Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просила визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в Миколаєві, укладений між нею та відповідачкою [PERSON], яка діяла по довіреності від [PERSON] - дійсним. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 06.03.2001 між нею та [PERSON], яка діяла за дорученням від [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири. Вказаний договір був оформлений на Універсальній біржі «Номінал» за № 0755-Н та зареєстрований Миколаївським БТІ за № 16957 від 30.03.2001. Сторонами за договором було виконано усі суттєві умови. Однак на теперішній час вона позбавлена можливості розпорядитися належним їй нерухомим майном, в звязку з відмовою нотаріуса від посвідчення угоди. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені нею в позовній заяві, наполягала на задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Проти задоволення позову не заперечувала. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Допитана в якості свідка в порядку ст. 62 ЦПК України [PERSON] показала, що [PERSON] є її рідною внучкою, а саме донькою її сина. [PERSON] була власницею квартири [ADDRESS] в Миколаєві та у звязку з проживанням в Ізраїлі попросила її продати вказану квартиру. На підтвердження надала доручення, посвідчене консулом Посольства України в Державі Ізраїль [PERSON] від 30.10.2000 за № 572/1587-2000. Між [PERSON] та [PERSON] було достягнуто згоди про продаж квартири. Після чого [PERSON] передала їй обговорену суму коштів, а вона звільнила квартиру та передала ключі від неї. Договір купівлі-продажу було укладено на біржі, після чого гроші були передані нею власниці квартири [PERSON] Претензій ані в [PERSON], ані в [PERSON] до [PERSON] не має. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. 06.03.2001 між [PERSON] та [PERSON], яка діяла за дорученням від [PERSON], р.№ 572/1587-2000 від 30.10.2000, посвідченого Консулом Посольства України в державі Ізраїль, був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Зазначений договір був оформлений на Універсальній біржі «Номінал» № 0755-Н та зареєстрований Миколаївським БТІ 30.03.2001 за № 16957. Сторонами за договором було повністю виконано усі суттєві умови договору. Статтею 227 ЦК УРСР (1963 р., що діяв на час укладення договору) визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Як вбачається з реєстраційного посвідчення від 30.03.2001 право власності та договір зареєстровані Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації, яке підпорядковане Миколаївській міській раді. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоди, визнати угоду дійсною. При цьому наступне нотаріальне посвідчення угоди не потрібно. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] набула права власності на квартиру [ADDRESS]. Її право посвідчене реєстраційним свідоцтвом та відповідачем не оспорюється. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 47, 227 ЦК УРСР (1963 р.),

Outcome: approved