Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-05 00:00:00

У серпні 2012 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про визнання частково недійсним договору про правовий режим майна осіб, які проживають однією сімєю і ведуть спільне господарство, поділ спільного майна, визнання права власності. Відповідач [PERSON], скориставшись своїм процесуальним правом, подав зустрічний позов до [PERSON] про поділ майна. Ухвалою суду від 04.09.2012 року зустрічний позов був прийняти до провадження. У подальшому [PERSON] уточнила позовні вимоги та просить: визнати частково недійсним п.3 договору про правовий режим майна осіб, які проживають однією сімєю і ведуть спільне господарство, укладений 26 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON], а саме : п.3.1.1. 5-ти кімнатна квартира, що розташована за адресою: м.Одеса, пр.-т Шевченко, 4/Б, кв. 121, загальною площею 310,00 кв.м., зареєстрована на імя [PERSON] КП «ОМБТІ та РОН»20.11.2008 року за реєстраційним №20985282, на підставі договору купівлі-продажу; п.3.1.2. 2-х кімнатна квартира, що розташована за адресою: Одеська область, м. Одеса, Лідерсівський бульвар, 9/А, кв. 75-Д, загальною площею 150,00 кв. м., зареєстрована на імя [PERSON] КП «ОМБТІ та РОН»25.06.2009 року за реєстраційним № 20985282 на підставі договору купівлі-продажу; п.3.1.3. Житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Тіниста, 18, зареєстрована на імя [PERSON] КП «ОМБТІ та РОН»17.02.2005 року за реєстраційним №6533668 на підставі Свідоцтва на право власності від 03.02.2005 року, серія САА № 436487 від 03.02.2005 року, виданого ВК ОМР; п.3.1.4. Земельна ділянка площею 0,1000 га, за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Тіниста, 18, зареєстрована на імя [PERSON] на підставі державного акта на право власності на землю серія ІІ-ОД № 018846 від 16.07.2001 року, виданого на підставі рішення ОМР народних депутатів від 28.04.2000 року № 997-ХХІІІ; п.3.1.5. Легковий автомобіль марки ES-BENZ», модель S550, 2008 року випуску, державний номер ВН 7727СІ, зареєстрований на імя [PERSON]; п.3.1.6. Легковий автомобіль марки »модель R8, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], зареєстрований на імя [PERSON]; п.3.4. Банківські внески, внесені сторонами в ощадний банк та інші банківські установи в період проживання однією сімєю, а також відсотки та компенсації до них є особистою приватною власністю той із сторін на імя котрої вони винесені; п.3.5. Акції та інші цінні папери, корпоративні права, придбані під час проживання однією сімєю, а також дивіденди до них є особистою приватною власністю той із сторін на імя котрої оформлені, придбані акції, інші цінні папери та корпоративні права; п..3.6. Частка в майні та (або) прибутку господарських товариств, приватних підприємств та інших комерційних організацій, придбана в період проживання однією сімєю є особистою приватною власністю той із сторін, на імя котрої оформлене придбання вказаної частки.; п 3.8. Нерухоме майно, в тому числі земельні ділянки разом з будівлями на них, придбані та побудовані сторонами в період шлюбу є особистою приватною власністю той із сторін, на імя котрої вони оформлені та зареєстровані; п.3.9. Майно, придбане сторона під час проживання однією сімєю у кредит, буде особистою приватною власністю той із сторін, на імя котрої оформлений кредит та на чиє імя оформлено та зареєстровано майно. Також [PERSON] просить визнати за нею право власності на: автомобіль марки ORSCHE» модель NNE GTS», 2008 року випуску, державний № [NUMBER], зареєстрований на імя [PERSON]В.(вартість 480 000 грн.); земельну ділянку площею 0,1000 га, за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Тіниста, 18, зареєстрована на імя [PERSON] на підставі державного акта на право власності на землю серія ІІ-ОД № 018846 від 16.07.2001 року, виданого на підставі рішення ОМР народних депутатів від 28.04.2000 року № 997-ХХІІІ (вартість 5 600 000 грн.); житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Тіниста, 18, зареєстрована на імя [PERSON] КП «ОМБТІ та РОН»17.02.2005 року за реєстраційним №6533668 на підставі Свідоцтва на право власності від 03.02.2005 року, серія САА № 436487 від 03.02.2005 року, виданого ВК ОМР (вартість 2 400 000 грн.). визнати за [PERSON] право власності на: автомобіль марки BENZ», модель S550, 2008 року випуску, державний номер ВН 7727СІ, зареєстрований на імя [PERSON] (вартість 800 000 грн.); автомобіль марки »модель R8, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], зареєстрований на імя [PERSON] (вартість 800 000 грн.); 5-ти кімнатну квартиру, що розташована за адресою: м.Одеса, пр.-т Шевченко, 4/Б, кв. 121, загальною площею 310,00 кв.м., зареєстрована на імя [PERSON] КП «ОМБТІ та РОН»20.11.2008 року за реєстраційним №20985282, на підставі договору купівлі-продажу (вартість 6 400 000 грн.); два міста для парковки, що розташовані за адресою: м. Одеса, пр.-т Шевченко, 4/Б; 2-х кімнатну квартиру, що розташована за адресою: Одеська область, м. Одеса, Лідерсівський бульвар, 9/А, кв. 75-Д, загальною площею 150,00 кв. м., зареєстрована на імя [PERSON] КП «ОМБТІ та РОН»25.06.2009 року за реєстраційним № 20985282 на підставі договору купівлі-продажу (вартість 1 600 000 грн.); стягнути різницю вартості майна з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 2 160 000 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір. В судове засідання зявилися: представник позивача за первісним, відповідача за зустрічним позовом - [PERSON] Позовні вимоги первісного позову підтримала у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Представник відповідача за первісним, позивача за зустрічним позовом - [PERSON] зустрічний позов підтримав, у задоволенні первісного позову просив відмовити. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позови не підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України та СК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. В період з 1996 року по березень 2012 року [PERSON] проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON] У цьому фактичному шлюбі народилось двоє дітей : донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON] [INFO]. За цей період [PERSON] та [PERSON] було придбане наступне майно: - автомобіль марки ERCEDES-BENZ», модель S550, 2008 року випуску, державний номер ВН 7727СІ, зареєстрований на імя [PERSON] (вартість 800 000 грн.); - автомобіль марки UDI»модель R8, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], зареєстрований на імя [PERSON] (вартість 800 000 грн.); - автомобіль марки ORSCHE» модель NNE GTS», 2008 року випуску, державний № [NUMBER], зареєстрований на імя [PERSON]В.(вартість 480 000 грн.); - 5-ти кімнатну квартиру, що розташована за адресою: м.Одеса, пр.-т Шевченко, 4/Б, кв. 121, загальною площею 310,00 кв.м., зареєстрована на імя [PERSON] КП «ОМБТІ та РОН»20.11.2008 року за реєстраційним №20985282, на підставі договору купівлі-продажу (вартість 6 400 000 грн.); - 2-х кімнатну квартиру, що розташована за адресою: Одеська область, м. Одеса, Лідерсівський бульвар, 9/А, кв. 75-Д, загальною площею 150,00 кв. м., зареєстрована на імя [PERSON] КП «ОМБТІ та РОН»25.06.2009 року за реєстраційним № 20985282 на підставі договору купівлі-продажу (вартість 1 600 000 грн.); - земельну ділянку площею 0,1000 га, за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Тіниста, 18, зареєстрована на імя [PERSON] на підставі державного акта на право власності на землю серія ІІ-ОД № 018846 від 16.07.2001 року, виданого на підставі рішення ОМР народних депутатів від 28.04.2000 року № 997-ХХІІІ (вартість 5 600 000 грн.); - житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Тіниста, 18, зареєстрована на імя [PERSON] КП «ОМБТІ та РОН»17.02.2005 року за реєстраційним №6533668 на підставі Свідоцтва на право власності від 03.02.2005 року, серія САА № 436487 від 03.02.2005 року, виданого ВК ОМР (вартість 2 400 000 грн.). 26 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про правовий режим майна осіб, які проживають однією сімєю і ведуть спільне господарство(а.с.87). Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1886. Згідно з п. 3 договору Сторони визначили наступний правовий режим майна їх сімї: Підпунктом 3.1. зазначено перелік майна, що належить чоловіку на праві особистої приватної власності, а саме: - автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель S550, 2008 року випуску, державний номер ВН 7727СІ, зареєстрований на імя [PERSON] (вартість 800 000 грн.); - автомобіль марки UDI»модель R8, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER], зареєстрований на імя [PERSON]; - 5-ти кімнатну квартиру, що розташована за адресою: м.Одеса, пр.-т Шевченко, 4/Б, кв. 121, загальною площею 310,00 кв.м., зареєстрована на імя [PERSON] КП «ОМБТІ та РОН»20.11.2008 року за реєстраційним №20985282, на підставі договору купівлі-продажу; - 2-х кімнатну квартиру, що розташована за адресою: Одеська область, м. Одеса, Лідерсівський бульвар, 9/А, кв. 75-Д, загальною площею 150,00 кв. м., зареєстрована на імя [PERSON] КП «ОМБТІ та РОН»25.06.2009 року за реєстраційним № 20985282 на підставі договору купівлі-продажу; - земельну ділянку площею 0,1000 га, за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Тіниста, 18, зареєстрована на імя [PERSON] на підставі державного акта на право власності на землю серія ІІ-ОД № 018846 від 16.07.2001 року, виданого на підставі рішення ОМР народних депутатів від 28.04.2000 року № 997-ХХІІІ; - житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Тіниста, 18, зареєстрована на імя [PERSON] КП «ОМБТІ та РОН»17.02.2005 року за реєстраційним №6533668 на підставі Свідоцтва на право власності від 03.02.2005 року, серія САА № 436487 від 03.02.2005 року, виданого ВК ОМР. Підпунктом 3.2. договору вказано, яке майно належить жінці на праві особистої приватної власності, а саме: - автомобіль марки » модель YENNE GTS», 2008 року випуску, державний № [NUMBER], зареєстрований на імя [PERSON]В Крім того п.6 зазначеного договору прописано, що чоловік зобовязується забезпечити проживання своїй жінці та спільних з нею дітей в окремому будинку, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Тіниста, буд.18, або надати за взаємною згодою інше житло. Пунктом 7 наголошено про зобовязання чоловіка надавати жінці на утримання спільних з нею дітей та на її особисті потреби щомісячно 25 000 грн. Вказані пункти договору спростовують доводи позивача щодо посилання як на підставу недійсності правочину (договору) ч.6 ст. 203 ЦК України: «Правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.». [PERSON] не надала суду доказів тієї обставини, що договір суперечить правам її малолітніх дітей. Стосовно посилання позивача на недодержання при укладанні договору вимоги ч.3 ст.203 ЦК України, а саме - обовязковість вільного волевиявлення учасника правочину і відповідності його внутрішній волі як на підставу недійсності правочину. [PERSON] не надала суду доказів на підтвердження зазначеної обставини. Більш того у договорі, який [PERSON] підписала у нотаріуса, вказано: що сторони ([PERSON] та [PERSON]В.) попередньо ознайомлені нотаріусом з загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, усвідомлюючи значення своїх дій та згідно з вільним волевиявленням, котре повністю відповідає їх внутрішній волі як учасників цього правочину, розуміючи його природу, а також їхні права та обовязки за договором. Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Договір укладений у письмовій формі та нотаріально посвідчений, згідно з вимогами ст.69 СК України. Позивач у своїх вимогах не вказує яка саме форма правочину не була додержана при укладанні договору. Тому посилання на ч.4 ст.203 ЦК України, як на підставу недійсності правочину суд вважає безпідставним. Також невірним є твердження [PERSON] стосовно того, що вищезазначений договір є шлюбним договором. Згідно з ч.1 ст. 92 СК України, шлюбний договір може бути укладено особами, які подали заяву про реєстрацію шлюбу, а також подружжям. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 2 ст.21 СК України зазначено, що проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Тож, відповідно до вимог законодавства особи, які проживають однією сімєю без шлюбу не могли укласти шлюбний договір в розумінні гл.10 СК України. Можливим є лише укладання договору про визначення правового режиму майна на підставі ст.74 СК України. Згідно ч. 1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. [PERSON] вважає, що договір укладено частково з порушенням положень гл.8 СК України, тому повинен бути визнаний недійсним у відповідності до ч.1 ст.203 ЦК України. При цьому у позові не вказано саме які положення гл.8 СК України порушено. Про обовязковість зазначення підстав недійсності правочину, визначених законом наголошено у пункті 7 Пленуму Верховного суду України від 06.11 2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними.» Тож заявлені позовна вимога [PERSON] щодо визнання недійсним пунктів 3.1.1., 3.1.2., 3.1.3., 3.1.4., 3.1.5., 3.1.6., 3.4., 3.5., 3.6., 3.8., 3.9. договору про правовий режим майна осіб, які проживають однією сімєю і ведуть спільне господарство від 26 березня 2012 року є безпідставною і не підтверджується жодним доказом. Щодо позовної вимоги первісного позову про поділ спільного майна подружжя. Ця вимога також не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Тож, якщо немає підстав для визнання договору частково недійсним, то договір про правовий режим майна осіб, які проживають однією сімєю і ведуть спільне господарство від 26 березня 2012 року є дійсним. За цим договором сторони є власниками не спільного майна подружжя, а кожному з них певне майно належить на праві особистої приватної власності. Заявляючи вимогу про поділ спільного майна подружжя, про визнання права власності на відповідне майно, позивачем за первісним позовом не заявлено вимогу про визнання цього майна саме спільним сумісним. Також суду не надано доказів тієї обставини, що це майно є спільною сумісною власністю осіб, які проживають однією сімєю і не перебувають у шлюбі між собою. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на ст. 74 СК України, як на безспірне твердження того, що вона є власником Ѕ частини спільного сумісного майна. На думку суду це є недоведеним фактом. Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено договором. За правилами вищезазначеної статті, щоб майно належало особам на праві спільної сумісної власності, мають бути в наявності певні умови, а саме: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~чоловік і жінка мають проживати однією сімєю, -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~не перебувати у шлюбі між собою, або у будь-якому іншому шлюбі, -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~майно має бути набуте ними за час спільного проживання, -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~інший правовий режим майна не має бути встановлено договором. На думку суду, договором від 26 березня 2012 року встановлено інший правовий режим майна. За договором [PERSON] та [PERSON] є власниками особистого майна. Ніяким пунктом договору не обумовлена спільна сумісна власність Крім того, що позивачі за первісним і зустрічним позовом не заявили вимогу про визнання усього придбаного майна спільною сумісною власністю, вони не надали суду доказів тієї обставини, що це майно набуте ними саме за час спільного проживання. Зазначення у нормі ст. 74 СК України словосполучення «набуте ними»майно, підкреслює обовязковість доведення не тільки факту спільного проживання. При визнанні певного майна спільним сумісним обовязковим є встановлення факту, що це майно придбано чоловіком та жінкою за спільні кошти або внаслідок трудової участі обох фактичних чоловіка й дружини. Також, п. 20 Пленуму Верховного суду України від 21.12 2007 р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»зазначено, що при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Позивачами за первісним та зустрічним позовами не доведений і не підтверджений доказами факт, що під час придбання майна, яке підлягає поділу, між ними склались усталені відносини, що притаманні подружжю. Оскільки [PERSON] та [PERSON] не заявлено вимог про визнання певного майна спільним сумісним, не надано доказів, що відповідне майно є спільною сумісною власністю, то у них обох не має права на його поділ, за відсутністю самого майна. У суду не було законодавчих підстав самостійно розглянути вищезазначену вимогу. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до зазначеного Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Слід зазначити, що заявлена позивачем за зустрічним позовом вимога стосовно визнання автомобіля марки ORSCHE»модель NE GTS», 2008 року випуску спільною власністю [PERSON] та [PERSON], не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Ніякою нормою законодавства не передбачено поділ, або виділ окремого майна, яке належить чоловіку та жінці на праві спільної сумісної власності. Поділу підлягає все наявне майно, яке в свою чергу потрібно визнати спільним сумісним. Щодо позовних вимог позивачів за первісним та зустрічним позовом, стосовно визнання права власності на певне майно. Ці вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Главою 29 ЦК України визнання права власності визначено як один із способів захисту права власності. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Наведена норма цивільного законодавства дає право саме власнику майна на захист права, яке у нього вже є. На момент звернення до суду [PERSON] та [PERSON] не були власниками спільного сумісного майна. В суді ними теж не доведено наявність у них спільного сумісного майна. Тож позивачам за первісним та зустрічним позовом слід відмовити на підставі недоведеності обставин, якими вони обґрунтовували свої позовні вимоги. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: dismissed