Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що на підставі рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2008 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - [PERSON] [PERSON] вни, [INFO], в розмірі 1/4 частини доходів щомісячно до досяг нення донькою 23 - річного віку за умови, що вона буде продовжувати навчання; апе ляційний суд Дніпропетровської області рішенням від 05.03.2009 року зменшив розмір аліментів з ј частини до 1/6 частини з усіх видів доходів. Стаття 190 Сімейного Кодексу України допускає припинення права на аліме нти для дитини у звязку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий бу динок, квартиру, земельну ділянку тощо). В результаті судових розглядів: Кіровського ра йонного суду м. Дніпропетровська (рішення від 27.10.2010 року), апеляційного суду Дніпропетровської області (рішення від 21.12.2011 року) і Вищого спеціалізованого суду України (ухвала від 23.05.2012 року) було визнано дійсним дого вір дарування квартири від 31.07.2001 року, та право власності на двокімнатну квартиру №52 в будинку .№64 по пр. Кірова в м. Дніпропетровську належить [PERSON]. Як зазначається позивачем при зверненні до суду він отримав дану квартиру за волевиявленням своїх батьків при роз ділі спадщини. Зараз його єдина донька - [PERSON] на «подяку»позива чеві за те, що він подарував їй двохкімнатну квартиру, за допомогою державний виконавців вигнала позивача з цієї квартири. Оскільки судом визнано, що [PERSON] за договором дарування від 31.07.2001 р. передав право власності на двохкімнатну квартиру [ADDRESS] своїй донці [PERSON], то він вважає, що свій обовязок по сплаті аліментів виконав сповна, тому позивач звертається до суду з проханням прийняти рішення про припинення виплати аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO]. Позивач також просить суд прийняти до уваги його похилий вік (59 років) і погане здоровя; у 1998 році позивач був звільнений з лав Збройних Сил України в чині майора за станом здоровя по захворюванням, повязаним з проходженням військової служби та він є інвалідом 3-ї групи. З 2001 го року здоровя позивача погіршилось, він переніс тяжкий гіпертоніч ний криз та інфаркт головного мозку, та комісія лікарів Обласної медико-соціальної Експертної комісії №3 встановила позивачеві 2-гу групу інвалідності. Позивач також просить суд врахувати, що з ініціативи його колишньої дружини [PERSON] шлюб розпався, позивач проживає один, його донька [PERSON] з ним не спілкується, не турбується про його стан здоровя. Лікування та підтримка здо ровя позивача вимагає все більше зусиль і коштів, а позивач може розраховувати тільки на свої сили і кошти, яких у позивача не багато. Предмет позову становить вимога про визнання передачу [PERSON] права власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] [PERSON], [INFO] за договором дарування від 31.07.2001 року, в рахунок аліментів, про ухвалення рішення про припинення виплати [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO]; підставу позову становлять приписи ст.ст. 141, 180, 182, 190 СК України. У судовому засіданні позивач повністю підтримав вимоги позову, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, належним чином повідомлений, повторно не зявився, причини неявки не повідомив, не надав заяви про розгляд справи у його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Заслухав пояснення позивача та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про відмову в задоволенні позову повністю, виходячи з наступного. За ст. 190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується і підлягає державній реєстрації. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору. Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно. У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов'язується самостійно утримувати її. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної вище правової норми укласти зазначений договір батьки дитини вправі лише з дозволу органу опіки та піклування; разом з тим статтею 19 СК передбачена участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів. Як встановлено судом у цій справі [PERSON] набула право власності на квартиру №52 в будинку .№ 64 по пр. Кірова в м. Дніпропетровську на підставі договору дарування від 31.07.2001 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] в особі законного представника [PERSON] [PERSON] продовжує навчання; на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.03.2009 р. розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, був визначений наступний 1/6 частина доходів [PERSON], судом було ухвалено про початок проведення стягнення з 29.09.2008 р. та до закінчення навчання 30.06.2008 р. або до досягнення [PERSON] 23 річного віку за умови, що вона буде продовжувати навчання. Відтак, припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо) може мати місце за умови укладення відповідного договору з дозволу органу опіки та піклування; утім, суду не було надано доказів у відповідності до ст.ст. 57-59 ЦПК України про укладення даного договору. Разом з тим, при розвязані даної справи судом враховується те, що способи захисту цивільних прав передбачені ст. 16 ЦК України; водночас відповідно до ст. 16 зазначеного вище кодексу суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином, законом не передбачений такий спосіб захисту права, як визнання передачу [PERSON] права власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] [PERSON], [INFO], за договором дарування від 31.07.2001 року, в рахунок аліментів, про ухвалення рішення про припинення виплати [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed