Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог зсилається на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син [PERSON], вони розірвали шлюб 13.07.2012 року, вона перебуває за кордоном, дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги в повному обсязі на утримання дітей не надає. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, просить суд стягнути аліменти в її користь на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та суду пояснила, що відповідач не надає матеріальну допомогу дитині. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши суду, що він дійсно він проживає окремо від дитини, не надає добровільно матеріальної допомоги. Крім того вказав, що не має можливості платити аліменти в розмірі, в кому просить позивач, оскільки він не отримує доходу від підприємницької діяльності, утримує іншу сімю, в якій проживає неповнолітня дитина його другої дружини. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.09.2002 року, який був розірваний 13.07.2010 року, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ИД № 039161. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ИД №095826. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексі України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що неповнолітній син [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Згідно свідоцтва про одруження, [PERSON] та [PERSON] одружились 03.07.2012 року. З довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 30.03.2012 року вбачається, що [PERSON] припинив підприємницьку діяльність 23.08.2005 року. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не працює офіційно та має нерегулярний дохід. Однак доказів про наявність обставин, з яких він не може сплачувати аліменти на утримання дітей, зокрема, щодо стану здоровя та наявності на утриманні інших непрацездатних членів сімї, ним подано не було. Заперечення відповідача про те, що з ним проживає неповнолітня дитина його другої дружини, судом не можуть бути прийняті з тих підстав, що обовязки по утриманню неповнолітньої дитини несуть її батьки. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує свій обовязок по утриманню неповнолітнього сина, не надає йому регулярної матеріальної допомоги без поважних на те причин, хоча є працездатним. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідачем не було доведено отримання ним регулярного доходу, тому суд вважає, що вимоги щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі є підставними та підлягають до задоволення. Визначаючи розмір аліментів, суд на підставі ст. 182 Сімейного кодексу України враховує матеріальне становище відповідача та дітей, виходить з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який станом на 01.07.2012 року становить для дітей від 6 до 18 років 1144 грн., рівності обовязку батьків щодо утримання дітей, у звязку з чим вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі 550 грн. щомісячно. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 21.11.2001, в твердій грошовій сумі 550 гривень, щомісячно, починаючи з 25 вересня 2012 року до досягнення дитиною повноліття, відмовивши в задоволенні решти позовних вимог. Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 214 грн. 60 коп.

Outcome: partial