Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-08 00:00:00

В жовтні 2009 року позивачка звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову позивачка в позовній заяві і в ході судового засідання посилалася на те, що 03 квітня 2006 року відповідач позичив у позивачки грошову суму у розмірі 18 730,00 гривень, а саме: 3 580,00 грн. та 3 000 доларів США, які на той час за офіційним курсом НБУ становили 15 150,00 гривень. Отримання ним зазначеної суми підтверджується розпискою від 03 квітня 2006 року, написаною ним власноручно. Позивачка 01 грудня 2006 року відправила на адресу відповідача претензію, з вимогою повернути грошові кошти в строк до 31 грудня 2006 року. Відповідач 03 січня 2007 року повернув їй 3 000,00 гривень. 04 березня 2009 вона (позивачка) вдруге направила відповідачу претензію з вимогою повернути залишок позичених коштів в строк до 09.03.2009 року. Однак до теперішнього часу борг не повернуто. В звязку з тим, що відповідач добровільно не хоче виконувати своїх зобовязань, позивачка вимушена звернутися до суду. Просила стягнути з відповідача борг в розмірі 24 489,76 гривень, а саме 23 427, 99 гривень сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 1 061,77 гривень три відсотки річних з простроченої суми. Також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Відповідач в судове засідання не зявився. 18 листопада 2009 року було винесено заочне рішення по даній справі яким позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі. 27 грудня 2011 року [PERSON] звернувся до Індустріального суду м. Дніпропетровська з заявою про перегляд заочного рішення в якій просив переглянути заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2009 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В якості підтвердження своїх вимог Відповідач посилався на наступне: Заочне рішення було отримано Відповідачем 15 листопада 2011 року, тому він не міг звернутись із заявою про перегляд заочного рішення раніше. [PERSON] стверджував, що судових повісток не отримував та не мав можливості скористатися правами передбаченими ст.27 ЦПК України. Ухвалою від 13 лютого 2012 року заяву відповідача [PERSON] задоволено. Відповідно до вищевказаної ухвали Заочне рішення від 18.11.2009 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики скасовано і призначено до розгляду в загальному порядку. У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 квітня 2006 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошову суму 18 730,00 гривень , а саме: 3 580,00 гривень та 3 000 доларів США, які на той час за офіційним курсом НБУ становили 15 150,00 гривень, про що власноручно написав розписку. Строк повернення коштів в розписці не обумовлений. Відповідач 03.01.2007 року повернув позивачці частину боргу в сумі 3 000,00 гривень. Залишок боргу 15 730,00 грн. відповідачем не повернено. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позивачкою 01 грудня 2006 року було відправлено на адресу відповідача претензію, з вимогою повернути грошові кошти в строк до 31 грудня 2006 року. Відповідач 03 січня 2007 року повернув їй 3 000,00 гривень. 04 березня 2009 вона (позивачка) вдруге було направлено відповідачу претензію з вимогою повернути залишок позичених коштів в строк до 09.03.2009 року. Однак до теперішнього часу борг не повернуто. За неповернення суми позики у встановлений строк положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачені наслідки, повязані із сплатою боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми в порядку ст. 625 ЦК України. При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 1050 та ч. 2 ст. 625 ЦК України сплатити їх є обовязком відповідача. У звязку з чим, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути 23 427,99 гривень суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення з 01.01.2007 до 01.03.2009 та 1 061,77 гривень трьох процентів річних від простроченої суми згідно із розрахунком. Розрахунок суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення (з 01.01.2007 до 01.03.2009): 15 730,00 грн. х 1,166 % х 1,223 % х 1,029 % х 1,015 % = 23 427,99 грн., з яких 1,166 індекс інфляції за 2007 рік, 1,223 індекс інфляції за 2008 рік, 1,029 індекс інфляції за січень 2009 рік, 1,015 % - індекс інфляції за лютий 2009 року. Прострочення виплат становить 27 місяців з січня 2007 року по березень 2009 року включно. Розмір 3 % річних за 27 місяців становить: 3 : 12 х 27 = 6,75 % Таким чином, розмір 3 % річних з простроченої суми за 27 місяців становить: 15 730,00 х 0,0675 = 1 061, 77 Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення суми боргу знайшли своє достатнє підтвердження в судовому засіданні, є законними та підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 245,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн.

Outcome: approved