Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-05 00:00:00

Заступник прокурора Київської області в інтересах Київської обласної державної адміністрації та Державної інспекції сільського господарства у Київській області звернувся до суду з даним позовом до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, [PERSON], [PERSON], і в судовому засіданні підтримав письмовий текст даного позову про те, що відповідачка [PERSON], на підставі розпорядження Бориспільської райдержадміністрації № 2527 від 16.11.2007р., набула право власності на земельну ділянку, площею 0,1200 га, що розташована в межах Вороньківської сільської ради та призначена для ведення індивідуального садівництва, і отримала державний акт на право власності на дану земельну ділянку серії [NUMBER] від 21.12.2007р. В подальшому, вказана відповідачка, відчужила належну їй на праві приватної власності земельну ділянку відповідачці [PERSON] за договорами купівлі-продажу від 14.03.2008р., на підставі якого, відповідачка [PERSON] набула право власності на неї, отримавши державний акт на право власності на землю. Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства № А52/06 від 06.06.2012р., проведеної Головним управлінням Держкомзему у Київській області за участю Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимам споживання електричної і теплової енергії у Київській області, Бортничиського міжрайонного управління водного господарства та інженера - геодезиста, яким проведено винесення в натуру вказаних земельних ділянок, встановлено, що такі земельні ділянки знаходяться в прибережних захисних смугах річки Ікви, яка є малою річкою, тобто належать до земель водного фонду, де відповідно до ст.89 Водного Кодексу України та ст.61 Земельного Кодексу України, забороняється здійснення садівництва та будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних). До того ж, відповідно до ч.4 ст.84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, зокрема, належать землі водного фонду, а ч.4 ст.59 ЗК України та ч.3 ст. 85 Водного Кодексу України встановлюють, що громадянам органи виконавчої влади із земель водного фонду можуть передавати лише на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт. В зв'язку з цим, вважає, що при видачі спірного розпорядження щодо передачі вказаних земельних ділянок у власність відповідачки [PERSON], Бориспільська райдержадміністрація діяла в порушення ч.2 ст.19 Конституції України та вищевказаних норм чинного законодавства України, та просить з цих підстав визнати дане розпорядження, в цій частині, незаконним та скасувати. Також, просить визнати недійсними, з моменту укладення, спірний договір купівлі-продажу земельної ділянки, як такий, що укладений в порушення чинного земельного та водного законодавства та, з цих самих підстав, визнати недійсними державні акти на право власності на землю, видані на ім'я відповідачів, та скасувати їх державну реєстрацію. Крім того, просить витребувати дану земельну ділянку, у відповідача [PERSON] та визнати за державою право власності на неї, враховуючи, що таке право не визнається. Представник Бориспільської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своїй письмовій заяві просив справу слухати у його відсутність, при вирішенні спору покладається на розсуд суду та зазначив, що спірне розпорядження Бориспільської райдержадміністрації частково скасовано розпорядженням голови Бориспільської райдержадміністрації № 1794 від 30.05.2012р. «Про часткове скасування розпорядження голови Бориспільської районної державної адміністрації від 16.11.2007р. № 2527 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення індивідуального садівництва громадянам України в межах Вороньківської сільської ради Бориспільського району», на виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 19.12.2011р., що набрало чинності 31.01.2012р. Інші відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, свої інтереси доручають представляти своєму представнику. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що акт перевірки, на який посилається позивач як на доказ знаходження спірних земельних ділянок у межах прибережної захисної смуги, не є тим допустимим доказом, який може підтвердити даний факт, враховуючи, що спірні земельні ділянки на момент їх передачі у власність громадян перебували в категорії сільськогосподарських земель, а не земель водного фонду. Бориспільська РДА, як попередній власник ділянок не змінювала їх цільове призначення, а проект водоохоронної зони та прибережної захисної смуги, як складової її частини, що в даному випадку, є допустимим доказом по даній справі, у встановленому законом порядку не розроблявся. До того ж, в обов'язок фізичної особи, який передається у власність земельна ділянка поруч із водним об'єктом, не може бути покладено ініціювання розробки проекту землеустрою водоохоронної зони та прибережної захисної смуги для визначення меж ділянки спеціального обмеження. Тому, вважає, що позов прокурора побудований лише на припущеннях, і його обставини підлягають дослідженню та встановленню. Також зазначив, що як свідчить практика Європейського суду з прав людини, а саме у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24.06.2003р., якщо особа позбавлена права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції». В подальшому, Верховний суд України у постанові від 14.03.2007р. застосував дане рішення ЄСПЛ та зазначив, що самі по собі допущені органами публічної влади порушення при відчуженні державного чи комунального майна не можуть бути безумовною підставою для визнання недійсними договорів відчуження даного майна третім особам та повернення вказаного майна державі в порушення права власності покупця, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого покупця. Крім того, відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України, на яку посилається позивач, надає право на витребування майна у власника якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), крім випадків, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, який він передав майно у володіння або вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом, а з фактичних обставин справи вбачається, що Бориспільська райдержадміністрація, передала, із своєї волі, земельні ділянки у власність відповідачці [PERSON], затвердивши проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки у її власність. При цьому, спірна земельна ділянка в подальшому за договором купівлі-продажу була відчужена на користь відповідача [PERSON] Тому, вважає, що відсутні підстави для повернення земельної ділянки у добросовісного набувача. Просить в задоволенні позову, з цих підстав, відмовити. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши і оцінивши в сукупності, докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що розпорядженням голови Бориспільської районної державної адміністрації Київської області Главаті П.Й. № 2527 від 16.11.2007 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність відповідача [PERSON] для ведення індивідуального садівництва в межах Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, земельні ділянки, площею 0,1200 га. На підставі вищевказаного розпорядження Бориспільської райдержадміністрації Бориспільською райдержадміністрацією, незаконно, були видані державні акти на право власності на земельні ділянки, що знаходяться на території Вороньківської сільської Ради Бориспільського району Київської області, для ведення індивідуального садівництва: на ім'я [PERSON] серії [NUMBER], з площею земельної ділянки 0,1200 га, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований за № 010732300995 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. 14.03.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1200 га, що знаходиться на території Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, кадастровий номер [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мургою С.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 1130. На підставі вищевказаних правочинів, 26.05.2008 року на ім'я [PERSON], незаконно, були виданий державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га, що знаходиться на території Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, для ведення індивідуального садівництва, кадастровий номер [NUMBER], що зареєстрований за № 010832300579 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі . Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства № А 52/06 від 06.06.2012 року Головного Управління Держкомзему у Київській області, вказані земельні ділянки накладаються на водне плесо р. Ікви, яка є малою річкою, а також частково знаходяться в прибережних захисних смугах цієї річки, чим порушено вимоги ст.60, 88 Земельного Кодексу України, за якими прибережні захисні смуги для малих річок встановлюються шириною 25 м, ч.4 ст.84 Земельного Кодексу України, що забороняє надання таких земельних ділянок у приватну власність як таких, що розміщені під водним об'єктом загальнодержавного значення, вимоги ст.89 Земельного Кодексу України, що передбачають заборону садівництва та городництва у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах, а також будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних, у т.ч. баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів та положення ч.4 ст.59 Земельного Кодексу України, які встановлюють, що громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися лише на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 19.12.2011р., що набула законної сили 31.01.2012р., були скасовані розпорядження Бориспільської райдержадміністрації № 1884 від 02.10.2007р. про надання дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення індивідуального садівництва [PERSON] на території Вороньківської сільської ради Бориспільського району. Розпорядженням голови Бориспільської районної державної адміністрації № 1794 від 30.05.2012р. «Про часткове скасування розпорядження голови Бориспільської райдержадміністрації від 16.11.2007р. № 2527 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення індивідуального садівництва громадянам України в межах Вороньківської сільської ради Бориспільського району», на виконання вищезазначеної постанови суду, було частково скасовано розпорядженням голови Бориспільської районної державної адміністрації Київської області Главаті П.Й. № 2527 від 16.11.2007 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення індивідуального садівництва громадянам України в межах Вороньківської сільської ради Бориспільського району», в частині, затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання у власність відповідача [PERSON] для ведення індивідуального садівництва в межах Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, земельні ділянки, площею 0,1200 га. Вищенаведене підтверджується даними копії акту № А 52/06 перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 06.06.2012р.(а.с.10-14), копії спірного розпорядження Бориспільської райдержадміністрації № 2527 від 16.11.2007р. (а.с.15), копій вищевказаних спірних державних актів на право власності на земельну ділянку та копій вказаного спірного договору купівлі-продажу від 14.03.2008р. (а.с16-19), копії вищезазначеної постанови Київського окружного адміністративного суду від 19.12.2011р., копії листа Київського окружного адміністративного суду № 01-52/559 від 03.03.2012р., з якого вбачається, що вказана постанова суду від 19.12.2011р. набула чинності 31.01.2012р. та копії розпорядження голови Бориспільської райдержадміністрації № 1794 від 30.05.2012р. про скасування спірного розпорядження. Згідно із ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст.4 Водного Кодексу України та ст.58 Земельного Кодексу України землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водоймами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та наколо водойм, крім земель, зайнятих лісами, а також землі, зайняті гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також, виділені під смуги відведення для них, береговими смугами водних шляхів, належать до земель водного фонду. Згідно із ст.ст.88,89 Водного Кодексу України та ст.ст.60,61 Земельного Кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об"єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності, у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги для малих річок-25 метрів, що є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності, в яких забороняється, в т.ч. садівництво та городництво. Відповідно до ч.4 ст.59 Земельного Кодексу України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. За ч.3 ст.22 Земельного Кодексу України громадянам для ведення садівництва передаються у власність та надаються у користування землі сільськогосподарського призначення. Відповідно до ст.ст.202, 203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ст.210 ЗК України угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду. Тому, враховуючи, що земельні ділянки накладаються на водне плесо р. Ікви, яка є малою річкою, а також частково знаходяться в прибережних захисних смугах цієї річки, що відносить їх до земель водного фонду, і що підтверджується вищевказаним актом перевірки дотримання земельного законодавства, що є належним доказом у справі, і сумніватись в достовірності та об'єктивності якого у суду підстав не має, враховуючи, що такий акт складений у встановленому законом порядку, державним органом, до повноважень якого входить здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, слід дійти висновку, що спірні державні акти на право власності на землю, видані на ім'я відповідачів та договори купівлі-продажу укладені в порушення ст.ст.22,58,59,60,61 Земельного Кодексу України та ст.ст.88-89 Водного Кодексу України, враховуючи також, що землі водного фонду можуть бути переданими громадянам на правах оренди не для такого призначення як ведення індивідуального садівництва, а також ту обставину, що розпорядження, щодо надання дозволу на затвердження проекту землеустрою по відведенню земельних ділянок у власність відповідачки [PERSON] та щодо затвердження проекту землеустрою і передачі земельної ділянки у власність останньої, що стало підставою набуття права власності на спірну земельну ділянку зазначеними відповідачами, на час прийняття рішення по справі, є скасованими, спірні угоди слід визнати недійсними, як такі, що укладені в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України, з моменту їх вчинення, а також визнати недійсними державні акти на право власності на землю, видані на ім'я відповідачів з моменту їх державної реєстрації. Частиною 3 ст.388 ЦК України передбачено, що якщо майно було набуте безоплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Тому, слід витребувати з незаконного володіння відповідача [PERSON] спірну земельну ділянку, право власності на яку, вона набула, на підставі незаконних договорів купівлі-продажу. Підстав для визнання спірного розпорядження не законним та його скасування, суд не вбачає за відсутності предмета спору, оскільки таке розпорядження, на час винесення рішення по справі, скасовано органом, який його видав. Також, суд не вбачає підстав для визнання права власності на землю за державою, оскільки сам факт визнання недійсними спірних правочинів та державних актів на право власності на землю, а також витребування спірних земельних ділянок з володіння останнього власника, припиняє право власності відповідачів-фізичних осіб на землю та надає повноваження Бориспільській райдержадміністрації розпоряджатися землями водного фонду в межах її компетенції. На підставі викладеного,

Outcome: partial