Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-24 00:00:00

В березні 2011 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом , в якому просив про визнання за ним права власності на 12 частину земельної ділянки по вул.. Ходченка, 22 в м. Миколаєві, площею 0,10 га, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Свої вимоги позивач мотивує тим, що після смерті матері, яка померла 22 грудня 2007 року, залишився заповіт на його імя та імя сестри [PERSON] на все спадкове майно, яке складається з житлового будинку № 22 по вул. П.Ходченка в м. Миколаєві та земельної ділянки, площею 0,1 га, наданої для його обслуговування. Відповідачка відмовилася від своєї частки у спадщині на його користь, а він фактично прийняв спадщину у вигляді земельної ділянки та житлового будинку за вказаною за адресою, на яку вони за життя матері отримали [PERSON] на право спільної сумісної власності. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину на 12 частину земельної ділянки, державним нотаріусом було відмовлено в зв’язку з невідповідністю Державного акту вимогам діючого на час його видачі законодавства. Посилаючись на те, що іншим чином спір вирішити неможливо, просив суд задовольнити позов. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність , просив про задоволення позову. Від Четвертої держнотконтори надійшла заява про розгляд справи у відсутності її представника та відсутність заперечень проти задоволення позову. Відповідачка в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом неодноразово належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечення проти позову не надала. Ухвалою суду постановлено розглядати справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду. Вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Позивач з 20.04.1995 року зареєстрований і проживає за адресою [INFO]. На підставі Договору дарування від 30.12.1971 року позивач є власником 12 частини жилого будинку по вул. Жданова, 22 (перейменовано на вул. Ходченка) , Варварівка, м. Миколаїв. 22 грудня 2007 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, наданої для будівництва житлового будинку за вказаною адресою, та самого житлового будинку № 22 по вул. Ходченка. Спадкоємцями за законом першої черги є його дочка [PERSON] та дружина [PERSON] 10 липня 2000 року [PERSON]В, та [PERSON] були видані [PERSON] на право приватної спільної сумісної власності на земельну ділянку по вул. Ходченка, 22 , загальною площею 0,1000 га для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд на підставі рішення Миколаївської міської ради від 11.05.2000 року за № 1824. 09 січня 2009 року видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] її сину [PERSON] , в тому числі з урахуванням 13 частки майна, від якої відмовилася [PERSON], на спадкове майно, яке складається з 12 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд по вул. Ходченка, 22. Постановою державного нотаріуса Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори від 13 серпня 2009 року [PERSON], який фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] і є спадкоємцем за заповітом, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з вказаної земельної ділянки - у зв’язку з невідповідністю Державного [PERSON] ст. 42 ЗК України та Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів», затв. Наказом Держкомітету України по земельним ресурсам № 43 від 04.05.1999 року. З матеріалів спадкової справи № 338 після смерті [PERSON] вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звернулися позивач та його сестра [PERSON], яка в подальшому протягом місяця відкликала свою заяву про прийняття спадщини. Інша сестра [PERSON] подала заяву про відмову від спадщин на користь позивача. 23.11.1994 року [PERSON] склала заповіт на належну їй частку житлового будинку по вул. Жданова, 22 на позивача, відповідачку та [PERSON] в рівних частках. Також державним нотаріусом були видані свідоцтво про право на спадщину за законом на імя позивача на інше спадкове майно в цілому. Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 03 грудня 2009 року [PERSON] на право приватної власності на землю серії І-МК №040364 від 10.07.2000 року та серії І-МК № 040366 від 10.07.2000 року на імя [PERSON] та [PERSON] визнано недійсними , оскільки видано два [PERSON] з різними номерами на дві особи. Зі змісту рішення Миколаївської міської ради від 11.05.2000 року за № 1824 вбачається, що у власність [PERSON] та [PERSON] передано земельну ділянку у спільну сумісну власність для обслуговування будинку. Згідно положень ст..ст. 368-370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними , законом або рішенням суду. Отже, є всі підстави вважати, що частки [PERSON] та позивача у праві спільної власності на спірну земельну ділянку є рівними, враховуючи також, що і частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок, для обслуговування якого і надана ця земельна ділянка, також є рівними. У відповідності до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, якщо розмір часток не змінено за письмовою згодою спадкоємців між собою, посвідченою нотаріально. Згідно ст. 1225 ЦК, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи, що спадкодавець за життя отримав частину земельної ділянки у відповідності до вимог ЗК України, рішення Миколаївської міської ради про надання у власність земельної ділянки є чинним, отримав правовстановлюючий документ [PERSON] акт на право приватної власності на земельну ділянку, але який в подальшому був визнаний недійсним виключно з підстав допущення технічних помилок при його видачі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі ч. 1 ст.1225, ст.ст. 1226, 1268-1270 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved