Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-13 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 липня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 982. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, посилаючись на те, що протягом останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Рік тому вона вже подавала заяву на розлучення, судом було надано термін для примирення, але в їхніх стосунках нічого не змінилося. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої, сприятливої морально психологічної атмосфери. З його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня дитина, що тяжким чином впливає на психічний стан дитини та кожен раз спричиняє їй та дитині душевні страждання. Крім того, з метою навязати їй своє бачення проблемних питань відповідач іноді припускається до аморальних вчинків, будучи в нетверезому стані допускає образи в присутності їхнього сина та інших сторонніх осіб. Відповідач не розуміє, та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їхній сім'ї, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, як передбачено вимогами ст.. 55 Сімейного кодексу України. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки, як у неї так і у відповідача на ґрунті сімейно - побутових проблем та протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Спільне майно подружжя вони поділили добровільно. А тому, відповідно до п.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Крім того, перед зверненням до суду вони домовились, що син залишиться проживати з нею, [PERSON]. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обовязку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Вона не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обовязків, щодо їхньої дитини. Разом з тим, враховуючи ту обставину, що відповідач останні два місяці не надавав кошти на потреби сім'ї, в тому числі дитини, у неї є підстави вважати, що відповідач і в подальшому буде ухилятись від добровільного матеріального утримання дитини, тобто сплати аліментів. А як передбачає ст.. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже,відповідач зобовязаний утримувати дитину. Відповідач офіційно не працевлаштований та не є субєктом підприємницької діяльності, таким чином у відповідності до ч.3 ст. 195 СК України, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчисляється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого робітника для даної місцевості. В судовому засіданні позивач просить шлюб розірвати, термін для примирення не надавати, так як вони не мають наміру відновлювати подружні стосунки, та подала заяву в якій просить зменшити позовні вимоги в частині стягнення аліментів і стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, з заявою до суду не звертався. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки сімя розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, подальше збереження сімї неможливе, спільне господарство не ведуть, дитина проживає разом з позивачкою, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому позовна вимога про стягнення аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, також підлягає задоволенню.

Outcome: approved