Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-12 00:00:00

В травні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним заповіту від 14 квітня 2008 року, яким [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким належне йому нерухоме майно заповів своєї онуці [PERSON], що був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] Позивач зазначав, що 28 жовтня 2011 року помер батько [PERSON]. Йому стало відомо, що батько залишив заповіт, яким свою квартиру заповів онуці [PERSON]. Батько за життя розповідав йому, що відповідач по справі разом зі своєю дружиною здійснював тиск на нього з метою, щоб він зробив заповіт на квартиру дочці брата. В результаті психологічного тиску на батька, він змушений був скласти у нотаріуса заповіт на користь онуки. Цим , заповітом, батько позбавив його, як сина інваліда та іншого сина права на спадщину за законом. Приватний нотаріус [PERSON] не знала та не могла знати, що волевиявлення спадкодавця не було вільним і насправді воно не відповідало його внутрішній волі. Далі зазначав, що у жовтні 2011р. батько хотів змінити заповіт і відповідач викликав додому нотаріуса, який посвідчував заповіт, однак у зв'язку з різким погіршенням здоров'я батька виклик було відмінено. Оскільки батько попередив його про те, що відповідач понудив його до таких дій всупереч його волі, надав йому документи, вважає, що є усі підстави, згідно закону, вважати такий заповіт недійсним. Посилаючись на викладене і те, що він як син має право на половину спадкового майна так як і відповідач, просив позов задовольнити. У попередньому судовому засіданні, згідно положень ч.4 ст.10, ч.І ст.33 ЦПК України, суд роз'яснив позивачу, його право звернутися до суду із клопотанням про заміну первісного відповідача або залучення до справи співвідповідача - законного представника [PERSON], [INFO], якій померлий [PERSON], заповів усе належне йому майно. Однак останній своїм правом не скористався, а звернувся до суду з письмовою заявою, в якій не дав згоду на заміну первісного відповідача, стверджуючи, що саме відповідач тиснув на заповідача для того, щоб померлий склав заповіт саме на онуку, а не на позивача або на його брата. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив йога задовольнити. Відповідач та його представник позов не визнали, вказуючи на те» що позов є безпідставним, та не обґрунтованим, а тому просили у задоволенні його відмовити. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] позовні вимоги позивача не підтримала та пояснила, що у 2008р. до неї звернувся [PERSON] для складання заповіту. При складанні та посвідченні заповіту від 17.04.2008р волевиявлення [PERSON] було вільним та відповідало його внутрішній волі, ніхто на нього не тиснув і він висловив бажання скласти заповіт на онуку [PERSON], яким заповів усе належне йому майно. При спілкуванні з [PERSON] та при посвідченні. заповіту у неї не виникло будь якої підозри, що заповідач був під тиском когось з інших осіб. Крім того, зазначала, що [PERSON] мав багато часу та можливостей змінити заповіт до часу своєї смерті 28.10.2011р. Також заперечувала, що її визивали до [PERSON] щоб змінити заповіт. Роз'яснила, що позивач, як інвалід, має право на обов'язкову частку спадщини не залежне від заповіту. Третя особа - П'ята Миколаївська державна нотаріальна контора свого представника не направила, звернулася з заявою про слухання справи за їх відсутністю та надала копію, спадкової справи № 350/2007 від 29.01.2007р. на [PERSON] та спадкову справу № 77/2012 від 28 жовтня 2012р. на [PERSON]. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини та перевіривши їх доказами суд встановив - наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28.10.2011 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, який виданий 01.11.2011р. Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції ( а.с.З ) Раніше, 29 січня 2007 року померла жінка померлого, [PERSON], яка заповіла свою частку квартири № 115 по вул. Артема, ЗО в м. Миколаєві сину [PERSON]. ( а. с. 31,35) 17.04.2008 року [PERSON], перебуваючи при здоровому розумі та ясній пом'яті, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи добровільно та попередньо ознайомлений з вимогами чинного законодавства, щодо недійсності правочинів склав заповіт на користь внучки [PERSON], [INFO], який посвідчений 17.04.2008р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1469,відповідно до якого заповів усе належне йому майно на день його смерті.( а. с. 6) На день його смерті [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності разом з [PERSON], квартира № 115 по вул. Артема, ЗО в м. Миколаєві, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.05.1994р., виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду ( а. с. 66 ), зареєстрована в Державному реєстрі прав власності 13.08.2012 за № 37365467.( а. с. 67 ) Відповідно до норм ч. 1 ст. 1233, ч.І ст.1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. На підставі п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. при вирішенні спорів у зв'язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України. Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочин, якщо у книзі шостій ЦК України немає відвідного правила. У книзі шостій ЦК України у ст.ст. 1247,1248 зазначені загальні вимоги форми заповіту, а у ст.1257 визначені підстави, з яких заповіт може бути визнаний недійсним. За правилами ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. А у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що заповіт може бути визнаний недійсним, тільки якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. З матеріалів справи не вбачається, і позивач не надав жодного доказу, що заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення та не встановлено судом, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі та заповіт складений заповідачем під впливом фізичного або психічного насильства. На підставі ч.І ст.1234 ЦК України передбачено право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Позивач не надав показів, з суд не встановив, що заповідач був обмежений в цивільній дієздатності. На підставі викладеного, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed