Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що її довіритель у травні 2006 р. фактично уклав з ТОВ «СТАЛЕПЛАСТ» в особі його директора [PERSON] договір позики, відповідно до умов якого, позивач позичив відповідачу в борг кошти на загальну суму 250 000 грн. з кінцевим терміном повернення травень 2009 р. з виплатою 30 % від суми позики по закінченню терміну виплати основної суми позики, при цьому, відповідач зобов'язався, при затриманні виплати суми позики, нести відповідальність відповідно до чинного законодавства України. Представник позивача зазначає, що відповідач у зазначений строк кошти не повернув та до теперішнього часу останній свої зобов'язання по договору не виконав, у зв'язку з чим просить суд стягнути на користь позивача борг в розмірі 250 000 грн., 30 % від суми позики в розмірі 75 000 грн., інфляційні збитки в розмірі 96 834,42 грн., 3 % річних в розмірі 31 204 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги збільшила та остаточно просила суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 250 000 грн., 30 % від суми позики в розмірі 75 000 грн., інфляційні збитки в розмірі 99 557 грн., 3 % річних в розмірі 37 320 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що директор ТОВ «СТАЛЕПЛАСТ» - [PERSON] не має жодного відношення до виготовлення тексту спірної розписки, грошей від позивача не отримував, а тому просила у позові відмовити. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.12.2011 р. у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від травня 2006 р. було відмовлено, у зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] є неналежним відповідачем по справі (а.с. 9). В судовому засіданні встановлено, що між сторонами у травні 2006 р. був укладений фактично договір позики грошей, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу в борг суму в розмірі 250 000 грн. з кінцевим терміном повернення боргу - травень 2009 р. з виплатою 30 % від суми позики по закінченню терміну виплати основної суми позики, при цьому. В підтвердження обумовлених у розписці умов поставлена печатка ТОВ «СТАЛЕПЛАСТ» та підпис директора товариства [PERSON] (а.с. 7), чим останній підтвердив добровільність дій своїх намірів та зобов'язань перед позивачем. В судовому засіданні представник підтвердила, що на спірній розписці міститься власноручний підпис директора ТОВ «СТАЛЕПЛАСТ» та печатка вказаного товариства. При цьому, посилання представника відповідача на те, що текст спірної розписки не виготовлявся директором ТОВ «СТАЛЕПЛАСТ», і те, що бланки ТОВ «СТАЛЕПЛАСТ» з печаткою товариства станом на 2006 р. були викрадені, суд не приймає до уваги, оскільки представником відповідача, всупереч ст. 60 ЦПК України, не надано належних доказів, в підтвердження зазначених посилань, в тому числі і звернення до правоохоронних органів з відповідною заявою. Суд приходить до висновку, що між сторонами утворились договірні правовідносини відповідно до розписки від травня 2006 р. з правами та обов'язками покладеними на один одного, що підтверджується частковою роздруківкою судового засідання, завіреною суддею Новозаводського районного суду м. Чернігова Маслюк Н.В. у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], де представник відповідача підтвердила факт укладення між сторонами спірної розписки, тобто договірних правовідносин та передачу коштів (а.с. 89-92). Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання по розписці від травня 2006 р. не виконав, борг позивачу не повернув, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка становить - 461 877 грн. 00 коп. та складається з в розмірі 250 000 грн., 30 % від суми позики в розмірі 75 000 грн., інфляційні збитки в розмірі 99 557 грн. та 3 % річних в розмірі 37 320 грн. Встановлено, що відповідно до умов Розписки, відповідач зобов'язання при затриманні у поверненні позики боргу, після закінчення терміну сплати, нести відповідальність згідно чинного Законодавства України. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. У зв'язку з чим, суд приймає до уваги наданий представником позивача розрахунок заборгованості боргу, інфляції та процентів та може покласти вказаний розрахунок в основу рішення. Таким чином, дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку, що представником позивача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України позовні вимоги доведено та підтверджено в судовому засіданні, при цьому, представником відповідача не надано письмових доказів в спростування останніх, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved