Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-30 00:00:00

В серпні 2012 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. У позові вказує, що 30.05.2011 р. між ТОВ «М.С.Л.» та [PERSON] (відповідачем) було укладено Договір про реструктуризацію заборгованості. Відповідно до п. п.1.1. п.1 даного Договору позивач надав відповідачу розстрочку сплати заборгованості в розмірі 7750,00 грн., що виникла протягом 2011р. за період розповсюдження боржником (відповідачем [PERSON]В.) білетів державних лотерей МСЛ, а відповідач зобов'язувалась погасити зазначену заборгованість згідно з графіком погашення, а саме: до 10.06.2011 року - 1750,00 грн., до 17.06.2011 року - 1500,00 грн., до 24.06.2011 року - 1500,00 грн., до 01.07.2011 року - 1500,00 грн., до 14.07.2011 року - 1500,00 грн. Позивач вказує, що жодного разу платежі від відповідача на розрахунковий рахунок або в касу представництва не надходили. Також позивач вказує, що п.4.2. Договору передбачено, що у разі несвоєчасного погашення боржником заборгованості згідно з умовами договору, боржник зобов'язується сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми. Посилаючись на норми ст.ст. 509, 526, 611, 610, 612, 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 243,97 грн. як три відсотки річних, 1245,56 грн. пені та 7750,00 грн. основного боргу. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилась, повідомлена про час та місце розгляду справи через оголошення у пресі відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України з урахуванням норми абзацу 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України. Враховуючи вимоги ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 30.05.2011 р. було укладено договір про реструктуризацію заборгованості. Відповідно до п. п.1.1. п.1 даного Договору позивач надав відповідачу розстрочку сплати заборгованості в розмірі 7750,00 грн., що виникла протягом 2011р. за період розповсюдження боржником ([PERSON]В.) білетів державних лотерей МСЛ, а відповідач (Боржник за договором) зобовязувався погасити зазначену заборгованість згідно з графіком погашення протягом 45 днів з моменту укладення договору, до 14.07.2011 р. Відповідальність сторін за договором визначається шляхом відсилання до норм чинного законодавства України (п.п. 4.1. п. 4 Договору). Крім того, п.п. 4.2. п. 4 Договору визначено, що в разі несвоєчасного погашення заборгованості згідно з умовами договору, боржник зобовязується сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені законом або договором, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 2 ст. 11 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів не подав, в судове засідання не зявився. Суд вважає, що на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, позивач довів обґрунтованість своїх вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором про реструктуризацію заборгованості від 30.05.2011 р. в сумі 7750,00 грн., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 243,97 грн. та 1245,56 грн. пені як договірної неустойки. Враховуючи, що судом задовольняються позовні вимоги ТОВ «М.С.Л.» на користь останнього з відповідача, враховуючи зміст ст. 79 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати із сплати судового збору за подання позовної заяви. Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином, за подання позовної заяви майнового характеру з ціною позову 9239,53 грн. позивач мав сплатити 214 грн. 60 коп., а фактично сплатив 923 грн. 96 коп. Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню 214 грн. 60 коп. судових витрат, а надмірно сплачена позивачем сума судового збору (709 грн. 36 коп.) підлягає поверненню позивачу.

Outcome: approved