Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-22 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулась [PERSON], посилаючись на те, що 30 липня 2004 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку на її імя серії ЯБ №151423. Даний акт є недійсним, так як розпорядження Ставищенської райдержадміністрації № 546 від 19 серпня 2004 року, про те, що вона є власником земельної ділянки площею 6.501 га, розташованої в Київській області Ставищенського району Іванівська сільська рада, - видано пізніше ніж виготовлено та зареєстровано акт. Фактично це зіпсований бланк державного акту. Крім цього, реєстраційний номер, присвоєний державному акту, має складатися з не менш як дванадцятирозрядного числа, тоді як реєстраційний номер вказаного документу чотирирозрядниий. 22 травня 2008 року підписано спірний договір оренди земельної ділянки з відповідачем. Він був зареєстрований в управлінні Держкомзему Ставищенського району Київської області 17.07.2008 року. Належний державний акт про її право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №075918, виданий на підставі розпорядження Ставищенської районної адміністрації №546 від 19.08.2004 року, що вона є власником земельної ділянки площею 6.5009 га, розташованої в Київській області Ставищенського району Іванівська сільська рада, переданий пізніше і зареєстрований в держреєстрї 30 червня 2010 року за № 011095500864. В послідуючому, коли було отримано належний державний акт про її право власності на земельну ділянку, то 12.07.2012 року укладено новий договір оренди землі з селянським фермерським господарством Левада. На момент підписання спірного договору оренди землі від 22 травня 2008 року у неї (позивача) не було повноважень орендодавця, так як земельна ділянка їй в той період не належала, а неукладений договір не породжує для його сторін права та обов'язки. Позивач просить суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на бланку серії ЯБ №151423 на її ім'я на підставі розпорядження Ставищенської райдержадміністрації Київської області від 19 серпня 2004 року № 546 на земельну ділянку площею 6.501 га, розташовану на території Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований 30 липня 2004 року та витребувати від ТОВ Інтерагроінвест належну ій земельну ділянку і скасувати державну реєстрацію спірного договору оренди зареєстрованого 17.07.2008 року. Позивач просить розглядати справу у її відсутність за участю її представника [PERSON]. Представник позивача [PERSON] належним чином повідомлений про дату, місце і час розгляду справи, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач належним чином повідомлений про дату, місце і час розгляду справи, до суду направив клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги не визнає. Третя особа - відділ Держземагенства у Ставищенському районі Київської області належним чином повідомлений про дату, місце і час розгляду справи, до суду направив лист про розгляд справи за відсутності його представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа - Ставищенська районна державна адміністрація належним чином повідомлена про дату, місце і час розгляду справи, до суду направила заяву про розгляд справи за відсутності її представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, перевіривши письмові докази по справі вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі розпорядження Ставищенської райдержадміністрації № 546 від 19 серпня 2004 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я позивача серії ЯБ №151423 з помилковим зазначенням дати його реєстрації 30 липня 2004 року, відповідно до якого їй було передано у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку площею 6.501 га, що розташована на землях запасу Іванівської сільської ради в с. Іванівка Ставищенського району Київської області (а.с.11). Відповідно до п. 4.4. Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 р. N 325 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 6 серпня 2009 р. за N 735/16751, - у разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок землевласником (землекористувачем) такий землевласник (землекористувач) звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою (клопотанням) про видачу нового державного акта. Згідно п. 4.6. зазначеної Інструкції - при видачі нового державного акта державний акт, у якому було допущено помилку, повертається до відповідного територіального органу Держкомзему і вважається зіпсованим. З копій державних актів на право власності на земельну ділянку ЯБ №151423, ЯЛ №075918 (а. с. 11, 16), довідки відділу Держземагенства у Ставищенському районі Київської області від 14.01.2013 року №01-05/15/37 (а.с. 30) встановлено, що при видачі спірного державного акта були зазначені невірно дата реєстрації та реєстраційний його номер, взв'язку з чим позивачем цей державний акт був зданий Ставищенському управлінню земельних ресурсів з метою виготовлення нового акта. Після чого відповідно до вимог п. 4.4. вказаної Інструкції 30.06.2010 року позивачу було видано новий державний акт серії ЯЛ №075918 на право приватної власності на земельну ділянку взамін зіпсованого державного акта серії ЯБ №151423 на цю ж земельну ділянку. Зіпсований державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я позивача було повернено на зберігання до управління Держкомзему в Ставищенському районі. При видачі нового державного акта взамін зіпсованого межі земельної ділянки позивача та її кадастровий номер не змінені. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що фактично відбулась лише заміна зіпсованого державного акта на новий, при видачі нового державного акта зіпсований акт був зданий на зберігання територіальному органу Держземагенства; підстава видачі державного акта, який позивач просить визнати недійсним, позивачем не оспорюється, то підстав для визнання цього державного акта недійсним суд не вбачає. 22 травня 2008 року між позивачем та відповідачем за №228 було укладено договір оренди належної їй земельної ділянки, яка в той же день відповідно до акту приймання-передачі передана відповідачу. Зазначений договір оренди зареєстрований у Ставищенському РВ №23 КРФ ДП "ЦДЗК при ДКУ по ЗР", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 липня 2008 року (а.с. 5-10). 12 липня 2012 року між позивачем та селянським фермерським господарством "Левада" укладено договір оренди належної їй вищевказаної земельної ділянки з підписанням між сторонами акту її приймання-передачі від 12 липня 2012 року. Зазначений договір було зареєстровано в управлінні Держкомзему у Ставищенському районі Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.07.2012 року № 322420004002041 (а.с. 12-14). Голова СФГ Левада" [PERSON] листом від 31.10.2012 року звертався до відповідача з письмовим проханням передати йому в користування 47 земельних ділянок, на які укладено договори оренди, в т. ч. і щодо земельної ділянки, що належить позивачу, проте в задоволенні передачі земельних ділянок йому було відмовлено (а.с. 20-21). Спірні правовідносини регулюються Законом України Про оренду землів редакції чинній на час укладення договору оренди між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.15 вказаного Закону істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди;оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Згідно ч.1 ст.15 даного Закону невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до ч.2 ст.15 зазначеного Закону відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади чи місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом даної норми власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (ЦК України чи іншим актом цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини чи договором. З огляду на те, що ч.2 ст.15 Закону України Про оренду землічітко визначає спосіб судового захисту прав особи, яка бажає повернути ділянку у зв'язку із відсутністю у договорі оренди землі істотних умов, а саме - шляхом визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності, передбачених ст.216 ЦК України, то вимоги позивачки про витребування ділянки як набутої відповідачем без достатніх підстав задоволенню не підлягають, поскільки не грунтуються на вимогах закону. Суд не приймає до уваги як необгрунтовані посилання позивачки на те, що договір оренди від 22 травня 2008 року №228 є неукладеним. В силу ч.1 ст.210 ЦК України та ч.1 ст.20 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) Закону України Про оренду землідоговір оренди землі підлягає державній реєстрації і виходячи зі змісту статей 210, 640 ЦК України та ст.18 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) Закону України Про оренду земліє укладеним з моменту його державної реєстрації. Укладений між сторонами спірний договір оренди у встановленому законом порядку зареєстрований у Ставищенському РВ №23 КРФ ДП "ЦДЗК при ДКУ по ЗР", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 липня 2008 року, отже даний договір оренди є укладеним, і відповідно, підстави для скасування його реєстрації відсутні. Доводи позивача щодо неможливості застосування до спірних відносин ч.2 ст.15 Закону України Про оренду землі у зв'язку із її протиріччям змісту ч.1 ст.215 прийнятого пізніше ЦК України, згідно з якою недійсним може бути визнано лише укладений правочин є безпідставними. Така позиція надумана, поскільки протиріччя між даними нормами не існує. За таких обставин суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог не має, а тому в їх задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed