Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання угоди недійсною та визнання права власності на частину домоволодіння, вказавши, що вона перебувала у шлюбу з відповідачем. З 2004 року шлюб розірвано, однак сторони продовжували мешкати сумісно однією родиною. Від шлюбу мають неповнолітнього сина –[PERSON] Тєймура Гачаєвича, [INFO]. Під час сумісного проживання сторони були зареєстровані в [INFO]. В травні 2004 року вищезазначена квартира була приватизована, та кожному було надано по 13 частки квартири. Того ж року було прийнято рішення про продаж квартири [ADDRESS] та купівлі будинку № 13 по вул. Житкова в м. Донецьку. Цією справою особисто займався відповідач, однак згодом стало відомо, що відповідач в супереч діючого законодавства придбав будинок одноособово та є його власником, при цьому порушивши інтереси його неповнолітньої дитини, яка проживала разом з ним протягом шести років. В зв’язку з чим, позивач просить визнати договір купівлі-продажу будинку недійсним та визнати за [PERSON] Тєймуром Гачаєвичем, [INFO], право власності на 1/3 частину будинку, що знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Житкова, 13. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяви, позовні вимоги просили задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та пояснили, що після продажу квартири за адресою: м. Донецьк, вул.. Нижньоярська, 86 шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] були припинені, однак із неповнолітнім сином він продовжував спілкуватися, іноді син проживав у нього в будинку за адресою: м. Донецьк, вул.. Житкова, 13. Оскільки перед покупкою будинку йшли тривалі судові тяганини, він не придав уваги рішенню виконкому про те, що під час оформлення будинку необхідно було врахувати права дитини. На теперішній час він не заперечує проти того, щоб на його сина було оформлено 13 частина права власності у будинку. Однак вважає, що його колишня дружина не має права на цей будинок взагалі, оскільки вони не проживали однією родиною на час придбання будинку. Треті особи - Орган опіки та піклування Пролетарської районної в м. Донецьку ради та КП "БТІ м. Донецька" надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з»явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та його представника, з‘ясувавши позиції третіх осіб, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони 13.12.1997 року уклали шлюб, який було розірвано 14.11.2003 року на підставі рішення Пролетарського районного суду м. Донецька. (а.с. 41). На даний час позивачка [PERSON] перебуває у шлюбі з 01.10.2011 року –дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с. 12). Від шлюбу мають сина - [PERSON] Тєймура Гачаєвича, [INFO], батьком дитини є [PERSON]. (а.с.6) Згідно з копії свідоцтва про право власності на квартиру №2874 від 27.05.2004 року квартира [ADDRESS] була приватизована та належала на праві спільної часткової власності [PERSON] –1/3 частки, [PERSON] –1/3 частки, [PERSON] Тєймуру Гачаєвичу –1/3 частки. (а.с. 82, 84-85) Відповідно до договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 29.11.2004 року № 4318, дана квартира була продана [PERSON], [PERSON], які діяли також в інтересах та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] (а.с. 25). Як вбачається з копії рішення виконкому Пролетарської районної у м. Донецьку ради від 10.11.2004 року № 6682 (а.с.87) [PERSON] було надано дозвіл на укладення договору купівлі-продажу приватизованої квартири [ADDRESS] від імені неповнолітнього сина [PERSON] Гачаєвича, [INFO], за умови придбання будинку № 13 по вул.. Житкова та включення у договір купівлі-продажу неповнолітнього. Однак, згідно договору купівлі-продажу будинку № 13 по вул. Житкова в м. Донецьку від 20.05.2006 року № 1839, даний будинок було придбано [PERSON] особисто. При цьому житлові права та інтереси неповнолітньої дитини враховані не були (а.с 41,50). В той же час відповідно п. 6 ст. 203 Цивільного Кодексу України України правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи не працездатних дітей. Відповідно до ст. 321 Цивільного Кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право чи обмежений у його здійсненні. Також статею 17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та / або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов‘язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов‘язання. Як пояснив у судовому засіданні відповідач [PERSON], він не придав уваги зазначеному вище рішенню виконкому, вважав, що реєстрація дитини у його будинку надає його всі житлові права, передбачені законом. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка приватний нотаріус [PERSON] пояснив, що дійсно він посвідчував обидва договори купівлі-продажу як квартири, так і житлового будинку. Під час відчуження квартири за адресою: м. Донецьк, вул.. Нижньоярська, 86 [PERSON] мали при собі дозвіл органу опіки на продаж квартири від імені неповнолітньої дитини. Зазначений договір посвідчувався у 2004 році. У травні 2006 року до нього прийшов [PERSON] із продавцем будинку за адресою: м. Донецьк, вул.. Житкова, 13, та повідомив про те, що у шлюбі не перебуває, придбає будинок для власних потреб. Про те, що у нього є неповнолітня дитина не говорив, а він у зв»язку зі спливом значного проміжку часу між угодами не пам»ятав про те, що будинок повинен бути оформлений і на повнолітню дитину в тому числі та посвідчив договір. Таким чином, оцінюючи наведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не були враховані інтереси [PERSON] Тєймура Гачаєвича, [INFO], під час придбання будинку № 13 по вул. Житкова в м. Донецьку, що підтверджується в тому числі рішенням виконкому Пролетарської районної у м. Донецьку ради, та було визнано відповідачем у судовому засіданні, тому суд вважає за необхідне визнати договір купівлі-продажу будинку № 13 по вул. Житкова в м. Донецьку від 20.05.2006 року № 1839 укладений між [PERSON] та [PERSON] частково недійсним та визнати за неповнолітнім [PERSON] Тєймуром Гачаєвичем, [INFO] право власності на 1/3 частину домоволодіння за адресою: м. Донецьк, вул. Житкова, 13. На підставі викладеного,

Outcome: partial