Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня подачі заяви і до повноліття сина [PERSON], а також на її утримання в розмірі 1/6 частини від його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною 3-х річного віку. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що з відповідачем перебуває в шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження вказаний відповідач [PERSON]. З відповідачем практично припинили подружні відносини і проживають окремо. Дитина перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання сина не надає. Відповідач працює в Коростенському ВДАІ Житомирської області, отримує регулярну заробітну плату і тому має можливість надавати допомогу на утримання дитини, інших дітей на утриманні не має. В судовому засіданні позивачка заявила усне та подала письмове клопотання та зменшила позовні вимоги в частині стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини від заробітку відповідача, просила суд винести рішення, згідно якого стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини від його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття сина [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні позов, з урахуванням зменшених позовних вимог, визнав повністю, зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини від заробітку щомісячно до досягнення сином повноліття. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № 072129 від 21 вересня 2010 року (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження №136987 від 16.11.2010 року, [PERSON], [INFO] та [PERSON] ТетянаОлександрівна, [INFO], тобто сторони у даній справі, є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.3), який знаходиться на утриманні позивачки та проживає разом з нею (а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є здоровою та працездатною особою, інших утриманців, окрім сина - [PERSON], не має. Відповідно до довідки № 79 від 04.09.2012 року відповідач [PERSON] з 06.07.2012 року працює ст. державтоінспектором Коростенського МВ УМВС Житомирської області, його стаж роботи на вказаній посаді складає 2 місяці липень та серпень 2012 року, а середньомісячна заробітна плата у вказаний період становить близько 2278,71 грн. (а.с.25). Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька,яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів№ 3 від 15.05.2006 року, розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, а також обставини, передбачені ст. 182 СК України, розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, визначений Законом України Про Державний бюджет України на 2012 рік, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, та, з урахуванням зменшення позивачкою розміру позовних вимог, задовольняє позовні вимоги повністю - стягує з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Як відповідач, так і позивачка, в рівних частках повинні утримувати свого сина до досягнення ним повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне утримання дитини. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 214 (двісті чотирнадцять) гривень 60 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved