Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-02 00:00:00

В лютому 2012 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] в якому просить суд розірвати договір довічного утримання, укладеного 28 квітня 2008 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу, посилаючись на те, що набувачем не було виконано умови договору. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити за безпідставністю. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 28 квітня 2008 року між [PERSON] (відчужував) та [PERSON] (набувач) було укладено договір довічного утримання, за умовами якого відчужувач передає, а набувач отримує у власність квартиру №3, що знаходиться в місті Новограді-Волинському по вулиці Родини Косачів, 22, за що набувач повинен виконувати взяті на себе обовязки передбачені умовами договору /а.с.14,15/. Згідно свідоцтва про смерть, 01 липня 2011 року [PERSON] померла /а.с.7/. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її донька [PERSON]. /а.с.11/. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] допомога надавалась але не у повній відповідності з умовами договору, що в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Крім того з позовом до суду про розірвання договору довічного утримання померла [PERSON] не зверталась. Відповідно до вимог ст. 546 ЦК України стороною у договорі є відчужувач та набувач. Частиною 4 цієї статті договір довічного утримання (догляду) може бути також укладений відчужувачем на користь третьої особи. Згідно п.1 ч. 1 ст. 755 ЦК України \~договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Таким чином, аналізуючи вищезазначені норми права, суд приходить до висновку, що питання про розірвання договору довічного утримання, при невиконанні його умов, може ставити лише визначене законодавством коло осіб, до якого в даному випадку спадкоємці не входять. Крім того, безумовною підставою для припинення договору довічного утримання є настання смерті відчужувача, а також з оголошенням померлим. У цій ситуації договір вважається виконаним. Щодо доводів представника позивач про розірвання договору внаслідок невиконання відповідачкою свого зобовязання щодо поховання відчужувача, то вони не можуть бути підставою доля задоволення позову, оскільки це не позбавляє позивача права звернутись до суду з позовом про стягнення витрат понесених нею на поховання. Крім того, в судовому засіданні встановлено, чого і не заперечували сторони, що [PERSON] не надала можливості [PERSON] поховати [PERSON]. Отже, зважаючи на норми ст. 11 ЦК України про виникнення прав і обов'язків із дій осіб, ст.13 ЦК України про межі здійснення цивільних прав та ст. 15 ЦК України щодо захисту свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання,\~ пред'явлення позову на підставі глави 57 ЦК України у даному випадку є неможливим, оскільки для захисту права в даних відносинах повинні застосовуватись інші спеціальні норми і передбачені ними способи захисту цивільного права, а тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed