Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення від права спадкування. Посилалася на те, що 23 липня 2011 року помер її чоловік [PERSON]. Вона у визначений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі чого було відкрито спадкову справу. Спадкове майно складається з: житлового будинку на належних до нього будівель та споруд по вул. Словянській,9 м.Чернівці; земельної ділянки, площею 0,0614 га по вул. Словянській, 9 м.Чернівці та банківського вкладу в розмірі 20034 грн. 40 коп. Протягом визначеного строку для подання спадщини, крім позивача до нотаріуса звернулись [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини та [PERSON] з заявою про прийняття спадщини від померлого. Зазначила, що [PERSON] не має права на отримання частки від спадкового майна та повинна бути усунута від права спадкування, оскільки не здійснювала жодних дій щодо утримання спадкодавця. Так, останні півроку перед смертю [PERSON] важко хворів. Позивач та їх донька [PERSON] здійснювали необхідні заходи по догляду за спадкодавцем. Натомість, [PERSON] протягом хвороби померлого жодного разу не відвідала свого батька у лікарні чи вдома; не цікавилась його життям та здоровям, не надавала матеріальної допомоги на його утримання. На підставі ст.172 СК України, ч.3 ст.1224 ЦК України просила встановити факт ухилення [PERSON] від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця, усунути [PERSON] від права спадкування у звязку з ухиленням від виконання обовязку утримання [PERSON] Представник позивача позов підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини. Просила позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнав. Пояснив, що відповідач із покійним батьком перебувала у хороших стосунках, позивач перешкоджала її спілкуванню з батьком. Також вказав, що [PERSON] отримував пенсію та заробітну плату, мав на рахунку банку понад 20000 гривень, а тому не потребував матеріальної допомоги на його утримання. Просив відмовити в задоволенні позову. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду показали, що відповідач [PERSON] перебувала у хороших стосунках з покійним батьком. Вони зустрічались та спілкувались по місцю проживання відповідача, оскільки позивач перешкоджала спілкуванню доньки та батька. Їм також відомо, що [PERSON] не потребував матеріальної допомоги та не звертався за допомогою до [PERSON], а навпаки інколи допомагав останній. Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 липня 2011 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Після його смерті відкрилась спадщина та було зареєстровано спадкову справу, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.12). Спадкове майно складається з: житлового будинку та належних до нього будівель та споруд по вул. Словянській,9 м.Чернівці; земельної ділянки, площею 0,0614 га по вул. Словянській, 9 м.Чернівці та банківського вкладу в ВАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.8-9). Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261 -1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи, до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] та [PERSON] (а.с.10-11). [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась. Відповідач [PERSON] є донькою спадкодавця від першого шлюбу, зазначену обставину представник позивача не заперечувала. Крім того, дана обставина підтверджується копією нотаріально посвідченої заяви про прийняття спадщини. Позивач звернулася до суду з вимогами про встановлення факту ухилення [PERSON] від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця, усунути [PERSON] від права спадкування у звязку з ухиленням від виконання обовязку утримання [PERSON] на підставі ст.172 СК України та ч.3 ст.1224 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.1224 Цивільного кодексу України, не мають права на спадкування за законом батьки та повнолітні діти, а також інші особи, які ухилялися від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Згідно ст.172 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобовязані піклуватися про батьків проявляти про них турботу та надавати матеріальну допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, повязаних із наданням такого піклування. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року визначено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобовязана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обовязку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обовязку. Твердження позивача [PERSON], що відповідач ухилялася від виконання свого обовязку щодо утримання спадкодавця не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні та спростовуються наступними доводами. Так, як було встановлено судом спадкодавець [PERSON] був особою пенсійного віку та отримував пенсію, вказану обставину представник позивача не заперечувала, а тому на підставі ст.61 ЦПК України суд визнає її такою, що не підлягає доказуванню. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] працював в товаристві по охороні гаражів №5 на посаді охоронника та щомісячно отримував заробітну плату, був звільнений 23.07.2011 року у звязку з смертю (а.с.31). Як видно з копії трудової книжки відповідача [PERSON], вона офіційно не працює та не має регулярного доходу (а.с.38). Згідно ст.202, ст.203 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син крім сплати аліментів зобовязані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Всупереч наведеним вище нормам Закону, позивач не надала суду доказів на підтвердження тих обставин, що [PERSON] повідомляв відповідача, що потребує матеріальної допомоги, а також, що [PERSON] свідомо ухилилася від виконання свого обовязку по утриманню батька, проігнорувавши його прохання про допомогу. Суд також приймає до уваги ту обставину, що позивачем не було доведено факту непрацездатності спадкодавця, оскільки судом було встановлено, що останній працював майже до дня своєї смерті. Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про усунення від права спадкування - необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed