Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним права власності на 14/34 часток домоволодіння № 65-б по вул.. Фельдшерській в м. Харкові на підставі набувальної давнини. В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, поставивши питання також про визнання за ним права власності на самовільно збудовану прибудову до вищевказаного будинку. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, пояснивши, що 20/34 часток цього будинку належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 5-ю Держнотконторою м. Харкова 28 жовтня 1987 р. за № 1-2050, договору дарування, засвідченого 5-ю Держнотконторою м. Харкова 27 грудня 1990 р. за № 4-3285, архівної копії нотаріального свідоцтва від 22 грудня 1949 р. і рішення суду 3-ї ділянки Жовтневого р-на м. Харкова від 28 жовтня 1958 року. 14/34 часток, що залишилися, належать: 6/34 гр-ну [PERSON], 1/34 [PERSON], 2/34 [PERSON], 3/34 [PERSON], 2/34 [PERSON]. При чому з перерахованих вище співвласників у спірному будинку протягом останніх 35 років з цих осіб фактично проживали лише [PERSON] (умерла в 1978 році) і гр-ка [PERSON], що вмерла 19 лютого 1999 року; інші власники мали тільки частки в праві власності, але через незначність цих часток ніколи в будинку не проживали й не проявляли до нього інтересу.. Що стосується гр-н [PERSON] і [PERSON], то позивач доглядав за ними в період їхньої хвороби, коли вони самі не могли себе обслуговувати, ховав їх за свій рахунок.У зв'язку із тим, що в житлових приміщеннях, що належали формально іншим співвласникам, ніхто не проживав, вони робилися непридатним. Таким чином, протягом близько 14 років у спірному будинку проживає тільки родина позивача, тобто він фактично користується і володіє не тільки приналежними йому 20/34 частинами, але й іншими 14/34 частинами зазначеного будинку, стежить за будинком, проводить поточний ремонт, займається благоустроєм (провів водопровід). Фактично, позивач відкрито, з кінця 80-х г.г. і по сьогоднішній день, безупинно, володіє і користується житловими приміщеннями, які належали гр-м [PERSON], [PERSON], [PERSON] й [PERSON], а з 1999 року - володіє й користуюся також житловим приміщенням, у якому проживала гр-ка [PERSON]. Крім того, позивач стверджує, що він ще в 1977 році сплатив гр-ну [PERSON] вартість його частки (6/34), після чого останній видав матері позивача довіреність для продажу цієї частки. У звязку з цим позивач вважає, що він придбав право на 14/34 часток цього домоволодіння в порядку набувальної давнини. Крім того, позивач своїм коштом, самочинно прибудував до основної будівлі дома житлову прибудову розміром 5, 02 х 8,14 м, право власності на якеу просить визнати, як на свою власність. Відповідач Харківська міська рада заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що на імя позивач немає землевідводу, що прибудова побудована самочинно. без погодження з відповідними службами. Вислухавши пояснення позивача, що наполягав на задоволенні позовних вимог, вивчивши заперечення відповідача проти позову, дослідивши інші, наявні у справі. письмові докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав: Як вбачається з довідки Харківського МіськБТІ, 20/24 означеного домоволодіння, дійсно, належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 5-й Держнотконторою м. Харкова 28 жовтня 1987 р. за № 1-2050, договору дарування, засвідченого 5-й Держнотконторою м. Харкова 27 грудня 1990 р. за № 4-3285, архівної копії нотаріального свідоцтва від 22 грудня 1949 р. і рішення суду 3-його ділянки Жовтневого р-на м. Харкова від 28 жовтня 1958 року, а інша частина зазначеного домоволодіння належала [PERSON] - 1/34 частина на підставі рішення суду 3-його ділянки Жовтневого р-на від 28 жовтня 1958 р., [PERSON] - 2/34 ч. на підставі договору дарування від 7 березня 1960 р., [PERSON] - 6/34 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину від 8 жовтня 1951 року, рішення суду 3-його ділянки Жовтневого р-на від 28 жовтня 1958 року й договору дарування від 298 жовтня 1971 р., [PERSON] - 3/34 частини на підставі договору дарування від 4 жовтня 1965 року, [PERSON] - 2/34 частини на підставі архівної копії нотаріального свідоцтва від 22 грудня 1949 р. і рішення суду 3-його ділянки Жовтневого р-на м. Харкова від 28 жовтня 1958 року (а.с ). З довідки Харківського РАГСу вбачається, що [PERSON] померла 5 червня 1978 року. Зі свідоцтва про смерть [PERSON] вбачається, що вона померла 19 лютого 1999 року. З довідки 5-ї Держнотконтори м. Харкова і довідки Харківського обласного нотаріального архіву від вбачається. що заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] і [PERSON] не зареєстровано. З нотаріальної довіреності, що видана в м. Москва 17 квітня 1977 року, вбачається, що [PERSON] власник 6/34 часток спірного домоволодіння довірив [PERSON] подарувати належну йому долю [PERSON]Б позивачу по справі . Із довідок адресно-довідкового бюро ГУ ДМСУ у Харківській області вбачається, що [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на території м. Харкова і Харківської області паспортної реєстрації не мають. Крім того, як вбачається з копії технічного паспорта, виготовленого фахівцями Харківського Міськ БТІ у 2013 році, до основної будівлі будинку № 65-Б по вул.. Фельдшерській самочинно прибудована житлова прибудова літер а4 розміром 5,02 м х 8,14 м, що складається з приміщень: 1-1 площ. 4,7 кв.м,1-2 площ. 17,9 кв.м, 1-7 площ. 2,7 кв.м,1-8 площ. 1,1 кв.м,1-9 площ. 3,0 кв.м,2-1 площ. 3,4 кв.м и 2-2 площ. 2,4 кв.м, а також сараїв літер Х (2,10 х 3,40 м), літер Л (2,10 х 2,90 м), літер М (1,75х1,90), альтанки літер Н ((1,40 +3,20)/2х1,40х2). Факт здійснення вказаних прибудов [PERSON] іншими особами не оспорюється. Скарг відносно самочинного будівництва та обмеження прав інших громадян не надходило. Статтею 332 ЦК України встановлено порядок набуття права власності на перероблену річ. Відповідно до ч. 4 ст. 332 ЦК України якщо вартість переробки і створеної нової речі істотно перевищує вартість матеріалу, право власності на нову річ набуває за її бажанням особа, яка здійснила переробку. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, а відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Даних про те, що з 1999 року у спірному будинку проживають інші особи, ніж члени сімї позивача, в матеріалах справи відсутні. Доводи позивача про його фактичне користування не тільки належними йому 20/34 частинами будинку, а і іншими 14/34 частинами, матеріалами справи не спростовуються. Зазначене дає суду підстави вважати, що [PERSON] відкрито беззупинно користується житловими приміщеннями будинку в повному обсязі з 1999 року. Суд бере до уваги і факт того, що з нотаріальної довіреності, що видана в м. Москва 17 квітня 1977 року, вбачається, що [PERSON] власник 6/34 часток спірного домоволодіння довірив [PERSON] подарувати належну йому долю [PERSON] позивачу по справі. З пояснень позивача вбачається, що таке дарування не відбулося внаслідок смерті [PERSON] Згідно зі ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є. Аналіз наявних у справі матеріалів дає суду підстави вважати, що [PERSON] набув права власності на спірне домоволодіння та за ним слід визнати право власності на нього в порядку набувальної давнини. Крім того, за [PERSON] слід визнати право власності на здійснені до будинку прибудови. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved