Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-02 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 16 травня 2012 року позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, просить зменшити розмір стягуваних аліментів присуджених по рішенню Богуславського районного суду Київської області від 14 вересня 2009 року на користь [PERSON] з 600 гривень на 300 гривень на місяць. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на даний час він має тяжке матеріальне та сімейне становище, оскільки він не має постійного місця роботи і на його утриманні перебуває дружина та її дитина від першого шлюбу. Крім того, від другого шлюбу, 10.07.2011 року народився син [PERSON], який також перебуває на його утриманні. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, обґрунтувавши їх вищенаведеними обставинами. Просив позов задовольнити. Позивач [PERSON], в судовому засіданні підтримав свої вимоги посилаючись на вищевказані обставини та пояснив, що після рішення суду, згідно якого він повинен сплачувати на користь відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 600 гривень, він за власним бажанням звільнився з роботи для того, щоб організувати свій бізнес, але зробити цього не зміг. На даний час від неофіційно працює в Росії і має середньомісячний дохід 4000 5000 гривень. Крім, цього його дружина [PERSON]В отримує від держави матеріальну допомогу за те, що її бувший чоловік ухиляється від сплати аліментів, за догляд за дитиною до трьохрічного віку та допомогу за народження дитини. Просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що згідно рішення суду [PERSON] зобовязаний сплачувати на її користь аліменти на утримання сина [PERSON]. Розмір аліментів в 600 гривень був визначений судом за проханням [PERSON] Проте, позивач [PERSON] не виконував рішення суду про сплату аліментів і тому утворилась заборгованість приблизно в розмірі 12000 гривень. В звязку з тим, що [PERSON] неофіційно працює за кордоном, за поданням державного виконавця суд виніс рішення про обмеження у праві виїзду за кордон. В березні місяці позивач [PERSON] умовив її забрати виконавчий лист з відділу ДВС, щоб у нього була можливість поїхати за кордон для того, щоб заробляти гроші. Він сплатив їй поточну заборгованість по аліментах в розмірі 1800 гривень та пообіцяв погасити решту заборгованості по аліментах в сумі 12000 грн. до 25 вересня 2012 року, що підтверджується розпискою про позику від 21.03.2012 року. Вона погодилась на умови [PERSON] і забрала виконавчий лист з відділу ДВС. Після цього, [PERSON] зміг виїхати за кордон на заробітки, проте він не сплачує заборгованість по аліментах, як обіцяв. Тоді вона знову звернулась до відділу ДВС з виконавчим листом, щоб аліменти стягували в примусовому порядку. Вважає, що у позивача [PERSON]Б не змінилось матеріальне становище, оскільки він неофіційно працює за кордоном і має пристойний дохід. Звернувшись до суду, позивач бажає уникнути від сплати аліментів розмір яких є і так невеликим. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює старшим державним виконавцем відділу ДВС Богуславського РУЮ. 06.12.2010 року він відкрив виконавче провадження про стягнення з позивача [PERSON]Б на користь відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 600 грн. на місяць. Боржник [PERSON] на виклики до відділу ДВС не зявлявся, примусові приводи через міліцію залишенні без виконання, тому було оголошено розшук боржника, потім направлено до суду подання про обмеження виїзду за кордон, яке було задоволено, також за злісне ухилення від сплати аліментів [PERSON] був засуджений судом за ч.1 ст. 164 КК України. Станом на 01.09.2011 року [PERSON] мав заборгованість по аліментах в сумі 13200 гривень. 12.03.2012 року до відділу ДВС звернулась [PERSON] із заявою про те, що вона не має претензій до боржника [PERSON] і просить повернути їй виконавчий лист. Після цього, було завершено виконавче провадження і за поданням до суду було знято обмеження у праві на виїзд за кордон. 13.04.2012 року знову відкрито виконавче провадження по стягненню з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на підставі заяви стягувача та копії виконавчого листа. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено і сторонами по справі не оспарюється, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] колишні подружжя, від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 14 вересня 2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі, по 600 грн., щомісячно до повноліття дитини. Рішення суду набрало законної сили і звернуто до виконання. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Твердження позивача про те, що після укладення шлюбу з [PERSON] на його утриманні перебуває дружина та двоє малолітніх дітей, а саме: син [PERSON], [INFO] та донька від другої дружини, Софія, [INFO], батько якої не сплачує аліменти на її утримання, суд не приймає до уваги, оскільки дана обставина не вказує на зміну сімейного становища позивача внаслідок якої необхідно було б зменшити розмір стягуваних аліментів, враховуючи те, що позивач добровільно уклав шлюб з жінкою на виховані якої перебувала малолітня дитина від першого шлюбу і тому він розумів про наслідки такої життєвої ситуації. Крім того, дружина позивача [PERSON] згідно рішення Богуславського районного суду від 11.11.2008 року має право на отримання аліментів від першого чоловіка на утримання неповнолітньої дитини. Також судом враховано, що вищевказані твердження позивача суперечать фактичним обставинам щодо матеріального становища, оскільки друга дружина позивача, [PERSON] отримує від управління праці та соціального захисту населення матеріальну допомогу у розмірі 267,90 грн. за те, що батько ухиляється від сплати аліментів, матеріальну допомогу за народження дитини у розмірі 866,67 грн. та матеріальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку у розмірі 634,49 грн. Посилання позивача на те, що у нього змінилось матеріальне становище із-за того, що він не працює, суд оцінює критично, оскільки згідно трудової книжки вбачається, що 10.09.2010 року він звільнився з роботи за власним бажанням, тобто відразу після одруження з [PERSON], тим самим свідомо погіршив своє матеріальне становище. Окрім того, сторони по справі не заперечують проти того, що позивач [PERSON] неофіційно працює за кордоном і має середньомісячний дохід 4000-5000 гривень. Враховуючи, що позивач є дієздатним чоловіком 30 років, працездатним, не перебуває на обліку в центрі занятості, як шукаючий роботу, не маючий будь-яких обмежень щодо працевлаштування, не являється інвалідом і не боліє хронічними захворюваннями, неофіційно працює за кордоном та отримує регулярний дохід, ніяких додаткових витрат не несе, тому відсутні належні та достовірні докази про те, що у нього змінився матеріальний та сімейний стан, які дають можливість для зменшення розміру стягуваних аліментів, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] за необґрунтованістю. Оскільки в задоволенні позову відмовляється, то судові витрати залишаються за позивачем. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: dismissed