Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-03 00:00:00

13.11.2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку №94 по вул.. Маршала Рибалко в м. Певромайську Миколаївської області та визнання права вланості на 1/2 частину присадибної земельної ділянки площею 0.1000 га., на якій розташований житловий будинок. Свій позов [PERSON] обґрунтовував тим, що з 05 вересня 1998 року по 02 жовтня 2012 року він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. За час спільного життя вони за спільні кошти придбали недобудований житловий будинок 94 по вул.. Маршала Рибалко в м. Первомайську Миколаївської області. Вказаний будинок був зареєстрований на праві власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу від 18.03.2008 року, реєстраційний № 1203. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці розміром 0.1000 га., яка передана відповідачці у власність на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Оскільки відповідачка не бажає добровільно розділити вказане майно, то позивач просив суд визнати за ним право власності як на половину будинку, так і половину зазначеної земельної ділянки. Позивач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про слухання справи у його відсутність позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що житловий будинок та земельну ділянку було придбано за особисті кошти позивачки. Суд заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи дійшов слідуючого. Згідно з ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Виходячи із змісту частин 1, 2 статті 331 ЦК України, частини 1 статті 182 ЦК України та пунктів 8, 9 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 р., право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва обєкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Отже, до прийняття обєкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на цей об'єкт не виникає. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (абзац 1 частини 3 статті 331 ЦК України). Абзацем 2 частини 3 ст.331 ЦК України встановлено право особи, що створила обєкт нерухомого майна зі своїх матеріалів, або набуває на нього право власності на підставі договору або закону, укладати договори щодо зазначеного обєкта незавершеного будівництва (про відчуження або іпотечні). При цьому для реєстрації права власності набувача на обєкт незавершеного будівництва, надаються документи, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення обєкта нерухомого майна, проектно-кошторисна документація, а також документи, що містять опис обєкта незавершеного будівництва. Таким чином, ст..331 ЦК України не передбачена можливість визнання права власності на недобудоване нерухоме майно в судовому порядку. З матеріалів справи, зокрема: довідки МБТІ (а.с.3), копії рішення суду (а.с.4), копії паспорту (а.с.5-9), довідки держкомзему (а.с.10), копії державного атку на право власності на землю, копії договору купівлі-продажу незавершеного будівництва та земельної ділянки від 18.03.2008 року вбачається, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 5.09.1998 року і мають від нього доньку Анастасію [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Вказаний шлюб розірвано за рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 02.10.2012 року. Під час шлюбу сторони на ім'я відповідачки за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 18.03.2008 року придбали незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 57.6% та земельну ділянку для обслуговування цього житлового будинку, що знаходиться в місті Первомайську Миколаївської області по вулиці [PERSON]. 05.09.2008 року Первомайська міська рада видала державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування указанного житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON], площею 1000 га. Виходячи з викладеного, суд вважає, що право власності на спірний житловий будинок у сторін не виникло, оскільки зазначений будинок не був прийнятий до експлуатації та не було здійснено державної реєстрації права власності на нього. А тому, оскільки спірний будинок на даний час не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, в контексті ст..331 ЦК України, то і його поділ в натурі між подружжям неможливий. В даному випадку питання може стояти тільки про стягнення коштів витрачених на придбання будинку. Однак, оскільки позивачем таких вимог не заявлялося, а визнати право власності на незавершений будівництвом будинок, про що було заявлено як відповідачкою по справі, яка пояснила, що будинок не придатний для проживання в експлуатацію не введений, так і довідками БТІ, не можливо, то суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позову про визнання за ним права власності на 1/2 частку незавершеного будівництвом будинку №94 по вул.. М.Рибалко в м. Первомайську Миколаївської області. Земельна ділянка, також на думку суду поділу не підлягає, оскільки це буде можливо тільки після поділу спірного будинку. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed