Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про розірвання договору найму та виселення з квартири, в якому зазначив, що 20.08.1994 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Перший час після укладання шлюбу вони проживали однією сімєю разом з батьками позивача. 08.02.1995 року в них народилася донька [PERSON]. З травня місяця 1998 року зі згоди матері позивача їхня сімя в складі трьох чоловік переїхали на проживання і зареєструвалися в квартирі [ADDRESS], яка на праві власності на той час належала його матері [PERSON]. Так як 25.10.2003 року в їхній сімї народилася друга донька [PERSON], мати позивача вирішила подарувати свою квартиру сину [PERSON]. В 2008 році сімя позивача з відповідачкою розпалася, та рішенням Вовчанського районного суду Харківської області їх шлюб було розірвано. Після розпаду сімї так як їхні сумісні діти залишилися проживати разом з відповідачкою, позивач надав дозвіл [PERSON] на правах наймача житлової площі залишитися проживати в його квартирі, а сам позивач став проживати в будинку свого брата по вул. Гоголя 10 в м. Вовчанськ, уклавши між собою договір оренди житлового приміщення. Оскільки у відповідачки не склалися стосунки з старшою дочкою, [PERSON] з 2009 року стала проживати разом з батьком в орендованому житловому будинку. Під час вияснення причин даного конфлікту між відповідачкою та дочкою, [PERSON] стало також відомо що відповідачка не займається дітьми, недбало ставиться до утримання житлової квартири, яку було надано їй для користування, не сплачує належні комунальні платежі за тепло- і водо- постачання. Тому позивач запропонував [PERSON] звільнити його квартиру, бо мав сам поселитися в ній разом з дітьми, але відповідачка відмовилася на добровільних засадах звільнити квартиру. Так позивач 22.12.2009 року письмово попередив відповідачку про розірвання договору найму та виселення її з його квартири в тримісячний термін. Після попередження позивача [PERSON] завірила останнього що погасить створені нею заборгованість по оплаті комунальних послуг та просила надати їй час для того щоб вона знайшла собі житло, але по цей час вона своїх обіцянок не виконала, тому позивач вимушений звернутися до суду з зазначеним позовом про розірвання договору найму, виселення з квартири [PERSON] та стягнення з відповідачки понесені судові витрати 2000 грн 00 коп. за послуги адвоката , 107 грн .30 коп. судового збору. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги уточнив та просив виселити [PERSON] з належної йому квартири 52 розташованої за адресою вул..О.Досвітнього буд. 5 , Харківської області , зняти її з реєстрації за даною адресою та . стягнути з відповідачки на його користь понесені судові витрати 2000 грн 00 коп. за послуги адвоката та 107 грн .30 коп. судового збору. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не підтримала, пояснивши, що між нею та позивачем фактично договору найму у письмовій формі укладено ніколи не було. Також зазначає, що позивачем не надано до суду доказів систематичності невнесення нею квартирної плати і плати за комунальні послуги шість місяців поспіль. Незначна заборгованість існує, але мови про систематичне невнесення плати в даному випадку йти не може. Крім того з нею проживає їхня сумісна неповнолітня донька [PERSON] 25.10.2003 року і їй з неповнолітньою донькою на цей час не має куди іти жити . Представник 3-ї особи служби у справах дітей Вовчанської райдержадміністрації Харківської області , в судовому засіданні проти задоволення позивних вимог [PERSON] не заперечував та пояснив , що комісією з питань захисту прав дитини Вовчанської райдержадміністрації було розглянуті позивні вимоги [PERSON]та встановлено , що при знятті з реєстрації відповідача [PERSON] та її виселення з квартири яка належить позивачу на підставі договору-дарування , житлові права неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які зареєстровані в даній квартирі, на право користування квартирою порушені не будуть , так як в цій квартирі також зареєстрований їхній батько позивач по справі і який бажає проживати разом з дітьми та займатися їхнім вихованням.(л.с.66) Заслухавши пояснення сторін , які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що змінені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вовчанського районного нотаріального округу Харківської області від 01 листопада 2004 року за реєстровим номером 3809, [PERSON] належить на праві приватної власності квартира № 52, розташованої в м. Вовчанську, Харківської області по вул. О.Досвітнього буд. 5, житловою площею 34,9 мІ, загальною площею 58,3 мІ. (а.с. 5-6) Будинковою книгою для прописки громадян в будинку 5 по вул. О.Досвітнього кв. 52, м. Вовчанськ підтверджується той факт, що [PERSON] [INFO] зареєстрована та проживає з 19 травня 1998 року за вищевказаною адресою, та крім неї в цій квартирі зареєстровані 6 сам позивач [PERSON],який фактично не має можливості проживати в своїй квартирі ; їхня старша донька [PERSON] 08.02.1995 року , яка зареєстрована , але фактично не проживає , а проживає у батьків позивача ; та їхня молодша донька [PERSON] [INFO] , яка зареєстрована та проживає в спірні квартирі (а.с. 7-10,50) Свідоцтвом про шлюб суд вбачає, що 20.08.1994 року в Вовчанському райвідділі реєстрації актів громадянського стну Харківської області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис 121, від якого в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с. 11-13; 33) Свідоцтвом про розірвання шлюбу вбачається, що 22 травня 2009 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, актовий запис № 66. (а.с. 14) Згідно ст. 383 ч. 1 Цивільного Кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 627 Цивільного Кодексу України, визначено, що відповідно до статті 6 зазначеного Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 626 ч.1 Цивільного Кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 811 ч. 1 Цивільного кодексу України, договір найму житла укладається у письмовій формі. Згідно ст. 812 ч. 1 Цивільного кодексу України, предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Судом встановлено, що між власником квартири [PERSON] та колишнім членом його сімї [PERSON] угоди про оплатне користування жилим приміщенням не укладалось. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З письмових пояснень свідків підтверджується той факт, що дійсно [PERSON] не проживає в своїй квартирі з 01.09.2008 року за адресою: [ADDRESS], а його дочка [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 15.08.2009 року. (а.с. 15-16; 17-22) Довідками комунальних підприємств суд вбачає, що станом на 01.05.2012 р. за адресою [ADDRESS] склалися значні заборгованості за надані комунальні послуги . (а.с. 29-32) Крім того, згідно письмових попереджень від 22.12.2009 року та 10.05.2012 року суд вбачає що позивачем [PERSON] було попереджено про погашення нею виниклої заборгованості за несвоєчасну сплату комунальних послуг та виселення її з вищевказаної квартири до 10.08.2012 року. (а.с. 23-25) Також суд вбачає, що в серпні 2010 року [PERSON] зверталася до суду із позовом про встановлення за нею плати за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги. Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 11.11.2010 року (Справа № 2-702-2010) у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено. ( а.с. 26-28) Відповідно до вимог ст. 157 ЖК, членів сім'ї та колишніх членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 321 Цивільного Кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 386 ч. 1,2 Цивільного Кодексу України, Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Так як між власником квартири та колишнім членом його сімї не було укладено договору о безоплатному користуванні житловим приміщенням, але як вбачає суд з пояснень позивача та відповідачки на підставі усної домовленості між ними було досягнуто згоди щодо користування та оплати житлової площі, комунальних послуг, суд прийшов до правильного висновку, що відповідачка, яка проживає і зареєстрована у спірній квартирі, порушує права позивача, як власника, та перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження своїм майном, крім того недбало ставиться до утримання житлової квартири, яку було надано їй для користування позивачем, не сплачує належні комунальні платежі за тепло- і водо- постачання, з вязку з чим виникла значна заборгованість. Також судом встановлено, що [PERSON] на добровільних засадах по цей час не відшкодовано затрати, які були спричиненні нею перед позивачем, та суд зважаючи на те, що з 2009 року на утриманні позивача знаходиться донька [PERSON], і [PERSON] бажає проживати разом з обома своїми дочками в належній йому на праві приватної власності квартирі за адресою: [ADDRESS], вважає що право позивача підлягає захисту шляхом виселення відповідачки з квартири. З огляду на це, суд вважає, що уточнені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], є обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню. Суд, враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved