Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-11 00:00:00

У квітні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 26 лютого 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було-укладено договір позики відповідно до якого останній взяв у позивачки в борг 2 200 000 (два мільйони двісті тисяч) гривень, що на момент укладання даного договору складало 435 643 (чотириста тридцять п'ять тисяч шістсот сорок три) ., долари США 56 центів, з терміном повернення до 26.02.2010 року. Але відповідач борг до цього масу не повернув, тому просила суд стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу в розмірі 2 200 000 (два мільйони двісті тисяч) гривень. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце слухання справи належним чином повідомлений, причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення сторін, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій, стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики); Згідно ч.І ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника С процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.З ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передан ня позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як вбачається з матеріалів справи, 26 лютого 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики відповідно до якого останній взяв у позивачки в борг 2 200 000 (два мільйони двісті тисяч) гривень, що на момент укладання даного договору складало 435 643 (чотириста тридцять п'ять тисяч шістсот сорок три) долари США 56 центів, з терміном повернення до 26.02.2010 року. Загальна сума заборгованості [PERSON] за договором позики від 26 лютого 2008 року перед [PERSON] становить 2 200 000 (два мільйони двісті тисяч) гривень. Відповідно до ч.І ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст.530 Цивільного кодексу України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Так як до цього часу борг відповідачем позивачці повністю не повернуто, що стверджується поясненнями позивачки, оскільки наявність боргового документа у кредитора свідчить про невиконання зобов'язання, тому суд, задовольняє вимоги позивачки в сумі 2 200 000 (два мільйони двісті тисяч) гривень. Відповідно до сг. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. На підставі ст.ст. 23, 530. 625, 1046, 1047. 1049, ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved