Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування позову додала, що працювала на різних посадах ВАТ «КЗРК», на сьогодні Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», у шкідливих умовах. Висновком МСЕК від 17 січня 2011 року позивачу встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 5%, за професійним захворюванням. Причиною професійного захворювання є робота в х умовах впливу шкідливих факторів. Вважає, що несприятливими умовами праці відповідач завдав моральну шкоду яку вона оцінює у 184 400 грн. Моральні страждання виражені у фізичному болю, та ці обставини змушують позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя. У позові наголошує що вона не може виконувати навіть незначну роботу по дому. У судовому засіданні позивач, представник позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на ті самі підстави. Відповідач - представник Публічного акціонерного товариства«Криворізький залізорудний комбінат» [PERSON], заперечувала проти позову, вказала що позивач працювала незначний час на підприємстві, відсутня вина адміністрації підприємства стосовно завдання моральної шкоди позивачу. Представник третьої особа - представник Відділення фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому Розі повідомлений належним чином в установленому законом порядку про місце, час розгляду справи, про що у матеріалах справи є повідомлення. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності третьої особи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за таких підстав. У судовому засіданні встановлено позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві на протязі 7 років 2 місяців, що видно з акту розслідування хронічного захворювання на виробництві та трудової крижки позивача. Позивачу встановлені професійні захворювання гіпертрофічний реніт хронічний бронхіт, висновком МСЕК від 17 січня 2011 року позивачу встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 5%, за зазначеними вище захворюваннями. По факту професійного захворювання було проведене розслідування, про що був складений акт розслідування хронічного професійного захворювання №1 від 08 червня 2010 року. Причиною професійного захворювання є робота на протязі довгого часу в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача 7 років 2 місяць, в умовах шкідливих факторів, що відмічено у п.12, 17 акту. Згідно з п. 19 вказаного акту профзахворювання виникло з вини керівництва ВАТ «КЗРК» та інших підприємств, які не забезпечили безпечні умови праці і порушили ст. 153 Кодексу Законів про працю України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі позивачу призначені страхові виплати щомісяця та одноразова допомога. Внаслідок професійного захворювання, позивачу заподіяні моральні й фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, погіршилися відносини з оточуючими людьми, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, тобто позивачу заподіяна моральна шкода. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме з вини відповідача, який порушував норми з безпеки праці та не забезпечили безпечні умови роботи, позивач частково втратив працездатність, і як наслідок втрати здоров'я, була спричинена моральна шкода. Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України вбачається, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних грав призвело до моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, позивач отримала професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна їй моральна шкода випливає з трудових правовідносин, і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці, і тому позивачем вірно визначений належний відповідач. Суд встановив, що обставини, заподіяння позивачу моральної шкоди, викладені в позовній заяві, так і в судовому засіданні, повністю підтверджуються наданими письмовими доказами, з чого слід зробити висновок про те, що неправомірними діями відповідача, позивачу дійсно заподіяно моральну шкоду, яка повинна компенсуватися в грошовому вигляді. Підприємства, на якому працювала позивач, порушували діюче законодавство, зокрема, ст. 153 КЗпП України, не створив нешкідливі і безпечні умови праці, протягом тривалого часу не приймали мір до усунення і зменшення шкідливих виробничих факторів. У зв'язку з виявленими у позивача професійних захворювань змінилися, її образ і якість життя, що завдає моральних страждань. Стаття 23 Цивільного Кодексу України, вказує на те, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях через фізичний біль. Рішення Конституційного Суду від 27січня 2004 року громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності зі ст. 4 Закону України «Про охорону праці»державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя й здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві й професійних захворюваннях. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Щодо строку позовної давності, суд зазначає, що згідно до ст. 9 ЦК України, положення цього кодексу застосовується до трудових відносин, якщо вони не регулюються іншими актами законодавства. Таким чином, виходячи з положень п.3 ч.1 ст. 286 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позовній заяві, про заподіяння моральної шкоди, знаходять доказове підтвердження, а також з огляду на те, що настали важкі наслідки для позивача, а саме: втрата працездатності 5%, та відбулися зміни в стані її здоров'я, викликані профзахворюванням, говорить про те, що позивачу завдано моральні страждання. Суд також приймає до уваги, що позивач має трудовий стаж 41 років 3 місяців, з яких 7 років 2 місяці працювала у шкідливих умовах на підприємстві відповідача. Суму заподіяної моральної шкоди позивач оцінює в розмірі 184 400 грн. Суд вважає, що розмір моральної шкоди слід встановити з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності встановленої позивачу, та пропорційно часу відпрацьованого на підприємстві, у сумі 2 000 грн. Вказана сума стягується з відповідача на корить позивача в рахунок відшкодування моральних страждань. Згідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial