Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору недійсним, стягнення грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 09 квітня 2010 року позивач, [PERSON] уклав договір № 010421 про надання послуг з ТОВ «УСП Україна». Предметом даного правочину, відповідно до самого договору п. 1.1. ст. 1 є надання учаснику УСП послуг, спрямованих на придбання транспортного засобу/об'єкту нерухомості (товару), через ТОВ «УСП Україна»- Програму «УСП Україна», організовану товариством, базуючись на принципі взаємодопомоги учасників УСП. Позивач оцінював вигідність придбати товар за попередньо накопичені ним кошти, мав прямий і безпосередній намір отримати у власність лише частково сплаченого майна (а саме автомобіля для обслуговування його підприємницької діяльності) з наступним погашенням його залишкової вартості протягом достатнього для нього періоду часу. Так 09.04.2010 року була визначена вартість товару - 85 000 грн. Того ж дня позивач сплатив за рахунками ТОВ «УСП Україна»комісійну плату у розмірі 3090,60 грн. та перший чистий платіж у розмірі 1201,90 грн. З квітня 2010 року позивач добросовісно, регулярно, з надією на отримання товару, почав сплачувати щомісячно на рахунок «УСП Україна»чисті платежі та адміністративні витрати, які також визначені п.3.2. ст.З Договору - учасник зобов'язаний щомісячно сплачувати: чисті платежі - це платежі, за рахунок яких товариство здійснює оплату товари розмір яких визначається шляхом ділення ціни товару на кількість внесків, зазначених у графіку внесків; адміністративні витрати - плата за послуги товариства з організації діяльності програми УСП.. Загальна сума, сплачена позивачем за послуги, які повинні були надаватись за договором №010421 ТОВ «УСП Україна»становить - 19025,80 грн. Зі змісту договору вбачається, що обидві сторони правочину ще на момент укладання договору дійшли згоди з приводу надання послуг - позивач мав вносити гроші за рахунками відповідача, а останній використовувати їх безпосередньо для придбання товару для відповідача. Адміністративні витрати сплачувались для самообслуговування відповідача за ретельне виконання вимог договору. Позивач неухильно і ретельно виконував всі вимоги договору, але товару, за який сплачувались кошти, все ніяк не було. Позивач звернувся до представників ТОВ «УСП України»з вимогою надати йому інформацію куди витрачаються його гроші, яким чином відповідач мав намір виконувати умови договору і що за цілий рік їх тісної співпраці вже було виконано. Відповідач не надав жодної інформації, лише вимагав продовжувати платити і чекати. У лютому 2011 року на адресу позивача надійшов лист від ТОВ «УСП Україна». У якому знаходився бланк заяви-пропозиції, де пропонувалось визначити суму, яку позивач буде в змозі заплатити відразу після отримання товару. Позивач заповнив цю заяву-пропозицію, де зазначив про готовність сплатити 20% ціни товару, так як вважав, що хоча б такі дії зможуть пришвидшити діяльність УСП. Заяву він відправив 05.03.2011 року. Вважає, що договір, який укладений між ним та відповідачем суперечить положенням ст.ст.18,19 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, оскільки створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов’язків на шкоду позивача, сама діяльність відповідача містить ознаки фінансової піраміди, яка пов’язана з наданням послуг з придбання транспортного засобу через УСП, оскільки відповідач здійснює операції фінансовими активами, отримує від учасників програми грошові кошти, перерозподіляє отримані кошти на користь третіх осіб. У зв’язку з викладеним, просить суд визнати недійсним договір, що укладений між ним та відповідачем, стягнути 19 025,80 грн. грошових коштів, сплачених за умовами договору, 5 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди та 120 витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Позивач в судове засідання не з’явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з’явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Згідно заперечень представника відповідача, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв’язку з наступним. 09.04.2010 року між сторонами було укладено договір №010421 про надання послуг. Згідно п.1.1. ст.1 цього Договору, його предметом є надання учаснику УСП послуг, спрямованих на придбання транспортного засобу/об'єкту нерухомості (товару), через ТОВ «УСП Україна»- Програму «УСП Україна», організовану товариством, базуючись на принципі взаємодопомоги учасників УСП. Програма УСП - це програма, метою якої є придбання учаснику товару, з розстроченням платежу на досить тривалий час у порядку і на умовах, передбачених даних договором та додатками до нього, а „ товар ”- це транспортний засіб або об’єкт нерухомості, з метою придбання якого учасник програми підписав даний договір. Обраний товар та його характеристики зазначають в додатку №1 до договору, який відповідно до п. 6.1. є невід’ємною складовою частиною цього договору. Обов’язок позивача, є плата платежів згідно графіку, отримання товару. Згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов’язків на шкоду споживача. Несправедливими є зокрема умови договору, які встановлюють жорсткий обов’язок споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання продавцю права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладання договору. Згідно ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Згідно ч. 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»у разі коли визнання положення договору недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнано недійсним у цілому. Згідно ч. 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», що було визнано недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Згідно ст. 19, ч. 3, п. 7 Закону України «Про захист прав споживачів»забороняється як такі, що вводять в оману утворення пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Як вбачається із статті 5 Додатку №2 до договору № 010421 від 09.04.2010 року товариство щомісячно самостійно організовує та проводить розподільчий акт, а право на отримання товару позивачем залежить від розміру фонду і внесення коштів іншими учасниками УСП, тобто фактично один клієнт –учасник УСП за свої власні кошти без інвестування коштів відповідача –ТОВ «Українська Соціальна Програма»оплачує товар іншому учаснику УСП, що забороняється ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до умов та змісту договору № 010421 від 09.04.2010 року товариство гарантує оплату та передачу товару орієнтовною вартістю 85 000,00 грн. протягом дії договору, при цьому встановлено термін його дії з «09»квітня 2010 року і діє до «09 »березня 2025 року. Згідно Додатку №1 до вищевказаного договору позивач зобов’язався відповідно до графіку сплатити 180 чистих щомісячних платежів в сумі 472 гривень 22 коп. Відповідно до статті 3 договору учасник програми зобов’язується одноразово сплатити реєстраційний платіж, комісійну плату та щомісячно сплачувати чисті платежі. Виконуючи умови договору, позивач 09.04.2010 року здійснив сплату комісійної плати в розмірі 3090,60 грн., першого чистого платежу в розмірі 1201,90 грн. Всього позивачем було сплачено з квітня 2010 року чистих платежів та адміністративних витрат на суму 19 025,801 грн. Тобто позивач, сумлінно виконуючи взяті на себе зобов’язання, права на отримання товару не отримав. Згідно договору № 010421 від 09.04.2010 року Товариство зобов’язується надавати клієнту інформацію щодо результатів розподільчих актів виключно клієнта УСП по даному договору; інформація щодо інших клієнтів УСП не надається і є конфіденційною. Наведені умови договору відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів»є обмеженням прав споживача та є несправедливими. Відповідно до умов та змісту договору № 010421 від 09.04.2010 року у ньому не визначено транспортний засіб для придбання якого УСП зобов’язується надавати позивачу послуги. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Отже під час розгляду справи встановлено, що спірний договір суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів»та підлягає визнанню недійсним в повному обсязі з моменту його укладення. Згідно ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов’язана повернути другій стороні в натурі усе, що вона одержала на виконання цього правочину, у зв’язку з чим, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача внески, що були сплачені позивачем в сумі 19 025,80 грн. У зв’язку з викладеним, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів в сумі 19 025,80 грн., які були сплачені позивачем на виконання умов договору. Згідно ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Судом не встановлено обставин, з якими закон пов’язує право споживача на відшкодування моральної шкоди у випадку визнання недійсним договору у зв’язку з невідповідністю його умов Закону України «Про захист прав споживачів», у зв’язку з чим, суд вважає позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень та на користь держави судовий збір в сумі 214 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial