Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-04 00:00:00

В грудні 2012 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, збільшивши які, просив визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки ЗАЗ 110307, 2002 року випуску, р\\н 72853 НІ, що укладений у простій письмовій формі між [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки ЗАЗ 110307, 2002 року випуску, р\\н 72853 НІ; виключити зазначений автомобіль з акту опису і арешту майна серії АО 0107 від 18.07.2012 року, звільнити його із-під арешту, який було накладено постановою Корабельного ВДВС ММУЮ від 05.10.2011 року, та припинити розшук спірного автомобіля. В обґрунтування позову позивач вказував, що 30 квітня 2009 року для потреб їх приватного підприємства «Блок-пост» він придбав у відповідача [PERSON] зазначений автомобіль за 15000 грн., але договір купівлі-продажу між ними не укладався. Відповідачем [PERSON] на імя [PERSON] та [PERSON] Було видано довіреність, відповідно до якої [PERSON] та [PERSON] мають право на власний розсуд розпоряджатися зазначеним автомобілем. 08.07.2012 року зазначений автомобіль було арештовано та вилучено на підставі постанови Корабельного ВДВС ММУЮ від 16.08.2010 року, згідно якої [PERSON] є боржником перед ПАТ «ОТП Банк». Позивач [PERSON] в судовому засіданні, посилаючись на те, що він фактично є власником зазначеного автомобіля, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, підтвердив факти, викладені у позовній заяві. Представник відповідача - Корабельного ВДВС ММУЮ в судове засіданні не зявився, надав заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність, ухвалити рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав , просив задовольнити. Представник третьої особи - ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. .Судом встановлено, що ЗО квітня 2009 року між [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, в простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу, згідно\~ якого [PERSON] придбав у [PERSON] автомобіль марки ЗАЗ 110307, 2002 року випуску, двигун № кузов (коляска) Y6D11030730015009, р\\н 72853 НІ. в звязку з чим [PERSON] сплатив [PERSON] вартість вказаного автомобіля у розмірі 15000 грн. та прийняв зазначене майно у власність. Зазначений договір не був посвідчений нотаріально (а.с.9). Крім того, цього ж дня [PERSON] надав [PERSON] та [PERSON] довіреність, що посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], згідно якої [PERSON] уповноважив з правом дії кожного самостійно, а саме [PERSON] та [PERSON] представляти його інтереси, що повязані з експлуатацією та продажем (орендою, позичкою тощо) зазначеного автомобіля, що фактично підтверджує викладені позивачем [PERSON] обставини купівлі-продажу автомобілю. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2010 року - стягнуто у солідарному порядку з ТОВ «Ярус-Юг» і [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» суму заборгованості за договорами на загальну суму 27690 грн. 35 коп. та судові витрати у розмірі 198,45 грн. з кожного. Згідно акту опису й арешту майна від 18 липня 2012 року державним виконавцем Корабельного ВДВС ММУЮ при примусовому виконанні зведеного В/П про стягнення з [PERSON] боргів на користь стягувачів на загальну суму 28840,80 грн. описано.\~ і накладено арешт на автомобіль марки ЗАЗ 110307, 2002 року випуску, двигун № кузов (коляска) Y6D11030730015009, р\\н 72853 НІ, фактичним власником якого є позивач [PERSON] (а.с. 7,8). Крім того, право власності позивача на зазначений автомобіль підтверджується тим, що останній користувався автомобілем купував на нього запчастини, ремонтував його, проходив техогляд (а.с. 75; 28-33). .Відповідно ст.ст. 319 - 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Стаття 391 ЦК України передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки зазначений раніше договір купівлі-продажу нотаріально не засвідчений, порушується права позивача, що знайшло своє місце в судовому засіданні. У відповідності до вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майна (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, що зроблено сторонами по справі. Згідно до ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Суд встановив, що [PERSON] набув право власності на спірний автомобіль, оскільки виконав всі зобов'язання, узяті за укладеним договором. Продавець вказаного автомобіля також виконав умови договору, а саме отримав плату за автомобіль, передав покупцеві всі правовстановлюючі документи та надав генеральну довіреність. Також суд бере до уваги те, що ухвалення рішення про стягнення з [PERSON] кредитних коштів та його примусове виконання відбулося вже після фактичного укладання між сторонами договору купівлі-продажу спірного ТЗ. На день укладення зазначеного договору будь-які обтяження на спірний автомобіль були відсутні. Відповідно до статті 55 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. При проведенні опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису й арешту майна боржника. Під час проведення опису й арешту майна боржника державний виконавець вправі оголосити заборону розпоряджатися ним, а у разі потреби - обмежити права користування майном або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису й арешту. В звязку із зазначеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно виключення майна з акту опису, звільнення спірного автомобіля з-під арешту та припинення його розшуку також обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки вилучення автомобіля та накладений на ньоцо арешт порушує право власності позивача.

Outcome: approved