Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

[PERSON] 15 червня 2012 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності, а саме просить суд: визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку, який має загальну площу 199,40 кв.м., складається з: житлового будинку літера «А», сараю літера «В», «Г», «Ж», майстерні літера «Д», котельні літера «Є», навісу літера «З», лазні літера «І», вбиральні літера «К», споруд - №1-4; та який розташований за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Бритівка, вул. Садова, буд. 29 «а», укладений між позивачем та відповідачем та зареєстрований на Одеській товарній біржі за № 883/Б; та визнати за позивачем право власності на зазначений будинок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.07.2012 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу, який був зареєстрований на Одеській товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю», реєстраційний №883/Б, та відповідно до якого позивач придбав будинок у відповідача та сплатив за нього суму у розмірі 32422 грн. Але зазначений договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений та відповідач не знаходить часу для звернення до нотаріальної контори для його посвідчення, що змусило позивача звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, справу розглянути у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, відповідно до якої проти задоволення позову не заперечує, просить справу розглянути у його відсутність. У звязку із неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши подану позовну заяву, надавши оцінку зібраним доказам, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , з іншої, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON] , продав, а [PERSON] купив житловий будинок №29а по вулиці Садовій в с.Бритівка Білгород-Дністровського району Одеської області, який складається з: житлового будинку літ «А» житловою площею 64,4 кв.м., вбиральні літ. «Б», споруд 1-4, I, II. Підтвердженням наміру сторін досягнення домовленості, щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірний будинок є договір купівлі-продажу нерухомого майна, №883/Б. від 25 липня 1997 року укладений та зареєстрований в Білгород- Дністровському представництві Одеської товарної біржі.(а.с.11) Підтвердженням факту виникнення права власності у [PERSON] на придбаний будинок, є реєстрація, договору купівлі-продажу в КП «Білгород-Дністровського БТІ»на праві приватної власності під №1 за реєстром №112 від 25 липня 1997 року.(а.с.8) А також довідкою КП «Білгород-Дністровського БТІ»№ 1993 від 21.08.2012 року, що власником будинку №29 «а»по вул. Садовій в м. Білгород-Дністровський є [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 25.07.1997 року.(а.с.27) Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, позивач передав відповідачу обумовлену договором купівлі-продажу грошову суму, а відповідач виписався та звільнив будинок, після чого [PERSON] вселився до будинку, де й проживає по теперішній час. Згідно з ст. 15 Закону України Про товарну біржу, зокрема угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах при визнання угод недійсними суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, суд вважає, що укладений 25.07.1997 р. договір купівлі-продажу є дійсним, та є підтвердженням законного набуття права власності позивачем на придбаний будинок. Правовідносини між сторонами регулюються ст.47 ЦК України в ред. 1963 року. Оскільки кожна із сторін виконала усі зобов'язання за договором купівлі-продажу будинку від 25.07.1997 року, то суд з наведених підстав визнає вказаний договір дійсним та визнає за позивачем право власності на житловий будинок №29а по вулиці Садовій в с.Бритівка Білгород-Дністровського району Одеської області, який складається з: житлового будинку літ «А»житловою площею 64,4 кв.м., вбиральні літ. «Б», споруд 1-4, I, II. В решті позовних вимог суд відмовляє, оскільки вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: partial