Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому зазначив, що відповідно до умов Кредитного договору № 001-2914/756-0193 від 01 жовтня 2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит в сумі 50019,00 швейцарських франків, строком до 01.10.2037 року зі сплатою 4,5 % річних за користування кредитом у період з 01 жовтня 2007 року по 01 жовтня 2012 року та 9,95% річних у період з 02 жовтня 2012 року по 01 жовтня 2037 року. Також п. 1.1.3 Кредитного договору сторони погодили, що у разі звільнення позичальника з основного місця роботи встановлюється нова процентна ставка за користування кредитом у розмірі 10,45% річних. Згідно Наказу ПАТ «Універсал Банк» № 1363-к від 16 вересня 2011 року позичальника було звільнено з основного місця роботи з 16 вересня 2011 року. Відтак з 17 вересня 2011 року ставка за користування кредитом встановлена на рівні 10,45% річних. Цільове призначення кредиту: на придбання майна, а саме: однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Для забезпечення виконання зобов'язання позичальником за зазначеним Кредитним договором, 01 жовтня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки № 001-2914/756-0193-Р згідно умов якого поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У звязку з тим, що відповідачі умови укладених договорів не виконали, по кредитному договору виникла заборгованість, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить суд стягнути з відповідачів на їхню користь солідарно заборгованість за Кредитним договором № 001-2914/756-0193 від 10 жовтня 2007 року в сумі 52173,20 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ складає 449519,07 грн. та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пославшись на обставини та підстави викладені у позовній заяві, в подальшому надав суду письмові заперечення проти зустрічних позовних вимог відповідача [PERSON] та заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» не визнав у повному обсязі, звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Універсал Банк», третя особа [PERSON] про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним обґрунтовуючи його тим, що відповідно до п. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Відповідно до вступної частини постанови Національного банку України N 168 від 10.05.2007 р. «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» правила прийняті з метою захисту прав споживачів під час укладання договорів про надання споживчих кредитів, запобігання завданню споживачам моральної чи матеріальної шкоди через надання свідомо недостовірної чи неповної інформації. Пунктом 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту встановлено, що банки мають право ініціювати зміну процентної ставки за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін. Таким чином, зміна процентної ставки відповідно до ст. 652 ЦК України та вимог Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту можлива лише при істотній зміні обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору. Враховуючи, що відповідачі офіційно не повідомлялись про зміну процентної ставки, представник вважає, що зазначений кредитний договір слід визнати недійсним і відповідно укладений договір іпотеки також є недійсним. Тому просить суд визнати недійсним з моменту укладення кредитний договір № 001-2914/756-0193, визнати недійсним з моменту укладення договір іпотеки, який був укладений 02 жовтня 2007 року та посвідчений приватним Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON]. за реєстровим номером 6430. Зобов'язати ПАТ «Універсал Банк» прийняти у [PERSON] суму у розмірі 159643,72 гривень з розстрочкою платежів на 60 місяців, за таких умов, що місячний платіж буде складати 2660 грн. 73 коп. Відповідач [PERSON] за основним позовом і тертя особа за зустрічним позовом позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» не визнала та підтримала зустрічний позов. При цьому пояснила суду, що відповідач [PERSON] її колишній чоловік, працював у банківській установі позивача, дійсно брав кредит для придбання квартири. Вона довіряла своєму чоловікові, підписала договір поруки, з умовами договору досконально не ознайомлювалась. Хто користується придбаною квартирою їй не відомо, вважає що вона не може бути боржником у даній справі, просить суд у задоволені позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін у справі, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи та надані суду докази, суд вважає що позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню у повному обсязі, в задоволені зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк», третя особа [PERSON] про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним слід відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем ПАТ «Універсал Банк», який з 29.06.2009 року є правонаступником ВАТ «Універсал Банк», та працівником банку - відповідачем [PERSON] 01.10.2007 року було укладено кредитний договір № 001-2914/756-0193, згідно якого останній отримав кредит в сумі 50019,00 швейцарських франків, строком до 01.10.2037 року зі сплатою 4,5 % річних за користування кредитом у період з 01 жовтня 2007 року по 01 жовтня 2012 року та 9,95% річних у період з 02 жовтня 2012 року по 01 жовтня 2037 року. Цільове призначення кредиту: на придбання майна, а саме: однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 1.1.3 зазначеного кредитного договору сторони погодили, що у разі звільнення позичальника з основного місця роботи встановлюється нова процентна ставка за користування кредитом у розмірі 10,45% річних. Згідно Наказу ПАТ «Універсал Банк» № 1363-к від 16 вересня 2011 року відповідача було звільнено з основного місця роботи з 16 вересня 2011 року. Таким чином у відповідності до вказаного пункту кредитного договору з 17 вересня 2011 року ставка за користування кредитом встановлена на рівні 10,45% річних, що повністю відповідає умовам укладеного кредитного договору. Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, видав відповідачу кредитні кошти, шляхом банківського переказу коштів на його рахунок № 26205000003023, що підтверджується випискою по рахунку ( а.с. 24). Відповідач [PERSON] у відповідності до умов вказаного кредитного договору зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання, передбачені договором. Однак, в порушення умов кредитного договору відповідач свої зобовязання не виконав і станом на 25.06.2012 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором по сумі кредиту та несплачених відсотках. Відповідно до п. 5.2.5. кредитного договору Банк має право достроково вимагати повернення кредитних коштів у повному обсязі у випадку прострочення сплати чергового платежу і не усунення позичальником порушень протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором повідомлення на адресу позичальника з вимогою усунути порушення. 03.03.2012 року відповідачу була направлена вимога про погашення суми заборгованості, але боржник у добровільному порядку не сплатив прострочену заборгованість за кредитним договором по сумі кредиту та несплачених відсотках. Сума заборгованості за кредитному договору станом на 29.01.2013 року склала - 52173,20 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ (курс 8,6159 грн. за 1 шв. франк), становить - 449519,07 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 3056,68 шв. франків - еквівалент - 26 336,05 гривень; сума дострокового стягнення кредиту - 41 265,78 шв. франків - еквівалент 355 541,83 гривень; відсотки - 7 0253,44 шв. франків - еквівалент 60 530,49 гривень; підвищені відсотки - 825,30 шв. франків - еквівалент -7110,70 гривень. Дана обставина повністю підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості, копією кредитного договору з додатками ( а.с. 7-20). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 1049 ч. 1 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до ст. 549, ч. 1 ст. 550, ст. 551, ст. 552 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, плата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Для забезпечення виконання зобов'язання позичальником за кредитним договором, 01 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір поруки № 001-2914/756-0193-Р ( а.с.21-23). У відповідності до п. 1.1. Договору поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно п. 1.3. Договору поруки, поручитель відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору. Пунктом 1.4 Договору поруки передбачено, що поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. У звязку з невиконанням боржником своїх зобов'язань за кредитним договором Банк направив 03.03.2012 року лист-вимогу до поручителя, яка також не виконала умов договору поруки. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, встановленим договором поруки. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» підлягають задоволенню у повному обсязі. Вимоги відповідача [PERSON] за зустрічним позовом не підлягають до задоволення, оскільки є необґрунтованими та безпідставними. Судом також встановлено, що у відповідності до пункту 5.1 Кредитного договору, забезпеченням цього договору є застава належного позичальнику майна. У зв'язку з цим 02 серпня 2007 року між сторонами у справі був укладений договір іпотеки, згідно п.1.1. якого в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позичальник передав у заставу належний йому предмет іпотеки - квартира [ADDRESS]. Відповідно до ст. 7, п. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ст. 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням. При вирішені зустрічних позовних вимог суд не приймає до уваги доводи та підстави, на які посилаються відповідач [PERSON] та його представник, які повністю спростовані стороною позивача, викладені у заперечені на зустрічний позов ( а.с.98-99) та відповідають розясненням узагальнення судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 7.10.2010 року. При цьому суд критично відноситься до доводів представника відповідача, що Банк не мав права видавати кредит у іноземній валюті відповідно до ст. 99 Конституції України та не маючи індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій. Статтею 99 Конституції встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому основний закон не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і порядку, встановлених законом. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного контролю є декрет Кабінету Міністрів. Порядок надання дозволу НБУ на банківські операції та генеральних ліцензій установлюється також положенням про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затверджених постановою правління НБУ від 17.07.2001 року № 275, у п. 5.3 якого зазначено, що письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з декретом КМ, яка не потребує додаткової індивідуальної ліцензії. При зазначених обставинах дії позивача у зазначеному цивільному спору відповідали вимогам законодавства, тому зустрічні позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Виходячи зі змісту названих вимог Закону, суд вважає, що в судовому засіданні відповідачами не доведено та не надано доказів того, що вказаний кредитний договір, договір поруки та іпотеки укладались сторонами не у відповідності до вимог Закону, тому в задоволені зустрічних позовних вимог слід відмовити. Крім цього, з відповідачів на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в сумі 3441грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved