Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-08 00:00:00

У серпні 2011 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON]Л такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №269 в будинку №32 по вул. Малишева в місті Дніпропетровську. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що в зазначеній квартири 09 грудня 2004 року були зареєстровані вона, [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Остання в квартирі не проживає більше 6 років, а проживає весь цей час у житловому будинку №22 по вул. 50 років Жовтня в с. Олександрівка Магдалинівського району Дніпропетровської області та добровільно знятися з реєстрації не бажає, комунальні послуги не сплачує, а тому позивачка була змушена звернутися до суду з цим позовом. Не погодившись із первісною позовною заявою, відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] про вселення та усунення перешкод у користуванні житлом, визнання порядку користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] тривалий час мешкали у гуртожитку за адресою: пр. імені Газети «Правда»буд. 106 в м. Дніпропетровську. Після отримання ордеру на спірну квартиру в ній здійснювалися ремонтні роботи та мешкати не уявлялося можливим і тільки після ремонту з 31 грудня 2006 року вони переїхали у квартиру [ADDRESS]. Однак, в звязку з тяжкою хворобою її чоловіка [PERSON], який мешкав в житловому будинку №22 по вул. 50 років Жовтня в с.Олександрівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, [PERSON]Л була вимушена тимчасово переїхати до місця проживання чоловіка для його догляду. Після смерті 21.01.2006 [PERSON] вона залишилася проживати в Магдалинівському районі, однак мешкати там постійно намірів не мала, хотіла повернутися до спірної квартири, щоб жити за місцем своєї реєстрації після закінчення справ із господарством. 28.04.2008 помер її син [PERSON], після чого [PERSON] та [PERSON] почали перешкоджати їй в користуванні спірною квартирою, не надали ключів та відмовилися пускати до квартири. А тому, просила суд вселити її до квартири [ADDRESS], зобовязати відповідачів не чинити їй перешкод у користуванні квартирою та визнати порядок користування вказаною квартирою, виділивши їй в користування окрему кімнату, а [PERSON] та [PERSON] дві кімнати, залишивши коридори та санітарні вузли в загальному користуванні, а також зобовязати відповідні організації розділити особові рахунки по сплаті комунальних послуг та переукласти відповідні договори (а.с.34-36). Третя особа - Сектор громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області до судового засідання не зявилася, в матеріалах справи наявна заява щодо розгляду справи у відсутності їх представника, рішення суду просять ухвалити на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін по справі, їх представників, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]В, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частина ст. 9 ЖК України передбачає, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п.10 своєї постанови №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»(з послідуючими змінами та доповненнями) розяснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо). Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Судом встановлено, що 03 листопада 2004 року позивачу за первісним позовом [PERSON] на сімю в складі чотирьох осіб: [PERSON] (основний квартиронаймач), її чоловіка [PERSON], доньку [PERSON] та відповідача за первісним позовом [PERSON], було надано ордер на право заняття житлового приміщення - квартири [ADDRESS] (а.с.7). З січня 2006 року в спірну квартиру заселилися [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 28 квітня 2007 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.8). Відповідач [PERSON] в спірну квартиру ніколи не вселялася, в ній ніколи не проживала, її особисті речі відсутні. Факт не проживання відповідача за первісним позовом [PERSON] у квартирі [ADDRESS] підтверджується актами обстеження квартири, завіреними керівником ОСББ «ДІМ»від 25 лютого 2008 року, 28 лютого 2008 року, 02 серпня 2011 року, 04 серпня 2011 року, 10 січня 2012 року (а.с.19-22,47) та показами допитаних в судовому засіданні свідків. Так, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], показали, що знають [PERSON] давно, ще по спільному проживанню в гуртожитку по пр. ім. газети «Правда», 106 в м.Дніпропетровську, в кімнаті якого остання проживала тривалий час з донькою [PERSON], а потім ще і з чоловіком [PERSON] Після отримання спірної квартири вони з чоловіком робили в ній ремонт і з січня 2006 року стали проживати там втрьох [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] ніколи не проживала ні у гуртожитку, ні у квартирі на вул. Малишева в м. Дніпропетровську, особистих речей її не було. Свідок [PERSON] показала, що вона бачила [PERSON] біля гуртожитку по пр. ім. газети «Правда»,106 в м. Дніпропетровську десь у 2006 році три-чотири рази. Зі слів своєї тітки свідок знає, що [PERSON] була прописана в гуртожитку десь з 2002 року, але пояснити хто проживав у гуртожитку, а потім в спірній квартирі свідок не може, оскільки цих обставин не знає. Суд зважує на те, що відповідно до інформації Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області [PERSON] з 1971 року проживає за адресою [INFO], ? частина зазначеного домоволодіння належить останній на праві власності, що підтверджується даними Магдалинівського бюро технічної інвентаризації (а.с.11,14). З 12 липня 1974 року [PERSON] знаходиться під наглядом та обслуговується в Олександрівській лікарській амбулаторії, а також отримує пенсію в управлінні Пенсійного Фонду України в Магдалинівському районі (а.с.12,15). Твердження відповідача за первісним позовом [PERSON] про зміну замків в спірній квартирі, суд не бере до уваги, оскільки вони спростовуються показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Інших доказів цим обставинам [PERSON] суду не надала, як і не надала доказів на підтвердження того, що вона не проживає в спірній квартирі внаслідок неправомірних дій [PERSON] або [PERSON] та її звернень до компетентних органів з метою усунення перешкод у користуванні квартирою. Сплата [PERSON] за житлово-комунальні послуги ОСББ «ДІМ»за листопад 2011 року не може свідчити про її право користування квартирою №269 по вулиці Малишева, 32 в м. Дніпропетровську. Посилання відповідача за первісним позовом [PERSON] щодо не проживання у спірній квартирі з поважних причин, а саме хвороби її чоловіка [PERSON] та здійснення за ним догляду, суд не може взяти до уваги, оскільки належних та допустимих доказів цим обставинам останньою не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] без поважних причин більше шести місяців, перешкод у проживанні ані [PERSON], ані [PERSON] їй не чинили, а тому суд вважає визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку. Таким чином, первісний позов [PERSON] підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи та у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені нею судові витрати в розмірі 88 грн.

Outcome: approved