Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-19 00:00:00

09.07.2012 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла цивільна справа № 014\\423\\12 - ц за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до СВК Агрофірма Перемога, третя особа Управляння Держкомзему України у Кагарлицькому районі про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, в якій позивачі просили суд винести рішення, яким витребувати з чужого незаконного володіння сільськогосподарського виробничого кооперативу Агрофірма Перемога земельні ділянки, які належать на праві власності, скасувати державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок. 25.07.2012 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла цивільна справа № 014\\465\\12 - ц за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до до СВК Агрофірма Перемога, третя особа Управляння Держкомзему України у Кагарлицькому районі про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, в якій позивачі просили суд винести рішення, яким витребувати з чужого незаконного володіння сільськогосподарського виробничого кооперативу Агрофірма Перемога земельні ділянки, які належать на праві власності, скасувати державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок. 10 серпня 2012 року цивільні справи № 014\\423\\12 ц та № 014\\465\\12 ц згідно ухвали суду були обєднані в одне провадження на підставі ч. 1 ст. 126 ЦПК України, обєднаній цивільній справі було присвоєно № 014\\423\\12 ц. Свої позовні вимоги позивачі в позовній заяві обґрунтовували наступним. Між Позивачами та Сільськогосподарськи виробничим кооперативом Агрофірма Перемога (далі-Відповідач) було підписано договори оренди земельних ділянок, які розташовані на території Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області. Вказані договори були зареєстровані Управлінням Держкомзему у Кагарлицькому районі Київської області в книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок. З підстав, зазначених нижче, під час підписання Позивачами та Відповідачем договорів оренди не було досягнуто всіх істотних умов, а тому такі договори є неукладеними. Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України Про оренду землі істотними умовами договору оренди землі є: - об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); - строк дії договору оренди; - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; - умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; - існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; - визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини: відповідальність сторін; - умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Під час підписання договорів оренди не було досягнуто згоди що таких істотних умов: - строк дії договору оренди; Згідно ч. 2 ст. 19 Закону України Про оренду землі при передачі в оренду сільськогосподарських угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строк дії договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою. Відповідно договорів оренди такий договір укладається на 05 років (у разі укладання договору землі для товарного сільськогосподарського виробництва - з урахування ротації культур згідно з проектом землеустрою). Також відповідно до договорів оренди орендар приймає земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Виходячи з положень договорів оренди, оскільки земельна ділянка передається для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строк оренди має бути визначений з урахування ротації культур згідно з проектом землеустрою. Проте, в договорах оренди відсутнє положення про те, що строк дії договорів оренди земельних ділянок визначений з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектом землеустрою. Також, в договорах взагалі відсутнє посилання на відповідний проект землеустрою. - існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; В договорах оренди не вказано, які існують обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, що свідчить про відсутність згоди щодо такої істотної умови. - умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. В договорах оренди відсутні положення, які визначають умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Невід'ємною частиною договору оренди землі на підставі ч. 4 ст. 15 Закону України Про оренду землі є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. В порушення цієї норми Закону до підписаних сторонами документів не долучено кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів. Отже, підписані Позивачами та Відповідачем договори не містить згоди щодо всіх істотних умов договору оренди земельної ділянки визначених законом. Неукладені договори не породжують для сторін прав та обов'язків, на досягнення яких було спрямоване їх волевиявлення під час документального оформлення договорів і права користування землею для Відповідача не породжує. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 р. Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК. Такої позиції дійшов Верховний суду України в своїй ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10.12.2010 р. Згідно ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ч. 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, оскільки договори оренди земельної ділянки є неукладеним, Відповідач користується нею без достатньої правової підстави, Позивачі можуть вимагати витребування від Відповідача безпідставно набутого майна, а саме земельних ділянок. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України Про оренду землі відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Проте, незважаючи на відсутність у договорах оренди всіх істотних умов, в порушення ч. 2 ст. 15 Закону України Про оренду землі було проведено державну реєстрацію договорів. Оскільки під час підписання договорів оренди земельних ділянок не було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, державну реєстрацію таких договорів, яка проведена з порушенням, необхідно скасувати. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги уточнив та зазначив слідуюче. Згідно ч. 2 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов. Користуючись правами визначеними ч. 2 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України Позивачі звертаються до суду з даними змінами до позовної заяви. Між Позивачами та Сільськогосподарським виробничим кооперативом Агрофірма Перемога (далі-Відповідач) було підписано договори оренди земельних ділянок, які розташовані на території Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області. Вказані договори були зареєстровані Управлінням Держкомзему у Кагарлицькому районі в книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок. З підстав, зазначених нижче, під час підписання Позивачами та Відповідачем договорів оренди в договорах не було передбачено всіх істотних умов, а тому такі договори необхідно визнати недійсними. Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України Про оренду землі істотними умовами договору оренди землі є: - об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); - строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; - умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; - визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Під час підписання договорів оренди не було досягнуто згоди щодо таких істотних умов: - строк дії договору оренди; Згідно ч. 2 ст. 19 Закону України Про оренду землі при передачі в оренду сільськогосподарських угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строк дії договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою. Відповідно договорів оренди такий договір укладається на 0,5 років (у разі укладання договору землі для товарного сільськогосподарського виробництва - з урахування ротації культур згідно з проектом землеустрою). Також відповідно до договорів оренди орендар приймає земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Виходячи з положень договорів оренди, оскільки земельна ділянка передається для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строк оренди має бути визначений з урахування ротації культур згідно з проектом землеустрою. Проте, в договорах оренди відсутнє положення про те, що строк дії договорів оренди земельних ділянок визначений з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектом землеустрою. Також, в договорах взагалі відсутнє посилання на відповідний проект землеустрою. існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; В договорах оренди не вказано, які існують обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, що свідчить про відсутність згоди щодо такої істотної умови. - умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. В договорах оренди відсутні положення, які визначають умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Невід'ємною частиною договору оренди землі на підставі ч. 4 ст. 15 Закону України Про оренду землі є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. В порушення цієї норми Закону до підписаних сторонами документів не долучено кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів. Отже, підписані Позивачами та Відповідачем договори не містить всіх істотних умов договору оренди земельної ділянки визначених законом. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України Про оренду землі відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно ст. 215 Цивільного кодексу України встановлює, що правочин є недійсним у зв'язку з недодержанням в момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених статтею 203 Цивільного кодексу. Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Таким чином, враховуючи те, що в підписаних Позивачами та Відповідачем договорах не міститься всіх істотних умов договору оренди земельної ділянки визначених законом, такі договори на підставі ч. 2 ст. 15 Закону України Про оренду землі та ст. 215 Цивільного кодексу України повинні бути визнані недійсними. Крім цього, земельні ділянки були передані згідно актів прийому-передачі ще до державної реєстрації договорів оренди в Управлінні Держкомзему в Кагарлицькому районі, що в силу вимог ст. ст. 15, 17 Закону України Про оренду землі також тягне за собою недійсність договорів оренди. Незважаючи на відсутність у договорах оренди всіх істотних умов, порушення порядку передачі земельних ділянок, Управління Держкомзему в Кагарлицькому районі в порушення ч. 2 ст. 15 Закону України Про оренду землі незаконно було проведено державну реєстрацію договорів. Отже, державну реєстрацію таких договорів, яка проведена з порушенням, необхідно скасувати. В судовому засіданні представник відповідача, - СВК Агрофірма Перемога, - [PERSON] проти позову заперечував в повному обсязі та вказав, що: Між позивачами та сільськогосподарським виробничим кооперативом Агрофірма Перемога (надалі відповідач) були укладені договори оренди земельних ділянок, які розташовані на території Буртівської сільської ради. Позивачі звернулись до суду з позовом про витребування з незаконного володіння відповідача земельних ділянок, передачі їх орендодавцям та скасування державної реєстрації договорів оренди в державному реєстрі земель. В ході попереднього засідання суду представник позивачів подав заяву про внесення змін до позовної заяви про визнання договорів оренди недійсними, повернення земельних ділянок позивачам та скасування державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок. На думку відповідача посилання позивачів на те, що під час підписання договорів оренди не було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов є безпідставними. Відповідно до ст.14 Закону України Про оренду землі типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Позивачі посилаються на те. що під час підписання договорів оренди не було досягнуто згоди щодо таких істотних умов: - строку дії договору оренди - існуючих обмежень (обтяжень) щодо використання земельних ділянок - умов передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельних ділянок Крім того нібито не долучено кадастрові плани земельних ділянок з відображенням обмежень (обтяжень) у їх використанні та встановлених земельних сервітутів; земельні ділянки були передані згідно актів прийому передачі ще до державної реєстрації договорів оренди в управлінні Держкомзему в Кагарлицькому районі. Відповідно п.8 Договорів оренди землі договір укладено на 5 років з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою. В п. 25 договорів оренди землі вказано, що на орендованій землі ділянки не встановлено обмеження (обтяження) та інші права третіх осіб. П.27 договорів оренди зобов'язує орендодавців (позивачів) при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб. Ні договорів про заставу, ні будь-яких інших документів, які б свідчили про права третіх осіб позивачі не надали. До договорів оренди земельних ділянок долучені кадастрові плани земельних ділянок, довідки про присвоєння кадастрових кодів земельним ділянкам, плани-схеми розміщення кожної земельної ділянки на територій Буртівської сільської ради, акти про визнання меж земельних ділянок та передачі орендарко межевих знаків, акти приймання-передачі земельних ділянок. Земельні ділянки обробляються орендарем в загальній площі сервітути відсутні, ніхто не вимагав їх встановлення і позивачі договорів про встановлення сервітутів не надавали. Тобто мало місце волевиявлення та згода обох сторін (ст. 16 Закону України Про оренду землі). Більше року умови договорів оренди сторонами виконуються, орендодавці отримали розрахунки за 2011 рік ( як і за попередні роки) питання зміни договорів оренди не ставили ( ст. 30 Закону України Про оренду землі, п.32 договорів оренди землі). Представник позивачів не вказує на те, що це не перша передача землі в оренду. Після розпаювання землі та виготовлення відповідних документів, зокрема, державних актів на право приватної власності на землю, орендодавці передали її в оренду відповідачу, відповідно до договорів оренди укладених на п'ять років (2003-2004рр.). В п.2.1. попередніх договорів зазначено, що його чинність може бути автоматично продовжена на наступний термін 5 років за умови, якщо сторони не виявили бажання припинити дію договору. Ст. 33 Закону України Про оренду землі передбачає: у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа-попередження орендодавця про заперечення у поновлені договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на таких самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку іде мова про укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі. Оскільки типова форма додаткової угоди не розроблена, тому використана типова форма договору оренди землі розроблена та затверджена Кабінетом Міністрів України. На момент поновлення договорів оренди були відсутні будь-які заперечення з боку позивачів. Відповідно до ст.34 Закону України Про оренду землі орендар зобов'язаний повернути земельні ділянки лише у разі припинення або розірвання договору оренди землі (п.20 договорів оренди). Такі підстави були відсутні, а тому земельні ділянки орендодавцям не поверталися і перебувають в оренді ще за попередніми договорами оренди землі. За таких обставин дата в актах приймання-передачі земельних ділянок є умовною і не впливає на суть договорів оренди землі. Ст.З ЦПК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Із змісту позовної заяви не вбачається, які ж саме права, свободи чи інтереси позивачів були порушені, невизнані або оспорювані на момент укладання договорів оренди землі. Тому позивачі не мали права звертатися до суду, а їх доводи стосовно нечинності договорів оренди землі є надуманими, безпідставними, і такими, що задоволенню не підлягають. У звязку з вищенаведеним, відповідач просить в задоволенні позову відмовити. На запитання суду представник відповідача [PERSON] відповів суду, що ніхто межових знаків земельних ділянок в натурі не передавав, ніяких обмежень на вищевказані земельні ділянки не встановлено, п. 19 Договору про оренду земельних ділянок суперечить Закону України про Оренду землі, але це він пояснив тим, що договори укладалися на підставі типових договорів, які були розроблені КМ України. Якісний стан земельної ділянки перед укладанням договорів також не проводився. Представник відовідача [PERSON] проти позову в судовому засіданні заперечував. На запитання суду представник відповідача [PERSON] зазначив, що всі акти про визначення меж земельної ділянки та передачі орендарю на зберігання межових знаків в межах Біртівської сільської (селищної ) ради Кагарлицького району Київської області є не дійсними, так як ніхто цих межових знаків не приймав, в звязку з тим, що вони взагалі були відсутні на момент укладання договорів аренди. В судове засідання представник третьої особи, - Управління держкомзему у Кагарлицькому районі Київської області не зявився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, про що маються відповідні відмітки в матеріалах справи, проте на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява, в якій третя особа просить слухати справу у відсутності представника, вирішення справи покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши представника позивачів, - [PERSON], представників відповідача, - [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Дане рішення прийнято на підставі ст.. 10 ЦПК України, де зазначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення їх перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Що стосується підсудності, то згідно розділу 3 ЦПК України, - Позовне провадження, то дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду першої інстанції. Що стосується фактичних обставин справи, то судом в судовому засіданні встановлено наступне. Так, судом в судовому засіданні встановлено, що між Позивачами та Сільськогосподарським виробничим кооперативом Агрофірма Перемога (далі-Відповідач) було підписано договори оренди земельних ділянок, які розташовані на території Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області. Вищевказані договори були укладені між позивачами з одного боку та орендарем, - Сільськогосподарським виробничим кооперативом Агрофірма Перемога в особі голови правління [PERSON], який діяв на підставі Статуту. Статут сільськогосподарського виробничого кооперативу Агрофірма Перемога затверджено Установчими Зборами від 22 лютого 2000 року, Протокол № 1, Зареєстровано Кагарлицькою районною державною адміністрацією від 10 березня 2000 року, реєстраційний № 485. [PERSON] Правління [PERSON] діяв на підставі ст.. 11 вищевказаного Статуту, - [PERSON] кооперативу, якою встановлюються повноваження [PERSON]. Вказані договори були зареєстровані Управлінням Держкомзему у Кагарлицькому районі в книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок у встановленому Законом порядку. Проте, як встановлено судом в судовому засіданні з пояснень сторін по справі та матеріалів справи під час підписання Позивачами та Відповідачем договорів оренди в договорах не було передбачено всіх істотних умов, які є необхідною умовою дійсності договорів при їх укладенні, а тому такі договори на думку суду необхідно визнати недійсними. Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України Про оренду землі істотними умовами договору оренди землі є: - об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); - строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; - умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; - визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Під час підписання договорів оренди не було досягнуто згоди щодо таких істотних умов: - строк дії договору оренди; Згідно ст. 19 Закону України Про оренду землі (Закон від 06.10.1998 № 161 14 із змінами та доповненнями) строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. При передачі в оренду сільськогосподарських угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строк дії договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою. Відповідно договорів оренди такий договір укладається на 5 років (у разі укладання договору землі для товарного сільськогосподарського виробництва - з урахування ротації культур згідно з проектом землеустрою). Також відповідно до договорів оренди орендар приймає земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Виходячи з положень договорів оренди, оскільки земельна ділянка передається для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строк оренди має бути визначений з урахування ротації культур згідно з проектом землеустрою. Проте, в договорах оренди відсутнє положення про те, що строк дії договорів оренди земельних ділянок визначений з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектом землеустрою. Також, в договорах взагалі відсутнє посилання на відповідний проект землеустрою, існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; Згідно проекту та витягу встановлено наступні обмеження щодо земельних ділянок, які були передані в оренду згідно договорів оренди. Так, згідно витягу № 04 05 1277 від 17.08.2012 року з нормативної грошової оцінки земельної ділянки встановлено наступні обмеження: 1. Правові: - Зміна цільового призначення. - Продаж земельних ділянок іноземним громадянам. - Дотримання режиму використання земель для охоронних і санітарно захисних зон. 2. Екологічні: - Дотримання граничнодопустимих концентрацій хімічних, радіоактивних та інших шкідливих речовин у грунті. - Дотримання вимог екологічного зонування. 3. Сервітути щодо використання земельної ділянки відсутні. Що до висновку про встановлення обмеження (обтяження) на використання власниками земельних ділянок встановлено наступні обмеження: 1 Правові: - Зміна цільового використання; - Продаж земельних ділянок іноземним громадянам. - дотримання режиму використання земель для охоронних і санітарно захисних зон. - Заборона будівництва обєктів. - розробка корисних копалин. - використання особливо цінних земель методами і способами, які не погіршують їх якісний стан. 2. Екологічні: - Дотримання граничнодопустимих концентрацій хімічних, радіоактивних та інших шкідливих речовин у грунті. 3. Агротехнічні: - Дотримання агротехнічних вимог при сільськогосподарському виробництві. 4. Спеціальне обмеження: - будь яке будівництво будинків і споруд; - застосування виробничих і транспортних засобів висотою більше 4,5 м. - Влаштування звалищ. В договорах оренди не вказано, які існують обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, що свідчить про відсутність згоди щодо такої істотної умови. - умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. В договорах оренди відсутні положення, які визначають умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Невід'ємною частиною договору оренди землі на підставі ч. 4 ст. 15 Закону України Про оренду землі є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; - акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); Що стосується актів про визначення меж земельної ділянки та передачі орендарю на зберігання межових знаків в межах Буртівської сільської (селищної) ради Кагарлицького району Київської області, то, як зазначив власне представник відповідача, - [PERSON], вони не є дійсними, так як при складанні та підписанні вищевказаних актів не було виконано умови п.п. 1, 2, тобто, сторони не визначали в натурі (місцевості) межі земельної ділянки, що передається в оренду, ніхто не передавав межові знаки, так як їх не існувало в природі. Також суду не зрозуміла позиція представника відповідача, - [PERSON], який на запитання суду щодо знаходження межових знаків зазначив, що межові знаходяться десь там, внизу, в землі, що їх не можливо побачити, але вони збережені. - акт приймання-передачі об'єкта оренди; Що стосується актів приймання передачі земельної ділянки в натурі, то під час їхнього складання та підписання також було суттєво порушено вимоги закону, так як суду не зрозуміло, зокрема, п. 2 вищевказаних актів, де зазначено, що земельні ділянки передані в належному стані, придатному для цільового використання відповідно Договору. То ж суду не зрозуміло формулювання, - придатний для цільового використання стан, тобто, на думку суду, під час підписання актів приймання передачі земельної ділянки відповідно до договору не встановлено стан земельних ділянок на момент прийому передачі, що не унеможливить в подальшому після сплину договору оренди землі встановити погіршення чи покращення стану земельної ділянки, тобто унеможливить виконання ст.. 20 Договору оренди, де зазначено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому в порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Крім того, було порушено п. 19 Договору оренди землі, де зазначено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється безпосередньо після державної реєстрації цього договору за актом приймання передачі землі. Тобто, спочатку відбувся факт передачі земельних ділянок орендарю, а потім державна реєстрація договорів. - проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. В порушення цієї норми Закону до підписаних сторонами документів не долучено кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів. Отже, підписані Позивачами та Відповідачем договори не містять всіх істотних умов договору оренди земельної ділянки, визначених законом. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України Про оренду землі відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно ст. 215 Цивільного кодексу України встановлює, що правочин є недійсним у зв'язку з недодержанням в момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених статтею 203 Цивільного кодексу. Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Таким чином, враховуючи те, що в підписаних Позивачами та Відповідачем договорах не міститься всіх істотних умов договору оренди земельної ділянки визначених законом, такі договори на підставі ч. 2 ст. 15 Закону України Про оренду землі та ст. 215 Цивільного кодексу України повинні бути визнані недійсними. Крім цього, земельні ділянки були передані згідно актів прийому-передачі ще до державної реєстрації договорів оренди в Управлінні Держкомзему в Кагарлицькому районі, що в силу вимог ст. ст. 15, 17 Закону України Про оренду землі також тягне за собою недійсність договорів оренди. Незважаючи на відсутність у договорах оренди всіх істотних умов, порушення порядку передачі земельних ділянок, Управління Держкомзему в Кагарлицькому районі в порушення ч. 2 ст. 15 Закону України Про оренду землі незаконно було проведено державну реєстрацію договорів. Отже, державну реєстрацію таких договорів, яка проведена з порушенням, необхідно скасувати. Окрім того, суд при винесенні даного рішення керувався також аналогією права, тобто судовою практикою, зокрема, Ухвалою Іменем України від 07 грудня 2011 року колегії судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в аналогічній справі, де, зокрема, зазначено, що стаття 215 ЦК України встановлює, що правочин є недійсним у звязку з недодержанням в момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених статтею 203 ЦК. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Тобто правочин є недійсним, якщо він укладений з порушенням вимог закону. Так, згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України Про оренду землі у редакції Закону, що діяла на час укладення оспорюваного договору, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження(обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права орендиземельної ділянки. Відповідно до ч. 2 цієї статті, відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Проте договір оренди не містить всіх істотних умов, передбачених ч.І ст. 15 Закону України Про оренди землі, що з огляду на ч. 2 цієї статті тягне за собою його недійсність. Відповідно, вищевказані обставини є безумовною підставою на думку суду щодо задоволення позову. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved