overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-18 00:00:00

Позивачка - [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем у даній справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 25 червня 1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 371. Подружні стосунки з відповідачем були припинені з 2003 року через зловживання відповідачем спиртних напоїв. Від спільного подружнього життя сторони малолітніх дітей не мають. Спору про розділ майна не заявляє. Позивачка у судове засідання не з'явилась, позов підтримала, просила задовольнити, про що надала письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився і причин неявки в судове засідання суду не надав, про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Враховуючи вищевказане, суд визнає причину неявки відповідача у судове засідання неповажною, та вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, що не з'явився. У судовому засіданні досліджені докази: копія паспорта позивачки (а.с.3-4), свідоцтво про шлюб (а.с.6). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 червня 1994 року відділом реєстрації актів цивільного старту Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 371 (а.с.6). Подружні стосунки між сторонами були припинені з 2003 року через зловживання відповідачем спиртних напоїв. Відновлення подружніх стосунків позивачка не бажає. Від спільного подружнього життя сторони малолітніх дітей не мають. Спору про розділ майна не заявляє. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-18 00:00:00

позивач звернувся до відповідачки з позовом про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 1995 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 21.10.2003 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживав з відповідачкою і на утримання якого він, за рішення суду виплачував аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. З 04 червня 2012 року син став проживати разом з ним за адресою [ADDRESS], перебуває на повному його забезпеченні, але з нього продовжують стягувати аліменти на користь відповідачки. Оскільки відповідач у добровільному порядку не має наміру відмовлятися від аліментів, просив припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки. У судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує і просить задовольнити у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, допитана за окремим дорученням. Не заперечувала про припинення стягнення аліментів з позивача, оскільки син проживає разом з ним. знаходиться на його утриманні. Разом з диском аудіозапису судового засідання додана квитанція на суму 2000грн. Ця сума була переслана [PERSON] 23.08.2012 року на адресу позивача, як її матеріальна підтримка, оскільки син проживає разом з ним. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню,виходячи з наступного. Відповідно статті 188 Сімейного кодексу України батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 21 жовтня 2003 року( а.с.4). Від шлюбу мають сина. [PERSON]. [INFO], батьками якого у свідоцтві про народження вказані [PERSON] та [PERSON] ( а.с.5). [PERSON] зареєстрував шлюб 09.01.2004 року з [PERSON] ( а.с.6). Відповідно довідки № 238 від 08.06.2012 року КП "ЛЖЕК№ 1" за адресою [ADDRESS] [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] [INFO] , який перебуває на його утриманні з 04.06.2012 року ( а.с.7). Позивач працює на шахті ім. Мельникова та з його заробітної плати стягуються аліменти ( а.с.8). 23.08.2012 року на ім'я [PERSON] було перераховано 2000 грн. Виходячи з вищезазначеного суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст. 188 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 жовтня 1999 року відділом РАЦС Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 574, посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачем були припинені з вересня 2008 року через сварки. На примирення не згодна. Позивач у судове засідання не з'явилась, просила справу слухати без її участі, на розірванні шлюбу наполягає, прізвище залишити шлюбне «Гречишкіна». Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи, повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно із статтею ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 жовтня 1999 року відділом РАЦС Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 574. Не проживають разом з вересня 2008 року. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому на підставі ст. 112 СК України позов слід задовольнити. На підставі ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-18 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем у даній справі він перебуває у шлюбі, зареєстрованому 02 червня 2007 року Лисичанським відділом РАЦС Луганської області, актовий запис № 220. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з відповідачем були припинені з 2011 року через те, що відповідачка не мала мети укріпити сім'ю, не піклувалась про позивача, що призвело до неприязних стосунків. Неодноразові спроби примирення результатів не дали, оскільки між сторонами втрачені всі духовні та фізичні зв'язки. Спору про розділ майна позивач не заявляє, дитина залишається жити з ним. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, позов підтримав, просив задовольнити, про що надав письмову заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась і причин неявки в судове засідання суду не надала, про день, час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Враховуючи вищевказане, суд визнає причину неявки відповідача у судове засідання неповажною, та вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, що не з'явився. У судовому засіданні досліджені докази: свідоцтво про шлюб (а.с.4), копія свідоцтва про народження (а.с.5). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 червня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 220 (а.с.4). Подружні стосунки між сторонами були припинені з 2011 року через те, що відповідачка не мала мети укріпити сім'ю, не піклувалась про позивача, що призвело до неприязних стосунків. Неодноразові спроби примирення результатів не дали ,оскільки між сторонами втрачені всі духовні та фізичні зв'язки, від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Відповідно до ст. 224 ЦГЖ України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних - праві доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищеназваною заявою, в якій просив надати дозвіл щодо призначення [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку , посилаючись на те, що останній з 1998 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з приводу легкої розумової відсталості , дебільність середнього ступеню враженості з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю. З дитинства відставав у психічному та фізичному розвитку, живе в тяжких соціальних умовах, не працює, схильний до немотивованих агресивних вспишок. за собою не доглядає, схильний до алкоголізації. Остання екстрена госпіталізація з 28.06.2012 рок) по 30.07.2012 року у зв»язку з погіршенням психічного стану: алкоголізувався, став агресивним до матері. Підтримуючого лікування не приймає, недостатній самоконтроль. Оглянутий лікувально-консультаційною комісією лікарів-психіатрів 06.12.2012 року, які враховуючи хронічний характер течії хвороби, агресивну поведінку хворого в період загострення хвороби, прийшли до висновку про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON]. В судове засідання представник психіатричного закладу надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просила заяву закладу задовольнити. Хворий [PERSON] та його законний представник у судове засідання не з'явились. Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази у справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], 1991 народження, з 1998 року перебуває па диспансерному обліку у лікаря-психіатра з приводу легкої розумової відсталості . дебільність середнього ступеню враженості з вираженою емоційно-вольовою нестійкіспо. Відповідно до ст. 12 Закону України ,,Про психіатричну допомогу " амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. З висновку комісії лікарів від 06.12.2012 року, стосовно особи з тяжким психічним розладом вбачається, що [PERSON]П, за своїм психічним станом потребує надання йому амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад у формі легкої розумової відсталості, дебільність середнього ступеню враженості з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю, в силу якої причинить значну шкоду своєму здоров»я, у зв»язку з погіршенням психічного стану, у випадку не надання йому указаної психіатричної допомоги ( а.с.2). Суд вважає надані заявником докази достатніми та переконливими, тому є підстави для задоволення заяви. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищеназваною заявою, в якій просив надати дозвіл щодо госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку, посилаючись на те, що останній 12.12.2012 року госпіталізований з діагнозом деменція вираженого ступеню внаслідок хвороби Альцгеймера. Погіршився психічний стан. Усвідомленої згоди на госпіталізацію отримати не вдається, тому за своїм психічним станом потребує госпіталізації в примусовому порядку. В судовому засідання представник психіатричного закладу підтримав заву і просив її задовольнити. Законний представник хворого [PERSON] не заперечував проти госпіталізації свого брата [PERSON] . який за станом свого здоровя. проживаючи в багатоповерховому будинку представляє загрозу для проживанню мешканців будинку, оскільки не усвідомлюючи своїх дій може відкрити газові або водяні крани. Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу [PERSON]І, , законного представника [PERSON] , думку прокурора, дослідивши письмові докази у справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], з 2010 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря - психіатра, неодноразово проходив лікування у лікарняному закладі, в останні час перестав розуміти свої дії та керувати ними. Відповідно до ст.12 Закону України „Про психіатричну допомогу" амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. З висновку комісії лікарів стосовно особи з тяжким психічним розладом вбачається, що [PERSON] К.21.08.1938 року народження за своїм психічним станом потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку, оскільки обслуговує себе частково, потребує стороннього догляду, представляє небезпеку для себе та оточуючих. Суд вважає надані заявником докази достатніми та переконливими, тому є підстави для задоволення заяви. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищеназваною заявою, в якій просив надати дозвіл щодо призначення [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку . посилаючись на те. що останній з 2004 з приводу шизофренії. Вперше перебувала на стаціонарному лікуванні в Лисичанській ОПЛ з 20.01.2004 року по 29.01.2001 року. Після виписки з лікарні лікування не приймала, до психіатрів зверталась епізодично. Часом була агресивна, сварилась з сусідами, батьком. Ремісії короткі, неповні, медикаментозні. Потребує регулярного прийому підтримуючого лікування. Притягувалась до кримінальної відповідальності за ст. 122 ч.1 КК України (тяжкі тілесні ушкодження), знаходилась па лікуванні в лікарні посиленого режиму с.Жданівка Донецької області. [PERSON] соціально адаптована, не має трудових навиків, не може в повному обсязі вирішувані свої соціальні та побутові питання, не має реальних планів на подальше. Оглянута лікувально-консультаційною комісією лікарів-психіатрів 06.12.2012 року, які враховуючи хронічний характер течії хвороби, агресивну поведінку хворої в період загострення хвороби, прийшли до висновку про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON]. В судове засідання представник психіатричного закладу надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просила заяву закладу задовольнити. [PERSON] Вікторівна та її законний представник у судове засідання не з»явились. Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази у справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], 09.10.1976 народження, з 2004 з приводу шизофренії перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра. Відповідно до ст.12 Закону України „Про психіатричну допомогу" амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. З висновку комісії лікарів від 06.12.2012 року, стосовно особи з тяжким психічним розладом вбачається, що [PERSON] за своїм психічним станом потребує надання їй амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренія, в силу якої причинить значну шкоду своєму здоров»я, у зв»язку з погіршенням психічного стану, у випадку не надання їй оказаної психіатричної допомоги ( а.с.3). Суд вважає надані заявником докази достатніми та переконливими, тому є підстави для задоволення заяви. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищеназваною заявою, в якій просив надати дозвіл щодо призначення [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку , посилаючись на те, що останній з 1978 року з раннього дитинства відставав у розвитку. У 2008 році консультований на кафедрі психіатрі та встановлений діагноз: пропфшизофренія. шубо образна, шизоафективна. афективно-параноїдний тип приступу. В період загострення алкоголізується, схільний до крадіжки, конфліктний, безцільно бере кредити в банках. Є інвалідом 2 гр. з дитинства, неодноразово лікувався стаціонарно в Лисичанській ОПЛ. остання госпіталізація з 18.10.2012 року по 27.11.2012 року, ухиляється від підтримуючого лікування. Оглянутий лікувально-консультаційною комісією лікарів-психіатрів 11.12.2012 року, які враховуючі хронічний характер течії хвороби, агресивну поведінку хворого в період загострення хвороби, прийшли до висновку про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON]. В судове засідання представник психіатричного закладу надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просила заяву закладу задовольнити. Хворий [PERSON] та його законний представник у судове засідання не з»явились. Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази у справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] . 24.02.1978 народження, з 1978 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра. У 2008 році консультований на кафедрі психіатрі та встановлений діагноз: пропфшизофренія, шубо образна, шизоафективна, афективно-параноїдний тип приступу. Неодноразово лікувався в Лисичанській ОПЛ. Відповідно до ст.12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. З висновку комісії лікарів від 06.12.2012 року, стосовно особи з тяжким психічним розладом вбачається, що [PERSON], за своїм психічним станом потребує надання йому амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад у формі пропфшизофренія, в силу якої причинить значну шкоду своєму здоровя, у звязку з погіршенням психічного стану, у випадку не надання йому указаної психіатричної допомоги ( а.с.3). Суд вважає надані заявником докази достатніми та переконливими, тому є підстави для задоволення заяви. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], посилаючись на те, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню навчанню та утриманню дитини. Також просив стягнути з відповідачів аліменти на користь неповнолітньої доньки [PERSON], 07.05.1998 р.н Прокурор позов просила задовольнити. Представник позивача у судове засідання не зявилась, позов підтримала, справу просила розглядати за її відсутності, позов підтримала, на що надала суду відповідну заяву. Представник 3-ї особи у судове засідання не зявилась, не заперечує проти задоволення позову, про що надала суду відповідну заяву. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслала. Відповідач у судове засідання не з'явився, справу просив розглядати за його відсутності, позов визнав, на що надав суду відповідну заяву. У судовому засіданні досліджені наступні докази: довідка з місця навчання; характеристика зі школи; копія свідоцтва про народження; копія паспорту; заява про відмову від виховання доньки; довідка з місця проживання про склад сімї; акт обстеження житлово-побутових умов; побутова характеристика; письмові пояснення свідків; копія повідомлення Луганського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей; довідки з адресного столу. Дослідивши докази у справі,що мати неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з 1999 по 2003 р. знаходилась у шлюбі з [PERSON], [INFO] Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] У 2003 р. шлюб був розірваний. Батьки з часу розірвання шлюбу не цікавляться життям, здоровям, самопочуттям та навчанням дитини. Відповідачка зареєстрована з 22.08.2012 р. зареєстрована у [INFO]. Не працює, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Вихованням доньки не займається, навчанням не цікавиться, матеріально не підтримує. Дитина мешкає з дідусем [PERSON] Серіком, [INFO], бабусею [PERSON], [INFO] та тіткою [PERSON], [INFO] за адресою: Луганська область, Попаснянський район, с. Малорязанцеве, вул. Ново садова, 43. Дитина з 15.10.2012 р. і по теперішній час перебуває в Луганському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. Відповідно до ст. 164 СК України батьки, які ухиляються від виконання свої обовязків по вихованню дитини, можуть бути позбавлені батьківських прав. Суд вважає надані докази достатніми та переконливими. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 214,6 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню у рівних частках з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-18 00:00:00

В листопаді 2012 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтовування заявлених вимог вказувала, що 03 грудня 1998 року вона уклала з відповідачкою договір купівлі-продажу житлового будинку № 17 по вул. Зорге (пров. Зорге) у м. Миколаєві, який був зареєстрований Товарною біржею «Нерухомість-Південь» за № 2294. Позивач вказувала, що угода сторонами виконана, але вона не може розпорядитися зазначеною квартирою, оскільки угода нотаріально не засвідчена, що суперечить діючому законодавству. Оскільки угода виконана сторонами, просила позов задовольнити та визнати вищевказану угоду дійсною. В судовому засіданні позивач не зявилася, надала заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, не представила доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Третя особа - Товарна біржа «Нерухомість-Південь» про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не направила свого представника для участі у справі, заперечень щодо позову не надіслала. Дослідивши матеріали справи, суд на підставі ч. 2 ст. 47 (в редакції 1963 р.) ЦК України знаходить позов обгрунтованим, оскільки одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди. Таким чином, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку № 17 по вул. Зорге (пров. Зорге) у м. Миколаєві, оскільки виконала всі зобов'язання, визначені договором купівлі-продажу. Відповідачка теж виконала свої зобов'язання за договором купівлі-продажу, тобто виселилася з житлового будинку № 17 по вул. Зорге (пров. Зорге) у м. Миколаєві, переданого у власність позивачці, знялася з реєстрації в зазначеному будинку. Позивач має намір розпорядитися належному їй будинку, але не може це зробити у звязку з тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Вказане підтверджується перевіреними судом договором купівлі-продажу № 2294 від 03 грудня 1998 року, а також реєстрацією спірного договору у Миколаївському МБТІ та довідками. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання договору купівлі-продажу дійсним обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки договір укладений відповідно до чинного законодавства, виконаний сторонами, але з вини відповідача нотаріально не посвідчений.

Outcome: approved