Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-30 00:00:00

Позивачі 11.01.2012 року звернулись до суду з позовом, яким просять визнати частково недійсним, в частині покупця, договір купівлі-продажу нерухомості від 01 серпня 1997 року, оформлений Київською універсальною біржею під реєстраційним № D0532/7790 та записаний в реєстровій книзі Київського міського бюро технічної інвентаризації під № 5888, визнати покупцем [PERSON] на ? частини квартири за адресою: [ADDRESS] по договору купівлі - продажу нерухомості від 01 серпня 1997 року, оформленого Київською універсальною біржею під реєстраційним № D0532/7790, визнати покупцем [PERSON] на ? частини квартири за адресою: [ADDRESS] по договору купівлі - продажу нерухомості від 01 серпня 1997 року, оформленого Київською універсальною біржею під реєстраційним № D0532/7790, визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що 19 квітня 1997 року згідно розпорядження № 1074 Ленінградською районною адміністрацією видано свідоцтво про право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідно до якого спірна квартира належить по ? частки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Після отримання свідоцтва про право власності на житло від 19.04.1997 року [PERSON] та [PERSON] було прийнято рішення про відчуження квартири [ADDRESS], шляхом її продажу з метою придбання іншої квартири. 01 серпня 1997 року 11-ю Київською державною нотаріальною конторою за ініціативи [PERSON] та [PERSON] було відчужено квартиру [ADDRESS] та за отримані кошти [PERSON] в той же день придбано квартиру [ADDRESS]. На час відчуження квартири та купівлі нової квартири [PERSON] було 7 років а [PERSON] 15 років. Крім того, зазначили, що під час відчуження квартири за адресою: [ADDRESS] та укладенні договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не було отримано дозвіл на продаж власності неповнолітніх дітей а тому у відповідності до ст.ст. 203, 215, 217 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позов, посилаючись на обставини викладені в заяві, пояснивши, що 01.08.1997 року 11-ю Київською державною нотаріальною конторою [PERSON] та [PERSON] відчужено квартиру [ADDRESS]. За отримані кошти було придбано квартиру [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу від 01.08.1997 року. Власником квартири стала їх мати, яким чином та в якому порядку відбувалось відчуження квартири їй не було відомо, стало відомо тільки в березні 2011 року після подання позову про поділ майна батьками, пояснення якої підтримав [PERSON] без доповнень. [PERSON] в дебати не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідач та її представник в судовому засіданні підтримали позов, з обставинами викладеними позивачами погоджуються. Представник [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що права позивачів не порушені, оскільки пов'язані родинними стосунками, і позов виник внаслідок поділу майна батьків. Крім того, зазначила, що 09.03.2011 року подано позов про поділ майна, квартира знаходиться у їх розпорядженні. [PERSON] було відомо, що він не власник квартири на час реєстрації своєї дружини в 2006 та 2008 роках, позивачі з 2006 року знали, що їх право порушено, а тому пропустили строк позовної давності. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представник ГУ юстиції в м. Києві в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, просить справу слухати у відсутності представника ГУ юстиції у м. Києві. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого Ленінградською районною державною адміністрацією м. Києва 19 квітня 1997 року (а.с. 6), [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало по ? частині квартири [ADDRESS]. Батьками [PERSON] та [PERSON] є: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8, 9). Крім того, між [PERSON] та [PERSON], 16.09.2011 року зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 12), після одруження [PERSON] взяла прізвище чоловіка [PERSON]. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 01 серпня 1997 року (а.с. 92) [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки [PERSON], [PERSON], який діяв зі згоди своєї матері [PERSON], [PERSON] продали [PERSON], [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості від 01.09.1997 року укладеного Київською універсальною біржею [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] у [PERSON], [PERSON] (а.с. 7). Згідно розпорядження № 1179 від 01.08.1997 року "Про видачу дозволу на продаж квартири [PERSON].", [PERSON] було надано дозвіл на продаж квартири за адресою: [ADDRESS] при умові першочергового оформлення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], 2/4 частини якої на ім'я дітей (а.с. 97). Відповідно до п. 2 абз. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 року за № 9, відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Таким чином суд дійшов висновку, що вимоги позивачів підлягають задоволенню, оскільки відповідачем при відчуженні квартири за адресою [ADDRESS], не було додержано вимог ст. 203 ЦК України, оскільки правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Крім того, суд вважає за необхідне поновити строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, оскільки позивачам стало відомо про порушення їхніх майнових прав після пред'явлення [PERSON] позову про поділ майна подружжя, а саме в березні місяці 2011 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved