Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалася на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 03 серпня 1984 року міським відділом запису актів громадського стану м.Чернівці. Від вказаного шлюбу у них 22 жовтня 1985 року народилась донька [PERSON], яка на даний час є повнолітньою. Разом з тим, подружнє життя не склалося. З 1994 року подружні стосунки між ними припиненні. На даний час між ними втрачено почуття любові, поваги. Вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не мають спільного бюджету. Вважає, що примирення між ними неможливе. Зазначає, що у звязку із непогодженням відповідача подати спільну заяву про розірвання шлюбу до органів реєстрації актів цивільного стану, вона змушена звернутись до суду з даним позовом. На даний час їх шлюб носить тільки формальний характер, а тому просила його розірвати. В судове засідання позивачка не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Надала заяву, в якій розгляд справи просила провести без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обємі та просила їх задовольнити. Справа слухалась у відсутність відповідача [PERSON], який в судове засідання не зявився незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивачка не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано міським відділом запису актів громадського стану м.Чернівці 03 серпня 1984 року за №1295 (а.с.4.) Від шлюбу у сторін є повноліття донька [PERSON], [INFO]. Разом з тим, подружнє життя між сторонами не склалося. З 1994 року подружні стосунки між ними припиненні. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не мають спільного бюджету. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім′я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved