи в суді за цією адресою зареєстрований , крім позивачки, також [PERSON], - відповідач у справі, що підтверджується довідкою з місця проживання. Як вбачається з пояснень представника позивачки, після отримання даної квартири у власність позивачка не вступала в договірні відносини з відповідачем щодо його вселення в спірну квартиру та користування нею. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися власністю на свій розсуд. Відповідно до ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартирі) які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім»ї про безкоштовне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно 4.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, і діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, же вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 64 ЖК України, відповідач [PERSON] не являється членом сім'ї позивачки [PERSON]. Згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 11 січня 2012 року, яке набрало законної сили 27 квітня 2012 року, [PERSON], відповідача у справі, було вселено у квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належала його колишній дружині [PERSON] та [PERSON]. Згідно із ст. 346 ЦК України право власності припиняється в результаті відчуження власником майна. Договором дарування квартири за адресою: Київська обдасть, [ADDRESS], підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] колишня дружина та син відповідача, подарували спірну квартиру позивачці [PERSON] в зв'язку з чим їх право власності на спірну квартиру припинилося, а отже і відповідач [PERSON] втратив в зв'язку з цим право користування даною квартирою. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не вступав з новим власником, позивачкою у справі, в договірні відносини щодо встановлення порядку користування спірною квартирою, то доводи відповідача є безпідставними та до уваги судом не приймаються. За таких обставин суд вважає, що необхідно усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права власності на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] шляхом виселення із зазначеної квартири відповідача [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved