overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-25 00:00:00

Позивач в особі ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» 5 лютого 2013 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається, що 20 жовтня 2011 року за місцем проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] в порушення вимог п.п.9, 42 Правил користування електричною енергією для населення від 26.07.1999 р. (далі Правила) було виявлено самовільне підключення електричної проводки до електричної мережі, яка не належить енергопостачальнику: накид електричної проводки з точкою підключення в між етажному РЩ 0,4 кВ житлового будинку [ADDRESS], минувши прилад обліку, що є розкраданням електричної енергії, у зв'язку з чим нараховані збитки у розмірі 2544 грн. 98 коп., які у добровільному порядку відповідачем не сплачені, тому просить стягнути з нього вказану суму збитків та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. У судове засідання представник позивача Вороніна О.А. не з'явилася, в заяві на ім'я суду просила справу розглянути за її відсутності, підтримує вимоги ТОВ «ЛЕО», проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, відповідно до розписки судову повістку передано через сусідів [ADDRESS] [PERSON] , тому суд вирішив справу розглянути за його відсутності заочно. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. Обов'язок споживачів електроенергії відшкодовувати збитки, якщо їх вину доведено, за фактом самовільного підключення струмоприймачів до електричної мережі, регулюється ст.27 Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 р. із змінами, п.п.42,48 Правил. Докази, які надано суду, свідчать про наступне. Згідно до акту про порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення (а.с.4), розрахунку (а.с.5), 20 жовтня 2011 року за місцем проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] було виявлено самовільне підключення електричної проводки до електричної мережі, яка не належить енергопостачальнику: накид електричної проводки з точкою підключення в між етажному РЩ 0,4 кВ житлового будинку [ADDRESS], минувши прилад обліку, що є розкраданням електричної енергії, у зв'язку з чим були нараховані збитки у розмірі 2544 грн. 98 коп. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. (а.с.3), який відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-25 00:00:00

Позивач в особі ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» 5 лютого 2013 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається, що 1 листопада 2011 року за місцем проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] в порушення вимог п.п.9,42 Правил користування електричною енергією для населення від 26.07.1999 р. (далі Правила) було виявлено самовільне підключення електричної проводки до електричної мережі, яка не належить енергопостачальнику: накид електричної проводки з точкою підключення в між етажному РЩ 0,4 кВ житлового будинку № 85, минувши прилад обліку, що є розкраданням електричної енергії, у зв'язку з чим нараховані збитки у розмірі 4471 грн. 99 коп., які у добровільному порядку відповідачем не сплачені, тому просить стягнути з нього вказану суму збитків та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. У судове засідання представник позивача Вороніна О.А. не з'явилася, в заяві на ім'я суду просила справу розглянути за її відсутності, підтримує вимоги ТОВ «ЛЕО», проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, відповідно до розписки від підпису про отримання судової повістки відмовився, тому суд вирішив справу розглянути за його відсутності заочно. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. Обов'язок споживачів електроенергії відшкодовувати збитки, якщо їх вину доведено, за фактом самовільного підключення струмоприймачів до електричної мережі, регулюється ст.27 Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 р із змінами, п.п.42,48 Правил. Докази, які надано суду, свідчать про наступне. Згідно до акту про порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення (а.с.5), розрахунку (а.с.6), 1 листопада 2011 року за місцем проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] було виявлено самовільне підключення електричної проводки до електричної мережі, яка не належить енергопостачальнику: накид електричної проводки з точкою підключення в між етажному РЩ 0,4 кВ житлового будинку № 85, минувши прилад обліку, що є розкраданням електричної енергії, у зв'язку з чим були нараховані збитки у розмірі 4471 грн. 99 коп. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. (а.с.3,4), який відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-25 00:00:00

Позивач в особі ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» 5 лютого 2013 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається, що 8 листопада 2011 року за місцем проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] в порушення вимог п.п.9,42 Правил користування електричною енергією для населення від 26.07.1999 р. (далі Правила) було виявлено самовільне підключення електричної проводки до електричної мережі, яка не належить енергопостачальнику: накид електричної проводки з точкою підключення в між етажному РЩ 0,4 кВ житлового будинку № 43, минувши прилад обліку, що є розкраданням електричної енергії, у зв'язку з чим нараховані збитки у розмірі 2784 грн. 79 коп., які у добровільному порядку відповідачем не сплачені, тому просить стягнути з нього вказану суму збитків та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. У судове засідання представник позивача Вороніна О.А. не з'явилася, в заяві на ім'я суду просила справу розглянути за її відсутності, підтримує вимоги ТОВ «ЛЕО», проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, відповідно до розписки судову повістку залишено у дверях працівником ТОВ «ЛЕО» Козачук Л. , тому суд вирішив справу розглянути за його відсутності заочно. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. Обов'язок споживачів електроенергії відшкодовувати збитки, якщо їх вину доведено, за фактом самовільного підключення струмоприймачів до електричної мережі, регулюється ст.27 Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 р із змінами, п.п.42,48 Правил. Докази, які надано суду, свідчать про наступне. Згідно до акту про порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення (а.с.5), розрахунку (а.с.6), 8 листопада 2011 року за місцем проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] було виявлено самовільне підключення електричної проводки до електричної мережі, яка не належить енергопостачальнику: накид електричної проводки з точкою підключення в між етажному РЩ 0,4 кВ житлового будинку № 43, минувши прилад обліку, що є розкраданням електричної енергії, у зв'язку з чим були нараховані збитки у розмірі 2784 грн. 79 коп. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. (а.с.3,4), який відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на її утримання, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення нею Мелітопольського промислово-економічного коледжу, тобто до 30.06.2013 року. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він не відмовляється сплачувати аліменти на утримання позивачки, однак не в тому розмірі, що просить [PERSON], оскільки в нього є ще одна дитина, якій 2 роки, а також дружина, яка знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною і вони також потребують кошти на утримання. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню на наступних підставах. Згідно свідоцтва про народження /а.с. 4/ батьком позивачки [PERSON] є відповідач. Відповідно до довідки з місця проживання [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з матір'ю [PERSON] /5/ [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років, що підтверджується копією паспорту /а.с. 3/. Як вбачається з довідки, виданої Мелітопольським промислово-економічним коледжем, [PERSON] є студенткою 3 курсу вказаного навчального закладу, строк навчання з 01.09.2010 року по 30.06.2013 року/а.с. 8/, крім того згідно довідки № 48/1 від 21.02.2013 року, вона навчається за рахунок держбюджету та отримує стипендію у розмірі 550,00 гривень. Відповідач по справі [PERSON] має на утриманні малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження/а.с. 20/, а також дружину, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною /а.с. 23/ Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги; право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як вбачається з п. 3 ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів, суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Таким чином, враховуючи вищевказане, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 02.01.2013 року і до закінчення нею Мелітопольського промислово-економічного коледжу, тобто до 30.06.2013 року

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що [INFO]. померла його дружина - [PERSON], котра мешкала в с.Чорна, Красноокнянського району Одеської області. Після її смерті залишилась спадщина, у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, в котрому вони разом мешкали, який був придбаний за договором купівлі-продажу від 01.08.2001р. на її ім»я. Заповіту померла на вказану спадщину не залишила, і позивач є єдиним спадкоємцем за законом. Однак, в зв»язку з тим, що позивачу невідомо було про порядок прийняття спадщини, і він вважав, що прийняв спадщину, оскільки в будинку проживає, а тому пропустив строк для звернення за спадщиною, що і спонукало його звернутись до суду із зазначеним позовом. Сторони в судове засідання не з'явились, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. В наданих заявах-клопотаннях позивач наполягав на своїх вимогах, а представник відповідача позов повністю визнав, а тому рішення у справі прийняте відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. /ар.сп. 18-20 / Дослідивши всі подані докази, суд, на основі встановлених фактів та відповідних їм правовідносин, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного: згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.07.2004р., виданого Чорнянською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, та договору купівлі-продажу від 01.08.2001р., посвідченого приватним нотаріусом Красноокнянського районного нотаріального округу, Одеської області, [PERSON], [PERSON], яка померла [INFO]., належав житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований на території Чорнянської сільської ради, Красноокнянського району Одеської області; /ар.сп. 4, 6 / відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 03.12.1966р., виданого Долматовським сільЗАГС Голопристаньського району Херсонської області, позивач є чоловіком нині покійної [PERSON], тобто спадкоємцем першої черги; /ар.сп. 5 / із повідомлення Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 13.02.2013р. №196/01-09 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №33255662 від 13.02.2013р. видно, що після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривались; /ар.сп. 15-16 / ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини; згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що зібраних та досліджених доказів достатньо для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для звернення за спадщиною його покійної дружини, оскільки, на думку суду, причина пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважною. На підставі ч.3 ст.1272 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 04.07.1998 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис №311. Причиною звернення до суду з даною позовною заявою позивач зазначає неможливість подальшого перебування у шлюбі, пояснивши, що вони зовсім різні люди, з несумісними характерами і поглядами на подружнє життя. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2009 року, спільного господарства та бюджету не ведуть. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає причину неявки відповідача не поважною та вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу подружжя, оскільки примирення між ними не можливе із-за небажання зберегти сім"ю. Суд вважає поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем і вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 липня 1998 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис №311, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Спір про поділ майна на час розгляду справи відсутній. Сторони спільного господарства не ведуть та припинили сімейні відносини, клопотань про надання часу на примирення до суду від сторін не надходило, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За даних обставин шлюб підлягає розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 04.06.2011 року у Великосеверинівській сільській раді Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №6. Причиною звернення до суду з даною позовною заявою позивач зазначає неможливість подальшого перебування у шлюбі, пояснивши, що вони зовсім різні люди, з несумісними характерами і поглядами на подружнє життя. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає причину неявки відповідача не поважною та вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу подружжя, оскільки примирення між ними не можливе із-за небажання зберегти сім"ю. Суд вважає поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем і вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.06.2011 року у Великосеверинівській сільській раді Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №6, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] Спір про поділ майна на час розгляду справи відсутній. Сторони спільного господарства не ведуть та припинили сімейні відносини, клопотань про надання часу на примирення до суду від сторін не надходило, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За даних обставин шлюб підлягає розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-25 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вважає його таким, що існує формально. До судового засідання позивачем надано заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи без його участі . Відповідач надала заяву про розгляд справи у її відсутність та визнання позову. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони уклали шлюб 27.04.2002 року, спільних неповнолітніх дітей не мають. спільного господарства не ведуть, спільно не проживають. Відповідно до ст.24 СК України щлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не припускається. Відповідно до ст. 88 ЦПК України , суд стягує з відповідача на користь позивача 114,70грн. судового збору. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-25 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вважає його таким, що існує формально. До судового засідання позивач надала заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи без її участі (а. с. 4) . Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованим листом (а. с. 13 ), поважні причини неявки суду не повідомлено. Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони уклали шлюб 30.08.2008року, спільних дітей немає, сторони спільно не проживають з 2009 року, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст.24 СК України щлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не припускається. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 114,70грн. судового збору. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08 грудня 2007 року вона уклала шлюб з [PERSON] Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось, мають різні погляди на життя. Спільне господарство не ведуть з червня 2012 року. Вважає, що сім»я розпалася остаточно і перспектив для її збереження немає. Просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся в порядку ст. 76 ЦПК причини неявки суду не повідомив. Жодних заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, спільне життя подружжя не склалось, спільного господарства сторони не ведуть, наміру до примирення не мають і шлюб носить формальний характер. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вище викладене свідчить про остаточний розпад сім»ї і є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] у грудні 2012 р. звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] вказавши, що їх спільне життя не склалося через різні характери та погляди на життя, що викликало суперечки та сварки. З липня 2011 року вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам, просила розірвати шлюб, повернувши їй дівоче прізвище. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав. Пояснив, що дійсно з липня 2011 року їх сім*я фактично розпалася. Спору щодо поділу майна, місця проживання дитини і її утримання у них немає. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 7 серпня 2010 року (а.с. 5). Сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Судом встановлено, що між подружжям відсутні кохання та взаєморозуміння, вони понад півтора року проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу, який існує лише формально, суперечило б інтересам обох сторін, а тому позовні вимоги вважає обґрунтованими і задовольняє їх. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2006 року. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Несумісність характерів стало причиною розпаду сім»ї. Між ними часто виникали сварки з побутових питань. З вересня 2012 року вона з сином проживає окремо від відповідача, сумісне господарство не ведуть. Вона втратила почуття поваги та кохання до відповідача. Шлюб розпався остаточно, примирення не можливе. Син після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. На утримання дитини відповідач надає матеріальну допомогу в добровільному порядку. Майнового спору не мають. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Просить розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем. Позивачка в судове засідання не явилась. Надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON], майнового спору не мають. Відповідач в судове засідання не явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, майновий спір відсутній. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідив письмові матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований Інгулецьким відділом РАЦС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області, актовий запис №102 від 10.06.2006 року (а.с.5). Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO] (а.с.4). Син проживає з позивачкою [ADDRESS] (а.с.9). Суд враховує на те, що шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з вересня 2012 року, примирення між ними не можливе, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач визнає позовні вимоги, про що надав заяву до суду. Майнового спору між сторонами немає. За таких обставин, суд дійшов висновку, що продовження шлюбних стосунків порушує права та інтереси сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі ст. ст.104,105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved