overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-14 00:00:00

В квітні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини. Позивачка вказує на те, що 25 листопада 2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку Ольгу, [INFO], яка проживає з нею. Сімейне життя з відповідачем не склалось через втрату почуття любові, взаємоповаги та взаєморозуміння, постійні сварки. Спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Спору стосовно спільного майна не мають. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем, а також визначити місце проживання дитини з нею. Ухвалою суду від 15 червня 2012 року позовну заяву [PERSON] в частині вимог про визначення місця проживання дитини залишено без розгляду. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги про розірвання шлюбу, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25 листопада 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 1828, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Ольгу, [INFO], яка проживає з позивачкою. Сімейне життя між сторонами не склалось через втрату почуття любові, взаємоповаги та взаєморозуміння, постійні сварки. Спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Спору стосовно спільного майна не мають. Позивачка змінювати прізвище на дошлюбне наміру не має. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-14 00:00:00

В квітні 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, додаткових витрат на дітей. Позивачка вказує, що 4 березня 2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, проживають окремо. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги не надає. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача. аліменти на утримання сина у розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину з дня подання позовної заяви і до повноліття дітей. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила про задоволення позову. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що згоден сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 400 грн. на кожну дитину, оскільки постійного місця роботи не має. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З 4 березня 2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось, проживають окремо. Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги не надає. Як слідує з пояснень відповідача, він на даний час не працює. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника, або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, положення ст..182 СК України, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. З відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі по 400 грн. на кожного з дітей, починаючи з 12 квітня 2012 року і до повноліття дітей. Згідно ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, її хворобою, каліцтвом, тощо). Враховуючи, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте, позивачкою не надано жодного доказу про наявність додаткових витрат на дітей, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача таких витрат. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-14 00:00:00

В квітні 2012 року [PERSON] звернулась суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, внесення змін до актового запису про народження дитини. Позивачка вказує на те, що 18 вересня 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалось через несумісність характерів, втрату почуття любові, різні погляди на сімейне життя. Спільного господарства не ведуть. Спору стосовно спільного майна не мають. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем, а також просила змінити прізвище дитини з «Ткачов» на «Кузьменко», стягнути на її користь судові витрати. Ухвалою суду від 15 червня 2012 року позовну заяву [PERSON] в частині вимог про внесення змін до актового запису про народження дитини залишено без розгляду. У судовому засіданні позивачка вимоги позову про розірвання шлюбу підтримала, просила про задоволення позову. Відповідач позов визнав. Не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18 вересня 2007 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 250, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через несумісність характерів, втрату почуття любові, різні погляди на сімейне життя. Спільного господарства не ведуть. Спору стосовно спільного майна не мають. Відповідачка бажає після розірвання шлюбу змінити прізвище «Ткачова» на дошлюбне прізвище «Кузьменко». На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-14 00:00:00

В квітні 2012 року [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON], звернулася до Ленінського районного суду в м. Миколаєві із заявою про встановлення факту родинних відносин. Свої вимоги мотивувала тим, що 25 жовтня 2000 року померла її донька та мати неповнолітньої [PERSON] [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. Вона, як одна зі спадкоємців померлої звернулася до нотконтори з питань оформлення своїх спадкових прав після смерті доньки та матері своєї підопічної [PERSON], проте їй було відмовлено, оскільки після розірвання шлюбу спадкодавиці з [PERSON] спадкодавиця взяла прізвище «Пасік», але у свідоцтві про смерть її прізвище вказане «Жданова», що унеможливлює відстежити родинні відносини спадкоємців зі спадкодавицею на час відкриття спадщини. Посилаючись на викладене, заявниця просила суд встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON], яка є її донькою та матірю [PERSON] . У судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлені судом належним чином. Заслухавши пояснення заявниці, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 25 жовтня 2000 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на частину квартири [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, заявниця є опікуном неповнолітньої [PERSON], [INFO]. 23 лютого 2012 року заявниця [PERSON] звернулася до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори з питань оформлення своїх спадкових прав після смерті доньки та матері своєї підопічної [PERSON], проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 лютого 2012 року їй було відмовлено, оскільки після розірвання шлюбу спадкодавиці з [PERSON] спадкодавиця взяла прізвище «Пасік», але у свідоцтві про смерть її прізвище «Жданова», що унеможливлює відстежити родинні відносини спадкоємців зі спадкодавицею на час відкриття спадщини. Згідно свідоцтва про народження 15 листопада 1971 року народилася [PERSON]. В графі «мати» записана [PERSON]. 7 березня 1991 року Приморським ЗАГС м. Одеси зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON]. 5 квітня 1995 року шлюб між ними розірвано. Прізвище після дружини розірвання шлюбу [PERSON]. Згідно довідки відділу реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Миколаєва від 12 травня 2004 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], взявши прізвище чоловіка [PERSON]. 27 травня 1995 року народилася [PERSON], матірю якої записана [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 22 грудня 1999 року, 9 квітня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районну м. Миколаєва Миколаївської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу її прізвище [PERSON]. Проте у свідоцтві про смерть прізвище померлої зазначене «Жданова». Таким чином, суд вважає встановленим, що [PERSON], яка померла 25 жовтня 2000 року, є матірю [PERSON] та донькою [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-14 00:00:00

У лютому 2012 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 19 березня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Корабельного районного управління юстиції у м.Миколаєві, актовий запис № 63. Позивач зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу мають трьох малолітніх дітей- сина Руслана, [INFO], доньку [PERSON], [INFO], та доньку Маряну, [INFO]. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Шлюбні відносини між ними припинені з листопадата 2011 року та відновлення подружніх стосунків, збереження сімї стало неможливо у звязку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного через відсутність взаєморозуміння з різних питань сімейного життя, нехтування відповідачем своїх батьківських зобовязань, небажанням матеріально утримувати сімю та його негативною поведінкою. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Після наданого строку для примирення, позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, наполягала на розірванні шлюбу. Просила залишити прізвище шлюбне. Відповідач в судове засідання після строку для примирення не зявився, будь-яких заяв суду не надав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 березня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Корабельного районного управління юстиції у м.Миколаєві, актовий запис № 63. Від даного шлюбу мають трьох малолітніх дітей- сина Руслана, [INFO], доньку [PERSON], [INFO], та доньку Маряну, [INFO]. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їх неповнолітньої дитини. При цьому суд також враховує, що рішення сторін прийнято з усвідомленням його наслідків Судом вживалися заходи щодо збереження шлюбу шляхом надання строку для примирення, проте подружні стосунки сторонами не були відновлені. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про встановлення права власності, у якій зазначила, що їй належить право власності житловий будинок з господарськими будовами , який знаходиться за адресою: Донецька область, Марїнський район, м. Красногорівка, вул. Островського, 132, на основі договору купівлі-продажу, завіреного державним нотаріусом м. Красногорівки Марїнського районного нотаріального округу 17 травня 2000 року, р-р № 728. Згідно довідки РКП Марїнського БТІ№ 06-491 від 22 травня 2012 року при технічній інвентаризації виявлено: самочинно побудовані у 2005 році прибудова а-1 та у 2009 році сарай Г-1, душ Д-1, сарай Е-1, погреб Ж-1, вбиральня З-1. Просить суд визнати за нею право власності на домоволодіння. У судове засідання позивачка не зявилася, звернулася до суду із заявою, у якій підтримала позовні вимоги, просить суд розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою, у якій проти позовних вимог не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ст.16, 328, 376, 377, 392 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-14 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 192 від 25.09.2007 р. у розмірі 19 957,35 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача суму пені за прострочення сплати чергового платежу та відсотків за користування кредитом у розмірі 12 717,92 грн. Також у цій заяві просить слухати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, зі зменшенням позовних вимог погоджується у повному розмірі. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, які були зменшені позивачем, підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд вважає, що наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-14 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов позов МТСБУ до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних із виплатою страхового відшкодування. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2010 р. [PERSON] був визнаним винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24.10.2010 р. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON] Згідно висновків звіту про визначення вартості матеріального збитку від 08.11.2012 р., вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля [NUMBER], складає: 6 107,42 грн. (шість тисяч сто сім гривень 42 коп.). На момент скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і крім цього не відшкодував особисто завдану ним шкоду. [PERSON] звернулася до МТСБУ із заявою з копією полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 30.04.2010 р. до 29.04.2011 р. Згідно п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у зв'язку з настанням події 22.02.2011 р. та 28.03.2011 р. МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 6 107,42 грн. (шість тисяч сто сім гривень 42 коп.). Окрім того, як вказує позивач, ще були понесені витрати на збір документів по справі та визначення вартості ремонту у сумі 650,00 грн. (шістсот п'ятдесят гривень 00 коп.), а також витрати на правову допомогу у розмірі -1 500 грн. (одна тисяча п'ятсот гривень). 14.04.2011 р. звернувся із листом № 8143/3-2-05 до відповідача про компенсацію витрат у добровільному порядку, але відповідач кошти не компенсував. Тому, просить стягнути з відповідача кошти в розмірі понесених витрат: 8 472,02 грн. (шість тисяч сімсот п'ятдесят сім гривень 42 коп.). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не сповістив, тому суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-14 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про відновлення втраченого провадження, свої вимоги мотивує тим, що у 1998 р. звернулася до суду із позовом про розподіл спільного майна подружжя. Ухвалою Ірпінського міського суду від 08.08.1998 р. був накладений арешт на будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] з метою забезпечення позову. Зазначає, що цивільна справа № 2-1200/1998 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна втрачена внаслідок пожежі, яка сталася в архіві суду в ніч з 26 на 27 травня 2004 року. По зазначеній справі ухвалою суду від 19.08.1998 р. було затверджено мирову угоду між сторонами. Тому просить відновити втрачене судове провадження в частині винесення ухвали про накладення арешту на майно подружжя. Заявник в судове засідання з'явилася, підтримала обставини викладені у заяві, просила задовольнити. Заслухавши доводи заявниці, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що по справі № 2-1200/1998 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 08.08.1998 р. був накладений арешт на будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] з метою забезпечення позову, а саме заборони відчуження. Також судом встановлено, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19.08.1998 р. була затверджена мирова угода між сторонами, а саме між [PERSON] та [PERSON] про розподіл сумісно нажитого майна. Зазначена цивільна справа була знищена під час пожежі, яка сталася в Ірпінському міському суді в ніч з 26 на 27 травня 2004 року, про що свідчить довідка від 11.04.2012 р. (а.с. 2). Відповідно до ст. 402 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду. Згідно з ч. 1 ст. 408 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи докази по справі, суд дійшов висновку, що можливо відновити провадження по справі, а саме щодо ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 08.08.1998 р. про накладення арешту та ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 19.08.1998 р., якою була затверджена мирова угода між сторонами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved