Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що між позивачем та Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк»- пізніше назву змінено на Публічне Акціонерне товариство «Альфа-Банк»(далі відповідач) 30.07.2008р. було укладено кредитний договір № SME0016183 від 30.07.2008р. (далі Договір). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Предметом данного Договору стало надання позивачу позики в розмірі 49900,00 долларів США на строк користування 24 місяці. На теперішній час договір не припинено та не розірвано. Позивач вважає, що п.6.5 розділу 6 Прикінцеві положення Договору не відповідає діючому на даний час законодавству України. Даним пунктом Договору встановлено, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в звязку з цим Договором, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні даного Договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням Договору збитків та недійсність (неукладеність) Договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійнодіючему Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз»у відповідності до його Регламенту. Справа повинна розглядатися одним третейським суддею, який призначається головою Постійно діючего Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Підписанням даного Договору сторони надають свою згоду на такий порядок призначення третейського суду для кожного спору, що може виникнути між ними в звязку з даним Договором. Крім того відповідно до норми ст.6 Закону України «Про третейські суди»вважається, що даним пунктом 6.5 Договору було укладено третейську угоду у вигляді третейського застереження.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Але до норми ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди»було внесено зміни Законом України від 03.02.2011р. №2983-VI «Про внесення змін до ст.6 Закону України «Про третейські суди», щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейськими судами». Даними змінами було додано п.14, яким встановлено, що справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) не підвідомчі до розгляду третейським судам. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач вважає, що з урахуванням змін, внесених до ЗУ «Про третейські суди»та після набрання чинності п.14 ч.1ст.6 вказаного Закону, п.6.5 Договору є таким, що порушує права позивача на звернення до компетентного суду, гарантованих йому ст.55 Конституції України та ст.3, ч.5 ст.110 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 16.03.2011р. відповідач звернувся до Постійно діючего Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз». 31.03.2011р. відповідач отримав рішення вказаного третейського суду. Пізніше, на підставі вказаного рішення третейського суду, 16.01.2012р. Комунарським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції було відкрито провадження про примусове виконання вказаного вище рішення третейського суду про стягнення з позивача заборгованості на користь ПАТ «Альфа-Банк». Позивач вважає, що такі дії відповідача порушують права позивача, які захищаються судом. В своїх вимогах позивач просить визнати недійсним частину кредитного договору № SME0016183 від 30.07.2008р., укладеному між ним та відповідачем, а саме п.6.5 Договору та визнати недійсною третейську угоду, яку визначено в п.6.5 кредитного договору № SME0016183 від 30.07.2008р., в якості третейського застереження, укладеному між ним та відповідачем. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримав на підставах, викладених в позові та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився та надіслав до суду заяву про можливість розгляду справи за позовом [PERSON] без його участі та без участі його представника. Позовні вимоги відповідач не визнав, надав суду свої заперечення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у звязку з наступним. Судом встановлено, що між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «АльфаБанк», було укладено кредитний договір № SME0016183 від 30.07.2008р. (а.с.3-5) Пунктом 6.5. вказаного кредитного договору передбачено, що усі спори, які стосуються даного договору підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз»у відповідності до його Регламенту. Місцем проведення розгляду справи є місцезнаходження Третейського суду. Підписанням даного Договору сторони надають свою згоду на такий порядок призначення третейського суду для кожного спору, що може виникнути між ними в звязку з даним Договором. Частиною 1 ст.5 Закону України «Про третейські суди»визначено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь - який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд, Регламент третейського суду розглядається як невідємна частина третейської угоди. Ст. 12 Закону України «Про третейські суди», передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження у договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. Ст. 15 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Оспорюваний пункт договору є складовою частиною договору і підписуючи його Позивач погодився на умови, в ньому викладені, Позивач знав про порядок розгляду спорів у третейському суді і про Регламент третейського суду, не вважав це порушенням своїх прав і погоджувався з цим при підписанні договору, про що свідчить його підпис в кредитному договорі. На час виникнення спірних правовідносин (липень 2008 року) вказаний закон не містив заборони на укладання третейської угоди, яка була у виді третейського застереження п.6.5 кредитного договору № SME0016183 від 30.07.2008р. З урахуванням викладеного, а також висновків, що містяться у рішенні Конституційного Суду України від 10.01.2008 р. № 1-рп/2008 (справа про завдання третейського суду), у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» третейська угода про переданні спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав, гарантованих Конституцією (ч.5 ст.55), тому підстав для визнання третейської угоди судом не вбачається. Така ж позиція щодо третейського застереження викладена в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2012 р. «Щодо застосування окремих норм цивільного законодавства». У силу ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до вимог ст. 638 ЦК України, сторонами договору було досягнуто згоди з приводу усіх суттєвих умов договору, про що свідчать підписи на договорі кредиту. У відповідності до ст.1 Закону України «Про третейські суди»та ст. 17 Цивільного процесуального кодексу України, сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Ці випадки зазначені в ст.6 Закону України «Про третейські суди». З урахуванням наведеного не можна погодитися з твердженням Позивача про те, що укладення сторонами третейської угоди (третейського застереження) є порушенням прав позивача, оскільки така угода (застереження) не є відмовою від права на звернення до суду, а одним із способів реалізації права на захист своїх прав. Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права та обов'язки від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних і господарських правовідносин є звернення до третейського суду. Відповідно до Закону України «Про третейські суди», третейський суд - це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин. Третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом. Способами реалізації права кожного захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних правовідносин є звернення до третейського суду, у передбаченому Законом України «Про третейські суди» випадках і порядку, та судовий захист. Відповідно до ст. 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом. За рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз»від 31 березня 2011 року, з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 257013,93 грн. (а.с.6-8). На даний час позивачем рішення не оскаржено. Суд вважає, що посилання позивача на те, що укладанням третейської угоди його було позбавлено права захищати свої права в судах загальної юрисдикції, оскільки відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейські суди», стороні надано право оскаржити рішення третейського суду до компетентного суду, протягом строку визначеного законом. Крім того, позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, суд прийняв до свого провадження дану справу і призначив до розгляду, що також спростовує твердження позивача про порушення його прав на звернення до компетентного суду. Також, у п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»зазначено, що договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду у випадках, передбачених законом (стаття 17 ЦПК), не є відмовою від права на звернення до суду за захистом, а одним зі способів реалізації права на захист своїх прав та інтересів. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed