Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-13 00:00:00

У серпні 2012 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки 9999,86 гривень заборгованості за Кредитним договором та судові витрати. В своїй позовній заяві посилались на те, що 11.10.2007 року між ТОВ „[PERSON] ..Дельта, правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 004-14984-111007, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. Кредитні кошти використовувалися для розрахунків за товари та послуги, зняття готівки. Відповідно до п.2.1 кредитного договору моментом надання кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів відповідача. А відповідач зобов'язався щомісяця в строки, визначені Правилами здійснення операцій за картковими рахунками, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування грошима. Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 07.05.2012р. має заборгованість у сумі 9999,86 гривень, які позивач просить стягнути в примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, підтвердив, що брала кредита, але сплатила банку 5000 гривень, не погоджується з нарахованою комісією, оскільки вона не передбачена умовами договору. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.10.2007 року між ТОВ „Комерційний Банк „Дельта, правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 004-14984-111007, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. Кредитні кошти використовувалися для розрахунків за товари та послуги, зняття готівки. Відповідно до п.2.1 кредитного договору моментом надання кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів відповідача. А відповідач зобовязався щомісяця в строки, визначені Правилами здійснення операцій за картковими рахунками, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування грошима. Проте відповідачка порушила умови кредитного договору і станом на 07.05.2012р. має заборгованість у сумі 9999,86 грн., з яких: 3315,85 грн.- тіло кредиту; заборгованість за відсотками- 2582,71 грн., комісія- 4101,30 грн. Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а в силу ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобовязання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобовязань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Згідно ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст.615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Суд не погоджується з думкою відповідачки про те, що договором не передбачено право банку нараховувати комісії, виходячи з наступного. Відповідно до пункту 1.2, зазначеному в Тарифах на обслуговування платіжних карток, що є додатком до Договору, банк здійснює обслуговування держателя картки на умовах, що зазначені в Тарифах. Відповідачка зазначені умови підписала, а, отже, погодилася з такими умовами. Пунктом 3.3. Договору передбачено, що держатель зобовязаний здійснювати оплату вартості послуг, які надаються банком при здійсненні розрахунково-касового обслуговування рахунку, в розмірі, строки та порядку, визначеному Правилами та Тарифами. Пунктом 1.2 визначено, що плата за обслуговування кредитного залишку складає 2,99% від суми використаних кредитних коштів. Таким чином, сторони обумовили таку плату, яку позивач в своїй позовній заяві зазначив як „комісія, відповідачка договір з доданими до нього тарифами та умовами підписала беззаперечно, а отже взяла обовязок щодо виконання таких зобовязань. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений останнім при подачі позову судовий збір у розмірі 214,60 гривень.

Outcome: approved