Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою у якій після неодноразових уточнень заявленого позову просила суд визнати недійсною довіреність серії ВВО №295333 від 23.11.2004 року, складену між [PERSON] та [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], визнати договір дарування серії ВВТ №931249 від 20.01.2005 року, складений між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності від 23.11.2004 року та її дочкою [PERSON] про дарування квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] договором купівлі-продажу квартири, визнати недійсним договір дарування від 03.10.2006 року квартири №8А, будинку №16 по вул.Софіївська в м.Одесі, складений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], визнати право власності на квартиру №8А, будинку №16 по вул.Софіївська в м.Одесі за [PERSON], стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] вартість квартири [ADDRESS] у розмірі 85000 гривень на користь [PERSON], стягнути солідарно з [PERSON] та її сина [PERSON] 18000 гривень, якими вони незаконно заволоділи на користь [PERSON], стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно в рівних долях з кожного 30000 гривень на користь [PERSON], визнати дії приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] такими, що не відповідають діючому законодавству України, та стягнути з неї суму шкоди 5000 гривень, нанесеної нею при виконанні нотаріальних дій, які оскаржуються на користь [PERSON], винести окрему ухвалу, якою сповістити відповідні органи Міністерства юстиції України, прокуратури Одеської області про наявність встановлених порушень законодавства України приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] для прийнятті мір реагування. В обґрунтування заявленого позову, позивачка [PERSON] вказує, що [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON], та [PERSON], шахрайським способом, за підтримки приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] відібрали квартиру [ADDRESS] у [PERSON] [INFO], та його рідної сестри [PERSON] [INFO] квартиру №8А, будинку №16 по вул.Софіївська в м.Одесі. [PERSON] та його дружина [PERSON] важко хворіли, володіючи спільно по ? частинами спільного майна - квартирою №13 в будинку №20 по вул.Спирідонівській в м.Одесі, разом склали заповіт на користь [PERSON] на початку 2002 року в Першій нотаріальній конторі м.Одеси. 11.07.2002 року дружина [PERSON] - [PERSON] померла. Через такі обставини [PERSON] зовсім занеміг. Часто впадав в депресивний стан, будучи інвалідом 2-ї групи ВВВ страждав на хвороби: гіпертонію, хронічним порушенням мозкового кровообігу, страждав короткочасною втратою пам'яті та мав аcтено-невротичний синдром, приймаючи велику кількість ліків був малорухомий та не міг сам себе обходити. [PERSON] та сусіди допомагали брату і сусіду в його побуті та лікуванні. За таких обставин встало питання забрати брата [PERSON] до [PERSON] в її квартиру№8А, будинку №16 по вул.Софіївська в м.Одесі, а його квартиру [ADDRESS] продати. За отримані кошти проводити лікування, проживати та сплачувати сторонню допомогу, оскільки обоє люди особливо похилого віку. В цей час, в серпні 2004 року з'явилася у [PERSON] відповідачка [PERSON], - дочка її другого чоловіка, який помер у листопаді 1993 року. [PERSON] не була зареєстрована в [INFO] та довгий час переховувалась від правоохоронних органів через незаконні дії по життю. Через такі обставини [PERSON] продала все своє майно та поїхала разом зі своєю дочкою [PERSON] до Росії. [PERSON] та [PERSON] не мали ніякого житла в м.Одесі з 2002 року по 2005 рік, а квартиру [ADDRESS] [PERSON] продала в 2002 році після смерті її чоловіка та батька її дочки [PERSON] Вказуючи місцем проживання за цією адресою, ці особи - мати і дочка, не мали ніякого відношення до цієї нерухомості при складенні договору дарування від 20.01.2005 року квартири [PERSON], та при складанні довіреності від 23.11.2004 року. В 2004 році [PERSON] стала часто приходити до [PERSON] і скаржилась на бездомність її та дочки, системно просила [PERSON] умовити брата продати їй його квартиру. Оскільки такі наміри брат і сестра мали, то співчуваючи [PERSON], [PERSON] умовила брата продати його квартиру [ADDRESS] за 10000 доларів США [PERSON], а брата забрала до себе в квартиру №8А, будинку №16 по вул.Софіївська в м.Одесі. [PERSON] погодилась купити квартиру [ADDRESS] за 10000 доларів США, однак до теперішнього часу не віддала цих грошей. Але скориставшись моментом, коли [PERSON] був сам, знаходився у важкому стані, приймав багато ліків, [PERSON] запросила на його квартиру приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], яка приїхала на квартиру з відпечатаним текстом на українській мові довіреності від 23.11.2004 року, яка була повністю готова для підпису, нотаріус та [PERSON] запропонували йому її підписати, запевнивши [PERSON], що він підписує договір купівлі-продажу своєї квартири [PERSON] [PERSON] погано бачив та чув, не знав української мови, документ прочитати не міг, підписуючи усе приймав на віру, вірячи нотаріусу [PERSON], [PERSON] підписав наданий йому документ [PERSON], але в книзі реєстрації цих нотаріальних дій за №14677 від 23.11.2004 року він не розписувався. Також, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 20.01.2005 року посвідчує договір дарування квартири [ADDRESS] серії ВВТ №931249, за яким [PERSON] дарує своїй дочці [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] вважає, що довіреність від 23.11.2004 року серії ВВО №295533 та договір дарування квартири [ADDRESS] від 20.01.2005 року серії ВВТ №931249 є недійсними, оскільки на момент вчинення правочину видачі довіреності [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та не міг керуватися ними, а правочин за договором дарування квартири є похідним від правочину видачі довіреності. Цієї квартири, як зазначає позивачка [PERSON], - [PERSON] та її дочці [PERSON] було замало, і після смерті [PERSON] вони взялися за його рідну сестру позивачку [PERSON] Використовуючи похилий вік, важкий стан здоров'я [PERSON], яка є інвалідом 2-ї групи ВВВ, знаходиться на лікуванні з приводу церебрального атеросклерозу з 03.10.2000 року, страждає хронічним порушенням мозкового кровообігу, дисцикулярною гіпертонією, енцифалопатією, гіпертонічною хворобою другого ступеня, погано бачить, не знає української мови і до теперішнього часу спостерігається у лікарні з приводу усіх названих вище хвороб, скориставшись важким станом [PERSON], - [PERSON] за допомогою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], через 2 тижні після смерті [PERSON], 03.10.2006 року, привезла нотаріуса на квартиру [PERSON] з повністю готовим для підпису договором дарування квартири, розбудила її, нічого не розуміючій вказала місце де треба розписатися, та змусила її це зробити. Позивачка [PERSON] вважає, що договір дарування від 03.10.2006 року квартири №8А, будинку №16 по вул.Софіївська в м.Одесі є недійсним, оскільки на момент вчинення цього правочину вона не усвідомлював значення своїх дій та не могла керуватися ними. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З приводу стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та її сина [PERSON] 18000 гривень, якими вони незаконно заволоділи на користь [PERSON], стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно в рівних долях з кожного 30000 гривень на користь [PERSON], та стягнення з приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 5000 гривень на користь [PERSON] у позові нічого сказано не було. Дії приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] позивачка [PERSON] вважала незаконними, т.я., на її думку, приватний нотаріус не мала права посвідчувати правочини за участю неї та її брата [PERSON] у зв'язку з тим, що вони були похилого віку та не розуміли значення своїх дій та не могли керуватися ними під час вчинення цих правочинів. В судовому засіданні, представник за довіреністю позивачки [PERSON], - [PERSON] підтримала позовну заяву і дала суду пояснення за позовом, аналогічні викладеним в позовній заяві. Пояснила суду, що 18000 гривень відповідачі [PERSON] та її син [PERSON] вкрали у позивачки [PERSON], вчинивши кримінальний злочин, стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно в рівних долях з кожного 30000 гривень на користь [PERSON] є відшкодуванням позивачці [PERSON] моральної шкоди за злочинні дії відповідачів, а стягнення з приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 5000 гривень на користь [PERSON] є відшкодуванням моральної шкоди, які нанесла нотаріус позивачці своїми незаконними діями. У чому полягають незаконні дії приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], представник за довіреністю позивачки [PERSON], - [PERSON] пояснити суду не змогла. Просила суд задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Їх інтереси у судовому засіданні представляла за довіреністю їх мати відповідачка [PERSON], яка діючи в їх інтересах позов не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідачки приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], - адвокат [PERSON] позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні у зв'язку з недоведеністю позову. Розглянувши матеріали цивільної справи, надані суду докази в сукупності, вислухавши думки сторін у справі, суд вважає поданий цивільний позов не доведеним а вимоги по ньому не підлягаючі до задоволення з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 23.11.2004 року, громадянином [PERSON] видана довіреність відповідачці [PERSON] серії ВВО №295333 на право розпорядження всім його майном, де б воно не знаходилося, та з чого б воно не складалося. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 03.10.2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір дарування квартири №8А, будинку №16 по вул.Софіївська в м.Одесі. Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як вбачається з наведеної норми матеріального права, у суду є передбачені законом повноваження визнати правочин недійсним, якщо у момент вчинення правочину особа яка вчинила провочин не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В той же час, відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, та ч.1 ст.60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як вбачається з наведених норм процесуального права обов'язок доказування підстав для задоволення позову лежить виключно на позивачеві. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Окрім того, відповідно до ч.15 Постанови ПВСУ від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судово-психіатрична експертиза у справі не призначалася, а у суду відсутня можливість у суду призначити таку експертизу з власної ініціативи. В матеріалах цивільної справи відсутні і будь які інші допустимі докази, які б доводили те, що громадянин [PERSON] видаючи довіреність відповідачці [PERSON] серії ВВО №295333 на право розпорядження всім його майном, де б воно не знаходилося, та з чого б воно не складалося у момент вчинення цього правочину не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними, та позивачка [PERSON] підписуючи договір дарування квартири №8А, будинку №16 по вул.Софіївська в м.Одесі від 03.10.2006 року у момент вчинення цього правочину не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, у суду не має передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсними довіреності серії ВВО №295333 від 23.11.2004 року, та договору дарування квартири №8А, будинку №16 по вул.Софіївська в м.Одесі від 03.10.2006 року у зв'язку з їх недоведеністю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Не має підстав у суду для задоволення судом позовної вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на квартиру №8А, будинку №16 по вул.Софіївська в м.Одесі, т.я. ця позовна вимога суперечить обраному нею шляху поновлення порушеного права шляхом звернення до суду з реституційним позовом, т.я. відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. 20.01.2005 року між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності від 23.11.2004 року та її дочкою [PERSON] укладений договір дарування квартири [ADDRESS] серії ВВТ №931249. Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Позивачка [PERSON] просить суд визнати цей договір дарування договором купівлі-продажу квартири вартістю у розмірі 85000 гривень, та стягнути ці гроші на її користь з відповідачів [PERSON], [PERSON], як вартість квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 п.2 ст.218 ЦПК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Відповідно до наведеної норми матеріального права оспорювання правочину в цілому, чи окремих його частин не може бути доведено показами свідків. З диспозиції наведеної норми матеріального права вбачається, що у цьому разі суди повинні визнавати такі доказами недопустимими, та не брати їх до уваги при ухваленні рішення у справі. До цієї ж думки прийшов і ВС України, який п.12 своєї Постанови ПВСУ №9 від 6 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" встановив, що необхідно звернути увагу судів, що зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК). Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до наведеної норми процесуального права, законом прямо накладена заборона на доведення факту укладення чи не укладення правочину за договором дарування чи за договором купівлі-продажу показами свідким. В той же час, засобом доказування позовної вимоги про визнання договору дарування договором купівлі-продажу, та стягнення грошової суми за договором купівлі-продажу з відповідачів [PERSON], [PERSON], позивачка [PERSON] обрала лише свої пояснення у судовому засіданні та пояснення свого представника [PERSON] Будь яких письмових доказів, аудіо-, відеозаписів з цього приводу та інших допустимих доказів суду позивачем [PERSON] надано не було. Таким чином, у суду не має передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог про визнання договору дарування квартири [ADDRESS] від 20.01.2005 року серії ВВТ №931249 договором купівлі-продажу цієї квартири, та стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] 85000 гривень на користь позивачки [PERSON], як вартість квартири [ADDRESS] у зв'язку з їх недоведеністю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Даючи пояснення у суді, представник позивачки [PERSON] пояснила суду, що відповідачі [PERSON] та її син [PERSON] вкрали у позивачки [PERSON] 18000 гривень, які позивачка [PERSON] просить суд стягнути з них у відшкодування своїх збитків. Окрім того, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] своїми злочинними діями нанесли позивачці [PERSON] моральну шкоду у розмірі 30000 гривень кожний, яка полягає у вчиненні ними ряду кримінальних злочинів відносно неї. Просить цю шкоду відшкодувати їй. Відповідно до ч.1, ч.2 п.1 ст.22, ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.23 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Як вбачається з наведених норм матеріального права, у разі порушення прав позивачки [PERSON] вона має право на відшкодування їй матеріальної та моральної шкоди. Моральна та матеріальна шкоди може бути відшкодована особою потерпілій особі лише при наявності її вини. Наявність вини особи у вчиненні нею кримінального злочину встановлюється лише у кримінальному судочинстві шляхом винесення відповідного обвинувального вироку суду. Не може бути встановлена вина особи у вчиненні нею злочину в порядку цивільного судочинства. Зазначений висновок суду грунтується на ч.2 ст.2 КПК України відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. В той же час, в матеріалах цивільної справи відсутній Вирок суду у відношенні відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], яким би була встановлена їх вина у вчиненні противоправних кримінально-карних дій у відношенні відповідачки [PERSON] Таким чином, суд позбавлений можливості відшкодувати їй матеріальну та моральну шкоду за рахунок відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] у зв'язку з недоведеністю позивачкою [PERSON] фактів вчинення відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] кримінально-карних дій у відношенні неї. Даючи пояснення у суді, представник позивачки [PERSON] пояснив суду, що при посвідченні оспорюваних у позові правочинів, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] діяла з порушення діючого законодавства України. У чому саме ці порушення полягають представник позивачки [PERSON] пояснити суду не змогла. Позивачка [PERSON], також, вважає, що незаконними діями приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] нанесла їй моральну шкоду у розмірі 5000 гривень, яка підлягає відшкодуванню їй за рахунок приватного нотаріуса. Суд не може погодитись з доводами позивачки [PERSON] та її представника у цій частині позову у зв'язку з недоведеністю ними цих фактів. Відповідно до ч.1 ст.5 закону України "Про нотаріат" нотаріус зобов'язаний здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги. Відповідно до ст.7 закону України "Про нотаріат" нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Нотаріуси у встановленому порядку в межах своєї компетенції вирішують питання, що випливають з норм міжнародного права, а також укладених Україною міждержавних угод. При розгляді цивільної справи в суді по суті, судом не встановлено будь яких порушень з боку приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] при посвідченні нею довіреності серії ВВО №295333 від 23.11.2004 року, договору дарування квартири №8А, будинку №16 по вул.Софіївська в м.Одесі від 03.10.2006 року, договору дарування квартири [ADDRESS] від 20.01.2005 року серії ВВТ №931249. Таким чином, у суду не має передбачених законом підстав і стягнути з приватного нотаріуса [PERSON] на користь позивачки [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000 гривень у зв'язку з не встановленням вини приватного нотаріуса у нанесенні цієї шкоди. В відповідності з вище викладеним,

Outcome: dismissed