Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в Кіровський районний суд м. Донецька з позовом до [PERSON], ПП «Термінал Т-К», [PERSON] про визнання транспортного засобу спільною сумісною власністю, визнання недійсними договорів, посилаючись на те, що 21 січня 2011 року між Закритим акціонерним товариством «ТЕРМІНАЛ Т-К»та [PERSON] був укладений Договір комісії № ТК/Ком-20 у відповідності до якого, [PERSON] доручив ЗАТ «ТЕРМІНАЛ Т-К»за комісійну плату від свого імені укласти договір щодо продажу автотранспортного засобу - ЗАЗ 110207, державний номер 05 ВЕ 7397. Того ж дня був укладений Договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу № ТК/КП-18 між ЗАТ «ТЕРМІНАЛ Т-К»та [PERSON]. За договором купівлі - продажу ЗАТ «ТЕРМІНАЛ Т-К»передало у власність [PERSON] автомобіль ЗАЗ 110207 державний номер 05 ВЕ 7397. Позивачка дізналася про продаж транспортного засобу нещодавно і своєї згоди на продаж машини не давала. Спірний транспортний засіб був придбаний відповідачем [PERSON] у період шлюбу з позивачкою [PERSON] за спільно нажиті кошти, а саме реєстрація транспортного засобу на [PERSON] відбулася 29.06.2004 року. Згоди на укладення Договору комісії № ТК/ком-20 від 21 січня 2011 року та на продаж автомобіля за Договором купівлі-продажу транспортного засобу № ТК/КП-18 від 21 січня 2011 року позивачка не давала. Просить суд визнати даний транспортний засіб спільною сумісною власністю, договір комісії від 21 січня 2011 року № ТК/Ком- 20 та Договір купівлі продажу транспортного засобу від 21 січня 2011 року № ТК/КП-18 визнати недійсними у зв'язку з тим, що вони укладені у порушення норм чинного законодавства України. Позивачка в судове засідання з’явилась, позов підтримала, надала суду пояснення аналогічні вищезазначеним. Відповідач [PERSON] у судове засідання з’явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, надав у суд заяву з визнанням позовних вимог та проханням розглянути справу у його відсутності. У заяві зазначив, що автотранспортний засіб - ЗАЗ 110207, державний номер 05 ВЕ 7397 був придбаний під час шлюбу з позивачкою на спільні кошти. При укладанні договору комісії та договору купівлі –продажу даного транспортного засобу дружину не повідомляв, її дозволу на продажу транспортного засобу не отримував. Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, у судове засідання не з’явилася, від неї не надійшло фактичних даних про причини неявки. Відповідач - Представник ПП «Термінал Т-К»у судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, надав у суд заяву, відповідно до якої не визнає позовні вимоги. Свою позицію обґрунтував тим що договір купівлі-продажу було укладено на виконання іншого договору, а саме договору комісії №ТК/Ком - 20, який було укладено між ЗАТ «Термінал ТК»(ПП «Термінал ТК»є правонаступником ЗАТ «Термінал ТК») та [PERSON]. Зазначений Договір комісії було укладено з [PERSON] відносно майна (автотранспортного засобу), яке знаходилось у спільній сумісній власності подружжя та у відповідності до умов цього договору. У відношенні зазначеного майна комісіонером (відповідачем) було укладено договір купівлі продажу із третьою особою [PERSON]. Як зазначається у п.п. 2.1.1. Договору комісії №ТК/Ком - 20 (надалі Договір комісії), комісіонер відповідно до цього Договору зобов'язується самостійно здійснити необхідну комерційно-маркетингову роботу, знайти Покупця на продукцію Комітента, виконати всю переддоговірну роботу та укласти з Покупцем договір купівлі-продажу Автотранспорту відповідно до вказівок Комітента, визначених у додатку до цього Договору, та на найвигідніших для Комітента умовах. Обов'язком комітента відповідно до п.п. 3.1.1. Договору комісії є передавання Комісіонеру Автотранспорт для продажу відповідно до умов цього Договору протягом 1 (одного) робочого дня з дня набрання чинності цим Договором. Тобто, як випливає із вище наведеного, комітент, будучи співвласником майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності подружжя та є предметом спірного Договору купівлі-продажу, при укладенні Договору комісії із відповідачем, фактично реалізував своє право розпорядження зазначеним майном, адже цим Договором комісії, у відповідності до його умов та наведених вище норм ЦКУ, комітентом було покладено обов'язок на відповідача, як посередника між продавцем та покупцем, укласти спірний договір. За своєю суттю, договір комісії є посередницьким договором, за яким комісіонер, за дорученням комітента, хоча і від свого імені, але за рахунок комітента, вчиняє один або кілька правочинів, що у даному випадку є укладення спірного договору купівлі-продажу. Тобто, на думку відповідача, позивач мав оспорювати саме Договір комісії, який є первинним та яким визначаються всі істотні умови відносно майна та його ціни, яке було предметом спірного Договору купівлі-продажу. Оскільки всі відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, у судове засідання не з’явилася, від них не надійшло фактичних даних про причини неявки, тому суд враховуючи згоду позивача, вважає необхідним відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії III –НО № 451297, виданого 30 вересня 1982 року між [PERSON] та [PERSON] 24 квітня 1943 року було укладено шлюб. Внаслідок чого дружині присвоєно прізвище чоловіка –[PERSON] (а.с. 16). 21 січня 2011 року між Закритим акціонерним товариством «ТЕРМІНАЛ Т-К»(на даний час ПП «Термінал Т-К») та [PERSON] був укладений Договір комісії № ТК/Ком-20 у відповідності до якого, [PERSON] доручив ЗАТ «ТЕРМІНАЛ Т-К»за комісійну плату від свого імені укласти договір щодо продажу автотранспортного засобу - ЗАЗ 110207, державний номер 05 ВЕ 7397 (а.с. 6-9). 21 січня 2011 року був укладений Договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу № ТК/КП-18 між ЗАТ «ТЕРМІНАЛ Т-К»та [PERSON]. За договором купівлі - продажу ЗАТ «ТЕРМІНАЛ Т-К»передало у власність [PERSON] ЗАЗ 110207 державний номер 05 ВЕ 7397 (а.с. 13-15). Згідно пояснень [PERSON], він дійсно укладав Договір комісії № ТК/Ком-20, яким доручив ЗАТ «ТЕРМІНАЛ Т-К»за комісійну плату від свого імені укласти договір щодо продажу автотранспортного засобу - ЗАЗ 110207, державний номер 05 ВЕ 7397, а також Договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу № ТК/КП-18 з ЗАТ «ТЕРМІНАЛ Т-К». Даний автомобіль був придбаний під час шлюбу з позивачкою на спільні кошти. При укладанні договору комісії та договору купівлі –продажу даного транспортного засобу дружину, [PERSON], про це не повідомляв, її дозволу на продажу транспортного засобу не отримував. Згідно до п. 1 ст. 65 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік розпоряджається майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні Договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і державній реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути надана письмово. Згода на укладення договору, який погребує нотаріального посвідчення або державній реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Відповідно до ст. 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно до ст. 369 Цивільного кодексу України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Згідно до ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що автотранспортний засіб - ЗАЗ 110207 державний номер 05 ВЕ 7397 був придбаний відповідачем [PERSON] у період шлюбу з позивачкою [PERSON] за спільно нажиті кошти та є спільною сумісною власністю подружжя. Згоди на укладення Договору комісії № ТК/ком-20 від 21 січня 2011 року та на продаж автомобіля за Договором купівлі-продажу транспортного засобу № ТК/КП-18 від 21 січня 2011 року позивачка не давала. Тому, суд вважає за визнати транспортний засіб ЗАЗ 110207, держаний реєстраційний номер 05 ВЕ 7397 спільною власністю [PERSON] та [PERSON], визнати недійсними договір комісії від 21 січня 2011 року № ТК/Ком- 20 та Договір купівлі-продажу транспортного засобу від 21 січня 2011 року № ТК/КП-18. На підставі викладеного,

Outcome: approved