Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-14 00:00:00

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 21 січня 2013р., ухваленого у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Публічного Акціонерного Товариства Укрсоцбанк, третя особа [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним, позов задоволено частково, визнано недійсним договір іпотеки квартири [ADDRESS], укладений 6 червня 2008 року між ВАТ Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк та [PERSON]. Згідно ухвали судді судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області, справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Публічного Акціонерного Товариства Укрсоцбанк, третя особа [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним повернута до Сихівського районного суду м.Львова для ухвалення додаткового рішення стосовно позовних вимог про зобовязання приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу-Вишинську О.М. вилучити з Єдиного реєстру іпотек реєстровий запис №2088 та зняти заборону на відчуження квартири [ADDRESS], за реєстровим записом №2089. Сторони в судове засідання не зявилися, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, однак їх присутність згідно вимог ч.3 ст. 220 ЦПК України не є обовязковою. Суд, вивчивши матеріали справи, заяву кредитодавця, вважає, що у справі слід ухвалити додаткове рішення. Згідно ч.1 п.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається з рішення Сихівського районного суду м.Львова від 21.01.2013р. в мотивувальній частині вирішувались позовні вимоги щодо зобовязання приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] вилучити з Єдиного реєстру іпотек реєстровий запис №2088 та зняти заборону на відчуження квартири [ADDRESS], за зареєстрованим записом №2089, зазначено, що такі до задоволення не підлягають, оскільки визнання договору іпотеки недійсним тягне за собою автоматичне виконання даних вимог. Однак, в резолютивній частині такі не зазначені. Крім того, 05.04.2013 року ПАТ „Укрсоцбанк як кредитодавець, подав до суду заяву в порядку ч.5 ст.1057-1 ЦК України, просить накласти арешт на майно, яке було предметом застави квартиру №70 у будинку №1, що знаходиться по вул.Антоненка-Давидовича у м.Львові, загальною площею 50,4 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м. В обґрунтування заяви покликається на те, що 21.01.2013р. ухвалено рішення, яким задоволено позов [PERSON], визнано недійсним іпотечний договір від 06.06.2008р., за реєстровим №2088. 30.01.2013р. на рішення суду подано апеляційну скаргу, апеляційним судом справу повернуто у суд для ухвалення додаткового рішення. Згідно ч.5 ст.1057-1 ЦК України, визнаючи недійсним договір застави, який забезпечував виконання зобовязання позичальника за кредитним договором, суд за заявою кредитодавця накладає арешт на майно, яке було предметом застави. Такий арешт підлягає зняттю після виконання зобовязання повернути кредитодавцю кошти за кредитним договором. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заява кредитодавця підлягає до задоволення, оскільки 21.01.2013р. судом визнано недійсним договір застави, який забезпечував виконання зобовязання позичальника за кредитним договором

Outcome: dismissed