Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-12 00:00:00

Уточнивши первинні позовні вимоги /а.с. 27 - 29/, позивач звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що з її сином [PERSON] 11.03.2000 року, при виконанні ним своїх трудових обов'язків на ш. ім. Н. П. Баракова ДХК «Краснодонвугілля» стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого він був смертельно травмований. Причиною смерті її сина згідно запису у свідоцтві про його смерть стало гостре отруєння окисом вуглерода. За фактом нещасного випадку на шахті було проведено спеціальне розслідування нещасного випадку на виробництві, та був складений за формою Н-1 акт про нещасний випадок на виробництві за № 51 від 22.03.2000 року. Позивач зазначає, що відповідно до п. 8 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 року № 472, що діяли на момент смерті її сина, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди (одержання частини втраченого заробітку) мають особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Такими особами є жінки старші 55 років. Вказує, що на момент смерті її сина їй вже виповнилось 60 років. Вказала, що 16.03.2000 року з розслідування причин аварії на шахті ім. Н. П. Баракова відбулося засідання Урядової комісії по розгляду питань надання всіх видів соціальної та матеріальної допомоги сім'ї загиблого [PERSON] згідно діючого законодавства України. Відповідач по справі ПАТ «Краснодонвугілля» за період з 11.03.2000 року по 30.09.2012 року нарахував та виплатив позивачу за загиблого сина грошові кошти в сумі 35695,29 грн. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», та був утворений Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Відділення ФССНВ). В зв'язку з цим, підприємство, на якому внаслідок нещасного випадку на виробництві загинув син позивача, повинно було передати до Відділення ФССНВ її особову справу для продовження виплати страхових сум Фондом, але, всупереч вимогам законодавства, відповідачем ПАТ «Краснодонвугілля» своєчасно цього зроблено не було. 13.06.2008 року позивач звернулась до ПАТ «Краснодонвугілля» з письмовою заявою з вимогою передати її особову справу для продовження виплати страхових сум до Відділення ФССНВ. Згідно письмової відповіді Відділення ФССНВ від 01.08.2008 року № 4/1-125, позивачу у задоволені її вимог стосовно передачі її особової справи для продовження виплати страхових сум до Відділення ВДФССНВ відмовлено. В зв'язку з чим позивач звернулась з позовом до суду, просила зобов'язати відповідача ПАТ «Краснодонвугілля» передати її особову справу до Відділення ФССНВ для продовження виплат щомісячних страхових сум в зв'язку з втратою годувальника, а також зобов'язати відповідача - Відділення ФССНВ прийняти особову справу позивача для продовження виплати щомісячних страхових виплат в зв'язку з втратою годувальника з наступним перерахунком згідно діючого законодавства. Позивач в судовову засіданні позов підтримала, додатково пояснила, що з березня 2000 року й до цього часу отримує щомісячні виплати від підприємства відповідача.Зазначила, що до підприємства та Відділення ФССНВ з заявою про призначення відшкодування шкоди в зв'язку з втратою годувальника не зверталась, вказала, що виплати здійснювались її онуку - сину загиблого, але на цей час йому виповнилось 18 років, а тому вона змушена звернутись з даним позовом до суду.Крім того, в 2008р.зверталась з позовом до суду щодо призначення Відділенням ФССНВ їй таких виплат, але даний позов за її заявою було залишено без розгляду. Крім того, в квітні 2012р. вона зверталась до Відділення ФССНВ заявою про продовження виплат, але отримала відмову в зв'язку з тим, що з ПАТ «Краснодонвугілля» не було передано особову справу для продовження страхових виплат в зв'язку з втратою годувальника. Просила задовольнити позов в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові.Просив вимоги позовної заяви задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Краснодонвугілля» за довіреністю Решетніков І.В. проти задоволення позову заперечував. Вказав, що позивачу відшкодування шкоди не призначалось з тих підстав, що згідно діючих на той час «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівнику ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», затверджених ПКМУ №472 від 23.06.1993р., вона не підпадала під категорію громадян, які мали право на відшкодування шкоди в зв'язку зі смертю потерпілого [PERSON] Також зазначив, що суми, які щомісячно з березня 2000 року сплачувались позивачу, були призначені Урядовою комісяєю,яка розслідувала причини аварії на ш.Баракова. Вони не передбачені діючим законодавством й є додатковою пільгою, що виплачується підприємством за рахунок власних засобів. Крім того, згідно Інтрукції про порядок передачі ВД ФССНВ документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сім'ї на страхову виплату, органи виконавчої дирекції приймали документи лише на тих працівників,які постраждали на виробництві до 01.04.2001р. й право яких встановлено згідно законодаства про відшкодування шкоди.Просив в задоволенні позову відмовити за необгрунтованістю. Представник відповідача - Відділення ФССНВ в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.Вказав,що з ПАТ «Краснодонвугілля» не було передано особову справу для продовження щомісячних страхових виплат. Зазначив, що з заявою до Відділення ФССНВ позивач щодо призначення страхових виплат не зверталась.Просив в задоволенні позову відмовити за необгрунтованістю. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. В судовому засіданні встановлено й не оспорюється сторонами, що [PERSON] [INFO] загинув при виконанні ним своїх трудових обов'язків на ш. ім. Н. П. Баракова ДХК «Краснодонвугілля» в результаті нещасного випадоку на виробництві, внаслідок якого він був смертельно травмований. Згідно протоколу засідання Урядової комісії із розслідування причин аварії на ш.Баракова ДХК «Краснодонвугілля» по прийому родини загиблого [PERSON] від 16.03.2000 року, комісією вирішено сплачувати ДХК «Краснодонвугілля» щомісяця матері 63,97 грн згідно п.12 Колективної угоди, а також сплатити допомогу на мати в розмірі 1919,22 грн.Сплатити одноразову допомогу в розмірі п'ятирічного заробітку в сумі 38384грн. Крім того, призначена сума дружині загиблого [PERSON] в зв'язку з втратою годувальника на сина [PERSON] щомісячно, розпочинаючи з 11.03.2000р. (а.с.5-7). Таким чином, як вбачається з протоколу Урядової комісії, відшкодування шкоди було призначено сину загиблого - неповнолітньому [PERSON]. Щомісячні суми матері загиблого-позивачу по справі, в розмірі 63,97 грн. призначені згідно п.12 Колективної угоди й не є відшкодуванням шкоди в зв'язку зі смертю сина. Згідно п.12 Колективної угоди 1998-1999р. (яка діяла до 15.03.2000р., коли було прийнято нову Колективну угоду), при загибелі на виробництві або від профзахворювання щомісячно сплачується батькам загиблого 10% за втратою годувальника (син,дочка) незалежно від спільного або роздільного проживання. Відповідно до ч.3ст.13 КЗпрП України, колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги. Таким чином, при розслідуванні Урядовою комісією причин аварії по прийому родини загиблого [PERSON] рішення щодо відшкодування шкоди матері загиблого-позивачу згідно Правил щодо відшкодування шкоди №472 від 23.06.1998р.- не приймалось, але було застосовано гарантії та пільги, передбачені Колективним договором, а саме- пунктом 12. В судовому засіданні позивачем не заперечувалось, що їй щомісячно з березня 2000 року по цей час підприємством сплачується 54,37 грн., крім того, було отримано допомогу в розмірі 1919,22грн., а також, на її ім'я було перераховано грошові кошти в розмірі п'ятирічного заробітку в сумі 38384грн.,які вподальшому нею були перераховані на особовий рахунок неповнолітнього онука [PERSON] - сина загиблого. Не заперечувала, що син загиблого - [PERSON], щомісячно отримував відшкодування шкоди в зв'язку зі втратою годувальника в ВД Фонду ССНВ - до повноліття, оскільки підприємством було належним чином передано особову справу до ВД Фонду ССНВ для продовження виплат. Вона з заявою до Фонду не зверталась. Згідно «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 року № 472 ( далі- «Правил про відшкодування шкоди») , що діяли на момент смерті потерпілого [PERSON], п. 33 передбачено, що заява про відшкодування шкоди подається власнику, з вини якого заподіяна шкода. Як пояснив представник відповідача ПАТ «Краснодонвугілля» й не заперечувалось позивачем по справі, вона з питання призначення їй виплат щодо відшкодування їй шкоди до підприємства не зверталась. Відповідано до «Правил про відшкодування шкоди», У разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди (одержання частини втраченого заробітку) мають особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті.Такими особами є:1) діти, які не досягли 18 років; вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років; 2) жінки старші 55 років і чоловіки старші 60 років; 3) інваліди на час інвалідності; 4) один із батьків або дружина (чоловік) померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює і доглядає дітей, братів, сестер або онуків померлого, які не досягли 8 років. З аналізу даної правової норми вбачається, що право на відшкодування шкоди виникає,зокрема, у випадку встановлення факту перебування жінки, яка досягла 55 років на утримання потерпілого, або у випадку,якщо один із батьків померлого, якщо він не працює і доглядає дітей, братів, сестер або онуків померлого, які не досягли 8 років. Враховуючи, що вказані факти не були встановлені до цього часу, судом до уваги приймаються пояснення представника відповідача - ПАТ «Краснодонвугілля» щодо відсутності підстав для призначення відшкодування шкоди позивачу в зв'язку зі смертю сина. Згідно Інструкції про порядок передачі виконавчій дирекції Фонду ССНВ документів,що підтверджують право застрахованого або членів його сім'ї на страхову виплату від 20.04.2001р. №10, Відповідно до цієї Інструкції здійснюється передача відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення (далі - відділення виконавчої дирекції Фонду) документів, які підтверджують право застрахованого або членів його сім'ї на страхові виплати, інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Відділення виконавчої дирекції Фонду приймають документи на тих працівників (членів їх сімей), які потерпіли на виробництві до 01.04.2001 року та право яких встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків. Таким чином ,враховуючи, що Урядовою комісєю рішення щодо відшкодування шкоди матері загиблого - позивачу в цій справі, згідно Правил щодо відшкодування шкоди №472 від 23.06.1998р.- не приймалось, а було застосовано гарантії та пільги, передбачені Колективним договором, а саме- пунктом 12 щодо сплати підприємством 10% за втратою годувальника ; до підприємства з заявою про призначення сум в рахунок відшкодування шкоди в зв'язку зі смертю загиблого сина позивач не зверталась, такі виплати їй не призначались, а, згідно вказаної Інструкції, здійснюється передача відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування документів, які підтверджують право застрахованого або членів його сім'ї на страхові виплати, інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання - суд дійшов висновку про необгрунтованість заявлених позивачем позовних вимог.

Outcome: dismissed