Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом в якому просять встановити , що протиправно внесена до постанов від 15.02.2010 року , 26.08.2010 року і 21.03.2010 року Бобровицьким РВ УМВС України в Чернігівській області неправдива , неперевірена і не підтверджена інформація з відібраних не по суті пояснень у гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], а також в пояснення голови Олександрійської сільської ради Бобровицького |району [PERSON] від 28.05.2009 року, стягнути з Бобровицького РВ УМВС України та Олександрівської сільської ради моральну шкоду, а також судові витрати на користь держави. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що відповідачі в ході дослідчої перевірки по заявам, поданим позивачами поширили щодо позивачів інформацію, яка є негативною за своїм змістом та не відповідає дійсності З цією неправдивою, неперевіреною інформацією поширеною Бровицьким РВ УМВС України, викладеною в трьох постановах знайомилися співробітники прокуратури Бобровицького району та Чернігівської області, Бобровицького районного суду, апеляційного суду Чернігівської області, Печерського районного суду м. Києва та апеляційного м. Києва. Відповідачі діяли не на підставі, не в межах та не у спосіб , визначений Конституцією України , законами України , вказавши тричі неправдиву , неперевірену і не підтверджену нічим інформацію з відібраних не по суті повідомлення позивачів . Поширення неправдивої інформації в постановах Бобровицького РВ УМВС і письмових поясненнях завдало позивачам та продовжує завдавати моральну шкоду , принижує їх честь та гідність. В судовому засіданні позивачі вимоги підтримали повністю, просять їх задовольнити. Відповідачі Бобровицький РВ УМВС України в Чернігівській області, Олександрівська сільська рада, управління Державної Казначейської служби в Бобровицькому районі вимоги не визнали , про що надали письмові заперечення та усні пояснення. Заслухавши позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], які давали показання в якості свідків , представників відповідачів, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи , матеріали , що містяться в відмовник матеріалах, цивільних справах , які витребувані за клопотанням позивачів, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа , особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та ( або) членів її сім»ї недостовірної інформації, має право на відповідь , а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ст. 32 Конституції України недостовірною є інформація неправдива, та , що не відповідає дійсності, тобто повідомлення про факти , події, яких насправді не було. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, спільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право надати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх справедливості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили , що в силу своїх професійних обов»язків ними проводилися перевірки заяв, які надходили від позивачів. В ході перевірок допитувалися свідки , які давали пояснення з приводу поданих заяв. Всі ці пояснення працівники Бобровицького РВ УМВС України фіксували зі слів свідків , потім оголошували зміст зафіксованого і своїми підписами свідки стверджували правильність викладених ними пояснень. Зауважень щодо неправильності викладеного не поступало. При відібранні пояснень тиску на свідків не чинили. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON] в своїх показаннях суду підтвердили , що дійсно працівники міліції всі пояснення відбирали в них особисто, все зафіксоване ними відповідає дійсності ,а саме зазначене , так як пояснювали свідки і записано письмово правильно . Ніхто тиск на них при цьому не здійснював, пояснення давали добровільно. При цьому суд вважає за необхідне відмітити , що свідки на уточнюючі запитання позивача, представника позивачів [PERSON] і досить не погано роз»яснювали зміст наданих ними в 2010 році пояснень. Отже працівниками міліції в силу виконання своїх посадових обов»язків були лише зафіксовані покази зі слів інших осіб , які висловлювали свої думки , з приводу взаємовідносин позивачів та їх родичів з якими в них виник спір щодо майна , давали оцінку їх діям , вловлюванням, зафіксована інформація відповідає дійсним показам свідків, працівники міліції жодним чином не поширювали отриману в ході перевірки заяв інформацію, так як не розміщували її в засобах масової інформації, в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку , не викладали її в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі, не вивішували в громадських місцях плакати , гасла, інші твори, а також не розповсюджували серед людей листівок, зафіксовані пояснення не є фактичними твердженнями , отже в судовому засіданні не було здобуто доказів на підтвердження порушення прав позивачів з боку Бобровицького РВ УМВС України , Олександрівської сільської ради та з боку управління Державної Казначейської служби в Бобровицькому районі. Крім того суд вважає за необхідне звернути увагу , що позивачі зверталися до Печерського районного суду м. Києва з аналогічним позовом в якому відповідачами були свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], МВС України . В своєму позові позивачі посилалися на ті ж пояснення дані цими особами , на постанови на які посилаються і на даний час від 15.02.2010 року , 21.03.2010 року , на ті ж пояснення голови сільради. Печерським районним судом 22.07.2011 року прийняте рішення , в якому зазначено , що всі покази осіб не містять фактичних даних, а лише оцінюючі судження, думки, переконання , критичну оцінку певних фактів і недоліків вираженням суб»єктивної думки , тобто відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту.

Outcome: dismissed