Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-06 00:00:00

У вересні 2011 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач вказує на те, що 3 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 11000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 30 червня 2011 року існує заборгованість перед банком в сумі 17518 грн. 84 коп. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 526,527,530,1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 17518 грн. 84 коп., а також сплачені позивачем судові витрати. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача на користь банку 17102 грн. 00 коп. заборгованості за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не зявилася. Про час і місце розгляду справи повідомлена судом належним чином. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не погоджуючись із розміром нарахованої заборгованості, визнав борг у розмірі 4108 грн. 32 коп., зазначивши, що кредитний договір він з банком не укладав, а заява на видачу кредиту не може розцінюватися як кредитний договір. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 3 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 11000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно п. 8.6 умов і правил надання банківських послуг, доданих до кредитного договору, при порушені позичальником строків платежів більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5 % від суми позову. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 30 листопада 2011 року існує заборгованість перед банком. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачу нарахована заборгованість в сумі 17012 грн. 00 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом 8752 грн. 50 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 7386 грн. 20 коп., заборгованості з пені 373 грн. 31 коп., штрафу (фіксована частина) 500 грн. 00 коп. Так позивач просить стягнути поточну заборгованість за кредитним договором, пеню за прострочення строків виконання зобовязань та штраф за прострочення строків сплати платежів. Проте, пеня і штраф фактично вказують на подвійну відповідальність відповідача за одне й теж порушення, що суперечить загальним засадам цивільного законодавства та положенням ст.. 61 Конституції України. За такого, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500 грн. За таких обставин суд вважає, що позов банку на підставі ст.ст.526, 536, 549, 610, 611 ЦК України підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь банку слід стягнути заборгованість у розмірі 16512 грн. 01 коп., а саме: заборгованість за кредитом 8752 грн. 50 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 7386 грн. 20 коп., пеню 373 грн. 31 коп. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial