Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-24 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до [PERSON], сектору громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області «про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням». В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на наступне. Позивач [PERSON] є власником домоволодіння № 13, розташованого за адресою: м. Донецьк-95, вул. Онезька, зареєстрованому в КП «БТІ м. Донецька»15 вересня 2003 року, на підставі договору дарування від 03 липня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу. Житлове домоволодіння складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 63,3 кв.м, в тому числі житловою площею 30 кв.м., що складається з трьох житлових кімнат площею 8,1 кв.м., 6,8 кв.м., 14.9 кв.м., літньої кухні літ. Б., сараєв літ. Б-2, 13-3, вбиральні літ. Г, гаража літ. Е, огорожі та замощення. У вказаному житловому будинку зареєстровані позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідачка [PERSON] Однак, відповідачка за місцем реєстрації не проживає. 12 травня 1990 року Кіровським відділом РАЦС м. Донецька був зареєстрований шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON], актовий запис № 362. Від шлюбу сторони мають сина –[PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. В 2010 році шлюбні відносини між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] припинені через зловживання відповідачкою алкогольними напоями. При цьому, відповідачка неодноразово проходила лікування від алкоголізму в обласному наркологічному диспансері. Крім того, відповідачкою в стані алкогольного сп’яніння було вчинено тяжкий злочин, за який вироком Кіровського районного суду м. Донецька у квітні 1996 року засуджена за ст. 101 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі. Повторно відповідачка була засуджена вироком Кіровського районного суду м. Донецька від 04 березня 2010 року за ст. 383 ч.2, ст. 384 ч.2 УК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з випробувальним терміном на 1 рік. В березні 2010 року відповідачка поїхала жити до своєї матері в м. Красногоровка, де по теперішній час і проживає. 11.10.2010 року рішенням Кіровського районного суду м. Донецька шлюб між сторонами було розірвано. 28.12.2010 року Кіровським районним судом м. Донецька було прийняте заочне рішення, яким виселено відповідачку [PERSON] з будинку № 13 по вул. Онезька в м. Донецьку в зв’язку з неможливістю спільного проживання без надання іншого жилого приміщення. В даний час відповідачка ніде не працює, не сплачує комунальні послуги, не здійснює матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідачка більше 6 місяців не проживає в [INFO], що підтверджується актами ГКМ «Тектильщик -1а»від 01.07.2010 року, 06.11.2010 року, 02.04.2011 року, поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] За таких обставин, позивачі просять суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в домоволодінні № 13 по вул. Онезька в м. Донецьку, зобов’язати сектор громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: м.Донецьк-95 по вул. Онезька, буд. 13. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з’явилися, про час і місце судового засідання були повідомлені у встановленому законом порядку, надали суду заяву, в якій просять розглядати справу без їх участі. Представник сектору громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області в судове засідання не з’явився, про час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з’явилися, про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає необхідним прийняти заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування жилого будинку від 03.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] позивач [PERSON] є власником житлового будинку № 13, розташованого за адресою: м. Донецька-95, вул. Онезька, що підтверджується копією договору дарування від 03.07.2003 року, витягом КП «БТІ м. Донецька»про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічним паспортом на житловий будинок № 13 по вул. Онезькій м. Донецька. У вказаному житловому будинку зареєстровані позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідачка [PERSON], що підтверджується копією домової книги. Згідно актів, складених ГКМ «Тектильщик -1а» від 1.07.2010 року, 6.11.2010 року, 2.04.2011 року громадянка [PERSON] в житловому будинку № 13 по вул. Онезька в м. Донецьку з березня 2010 року та по теперішній час не проживає. Згідно довідки Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області № 17280 від 05.12.2011 року громадянка [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [INFO] не зверталась в Кіровський РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області із заявою про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням за адресою : м. Донецьк-95, вул. Онезька, буд. 13, оперативно-розшукові заходи у відношенні [PERSON] не проводились. Згідно довідки комунальної установи «лікувально-профілактичний заклад міська поліклініка № 27 м. Донецька»№ 957/01 від 23.11.2011 року [PERSON], [INFO], за медичною допомогою у період з 01.01.2009 року по теперішній час в поліклініку № 27 м. Донецька не зверталась. Згідно довідки № 355 від 19.11.2011 року, наданою ГКМ «Тектильщик -1а»позивач [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], регулярно сплачує комунальні послуги. В ГКМ «Тектильщик -1а»ніхто не звертався із заявою про усунення перешкод при користуванні жилим приміщенням за адресою: м. Донецьк-95, вул. Онезька, буд. 13 Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Також ст. 405 ЦК України встановлено, що члени сім”ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім”ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім”ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачка [PERSON] без поважних причин з березня 2010 року та по теперішній час, тобто більше 1 року не проживає та не з’являється за адресою: м. Донецьк-95, вул. Онезька, буд. 13, її особистих речей в будинку не має, обов’язки по сплаті комунальних послуг не виконує, не має наміру проживати в спірному домоволодінні в подальшому, тобто достовірно встановлений факт не проживання відповідачки за місцем її реєстрації. Враховуючи, що наявність реєстрації відповідачки [PERSON] у спірному будинку обмежує права позивачів, як власників та завдає їм значних матеріальних незручностей, оскільки вони здійснюють оплату усіх комунальних послуг, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON], [PERSON] в повному обсязі, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: м. Донецьк-95, вул. Онезька, буд. 13, та зобов’язати відділ ГІРФО Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області зняти останню з реєстраційного обліку. На підставі викладеного,

Outcome: approved