Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить стягнути з відповідачів майнову шкоду в розмірі 3081,10грн., моральну шкоду в розмірі 6000грн.. В судовому засіданні збільшив розмір позовних вимог, окрім заявлених, просить стягнути інфляційні втрати та 3% річних в розмірі 831,30грн., втрату товарної вартості автомобіля 631грн.. Вимоги обгрунтував тим, що він є власником автомобіля ВАЗ 211040, д.н. АА 0963ІА. 19.07.2009р. сталася ДТП, внаслідок якої при попередньому огляді були виявлені пошкодження: деформовані задня кришка багажника, задній бампер, задній номерний знак, розбитий задній декоративний стопсигнал. ДТП сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] п.2.3 б, п.13.1 Правил дорожнього руху України. Мікроавтобус «Мерседес», яким керував [PERSON], належить МПП «Діліжанс». Вартість ремонтних робіт частково відшкодовано ПАТ "Страхова компанія «[PERSON] страхова група», а вартість ремонту датчиків парковки в розмірі 1548,50грн. не сплатила ні страхова компанія, оскільки вони були встановлені після того, як автомобіль було застраховано, ні [PERSON], з яким позивач намагався зустрітися і обговорити розмір матеріальної і моральної шкоди. Останній спочатку зволікав із зустріччю, а потім відмовився відшкодовувати будь-яку шкоду. Також позивачу не відшкодована калькуляція вартості ремонту автомобіля в розмірі 310,20грн.. Витрати на бензин на поїздки в ДАІ, страхову компанію, експертизи, СТО становлять 220,90грн., чеки додаються. В результаті ДТП позивач не міг користуватися автомобілем 2 місяці: з 19.07.2009р. по 18.09.2009р., що призвело до ще більшої майнової шкоди, оскільки він є приватним підприємцем і використовував свій автомобіль для виконання замовлень по м.Києву і для перевезення вантажів в Укрметтестандарт. Так, витрати на поїздки на маршрутних таксі становлять 86,50грн., витрати на перевезення вантажів на таксі 200грн., квитанції додаються. Крім того, позивач був вимушений їздити за 150км від Києва в село з пересадками на маршрутках для обробки земельної ділянки, носити важкі сумки, чим заподіяно матеріальної та моральної шкоди. Вартість затрат становить 215грн., білети додаються. У вересні 2009р. для організації похорон брата в м.Білій Церкві позивач наймав інший автомобіль замість свого, що йому коштувало 500грн.. Оскільки боржник прострочив виконання грошового зобовязання щодо своєчасного відшкодування завданих збитків, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних простроченої суми. Тому за період з 1.09.2009р. по 31.03.2012р. винною особою повинно бути сплачено за 943 дні 831,30грн.: інфляційні втрати - 592,50грн. (3081,10грн. х 119,23/ 100 3081,10 ), 3% річних 238,80грн. (3081,10грн./100х 3%/ 365днівх 943дні). Втрату товарної вартості автомобіля після ДТП позивач, згідно методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, оцінює в 631грн. 10% відшкодованого страховою компанією матеріального збитку. Також позивачу було завдано великої моральної шкоди в звязку з пошкодженням майна, оскільки автомобіль був новий, придбаний у жовтні 2008р., 2 місяці позивач не міг користуватися автомобілем, що змінило спосіб його життя і роботи, він втратив частину замовлень, що призвело до переживань, хвилювань, що йому протипоказано за станом здоровя, був змушений користуватися послугами таксі, поїздки в село завдали великих фізичних і моральних загрузок. Був змушений багато часу і сил витрачати на звернення до експертів, страхової компанії, юристів за правовою допомогою, до суду. В добровільному порядку до цього часу завдана шкода не відшкодована. Тому оцінює моральну шкоду в розмірі 6000грн.. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги. Представник відповідача МПП «Діліжанс» позов не визнав. Заперечення обґрунтував тим, що [PERSON] не перебував у трудових відносинах з МПП «Діліжанс», і автомобіль «Мерседес», яким він керував належить [PERSON], з яким укладений договір про спільну діяльність, а [PERSON] керував автомобілем на підставі довіреності. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована, про що свідчить страховий поліс. ДТП сталася 19.07.2009р., а рахунок-фактура на установку радара парковочного наданий за 6.10.2009р., даний рахунок позивачем не оплачений. Крім того, у довідці № 586 від 19.07.2009р. Білоцерківської роти ДПС ДАІ перелічені пошкодження автомобіля ВАЗ 211040, серед яких пошкодження радара відсутні, зауважень позивача щодо не включення його до переліку немає. Дані пошкодження не зафіксовані і в калькуляції ремонту автомобіля та в оцінці спеціаліста. Оплачена позивачем калькуляція ремонту автомобіля та зняття бампера теж не підлягає відшкодуванню, оскільки не відомо, чи вона виплачувалася страховою компанією разом із страховим відшкодуванням, і не є обовязковою. Оплата вартості поїздок позивача, покупки бензину, найм автомобіля не повязані з ДТП і не є збитками, спричиненими дорожньо-транспортної пригодою. Що стосується інфляційних втрат та 3% річних, то розрахунок індексу інфляції та час прострочення вирахувані неправильно, і не підлягають застосуванню, оскільки дані зобовязання не є грошовими,що суперечить вимогам ст.625 ЦК України. Позивачем не надано доказів предявлення вимоги до відповідача про виконання грошового зобовязання. Втрата товарної вартості автомобіля не підлягає відшкодуванню, так як не є реальним збитком або упущеною вигодою, а також її розмір може бути визначений лише спеціалістом, а не позивачем особисто. Обгргунтування заподіяння моральної шкоди та її розміру позивач не надав. Вини МПП «Діліжанс» у заподіянні позивачу шкоди не існує. Представник відповідача [PERSON] страхової компанія «Гарант-авто» позовні вимоги не визнав. Заперечення обґрунтував тим, що згідно договору добровільного страхування від 30.10.2008р., укладеного між ЗАТ «Страхова компанія «[PERSON] страхова група» та [PERSON], предметом якого є транспортний засіб ВАЗ 211040, страхова компанія зобовязувалася виплатити страхове відшкодування у разі настання страхового випадку. Тому відшкодовувати як матеріальну, так і моральну шкоду має вказана страхова компанія. Матеріальний збиток, визначений у звіті № 76208 про оцінку автомобіля, в розмірі 6308,14грн. йому виплачений у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням. Інші витрати до відшкодування не підлягають. Датчики парковки відсутні у акті огляду пошкодженого транспортного засобу. Документальні докази спричинення моральної шкоди у матеріалах справи теж відсутні. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що під час скоєння ДТП не виконував трудових обовязків, подорожнього листа від МПП «Діліжанс» не мав. Керував автомобілем «Мерседес» по довіреності. Вважає, що відшкодування має робити страхова компанія, де застрахований автомобіль позивача. Третя особа на стороні відповідачів ПАТ "Страхова компанія «[PERSON] страхова група» до суду не зявилася, просить розглядати справу у відсутності представника, надала заперечення не позов. Пояснення обґрунтував тим, що 30.10.2008р. між ЗАТ "Страхова компанія «[PERSON] страхова група», яка перейменована у ПАТ "Страхова компанія «[PERSON] страхова група» рішенням загальних зборів від 20.04.2011р., та [PERSON] укладено договір добровільного страхування, предметом якого є страхування транспортного засобу «ВАЗ» д.н. [NUMBER]. 20.07.2009р. із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування звернувся позивач. 14.08.2009р. страхова компанія на підставі калькуляції на ремонт автомобіля від 21.07.2009р. було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вказаних документів виплачене страхове відшкодування в розмірі 6391,14грн., що не оспорюється позивачем. Втрата товарної вартості транспортного засобу, відповідно до п.4.6 р.4 Договору, не відшкодовується. Оскільки страховою компанією вчасно та належним чином виконані взяті зобовязання, то вимога щодо виплата 3% річних є безпідставною. Відповідно до п.п.4.2.2 п.4 Договору добровільного страхування, страховик не відшкодовує непрямі збитки та інші витрати, повязані із страховим випадком, наприклад:… моральну шкоду. Відповідно до п.п.5.2.1, п.5.2 ч.5 Правил добровільного страхування, не підлягають відшкодуванню моральна шкода, упущена вигода (втрата доходу, простій або інша), будь-які побічні збитки або витрати за винятком зазначених у договорі страхування. Заслухавши доводи позивача, відповідачів, враховуючи пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи, матеріали справи № 3-4945/2009р. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. Суд вважає, що до стягнення підлягає матеріальна шкоду в розмірі 310грн. 20коп., моральну шкоду в розмірі 3000грн. з [PERSON], який визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Так, в судовому засіданні встановлено, що 30.10.2008р. між ЗАТ (ПАТ) "Страхова компанія «[PERSON] страхова група» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування, предметом якого є страхування транспортного засобу «ВАЗ» д.н. [NUMBER]. 14.08.2009р. ЗАТ (ПАТ) "Страхова компанія «[PERSON] страхова група» на підставі калькуляції на ремонт автомобіля від 21.07.2009р. склала страховий акт від 14.08.2009р. і розрахунок страхового відшкодування та виплатила страхове відшкодування в розмірі 6391,14грн., що не оспорює позивач. Розрахунок суми страхового відшкодування включає в себе розмір матеріального збитку, що дорівнює вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, 6308,14грн. та вартість послуг ДАІ за надання довідки про обставини ДТП в розмірі 83грн.. Втрата товарної вартості транспортного засобу страховою компанією не виплачена, відповідно до п.4.6 р.4 Договору. При виконанні звіту № 76208 про оцінку автомобіля ВАЗ 211040 та визначення розміру матеріального збитку, спеціалістом не визначалася величина втрати товарної вартості ДТЗ. Не визначалася вона і іншим спеціалістом, тому на вимогу позивача не може бути стягнута судом. Позивачем наданий рахунок-фактура від 6.10.2009р. щодо вартості робіт по установці радару поковочного на суму 1548,50грн., яку він просить стягнути з відповідачів. Проте, ні у довідці ДАІ щодо отримання механічних пошкоджень, ні в калькуляції ремонту автомобіля, ні у звіті про оцінку транспортного засобу зазначене пошкодження не вказане, інших доказів про отримання зазначеного пошкодження під час ДТП позивачем не надано, тому зазначена сума судом не може бути стягнена. Відповідно до ст.16 ЗУ «Про страхування», договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору». Відповідно до ст.25 ЗУ «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться Страховиком згідно з Договором страхування або законодавством на підставі заяви Страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається Страховиком. Особою, винною у вчиненні ДТП, що сталася 19.07.2009р. визнаний постановою Білоцерківського міськрайонного суду [PERSON], який керуючи на правовій підставі автомобілем «Мерседес», д.н. [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 211040», д.н. АА 0963ІА, що належить [PERSON]. [PERSON] довідки Білоцерківського ДПС ДАІ від 19.07.2009р., в результаті зіткнення автомобіль «ВАЗ 211040» отримав такі механічні пошкодження: деформовано задню кришку багажника, задній бампер, задній державний номерний знак, розбито задній декоративний стоп сигнал. 21.07.2009р. на замовлення [PERSON] складена калькуляція ремонту автомобіля, яка покладена в основу звіту спеціаліста про оцінку автомобіля та матеріального збитку. Вартість калькуляції склала 310,20грн., чек про оплату позивачем надано. Проте, ЗАТ (ПАТ) "Страхова компанія «[PERSON] страхова група» зазначені витрати позивачу не відшкодовані. Враховуючи, що Договором добровільного страхування виплата зазначених витрат не перебачена, суд вважає за можливе стягнути їх з винної особи [PERSON]. Відшкодування даних витрат на передбачено і Полісом страхування цивільно-правової відповідальності. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована з 21.12.2008р. по 20.12.2009р. ВАТ «[PERSON] страхова компанія «Дженералі гарант», на даний час перейменована -в [PERSON] страхова компанія «Гарант-авто». [PERSON] № ВВ/4486211, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль [NUMBER], належний [PERSON]. Останнім з МПП «Діліжанс», як між субєктами підприємницької діяльності, укладений договір про спільну діяльність від 23.04.2004р., з чого можна зробити висновок, що [PERSON] не перебував у трудових відносинах з МПП «Діліжанс». Крім того, водій пояснив, що на момент ДТП він не мав подорожнього листа від МПП «Діліжанс». Відповідно до ст.22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: п.22.1. «При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.» п.22.3. «Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої ст.23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої ст.23 ЦК України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.» З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про стягнення моральної шкоди на користь позивача з особи, винної у вчиненні правопорушення [PERSON], оскільки завдана моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із пошкодженням її майна, що передбачено п.3 ч.2 ст.23 ЦК України. Заподіяна моральна шкода полягає в тому, що позивач переніс переживання через пошкодження нового автомобіля, придбаного у 2008р., 2 місяці позивач не міг користуватися автомобілем, що змінило спосіб його життя і роботи, він втратив частину замовлень, що призвело до переживань, хвилювань, був змушений користуватися послугами таксі, маршрутних транспортних засобів, винаймати автомобілі. Був змушений для захисту своїх прав звертатися до експертів, страхової компанії, юристів за правовою допомогою, до суду. В добровільному порядку завдана моральна шкода не була відшкодована. Але враховуючи характер та ступінь страждань, те що основна сума відшкодувань була здійснена страховою компанією вчасно, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди, а саме в розмірі 3000грн.. Позивачем надана виписка з картки амбулаторного хворого, в якій зазначено, що він перебуває на диспансерному обліку з діагнозом атеросклеротичний кардеосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, кризовий перебіг станом на 30.01.2012р., на обґрунтування того, що йому хвилювання взагалі протипоказані. Проте розцінити їх як погіршення стану здоровя в звязку з ДТП суд не може за відсутністю таких доказів. Крім того, у відповідності до ст.1187 ЦК України, загалом, діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, несе в собі підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та для інших осіб. Вимоги позивача щодо відшкодування матеріального збитку у вигляді витрат на поїздки по роботі, у село для обробки земельної ділянки, найм таксі, автомобіля на похорон, витрат на бензин, поїздки до ДАІ, тощо, судом до задоволення не підлягають. Оскільки з наданих чеків та квитанцій не вбачається завдання матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП. Витрати на здійснення поїздок, придбання бензину, використання маршрутних транспортних засобів позивач міг понести і при відсутності пошкоджень автомобіля. В звязку з чим поніс дані витрати позивач достовірно встановити неможливо. Що стосується інфляційних втрат та 3% річних, суд вважає, що вони не підлягають застосуванню, оскільки дані зобовязання не є грошовими, що суперечить вимогам ст.625 ЦК України. Позивачем не надано доказів предявлення вимоги щодо виконання зобовязаня до відповідачів. Судові витрати позивача по справі становлять 376,40грн.. На підставі ст.ст. 22, 23, 625, 1166, 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 1, 6, 9, 12, 19, 22, 28, 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1, 2, 16, 25, 26 ЗУ «Про страхування»,

Outcome: approved