Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-27 00:00:00

У вересні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчо-виробниче мале підприємство «Путна» (далі ТОВ «СВМП «Путна») про визнання права власності на гаражний бокс, мотивувавши тим, що 15.02.1999 року між позивачкою та Споживчо-виробничим малим підприємством «Путна», правонаступником якої є Товариство з обмеженою відповідальністю «СВМП «Путна» було укладено інвестиційну угоду на будівництво № 006/99, відповідно до якої відповідач взяв на себе обовязки своїми силами та засобами за рахунок залучених від замовників коштів побудувати та передати замовнику у термін до 15.02.2000 року за адресою [ADDRESS] на третьому поверсі. На виконання умов договору позивач вчасно здійснив 100 % оплату будівництва гаражного боксу, яка становила 19058,19 грн. На даний період часу будівництво гаражних боксів повністю завершено, гаражний комплекс введений в експлуатацію у березні 2009 року, однак право власності позивача на гаражний бокс № 3-79 до цього часу не зареєстроване в БТІ та не оформлено свідоцтво про право власності, що є порушенням умов договору та чинного законодавства. Оскільки відповідач не вчиняє належних дій для отримання позивачем правовстановлюючих документів на гаражний бокс, а самостійно отримати такі документи він не може, то позивач просив визнати за ним право власності на гаражний бокс за № 3-79, розташований на третьому поверсі гаражного комплексу за адресою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити, визнати за нею право власності на гаражний бокс. Представник відповідача в судове засідання не зявився надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, позовні вимоги позивача визнає та не заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач не має змоги подати документи для оформлення інвесторам свідоцтв. Це зумовлено тим, що відсутня довідка Головного управління економіки КМДА про сплату коштів у порядку пайової участі на розвиток галузей соціальної або інженерно-транспортної інфраструктури міста. Вказана довідка була втрачена попереднім забудовником СВМП «Путна» та не може бути відновлена. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Вислухавши пояснення позивача, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. 15 лютого 1999 року між позивачкою та Споживчо-виробничим малим підприємством «Путна», правонаступником якої є Товариство з обмеженою відповідальністю «СВМП «Путна» було укладено угоду на будівництво № 006/99 (а.с. 6-8). Відповідно до п.1.1. Договору «Виконавець», бере на себе обовязки своїми силами та засобами за рахунок залучених від «Замовників» коштів, побудувати та передати «Замовникам» у термін до 15.02.2000 року за адресою [ADDRESS] на третьому поверсі. На виконання умов договору позивач вчасно здійснив 100 % оплату будівництва гаражного боксу, яка становила 19 058,19 грн., що підтверджується відповідними платіжними документами, а також довідкою № 554/05/Д від 31.05.2012 року, виданої СВПМ «Путна», інвестор гаражного боксу № 3-79 на третьому поверсі [PERSON] повністю сплатила вартість будівництва гаража по договірній сумі, обумовленій угодою № 006/99 від 15.02.1999 року (а.с. 11). Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, відповідач ТОВ «СВМП «Путна» є правонаступником СВМП «Путна». Відповідно до акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 22.12.2008 року, гаражний комплекс з вбудованими приміщеннями по [ADDRESS] прийнято в експлуатацію. Вказаний акт був затверджений розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 79 від 30.01.2009 року, зареєстрований в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві 27.03.2009 року за № 083-09 (а.с. 22-23). Технічний паспорт на гаражний бокс № 3-79 на третьому поверсі гаражного комплексу по [ADDRESS] виготовлено Київським міським БТІ 14.12.2000 року (а.с. 24-26) . Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦПК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України та ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації. Таким чином, в даному випадку мають місце правовідносини, що виникають зі створення нового нерухомого майна, право власності на яке виникає з моменту його прийняття до експлуатації та державної реєстрації. Згідно з п. 1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 № 1243, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, зокрема, житлово-громадського, інженерних мереж та споруд, їх інженерно-технічним оснащенням відповідно до проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування. Пунктом 29 вказаної Постанови, що була чинною до 01.01.2009 року, було передбачено, що датою введення в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта є дата затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію цього обєкта органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив комісію. Статтею 19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» передбачено, що оформлення права власності здійснюється за рахунок та силами забудовника, який забезпечує правову сторону та надає до уповноваженого органу необхідні документи для оформлення інвесторам свідоцтв про право власності на профінансовані ними обєкти нерухомості. Відповідно «Положення про порядок оформлення права власності на обєкти нерухомого майна», затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 1227 від 27.10.2009 року, Головне управління житлового забезпечення є органом, уповноваженим здійснювати оформлення права власності та видавати свідоцтва про право власності на обєкти нерухомого майна . Згідно з п.2 Положення, після закінчення будівництва та введення обєкта нерухомості в експлуатацію замовником надається через повноважного представника відповідний пакет загальних документів, а саме: - документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташований обєкт, оформлені в установленому порядку; - дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий управлінням держархбудконтролю Київської міської державної адміністрації; - документи про передачу функції замовника ; - перелік інвесторів; - довідка Головного управління економіки КМДА про виконання умов щодо передачі коштів у порядку пайової участі на розвиток галузей соціальної або інженерно-транспортної інфраструктури міста; - акт приймальної комісії про прийняття обєкта в експлуатацію; - документи, що підтверджують присвоєння новозбудованому обєкту поштової адреси. Загальний пакет документів за умови його погодження слугує правовою підставою для подальшої подачі документів для оформлення свідоцтв про право власності кожному інвестору. Крім того, для оформлення права власності на кожного інвестора надається: договір про дольову участь у будівництві; акт прийому-передачі машиномісця; довідка про повну виплату; платіжні документи; технічний паспорт, виданий Київським міським БТІ . Як встановлено судом, товариство позбавлено можливості передати до відповідного органу всі необхідні документи, оскільки є правонаступником особи забудовника СВМП «Путна», а після ліквідації останнє не передало їм частину документів й на теперішній час можливість їх отримання втрачена. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», розміщення інвестицій у будь-яких обєктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невідємним правом інвестора і охороняється законом. Інвестор самостійно визначає цілі, напрями, види й обсяги інвестицій, залучає для їх реалізації на договірній основі будь-яких учасників інвестиційної діяльності. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися обєктами та результатами інвестицій. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 9 вищевказаного Закону, основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між субєктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦПК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Приймаючи до уваги, що гаражний комплекс з вбудованими приміщенням, розташований по [ADDRESS], де на 3-му поверсі знаходиться бокс № 3-79, прийнятий до експлуатації, що є визначальним елементом для визнання права власності обєктів нерухомого майна, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено державне мито в сумі 190,58 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.1). На підставі вищенаведеного та,

Outcome: approved