Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-25 00:00:00

30.07.2012 року прокурора Баранівського району Житомирської області звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі Баранівської комунальної центральної районної лікарні до [PERSON] про відшкодування витрат понесених закладом охорони здоровя на лікування потерпілого від злочину. Обгрунтовуючи вимоги, прокурор зазначив, що 02.07.2010 року близько 04 години [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-2107, реєстраційний номер [NUMBER], з пасажирами [PERSON], [PERSON] та [PERSON], рухаючись по автодорозі Старокостянтинів Новоград - Волинський, 37 км 500 м неподалік с. Стара Гута, Баранівського району не впорався з керуванням та виїхав за зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем Тойота-Каріна, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ-2107 [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження та знаходився на стаціонарному лікуванні, витрати на лікування якого склали 1\~647 грн. 47 коп. Вироком Баранівського районного суду від 29.02.2012 року [PERSON] засуджений за ст. 286 ч. 2 КК України. Прокурор Баранівського району Житомирської області подав уточнення до позовної заяви від 11.09.2012 року, якими просив стягнути з [PERSON] витрати, понесені Баранівською комунальною центральною районною лікарнею на лікування [PERSON] у розмірі 1\~647 грн. 47 на користь Баранівської районної ради Житомирської області. В судовому засіданні прокурор Воронюк А.Ю. підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві. Представник Баранівської районної ради Житомирської області в судове засідання не зявився і не повідомив про причину неявки, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно розносної книги для місцевої кореспонденції. Відповідач [PERSON] подав до суду заперечення проти позову від 26.09.2012 року, згідно яких свою вину в дорожньо транспортній пригоді не визнає та просив відкласти розгляд даної справи до вирішення касаційної скарги на вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 29.02.2012 року. В судовому засіданні [PERSON] заперечував проти позову, обґрунтовуючи тим, що його вини у дорожньо транспортній пригоді не має та просив відкласти розгляд справи до вирішення його касаційної скарги на вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 29.02.2012 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 29.02.2012 року у справі № 1-13/2012 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України і призначено покарання за цим законом чотири роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки (а.с. 3 12). Вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 29.02.2012 року встановлено, що 02.07.2010 року близько 4-ї години [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-2107, реєстраційний номер [NUMBER], з пасажирами [PERSON], [PERSON] та [PERSON], рухаючись по автодорозі Старокостянтинів Новоград Волинський на 37 км 500 м неподалік с. Стара Гута, Баранівського району, Житомирської області не впорався з керуванням та виїхав за зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем Тойота-Каріна, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ 2107 [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота: розриву печінки, брижі тонкої кишки, що ускладнились внутрішньочеревною кровотечею, закритого перелому правого стегна, закритої черепно - мозгової травми: струсу головного мозку, рани на обличчі, саден на ногах. Згідно довідки Баранівської центральної районної лікарні, хворий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 02.07.2010 року по 20.07.2010 року, 17 ліжкоднів, фактичні витрати лікарні становили 1647 грн. 47 коп. (а.с. 2). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до ч. 4 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про наявність законних підстав для ухвалення рішення, яким позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved