Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-18 00:00:00

09.02.2011р. до Іллічівського міського суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] (т.1 а.с.5-6), в якій позивач просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані за адресою: [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням за цією адресою та зобовязати Іллічівський МВ ГУМВС України в Одеській області зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою, посилаючись на ст.ст.71, 72 ЖК України та ті обставини, що її колишній чоловік [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] більше 11 років не живуть в спірній квартирі, не мають в ній своїх особистих речей, не сплачують комунальні платежі, з 1999р. не підтримують з нею звязку і не повідомляють де проживають. Згідно позову Іллічівський МВ ГУМВС України притягнуто до участі у справі у якості третьої особи (т.1 а.с.5). Згідно ухвали від 22.02.2011р. залучено до участі у справі у якості третьої особи виконавчий комітет Іллічівської міської ради Одеської області з урахуванням знаходження спірної квартири у комунальній власності (т.1 а.с.31). В судове засідання позивач не зявилась, надавши письмові пояснення (т.1 а.с.188-189), заперечення на зустрічний позов (т.1 а.с.207-208) та заяви (т.1 а.с.239-240, т.2 а.с.16), в яких просить розглядати справу у її відсутності з урахуванням відмови від особистої участі в засіданні в силу ст.63 Конституції України і внаслідок неприязних стосунків з відповідачами, здійснення ними психологічного тиску. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні 19.09.2012р. підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування у повному обсягу, не визнав зустрічний позов, посилаючись на те, що після рішення суду про вселення в 2000р. відповідачі не побажали вселитись у спірну квартиру. На запитання представника відповідача [PERSON] пояснив, що чоловік позивача [PERSON] був вселений та зареєстрований у спірній квартирі без згоди відповідачів, що відповідачі частково сплачували комунальні платежі, що позивач та відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу не вирішували спір про розподіл майна у судовому порядку; що йому невідомі обставини вселення в одну із спірних кімнат [PERSON] або інших осіб. В судові засідання 10.10.2012р., 30.10.2012р., 16.11.2012р., 03.12.2012р. [PERSON] не зявився, в звязку з чим судом винесено ухвалу про продовження розгляду справи у його відсутності та у відсутності позивача. Відповідачі позов [PERSON] не визнали, надали письмові заперечення (т.1 а.с.167-168) та зустрічний позов про вселення в спірну квартиру (т.1 а.с.131-133). Ухвалою суду від 03.12.2012р. були задоволені заяви сторони відповідача про залишення без розгляду зустрічного позову (т.2 а.с.52, 53, 56). В судовому засіданні 19.09.2012р. відповідачі посилались на те, що позивач перешкоджала їм в користуванні спірною квартирою. Аналогічні доводи викладені відповідачем [PERSON], представником відповідача [PERSON] і в послідуючих судових засіданнях, а також в письмових запереченнях (т.1 а.с.167-168), із яких слідує, що наміру залишати спірну квартиру не мали і не мають, що іншого житла не мають, що у спірній квартирі не проживали із-за психічного захворювання [PERSON] та щоб уникнути конфліктів з позивачкою та її чоловіком [PERSON]; що у задоволенні аналогічного позову [PERSON] було відмовлено рішенням суду від 21.06.2000р. і цим же рішенням було задоволено позов [PERSON] про вселення. Представник Іллічівського міського МВ ГУМВС України в Одеській області в судове засідання не зявився, надавши листи з клопотанням про розгляд справи у його відсутності (т.1 а.с.102, 201, 209-211, 228, т.2 а.с.14, 36, 51). Із вказаних листів також слідує відсутність заперечень на позов. Представник виконкому Іллічівської міської ради в судове засідання не зявився, надавши письмові пояснення (т.1 а.с.41-42, 113-115), в яких є посилання на те, що інтереси міської ради та її виконавчих органів не зачіпаються при прийнятті рішення за даною справою, що у разі поважних причин відсутності відповідачів у спірному жилому приміщенні суд може застосувати норми ст.71 ЖК України і продовжити строк для збереження за ними права користування жилим приміщенням. В зазначених поясненнях також викладено клопотання про розгляд справи у відсутності представника виконкому. Заслухавши пояснення представників сторін, відповідачів, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та правовідносини. Згідно ордеру на жилу площу в гуртожитку за №89, виданого на підставі спільного рішення адміністрації та профспілки Іллічівського судоремонтного завода від 18.07.1989р., відповідачу [PERSON] було надано квартиру №14 площею 21,87кв.м в будинку №13 по вул.Данченко м.Іллічівська Одеської області на склад сімї: дружина [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] (т.1 а.с.14). 01.01.1992р. у зазначенного подружжя народився син [PERSON] (т.1 а.с.9). 17.03.1999р. було зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] (т.1 а.с.12). Згідно рішенню Ілічівського міського суду Одеської області від 10.02.1999р. було задоволено позов [PERSON], розірвано шлюб, зареєстрований 03.09.1988р. між ним та [PERSON], визначено залишення на вихованні матері доньки [PERSON], 03.05.1989р. народження, на вихованні батька сина [PERSON], 01.01.1992р. народження (т.1 а.с.72). На час звернення до суду з позовом в спірному житловому приміщенні були зареєстровані позивачка, яка змінила прізвище після укладення 30.10.1999р. шлюбу з [PERSON] (т.1 а.с.13), її чоловік [PERSON] та донька [PERSON], 27.06.2004р.н. (т.1 а.с.11), а також відповідачі, що підтверджується доказами на а.с.7, 8, 17, 22-25 т.1. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 01.06.2011р., яке було винесено заочно у відсутності відповідачів, було частково задоволено позов [PERSON] та визнано відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №14 в будинку №3 по вул.Данченка у м.Іллічівську Одеської області (т.1 а.с.51-53). Довідка ЖЕД від 16.09.2011р. підтверджує зняття відповідачів з реєстрації в спірній квартирі за зазначеним рішенням 15.07.2011р. (т.1 а.с.71). За заявою відповідачів про перегляд заочного рішення (т.1 а.с.58-59) ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 27.10.2011р. було скасовано вищезазначене заочне рішення суду від 01.06.2011р. (а.с.93 т.1). В судовому засіданні 27.10.2011р. приймав участь представник позивача [PERSON], який отримав копію ухвали під розписку (а.с.94 т.1). Всім учасникам судового розгляду були направлені копії цієї ухвали 28.10.2011р. (а.с.95-98 т.1). Довідка ЖЕД від 18.04.2012р. підтверджує, що на підставі розпорядження міського голови №496 від 10.08.2011р. було змінено договор найму спірного житла (т.1 а.с.176). Копія техпаспорту КП БТІм.Іллічівська підтверджує, що частину спірного житла кімнату №14-а будинку 13 по вул.Данченка м.Іллічівська площею 9,5кв.м позивач [PERSON] за договором купівлі-продажу від 13.01.2012р. передала у власність [PERSON] (т.2 а.с.23-29). Із копії договору купівлі-продажу слідує, що вказане житло належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.10.2011р. (т.2 а.с.26-27). Під час нового розгляду справи сторона позивача не повідомила суду відомості про зміну статусу спірного житла, не уточнювала позовні вимоги та їх обґрунтування. Копія техпаспорту (а.с.23-29 т.2) надана відповідачами. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Суд вважає, що сторона позивача неналежно виконала процесуальні обовязки. Суд також звертає увагу і на те, що стороні позивача було відомо про скасування заочного рішення 27.10.2011р., однак до прийняття нового рішення по справі позивач здійснила приватизацію спірного житла та відчуження його частини 13.01.2012р.; що пояснення позивача непослідовні і суперечливі: у позові (т.1 а.с.5-6) посилання на те, що з 1999р. відповідачі не мешкають за місцем реєстрації і не підтримують зв'язок з нею, у поясненнях (т.1 а.с.188-189) посилання на те, що відповідачі вибули і на підставі ст.107 ЖК України договір найму вважається розірваним з дня вибуття на постійне проживання до іншого населеного пункту (однак позов не змінювався, не уточнювався, адреса постійного місця проживання відповідачів і час вибуття на цей адрес не вказані), в заяві (т.1 а.с.239-240) посилання на те, що відповідачі постійно здійснюють на неї психологічний тиск і заважають їй жити у новій родині з новим чоловіком та малою дитиною. В звязку з такою позицією позивача суд продовжує розгляд справи у межах позову (т.1 а.с.5-6). Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.71 ЖК України якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановило. Сторони визнали факт відсутності відповідачів у спірному жилому приміщенні понад шість місяців. Таким чином, для вирішення спору необхідно встановити причини відсутності відповідачів у спірному житловому приміщенні і чи є вони поважними. Із актів від 13.09.2010р., 06.12.2010р., 11.12.2011р. (а.с.18-20 т.1) слідує, що відповідачі відсутні у спірній квартирі з 10.02.1999р. Копії квитанцій (а.с.60-70, 177-186, 192 т.1, а.с.21 т.2) підтверджують, що відповідачі приймають участь в оплаті комунальних платежів по спірній квартирі, в т.ч. станом і на 2012р. Згідно рішенню Іллічівського міського суду Одеської області від 21.06.2000р. було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання втратившими право користування житловим приміщенням та задоволено зустрічний позов про вселення [PERSON] в спірну квартиру (т.1 а.с.134-140, 169-175). Судом було зроблено висновок, що [PERSON] не проживав у спірній квартирі по поважній причині із-за перешкод, які чинили [PERSON] і її чоловік, в звязку з чим [PERSON] відповідно до ст.71 ЖК України не втратив право на житло і підлягав вселенню. Крім того, суд дав оцінку протоколу спільного засідання профспілки та адміністрації заводу (т.2 а.с.22), зазначивши, що договір найму спірного житла не був змінений, т.я. вказаний протокол №11 від 14.04.2000р. складений з порушенням вимог ст.ст.63, 104 ЖК України, які передбачають зміну договору тільки за згодою всіх осіб, проживаючих в житловому приміщенні, і за наявності можливості виділу приміщень, відповідаючих умовам, переліченим ст.63 ЖК України (т.1 а.с.139). Копія виконавчого листа та повідомлення державної виконавчої служби (т.1 а.с.141, 154) підтверджують, що станом на 27.02.2003р. рішення суду від 21.06.2000р. не було виконане не в добровільному порядку, не в примусовому порядку. Сторона позивача взагалі не надала пояснень та доказів щодо виконання цього рішення суду. Відповідачі посилались на неможливість проживання в квартирі і після вказаного рішення суду, т.я. позивач та її чоловік продовжували чинити перешкоди, між ними склались неприязні стосунки, що позивач здала одну кімнату за договором піднайма без оформлення, обіцявши дітям [PERSON] та [PERSON] надавати грошову допомогу, однак цієї обіцянки не виконала і не надала можливості користування житлом ні колишньому чоловіку [PERSON], ні дітям [PERSON], [PERSON] Ці обставини викладені відповідачами, підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] пояснень цих свідків також вбачається, що позивач не впускала відповідачів у спірні кімнати, висловлювала погрози, викинула їх речі через вікно. Доводи відповідачів щодо поважних причин відсутності у спірному житлі, а також щодо неправомірних дій позивача та її чоловіка [PERSON] також підтверджуються доказами на а.с.142-153, 187 т.1, а саме: неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживали з батьком [PERSON] без реєстрації у родичів у незадовільних житлових умовах, що вирішувалось питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав, що з 2001р. [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у психіатра. Довідки на а.с.155-157, 164-166 т.1 підтверджують, що відповідачі не мають іншого житла, крім спірного, проживали без реєстрації з батьками [PERSON] та родиною його сестри (9 осіб, із яких 4 дітей) у приміщенні з 2 кімнатами без централізованого опалення та водопостачання. Обставини щодо умов виховання, проживання неповнолітніх були предметом заходів реагування служби у справах дітей та прокуратури, Іллічівського МВ ГУМВС України (а.с.142, 146, 149-153), однак ці заходи приймались у 2002-2003р. і до 2012р. житловий спір сторін щодо порядку подальшого спільного використання квартири №14 будинку №13 м Іллічівська не був вирішений, в т.ч. і після досягнення [PERSON], [PERSON] повноліття. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов [PERSON] (т.1 а.с.5-6) є необґрунтованим, недоведеним та не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed