Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 29 січня 2000 року відділом РАГСу Старосамбірського РУЮ Львівської області посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося: постійні конфлікти, сварки нецензурною лайкою, що влаштовував відповідач у присутності дітей Владислава, [INFO] та Володимира, 29.07.2004р.н.; фактичні шлюбні відносини не підтримуються тривалий час; подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, - а тому [PERSON] просить суд шлюб розірвати. У судовому засіданні [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені в позовній заяві та пояснила, що примирення неможливе, з відповідачем не підтримують жодних подружніх відносин близько одного року; наполягала на розірванні шлюбу, оскільки вихованням дітей він не займається, робить різницю між дітьми, ображаючи старшого сина; попередні намагання вплинути на поведінку чоловіка не дали позитивних результатів. Під час розгляду справи 09.08.12р. відповідач [PERSON] по суті власних пояснень позов визнав і підтвердив мотиви звернення до суду [PERSON], однак, висловив міркування, що можливе примирення їх у подружжі, оскільки причиною розпаду їх сімї є специфіка його роботи. Після наданого судом терміну для примирення на час розгляду справи відповідач позову не визнав та пояснив, що основною причиною того, що він не проживає протягом одного року із дружиною є зумовлене часом утримання ним пристарілої матері та статус безробітної дружини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав: Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 січня 2000 року у відділі РАГСу Старосамбірського РУЮ, від якого в подружжя народилося двоє дітей: сини [PERSON], [INFO] та Володимир, 29.07.2004р.н, котрі перебувають на утриманні матері. Сторони спільного господарства не ведуть, шлюб їх існує формально, збереження сімї неможливе. Суд також приходить до висновку про зайве вдруге вживати заходи для збереження сімї та надавати сторонам строк для примирення, оскільки позивач наполягала на позитивному вирішенні позову, бо відповідач робить розбіжності між дітьми, вже близько одного року не підтримуються сімейно-шлюбні відносини між подружжям, їх сімя розпалася остаточно. Хоча відповідач позов повністю не визнав та показував прагнення до збереження сімї, однак нічого для цього не зробив як на протязі окремого проживання із жовтня 2011 року, так і за останній місяць, коли судом було надано термін сторонам для примирення. Виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, аналізуючи пояснення позивача [PERSON] і відповідача [PERSON], суд прийшов до висновку, що позов про розірвання шлюбу підставний і такий, що підлягає задоволенню. Під час судового розгляду сторонами не подано суду клопотань про доказування, чи про звільнення від доказування протилежного; суд надає віри поясненню позивача у судовому засіданні про те, що шлюб носить формальний характер; що наявні обставини, які є підставами для розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] довела суду, що заява про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, що примирення між сторонами неможливе; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам; і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх неповнолітніх дітей, які залишаються проживати з матірю [PERSON].

Outcome: approved