Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-11 00:00:00

[PERSON] [PERSON] звернувся до Соломянського районного суду м. Києва з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON]. В обґрунтування позову зазначив, що 14.08.2010 між ним та відповідачем був укладений шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів, актовий запис №2054. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось, оскільки позивач та відповідач фактично не мають спільних поглядів щодо порядку ведення спільного господарства, виховання дитини, відсутні спільні інтереси, довіра, що призвело до неможливості спільного проживання у звязку з суперечками. На момент звернення до суду між подружжям втрачені всі фізичні та духовні звязки. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, не надавати строку для примирення. Відповідач в судове засідання не зявилась, надавши до суду заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечує, просить справу розглядати за її відсутності. Суд вислухав пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та на підставі наявних у справі доказів вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 14 серпня 2010 року Цетральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сімї, про що зроблено актовий запис №2054, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія 1-БК №143877 (а.с.13). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БК №248195 (а.с.14). Як зазначено позивачем з жовтня 2012 року сімя фактично розпалась. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад між подружжям має не тимчасовий характер, а подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим. Подружнє життя не склалося по причині несумісності характерів та різних поглядів на шлюбні відносини. Таким чином сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Згідно зі ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи наведене, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши матеріали справи, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим, оскільки це суперечить інтересам сторін. Таким чином, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та їх неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. На підставі викладеного та

Outcome: approved