Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості 7 412 гривень 05 копійок і доводи мотивує тим, що позивачем і відповідачем було укладено кредитний договір № 001-04217-140308 від 14.03.2008 року, відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № 26259902284311 в національній валюті України - гривні, випустив та надав останньому платіжну картку, а також ПІН - код до картки, здійснював обслуговування відповідача на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку № 1 до Договору. Банк, позивач по даній справі, надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії, що передбачена п.1.3 кредитного договору, а ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. Кредитні кошти та власні кошти відповідача повинні використовуватися для розрахунків за товари чи послуги, які придбані останнім у субєктів господарювання, зняття готівки, виконання ним своїх зобовязань перед банком за договором та вчинення інших операцій, передбачених договором. Оскільки відповідач по справі, уклавши з банком, позивачем, кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, систематично порушував свої договірні зобовязання, після неодноразового повідомлення про виникнення боргу такий не погасив, у нього станом на 07.05.2012 року виникла заборгованість в сумі - 7412 гривень 05 копійок, з яких: 2362.20 гривень - тіло кредиту; 1939,64 гривні - заборгованість за відсотками; 3110,21 гривень - заборгованість за комісіями: 825.00 - пеня, яку позивач і просить стягнути з відповідача та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, але в заяві позивач просить справу розглянути у відсутність представника і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, але подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов не визнав, в задоволенні позову просив відмовити у звязку зі спливом терміну позовної давності, оскільки строк виконання зобовязання був установлений не пізніше 13.03.2009 року, і з цього строку почався перебіг позовної давності та виникло право вжити відповідних заходів, передбачених договором, відповідними положеннями ЦК України. Враховуючим, що позивачем, жодних з можливих заходів не вжито, таким чином 13.03.2012 року сплив трирічний стирок позовної давності по виконанню Договору № 001-04217-140308 від 14.03.2008 року., встановлений ч.1 ст. 257 ЦК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що в задоволені позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Господарська діяльність позивача відбувається на підставі Статуту погодженого з Національним Банком України 26.10.1993 року № 205, Банківської ліцензії, виданої Національним Банком України 25.09.2009 року, Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії АО1 № 646833 від 01.10.2009 року , що є наявними у справі. З кредитного договору № 001-04217-140308 від 14.03.2008 року, що є наявним у справі, вбачається, що між позивачем і відповідачем по даній справі, був укладений кредитний договір, згідно якого позивач відкрив на відповідача картковий рахунок № 26259902284311 в національній валюті Україні - гривні, оформив та надав в користування відповідачу картку платіжної системи Visa Класичний, що міститься в Додатку №1 до цього договору. Згідно п. 1.3 договору банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30 000 гривень, та на день укладення цього Договору встановив ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 гривень. У відповідності до п.3.6 цього договору відповідач зобовязався щомісячно в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обовязкового мінімального платежу, який складається із частки обовязкового погашення тіла кредиту, нарахованих відсотків за кредит, плати за обслуговування, овердрафту, відсотків за овердрафт, плати за прострочення заборгованості та суми заборгованості минулих періодів. Також встановлено, що останній платіж по погашенню заборгованості відповідач здійснив 07.04.2009 року, що вбачається з розрахунку ціни позову, що є наявним у справі. Правовідносини між сторонами випливають із зобовязань, що виникають внаслідок договору, які врегульовані нормами гл. 48 ЦК України, зокрема згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов та вимог ЦК України. Відповідно до 4.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок. а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання. Разом з цим, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. ч. 1,5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно ч.4. ст. 267 ЦК України, спив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже, оскільки позивач звернувся до суду з позовом 13.07.2012 року, ним пропущено трирічний строк для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Згідно розяснень, що містяться в п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України Про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Суд, не може прийняти до уваги посилання позивача на те, що відповідач неодноразово повідомлявся про виникнення заборгованості по оплаті передбачених договором платежів перед банком, оскільки всупереч ст. 60 ЦПК України не надав суду жодного доказу, якими позивач обгрунтовує свої вимоги. Отже, за таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволені позову Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити. На підставі ст. ст.256, 257, 261, 267, 509, 526,527, 530, 536, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed