Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-20 00:00:00

25 жовтня 2012 року позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], ТДВ СК «Альфа Гарант» про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди, обґрунтувавши позов тим, що 17 жовтня 2010р. о 19 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «РЕНО», державний номерний знак [NUMBER], у м. Одеса по вул. Бугайовській, не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем позивача марки «Mitsubishi», державний номерний знак [NUMBER], чим заподіяв позивачу матеріальну та моральну шкоду. « 17» листопада 2010 року постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області було визнано [PERSON] винним у скоєнні ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності. Автомобіль [PERSON] застрахований в ТДВ СК «Альфа-Гарант», проте вартість ремонту страхова компанія позивачу не відшкодувала. Оскільки відповідальність заподіяної шкоди, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застраховано, позивачем була подана заява про виплату страхового відшкодування та ряд інших документів страховику. Також позивач зазначив, що неправомірними діями відповідача йому завдана моральна шкода. У звязку з викладеними у позові обставинами, позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] у порядку солідарної відповідальності на користь позивача: майнову шкоду 10086 грн., яку він сплатив за ремонт автомобіля; інфляцію боргу у сумі 786, 71 грн.; пеню у розмірі 2811, 78 грн.; стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] у порядку солідарної відповідальності моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.; стягнути ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] сплачений судовий збір. У судовому засіданні позивач та представник позивача посилалися на обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали, у повному обсязі, просили у його задоволенні відмовити із підстав, зафіксованих технічними засобами судового засідання, та викладених у наданих до суду письмових запереченнях. Представник ТДВ СК «Альфа Гарант» позов не визнав, із підстав, зафіксованих технічними засобами судового засідання. У письмових запереченнях, наданих до суду, зазначив, що до цього часу позивачем не надано страховику докази в обґрунтування своєї вимоги відповідно до законодавства, зокрема, не надано належним чином засвідченої розширеної довідки ДАІ про обставини ДТП, постанови про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON], у звязку з чим строк здійснення страхового відшкодування відстрочується до моменту надання позивачем всіх необхідних документів. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено у судовому засіданні, згідно постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 листопада 2010 року, 17 жовтня 2010 року о 19 год. 00 хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «РЕНО», державний номерний знак [NUMBER] у м. Одеса по вул. Бугайовській, не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Відповідно до ч.3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому суд при винесенні рішення не зясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю позивача. Автомобіль [PERSON] застрахований в ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно полісу № 9437909 на умовах страхового випадку по риску. Оскільки відповідальність заподіяної шкоди згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застраховано, позивачем була подана заява про виплату страхового відшкодування та ряд інших документів страховику, що не заперечувалось відповідачем. Проте, листом ТДВ СК «Альфа Гарант», вих. №12/50 від 21.01.2013 року, відмовлено у здійсненні страхового відшкодування у звязку із ненаданням позивачем «…оригіналів, або належним чином оформлених копій документів…», та не надана консультаційна допомога заявнику, в протиріч п.3 ст.35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не зазначений перелік, які саме документи повинні бути надані та в якому вигляді. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування здійснюється не пізніше, як через 90 днів з дня отримання\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення. Проте, станом на день звернення до суду, ані письмового повідомлення, ані страхового відшкодування позивач не отримав, хоча всі його дії були спрямовані на отримання відшкодування. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Цивільно-правову відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну під час керування автомобілем «РЕНО», номер державної реєстрації ВН 7090 СН станом на 17 жовтня 2010р. було застраховано. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки настає у особи, винної у заподіянні збитків (п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України). Вина [PERSON] підтверджується постановою від 17 листопада 2010р. Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області. Оскільки вина застрахованої особи за полісом № 9437909 особи визнана судом, то ДТП, що сталася 17 жовтня 2010р. відповідно до ст. 6 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є страховим випадком, внаслідок якого у відповідача настає обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до положень ст. 29 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За замовленням ТДВ СК «Альфа-Гарант» 20.12.2010 року було виконано висновок № 323/10 про проведення експертного автотоварозначного дослідження пошкодженого автомобіля [NUMBER], згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням податку на донану вартість склала 10 012, 16 грн. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того - - власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Податковий кодекс України року не відносить до об'єктів оподаткування операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов'язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів, а тому виплата чи отримання страхових виплат не передбачають включення сум ПДВ. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Таким чином, страхова компанія (страховик), надаючи послуги зі страхування, у разі настання страхового випадку виплачує не відшкодування матеріальних збитків, які понесла застрахована особа, а відшкодовує витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (шляхом проведення відповідної експертизи). Таким чином, оскільки надання послуг із страхування і перестрахування не є об'єктом оподаткування, то сума страхових виплат не повинна передбачати нарахування податку на додану вартість. Враховуючи наведене, сума страхового відшкодування визначається у розмірі вартості відновлювального ремонту за виключенням податку на додану вартість та франшизи: 10 012,16 (вартість відновлювального ремонту - 1668,70 (ПДВ) - 510 (франшиза п. 2 Полісу № ВС/9437909) = 7 833,46 грн. Тобто, суд приходить до виновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] до ТДВ СК «Альфа Гарант» про відшкодування майнової шкоди саме у розмірі 7 833,46 грн. Водночас, сума франшизи (у розмірі 510, 00 грн. та вартість відновлювального ремонту - 1668,70 (ПДВ), разом 2 178,70 грн. - повинні бути стягнуті з відповідача [PERSON], як із заподіювача шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.5 ст.36 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Отже, з відповідача [PERSON] також підлягає стягненню пеня у розмірі 1868,90 грн., згідно розрахунку 2178,70 *2*7,75%/365 днів* 202 дні = 1868,91 грн., та індекс інфляції за час прострочення, у відповідності до ст.25 ЦК України, що складає 2178,70* 0,078 = 169,94 гривень, а всього: 2178,70 + 1868,91+169,94= 4217,55 гривень. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів завданої моральної шкоди, яка полягає в моральних стражданнях, які він зазнав внаслідок ушкодження свого автомобіля, тобто позбавлення можливості використовувати повсякденно автомобіль, зміни ритму життя, яку він оцінює в розмірі 5 000 грн., то відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62 і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом чи або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинового звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом, при розгляді даної справи, не було встановлено в чому саме полягали моральні страждання позивача, виходячи з вищенаведених норм ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Однак, у вищевказаній позовній заяві, суд не знайшов жодних підтверджень доводів, наведених позивачем, та взагалі будь-яких доказів для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: partial