Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-01 00:00:00

В лютому 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила стягувати з відповідача, [PERSON], аліменти на її користь на утримання сина: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивачка вказала на те, що 21 жовтня 2000 року вона з відповідачем уклали шлюб у відділі РАГС виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 460, а 06 жовтня 2009 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 06.10.2009 року, виданим Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції. Від шлюбу у них з відповідачем народився син: [PERSON], [INFO]. Дитина після розірвання шлюбу проживає разом з позивачкою і знаходиться на утриманні та вихованні позивачки. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач являється фізично здоровою людиною, аліменти нікому іншому не платить і на його утриманні ніхто не знаходиться. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, посилалася на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнали частково, а саме не заперечували проти стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 1/6 частини з усіх його видів заробітку, оскільки відповідач з 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянкою [PERSON] (після одруження [PERSON]Л.), від шлюбу з якою в них в 2010 році народилася донька [PERSON], яка також знаходиться на утриманні відповідача та часто хворіє. Також вказали, що відповідач є безробітним і єдиним його доходом є дві пенсії, які він отримує. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач доводиться батьком малолітнього [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на його утримання відповідач не надає. Також в судовому засіданні встановлено, що 26 грудня 2009 року [PERSON] зареєстрував шлюб з громадянкою [PERSON] в Ленінському відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 873 (а.с.33). Від даного шлюбу відповідач має малолітню доньку: [PERSON], 22 грудня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 320288 від 11.01.2011 року (а.с.34). Єдиним доходом відповідача є пенсії, які він отримує, а саме: державна соціальна допомога інвалідам з дитинства 3-ої групи (а.с.31), оскільки відповідач є інвалідом з дитинства (а.с.30), та пенсія по втраті годувальника (а.с.32). За таких обставин, на підставі всього вищевказаного, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання його малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2013 року і до повноліття дитини, в особі матері, [PERSON], допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 229 грн. 40 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial