Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-30 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні, по якому просять суд усунути перешкоди у користуванні квартирою №71 у будинку № 35 по вул. Куйбишева у м. Одесі, шляхом вселення, та зобовязати відповідача не перешкоджати позивачам у користуванні вказаною квартирою. Позивачі, будучи сповіщеними належним чином, до суду не зявилися, представник позивачів надав суду письмову заяву, відповідно до якої позов підтримує, просить суд його задовольнити, а також справу розглянути за відсутністю представника позивачів, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до судового засідання не зявилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності не надавала. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази, вважає позов позивачів підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 23.02.1990 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 14). Від даного шлюбу у подружжя є син [PERSON], [INFO]. 30.09.2011 року [PERSON] помер, про що Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОМУЮ видано Свідоцтво про смерть, актовий запис № 1568 (а.с.13). Після смерті на підставі ст. 1222 ЦК України була відкрита спадщина, та відповідно до ст. 1261 спадкоємцями якої є позивачі та відповідач. Під час шлюбу [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS], про що було видане свідоцтво про право власності на квартиру на підставі договору дарування від 22.12.2010 року. Після смерті [PERSON] в зазначену квартиру позивачі потрапити не мають можливості. У своїх заявах до правоохоронних органах позивачі зазначають, що відповідачка по справі двері у квартиру не відчиняє, у квартирі знаходяться їх особисті речі. У позивачів є припущення щодо того, що в звязку з тим, що [PERSON] особа похилого віку, то за свої дії не може відповідати в повному обсязі та сторонні люди можуть скористатися цим. Однак до останнього часу ніяких відповідей отримано ними від правоохоронних органах не було. Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 15.08.2012 року, на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON], в рівних частках по 1/3 належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивачі не можуть скористатися своїм правом розпоряджатися майном, відповідач перешкоджає їм в користуванні власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1,2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Статтею 383 ЦК України передбачено, що позивач має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Також ст. 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачам у вселенні в спірну квартиру. Згідно ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачі мають право на користування спірною квартирою, а тому слід усунути перешкоди в користуванні 2/3 частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], та вселити позивачів в дану квартиру. На підставі викладеного,

Outcome: approved