Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-02 00:00:00

У січні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінтур-Екс» (далі - ТОВ «Грінтур-Екс») про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що з 26.06.2009 року працював у ТОВ «Грінтур-Екс» на посаді докера-механізатора експлуатаційної групи. Наказом №102 від 08.09.11 року на підприємстві, з 15.10.2011 року були введені змінені норми виробки на перевантаження зерна важковагового. Та в подальшому, 20.10.2011 року видано наказ №124 про скорочення зі штатного розпису з 30.12.2011 року 48 одиниць докерів-механізаторів з відрядно-прогресивно-преміювальною системою оплати праці. І На підставі зазначеного наказу, 22.12.2011 року наказом №402/к його було звільнено з посади докера-механізатора за п.1 ст.40 КЗпроП України. [PERSON] стверджував, що фактично скорочення численності або штату на підприємстві не відбулося, нові спеціальності з відповідною кваліфікацією не вводилися у звязку з відсутністю перепрофілювання діяльності підприємства, інші працівники, були переведені на ту ж саму посаду з іншою системою оплати, нижчою і ніж була раніше, при цьому продовжують працювати на тому ж самому устаткуванні, обслуговувати старі та додаткові обладнання, здійснювати вантажно-розвантажувальні роботи з навантаження та розвантаження автотранспорту та залізничного транспорту. Фактично на підприємстві відбулася зміна умов праці та її оплати, якою було погіршено становище усіх працівників, зокрема його. Посилаючись також на те, що наказ №102 від 08.09.2011 року, видано з порушенням ч.1 ст.86 КЗпроПУ та п.п.5.12,5.14 Колективного договору, оскільки не узгоджено з профкомом та не доведено до відома працівників товариства за місяць до введення нових норм праці, про існування даного наказу він дізнався 10.11.2011 року після проведення перевірки інспекцією праці. Наказ №402/к від 22.12.2012 року, видано також з порушенням п.п.4.1.1. Колективного договору, оскільки про його вивільнення профком було повідомлено 01.12.2011 року, а не за три місяці. Просив скасувати наказ №102 від 08.09.11 року «Про введення місцевих норм виробки на перевантаження зерна важковагового», наказ №124 від 20.10.2011 року «Про скорочення штату», наказ №402/к «Про припинення трудового договору», поновити його на посаді докера-механізатора експлуатаційної групи в ТОВ «Грінтур-Екс», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 7280,35 грн. а також моральну шкоду у розмірі 10000 грн. В обґрунтування вимог по відшкодуванню завданої йому моральної шкоди, зазначив, що у звязку з порушенням відповідачем його трудових прав йому доводиться докладати зусилля для організації життя його сім'ї. що призводить до порушення нормального життєвого спілкування та звичайного уклад\' життя. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, підтвердили викладені у заяві фактичні обставини. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, суду пояснила, що на підприємстві були введені місцеві норми виробки на перевантаження зерна важковагового, на підставі чого були внесені зміни до штатного розпису та відбулося скорочення штату працівників. Позивачу тричі було запропоновано інші посади, однак останній відмовився, у звязку з чим [PERSON] було звільнено з посади за скороченням штату. Звільнення позивача відбувалося з дотриманням усіх вимог діючого трудового законодавства. Просила у задоволенні позовних вимог стосовно скасування наказів №124 від 20.10.2011 року, №402/к від 22.12.2012 року, поновлення [PERSON] на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити по суті. У задоволені, позовної вимоги про скасування наказу №102 від 08.09.2011 року відмовити за сплином строку позовної давності. Заслухавши доводи сторін, пояснення свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] з 26.06.2009 року працював у ТОВ «Грінтур-Екс» на посаді докера-механізатора експлуатаційної групи з відрядно-прогресивно-преміювальною системою оплати праці. 29.08.2011 року на підприємстві було видано наказ за №96 «Про зміни в організації виробництва та праці», згідно якого передбачалось проведення організаційно-правових заходів направлених на внесення змін в організаційно-правову структуру компанії; штатний розпис, в частині скорочення штату працівників; систему та розміри оплати праці у звязку з проведенням протягом 2009-2011 років технічного переозброєння, модернізації устаткування, впровадження ефективних технологій у виробничі процеси із застосуванням передового, безпечного механізованого та автоматизованого обладнання на основі сучасних компютерних систем керування, що дозволило зменшити трудовитрати при здійсненні господарської діяльності підприємством в цілому, що потягнуло необхідність внесення змін в організаційно-правову структуру відповідача. Цим же наказом з 01.11.2011 року для докерів- механізаторів експлуатаційної групи було введено погодинно-преміювальну оплату праці. Зазначений наказ у відповідності до вимог п.п.4.1.1. Колективного договору. 29.08.2011року було доведено до відома профкому, про що свідчить особистий підпис голови профкому - [PERSON] Зазначене спростовує твердження позивача, щодо завчасне неповідомлення профкому ТОВ «Грінтур-Екс» про майбутнє вивільнення працівників. В період з 01 по 09 вересня 2011 року на підприємстві на виконання Розпорядження №6-від 29.08.2011 року було проведено хронометражні спостереження по обробці зернових грузів, на підставі протоколу яких, 08.09.2011 року ТОВ «Грінтур-Екс» було видано наказ №102 «Про введення місцевих норм виробки на перевантаження зерна важковагового» (далі - наказ №102). яким з 00-00 годин 15.10.2011 року було змінено місцеві норми виробки зерна. Як вбачається з тексту наказу, його було доведено до відома працівників шляхом оприлюднення на дошці оголошень. При цьому, суду не було надано доказів погодження на момент прийняття даного наказу, у відповідності до ст..86 ч.1 КЗпроП України, з профспілковим комітетом, та особистого повідомлення під підпис кожного працівника. Зазначений факт не був спростований у судовому засіданні і представником відповідача, яка суду пояснила, що дійсно, наказ було завізовано головою профкому, після вказівки на це інспектором Територіальної інспекції праці у Миколаївській області, після проведення у листопаді 2011 року перевірки підприємства. Даний факт підтвердила у судовому засіданні і допитана у якості свідка голова профкому відповідача [PERSON], яка також пояснила, що працюючи інженером по нормуванню праці, згідно Розпорядження №6 від 29.08.2011 року у складі комісії, приймала участь у проведенні хронометражних спостережень по обробці зернових грузів, на підставі яких було встановлено змінені місцеві норми виробки, при цьому профспілковому комітету було відомо про зміну норм праці. 20.10.2011 року відповідачем було видано наказ за №123 «Про часткову зміну штатного розпису», згідно з яким у штатний розпис з 20.10.2011 року було введено 48 одиниць посад апаратника оброблення зерна 3 розряду з посадовим окладом 3500 грн. Та наказ №»124 «Про скорочення штату», згідно з яким з 30.12.2011 року зі штатного розпису скоротили, в тому числі. 48 одиниць посад докера-механізатора з відрядно-прогресивно-преміювальною системою оплати праці. З даним наказом позивач був ознайомлений особисто під розпис 21.10.2011 року. Цього ж дня позивач отримав повідомлення про скорочення посади та його вивільнення з 30.12.2011 року. Та у відповідності до положень ст..49-2 КЗпроП України пропозицію перевестися на посаду апаратника оброблення зерна 3 розряду експлуатаційної групи, однак не надав згоди на переведення, про що свідчить його особистий підпис. В подальшому на виконання рішення Загальних зборів докерів-механізаторів та адміністрації ТОВ «Грінтур-Екс» від 27.10.2011 року було видано наказ №126 про скорочення з 27.10.2011 року зі штатного розпису 48 одиниць посад апаратника оброблення зерна 3 розряду та введення з 01.11.2011 року до штатного розпису 48 одиниць посад докера-механізатора з погодинно-преміювальною системою оплати праці, місячною тарифною ставкою 3500 грн.. 10.11.2011 року зазначену посаду було запропоновано зайняти позивачу, однак, як свідчить його підпис, на Пропозиції працевлаштування, від переводу він відмовився. 18.11.2011р. позивачу було зроблено третю пропозицію, а саме запропонована вакантна посада пробовідбірника відділу транспорту з посадовим окладом 2000 грн., але від підпису на повідомлені він відмовився, що підтверджується актом від 18.11.2011 року, згідно якого від переводу на посаду [PERSON] в усній формі відмовився. В судовому засіданні позивач підтвердив ті обставини, що йому дійсно адміністрацією відповідача було запропоновано три вакантні посади, однак від переводу він відмовився, оскільки, вважав, що це значно погіршить його становище, так як йому потрібно буде виконувати більший обєм роботи, за значно меншу заробітну плату. Крім того, у листопаді 2011 року Держгірпромнаглядом України по Миколаївській області було здійснено перевірку підприємства ТОВ «Грінтур-Екс», що підтверджується актом контрольного обстеження від 17.11.2011 року, за результатами якої внесено припис за №145 від 17.11.2011 року, відповідно якого члени бригад докерів-механізаторів (згідно штатного розпису), які не виконують швартові роботи, не керують спеціалізованими машинами та не виконують вантажно-розвантажувальні роботи всіх видів вантажів та їх кріплення у трюмах, на палубах і т.п.. мають класифікуватися як апаратники оброблення зерна з присвоєнням розряду відповідно до кваліфікації. На виконання зазначеного припису 19.12.2011 року адміністрацією було видано наказ №164 за яким у штатний розпис з 19.12.2011 року було введено 48 одиниць апаратників оброблення зерна відповідних розрядів та наказ №165 за яким зі штатного розпису з 28.02.2011 року було скорочено 48 одиниць докерів-механізаторів з погодинно-преміювальною системою оплати праці, місячною тарифною ставкою у розмірі 3500 грн. Оскільки позивач був ознайомлений з наказом №124 під розпис та отримав повідомлення про скорочення посади, яку він обіймає 21.10.2011 року на виконання вимог ст.ст.43,49-2 КЗпП України, відповідач 01.12.2011 року звернувся з поданням за №3182/1 до профспілкового комітету ТОВ «Грінтур-Екс» стосовно надання згоди на його звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України. 16.12.2011 року [PERSON] був письмово повідомлений та запрошений на засідання профкому, що підтверджується листом від 16.12.2011 року за №3972, на якому стоїть особистий підпис позивача. Своїм рішенням від 16.12.2011 року профспілковий комітет ТОВ «Грінтур-Екс» надав згоду адміністрації на звільнення позивача з посади за п.1 ст.40 КЗпроП -України. (Протокол засідання профкому №12 від 16.12.2011 року). Наказом за №402/к від 22.12.2011 року [PERSON] було звільнено з посади докера-механізатора на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, з яким позивач був ознайомлений під підпис. Цього ж дня адміністрацією було подано звіт до Заводського районного центру зайнятості про фактичне вивільнення працівників, в тому числі і позивача. Відповідно до розяснень, що надані в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року з наступними змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництвам праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Судом встановлено, що дійсно у ТОВ «Грінтур-Екс» мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, перепрофілювання підприємства, скорочення штату працівників (згідно довідки по штатному розпису, станом на 29.08.2011 року у штатному розписі ТОВ «Грінтур-екс» в Експлуатаційній групі було 72 одиниці докера-механізатора, а станом на 05.03.2012 року у Виробничій службі передбачено 48 одиниць апаратників оброблення зерна відповідних розрядів; посада докера-механізатора у штатному розписі підприємства взагалі відсутня). Процедура ж звільнення [PERSON] проведена у відповідності до вимог п.1 ст.40. ст..ст.42,43,49-2, 49-4 КЗпП України. Щодо тверджень позивача стосовно недоцільності введення на підприємстві змінених норм виробки, слід відмітити, що відповідно до ст.64 ГК України, господарюючий субєкт самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює численність працівників та штатний розпис. А отже, суд не вправі обговорювати питання про доцільність введення норм праці, та як наслідок скорочення чисельності чи штату працівників на підприємстві. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог [PERSON]В, про скасування наказів №124 від 20.10.2011 року, №402/к від 22.12.2012 року, поновлення його на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю. Що стосується позовних вимог в частині скасування наказу №102 від 08.09.2011 року то суд виходить з наступного. Статтею 233 КЗпроП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Як було встановлено у судовому засіданні, спірний наказ не було особисто під підпис доведено до відома працівників. Однак, як вбачається з заяви працівників ТОВ «Грінтур-Екс» підписаної у тому числі і [PERSON], до Територіальної державної інспекції праці у Миколаївській області, про існування наказу їм стало відомо 13.10.2011 року. Таким чином, суд вважає встановленим факт того, що про порушення своїх трудових прав на належне ознайомлення зі спірним наказом, позивач дізнався 13.10.2011 року, а отже строк на звернення до суду позивача з даною вимогою закінчився 13.01.2012 року. Поважності причин пропуску [PERSON] вищезазначеного строку судом не встановлено. З урахуванням викладеного у даній частині заявлених позовних вимог слід відмовити у звязку з пропуском строку, на звернення до суду.

Outcome: dismissed