Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-10 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. При цьому вказує на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них народилась донька: [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано 1 серпня 2008 року. Після розірвання шлюбу батько дитини проживає окремо, не займається вихованням та утриманням неповнолітньої доньки, не піклується про неї, не цікавиться її життям та здоров'ям, не надає матеріальної допомоги, не відвідує за місцем проживання. В зв'язку з викладеним, просить позбавити [PERSON], проживаючого за адресою: [ADDRESS], батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] та стягнути аліменти на її утримання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити в повному обсязі, представник служби у справах дітей Савранської районної адміністрації Герасимішина С. В. не заперечувала проти задоволення позову та вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], прокурор Савранського району Камінська Л. А. теж вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідає інтересам його неповнолітньої дитини. [PERSON] у судове засідання не з'явився, звернувся до суду із письмовою заявою, в якій вказує, що заперечує проти позбавлення його батьківських прав, з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини згоден, просить справу розглянути за його відсутності( а. с. 21-22, 32). Представник органу опіки та піклування Савранської селищної ради у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про що в справі є відповідні докази ( а. с. 30). Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, - у разі якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони розірвали шлюб 1 серпня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 1 серпня 2008 року ( а. с. 8). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 29 листопада 2005 року ( а .с. 4). Як пояснила [PERSON], будь-яких спроб для налагодження спілкування та матеріального забезпечення доньки - [PERSON] не вчинив, що свідчить про самоусунення його від батьківських обов'язків. При цьому вказала, що вихованням та піклуванням малолітньої [PERSON] займаються бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON], вона більше часу буває в м. Одесі на роботі, оскільки матеріальне забезпечення повністю лягло на неї. Крім того пояснила, що батько дитини -[PERSON] після розлучення, ні з нею, ні з донькою не спілкується, не цікавиться життям доньки, жодного разу не відвідував її в дошкільному дитячому закладі, жодного разу не поздоровляв з днем народження. Статтею 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Підставами для цього серед іншого є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень, які містяться у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положень ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Так, в силу ст.150 цього кодексу, батьки зобов'язані виховувати дитину, поважати її, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Крім того, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч.1 ст.180 СК України). Частиною 1 ст.12 Закону України від 26.04.2001р. №2402-III «Про охорону дитинства»також встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, враховуючи наведене, судом встановлені безспірні докази, які свідчать про ухилення відповідачем від виконання ним своїх обов'язків щодо виховання малолітньої доньки [PERSON], його вина полягає в тому, що він, в порушення вимог ст.ст.150, 180 СК України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», свідоме нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо її утримання, виховання, навчання та розвитку, не піклується про неї, не спілкується з нею, не проявляє щодо дитини щонайменшої батьківської турботи та не надає їй матеріальної допомоги. Дані обставини також підтверджуються наступними доказами. Згідно довідки Савранської селищної ради №3094 від 12.12.2011 р. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею проживає [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а. с. 10). Як вбачається з довідки Савранської ДНЗ «Веселка»№39 вихованням малолітньої [PERSON]займається мати [PERSON] та бабуся [PERSON] ( а. с. 16). В актах обстеження умов проживання сім'ї від 25.05.2012 р. та від 22.06.2012 р. зазначено, що при обстеженні місця проживання [PERSON], для дитини створені всі необхідні умови ( а. с. 33-34). Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої доньки щодо її утримання, виховання, навчання, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, а тому, виходячи із інтересів дитини, відповідача слід позбавити батьківських прав. Разом з тим, як зазначено у ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу (ч.2 ст.182 СК України). Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з наведеного, а також враховуючи обставини, встановлені ч.1 ст.182 СК України, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої [PERSON], при цьому аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). Суд роз'яснює, що згідно з ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Суд також роз'яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч.1 ст.169 СК України). Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved