Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-01 00:00:00

У лютому 2012 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що 20 березня 2010 року відповідач [PERSON] взяла у нього в борг грошові кошти в сумі 5\~000 доларів США, що на час подання позову становить 39\~950 грн. 00 коп., про що було укладено договір позики від 20 березня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] й внесений до реєстру за номером 312. При цьому відповідач [PERSON] зобовязалася повернути одержані грошові кошти до 20 серпня 2010 року. Разом із тим, в обумовлений договором строк грошові кошти не були повернуті. Просить суд стягнути на його користь із відповідача [PERSON] суму боргу за договором позики від 20 березня 2010 року в сумі 39\~950 грн. 00 коп., інфляційні нарахування в сумі 4\~332 грн. 45 коп., три проценти річних в сумі 1\~797 грн. 75 коп., а також судові витрати в сумі 460 грн. 80 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав й просив його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала й не заперечувала проти їх задоволення. Судом розяснено особам, які беруть участь у справі, положення цивільного процесуального законодавства про правові наслідки визнання позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ст.ст. 625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики 20 березня 2010 року, який посвідчено приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] й зареєстровано в реєстрі за номером 312 (а.с.6). За умовами цього правочину позикодавець [PERSON] передав у власність позичальника [PERSON] грошові кошти в сумі 39\~801 грн. 00 коп., які, виходячи із встановленого на день укладення договору Національним Банком України курсу 1 USD = 7,9602 гривень, є еквівалентом 5\~000 доларів США, із зобовязанням повернути таку ж суму грошових коштів до 20 серпня 2010 року включно. Сума позики прийнята від позикодавця в повному обсязі позичальником до підписання цього договору. Також цим договором передбачено, що у разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України позичальник зобовязується повернути суму грошей у гривнях, з урахуванням індексу інфляції в Україні. Після виконання позичальником свого зобовязання позикодавець повинен передати йому примірник цього договору. Наявність у позикодавця після спливу терміну повернення грошей примірника цього договору вважатиметься простроченням виконання позичальником свого зобовязання. У судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердила, що вона дійсно одержала у [PERSON] обумовлені у договорі позики грошові кошти. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що договір позики від 20 березня 2010 року знаходиться у позивача, зобовязання про повернення грошових коштів відповідачем не виконані, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики в розмірі 39\~950 грн. 00 коп., інфляційні нарахування в сумі 4\~332 грн. 45 коп., три проценти річних за прострочення виконання зобовязання в сумі 1\~797 грн. 75 коп., а також судові витрати в сумі 460 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved