Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] Державної міграційної служби України у Вінницькій області про усунення перешкод в користування власністю. Позов мотивовано тим, що відповідно до свідоцтва від 16.04.2010 року виданого приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №880 позивач є власником квартири № 18, в житловому будинку № 7 по вул. Першотравневій у м. Вінниці. Дана квартира раніше належала [PERSON] і була за рішенням суду конфіскована в неї за борги та реалізована на прилюдних торгах. В квартирі на момент її продажу та на даний момент залишається зареєстрована мати бувшої власниці квартири [PERSON], яка фактично в ній не проживає і місце знаходження якої невідоме. Позивач вважає, що відповідач не має жодних законних підстав бути зареєстрована в її квартирі, дана реєстрації порушує її право власності. Вищевказані обставини стали приводом для звернення до суду з даним позовом в якому позивач просить суд усунути їй перешкоди з боку відповідача у користуванні власністю, шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, аргументуючи їх мотивами, викладеними в позові. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином в порядку передбаченому ч.9 ст. 74 ЦПК України. Враховуючи зазначені обставини суд, за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. При розгляді справи судом встановленні наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва від 16.04.2010 року виданого приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №880 позивач є власником квартири № 18, в житловому будинку № 7 по вул. Першотравневій у м. Вінниці. Дана квартира придбана [PERSON] на прилюдних торгах на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Сухановою Т,О. 06.09.2007 року та реєстрованим №5087. Згідно ч. 3 ст. 8 Конституції України її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до довідки МКП ЖЕК №14 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). В судовому засіданні були допитані свідки, які проживають по сусідству із позивачем та підтвердили той факт, що відповідач за адресою: вул. Першотравнева 7/18 в м. Вінниці не проживає. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Враховуючи вищевикладене суд приходить до переконання, що позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні власністю обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником зазначеної квартири, а реєстрація в ній відповідача є порушенням прав позивача, яка змушена нести додаткові витрати на утримання житла та позбавлена можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю. Разом з тим, при вирішенні даного спору суд зважає на положення ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" відповідно до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним уповноваженим органом з реєстрації протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, задовольняючи позов про усунення позивачу перешкод в користуванні його майном, суд вважає, що відповідача слід визнати такою, що втратила право на користування зазначеним жилим приміщенням. Вищевикладене свідчить про те, що у випадку визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою, відповідний уповноважений орган з реєстрації вже має передбачений законом обов'язок зняти його з реєстрації місця проживання. Враховуючи наведене та

Outcome: approved