Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона на підставі ордеру № 120737 від 28.02.1964 року, виданого Московським виконкомом міста Києва отримала на сім'ю з чотирьох осіб двохкімнату квартиру [ADDRESS]. За даною адресою були зареєстровані вона, її чоловік [PERSON]К, дочка [PERSON] та син [PERSON] У 1986 році в зв'язку з тим, що вона отримала квартиру [ADDRESS], за рішенням Дніпровської районної Ради депутатів міста Києва від 14.07.1986 року, особистий рахунок на квартиру [ADDRESS] був переведений на [PERSON] Вона ([PERSON]В.) була знята з реєстрації за спірною адресою, але за адресою: [ADDRESS] ніколи не була зареєстрована та не вселялась у вищевказане житлове приміщення. Починаючи з 1986 року в зв'язку із сімейними обставинами в квартирі [ADDRESS] проживала її дочка - [PERSON] зі своєю сім'єю. Через деякий час вона ([PERSON]В.) подарувала квартиру [ADDRESS] [PERSON], на даний час іншого житла не має. Вона ([PERSON]В.) разом з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] залишилась проживати у спірній квартирі [ADDRESS]. Син [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], тому у 1994 році на підставі свідоцтва про шлюб [PERSON] була зареєстрована [INFO], але фактично разом з чоловіком [PERSON] та неповнолітнім сином [PERSON] проживала за іншою адресою: [ADDRESS]. В квартиру [ADDRESS] повернулась проживати за місцем реєстрації її ([PERSON]В.) дочка [PERSON] та [PERSON], які мешкають разом з нею до цього часу. У 2007 році помер її ([PERSON]В.) чоловік [PERSON] На даний час в спірній квартирі зареєстровані [PERSON], її дочка [PERSON], невістка (відповідачка по справі) - [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] Квартира [ADDRESS] не приватизована. Будь-яких угод, щодо встановлення порядку користування житловим приміщенням між ними не укладалось. Вона ([PERSON]В.) з 1964 року була зареєстрована у спірній квартирі, починаючи з 1986 року мешкає у вищевказаному житловому приміщенні без реєстрації; веде господарство разом з [PERSON] та [PERSON], у зв'язку з тим, що вона людина похилого віку, потребує допомоги та догляду. Її право на користування житловим приміщенням визнають [PERSON] та [PERSON] За місцем свого проживання вона ([PERSON]В.) користується поліклінікою, отримує пенсію, перебуває на обліку в управлінні праці та соціального забезпечення Дніпровського району міста Києва, отримала за Розпорядженням цієї установи статус сім'ї померлого учасника війни визнаного за життя інвалідом. Крім того в зв'язку з тим, що між нею та відповідачкою по справі [PERSON] погіршились стосунки, так як її дочка [PERSON] зверталась з позовом про визнання останньої особою, що втратила право користування житловим приміщенням у спірній квартирі, [PERSON] відмовила надати згоду на її реєстрацію в цій спірній квартирі. Вона ([PERSON]В.) зверталася до Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві, саме відділ громадянства, реєстрації та еміграції фізичних осіб з проханням зареєструвати її за вищевказаною адресою, але їй в цьому було відмовлено. Відсутність реєстрації у спірній квартирі заважає здійснювати своє право на отримання пільг, перерахунку пенсії, оформлення документів, тощо. В судовому засіданні представники [PERSON] підтримали позовні вимоги останньої в повному обсязі, просили їх задовольнити та врахувати їх пояснення та письмові промови в судових дебатах. [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, посилаючись на те, що спірна квартира складається з 2-х суміжних кімнат розміром 29,3 кв.м. На даний час у квартирі зареєстровані 4 особи: вона - [PERSON], її неповнолітній син - [PERSON], сестра її чоловіка - [PERSON], та дочка останньої - [PERSON] Крім того, у спірній квартирі без реєстрації і її дозволу мешкає мати її чоловіка - [PERSON] Між її родиною (вона та син) і родиною відповідачів вже довгий час існує конфліктна ситуація, яка усугубилась після того, як відповідачі [PERSON] і [PERSON] звернулись до Дніпровського суду з позовом до не і її неповнолітнього сина про визнання їх такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням. Свідком по цій справі з боку позивачів була [PERSON] Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 27.10.2010 року в їх позові було відмовлено. Оскільки це рішення Апеляційного суду не було оскаржено до Верховного суду України, вона мала надію, що позивачі змирились з рішенням суду і між ними наступить мирне співіснування. Жити разом у одній оселі, тим паче у суміжних кімнатах, їм дуже важко, тому вони з відповідачами домовились, що будуть жити по місяцю, то її родина, то родина відповідачів, і до літа 2011 року такий порядок проживання існував. Але після літних відпусток відповідачі відмовились від домовленості і останні місяці у квартирі постійні скандали, які дуже часто супроводжують виклик міліції. Проживання у квартирі незареєстрованої особи - відповідачки [PERSON] тільки усугубляє ситуацію, оскільки саме вона часто є ініціатором конфліктів. Вона ([PERSON]І.) завжди відносилась до відповідачки [PERSON], як до тимчасового мешканця спірної квартири, оскільки вона мала на праві особистої власності 2- х кімнатну квартиру [ADDRESS], де була зареєстрована. Тому знала, що рано чи пізно вона перейде туди жити. Тільки із позову [PERSON] до неї дізналась, що остання штучно погіршила свої житлові умови, подарувавши свою квартиру по вулиці Каштановій дочці [PERSON], і ставить питання про визнання права користування житловим приміщенням у спірній квартирі. Вона ([PERSON]І.) довгий час не ставила питання про виселення відповідачки [PERSON] із спірної квартири, оскільки мала надію, що вона перейде сама жити у свою квартиру по вулиці Каштановій. Крім того, відповідачка [PERSON] - мати її чоловіка, і вона хотіла зберегти з нею нормальні стосунки. Навіть після того, як її з сином хотіли виписати з квартири за рішенням суду, вона хотіла мирно вирішити спірні питання: пропонувала приватизувати квартиру, розміняти, перепланувати (зробивши кімнати ізольованими, а не суміжними, як зараз). Але усі її пропозиції, як письмові, так і усні ні, до чого не привели. Усі відповідачі перешкоджають їй і її синові користуватися спірною квартирою, провокують скандали і навіть бійки, скаржаться до міліції на неіснуючі погрози і таке інше. Відповідачка [PERSON] має бути виселена із спірної квартири, оскільки ніколи не вселялась і не проживала в цій квартирі як член її родини, вона ніколи не давала згоди на її постійне проживання у спірній квартирі і завжди відносилась до неї як до тимчасового мешканця. Крім того, своїм проживанням, а останні 2 роки і своєю поведінкою, відповідачка створює їй і її неповнолітньому сину перешкоди у користуванні і проживанні у спірній квартирі. В судовому засіданні представник [PERSON] уточнила зустрічну позовну вимогу та просила виселити [PERSON] із спірної квартири та переселити її в квартиру [ADDRESS]. Представники [PERSON] просили врахувати викладені в зустрічному позові обставини, їх пояснення та письмовий виступ у дебатах. Третя особа [PERSON], як є і представником позивача по основному позову [PERSON] та третьої особи [PERSON], в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON], просила їх задовольнити в повному обсязі та просила врахувати її письмову промову в дебатах. Зустрічний позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, матеріал Дніпровського РУГУ МВС України в місті Києві №2-319, суд приходить до висновку, що основний та зустрічний позови підлягають задоволенню частково. В суді встановлено, що на підставі ордеру № 120737 від 28.02.1964 року, виданого Московським виконкомом міста Києва на ім"я [PERSON], останній була надана двокімнатна квартира [ADDRESS] на сім"ю з чотирьох осіб: [PERSON], її чоловік [PERSON]К, дочка [PERSON] та син [PERSON] У 1986 році [PERSON] отримала квартиру [ADDRESS], і 17.10.1986 року була зареєстрована за даною адресою. 03.07.2008 року [PERSON] знялася з реєстраційного обліку з квартири [ADDRESS] і з того часу по цей час ніде не зареєстрована. Відповідно до договору дарування від 11.04.2008 року [PERSON] подарувала належну їй квартиру [ADDRESS] дочці –[PERSON] [PERSON] є дружина [PERSON] (сина [PERSON]В.), яка зареєстрована в спірній квартирі з 31.03.1994 року. Син [PERSON] та [PERSON] –[PERSON], [INFO], зареєстрований в спірній квартирі з 10.07.1997 року. Крім цих осіб в спірній квартирі зареєстровані [PERSON] та її дочка [PERSON] Встановлено та підтверджено матеріалами справи і показами всіх учасників процесу той факт, що всі ці роки [PERSON] постійно проживає в спірній квартирі [ADDRESS], за цією адресою отримує пенсію, медичну допомогу. Жодних доказів того, що [PERSON] проживала в [INFO], чи за іншою адресою, суду не було надано, що в свою чергу свідчить про те, що [PERSON] з часу отримання спірної квартири [ADDRESS] (з 1964 року) по цей час постійно проживає саме в ній. На підтвердження цього факту судом приймається до уваги і рішення Апеляційного суду міста Києва від 27.10.2010 року, в якому зазначено, що [PERSON] вказувала про причини свого непроживання в спірній квартирі те, що в квартирі проживає [PERSON], з якою склалися неприязні стосунки. Таким чином, [PERSON] проживає постійно в спірній квартирі з 1964 року по цей час (з 2008 року без реєстрації), отримує медичну допомогу, пенсію за спірною адресою, іншого житла вона не має. [PERSON] є членом сім"ї наймача спірної квартири –своєї дочки [PERSON], вони ведуть спільне господарство. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Судом не приймається до уваги посилання сторони [PERSON] стосовно того, що договір дарування квартири №66, по вулиці Каштанова,12-Б, в місті Києві не зареєстрований в БТІ, що свідчить про те, що [PERSON] залишається власником вказаної квартири, оскільки договір дарування є чинний, право власності на квартиру у [PERSON] виникло з моменту прийняття дарунку (ст.722 ЦК України), символом реальної передачі дарунка сторони обрали передачу документів на вказану квартиру від дарувальника ([PERSON]В.) обдарованій ([PERSON]В.), яке відбулося в присутності нотаріуса, про що вказано в п.10 договору дарування. Безпідставним є і посилання сторони [PERSON] на те, що вселення [PERSON] до спірної квартири неможливе, враховуючи метраж квартири та метри, що будуть припадати на одну зареєстровану особу, який буде меншим, ніж встановлено законом, оскільки в даному випадку мова йде не про надання житла, де мають враховуватися норми житлової площі, а про те, чи має особа –[PERSON] право на користування спірною квартирою, яку сама ж її отримала і з часу отримання (1964 року) постійно в ній проживає. Таким чином, в суді доведено, що [PERSON] постійно з часу вселення (з 1964 року) проживає в спірній квартирі, є пенсіонеркою ([INFO]), є членом сім"ї наймача - дочки [PERSON], з якою веде спільне господарство, за спірною адресою отримує медичну допомогу, пенсію, іншого житла не має. Всі ці обставини дають підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визнання за нею права користування спірним житлом. Стосовно позовних вимог [PERSON] про зобов"язання [PERSON] не перешкоджати в користуванні спірною квартирою, суд вважає, що дана вимога є безпідставна, оскільки в суді було встановлено, що [PERSON] в спірній квартирі не проживає, у зв"язку з чим і не може перешкоджати [PERSON] користуватися даною квартирою. Не підлягає задоволенню і позовна вимога [PERSON] про зобов"язання ВГІРФО Дніпровського РУГУ МВС України в місті Києві зареєструвати її в спірній квартирі, оскільки дана вимога безпідставна, а при наявності підстав має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Стосовно зустрічного позову [PERSON] суд приходить до наступного. Позовна вимога про виселення із спірної квартири [PERSON] і переселення її до квартири [ADDRESS] - не підлягає задоволенню, оскільки за [PERSON] визнається право користування спірною квартирою з підстав, зазначених вище. Позовна вимога про зобов"язання [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити [PERSON] та її сину [PERSON] перешкод у користуванні і проживанні в спірній квартирі знайшла своє підтвердження в суді та підлягає задоволенню. В суді було встановлено та підтверджено сторонами, показами свідків, що [PERSON] та її син в спірній квартирі не проживають. Наявність протягом кількох років неприязних стосунків між сторонами не заперечується самими сторонами та підтверджується рішенням Апеляційного суду міста Києва від 27.10.2010 року, яким було відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] та її неповнолітнього сина такими, що втратили право користування спірною квартирою. З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.02.2011 року, що міститься у матеріалі №2-319 Дніпровського РУГУ МВС України в місті Києві, встановлено, що між сторонами виникають спірні питання з приводу спільного проживання в спірній квартирі. [PERSON] та [PERSON] повідомляли про те, що станом на лютий-квітень 2011 року йдуть судові процеси з приводу спірної квартири. Вказані сторони писали один одному листи, в яких висловлювали свої пропозиції щодо вирішення житлового питання. Всі ці обставини свідчать про те, що є поважні причини непроживання [PERSON] з неповнолітнім сином в спірній квартирі, наявні перешкоди зі сторони [PERSON], [PERSON], [PERSON] в проживанні [PERSON] та її сина в спірній квартирі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов”язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial