Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири [ADDRESS], обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вказана квартира належала її батькові [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.01.2001 року. У вересні 2004 року в квартирі [PERSON] поселився [PERSON], який запропонував йому поїхати на дачу у м. Носовка і перед від'їздом забрав його паспорт. Батька утримували в будинку села Кобижчи, Бобровицького району, Чернігівської області по квітень 2005 рік. Через жахливі умови проживання у вищезазначеному селі він впав і зламав ногу, тому просив його відвезти до лікарні, але його відвезли тільки через три доби. З лікарні [PERSON] зібрали робітники міліції, від яких той дізнався, що його квартира продана, проте він її не продавав і продавати не збирався, доручень щодо продажу своєї квартири нікому не надавав, до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу [PERSON] не їздив, договорів купівлі-продажу своєї квартири від 05.11.2004 року не підписував, що підтверджується матеріалами кримінальної справи № 1-44/2009 рік та вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02.06.2009 року, яким відповідач [PERSON] засуджений за ст. 190 ч. 4 КК України. У зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу від 05.11.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] не підписував, а [PERSON] шляхом обману заволодів квартирою №153, в будинку №10, по вулиці Богатирській, у місті Києві, позивач вважає, що даний договір купівлі-продажу повинен бути визнаний недійсним. Однак, [PERSON] 22.12.2010 року помер і звернутися до суду про визнання договору купівлі-продажу недійсним не встиг. Після смерті батька [PERSON] позивач є єдиною спадкоємицею за заповітом і за законом. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк прийняла спадщину шляхом подання до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори м. Києва заяви про прийняття спадщини, де була відкрита спадкова справа після померлого батька [PERSON] В судовому засіданні позивачка на позові наполягала, просила його задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, оскільки знаходиться в місцях позбавлення волі на підставі вироку Деснянського районного суду м. Києва від 02.06.2009 року, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до початку розгляду справи просив слухати справу за участю його представника. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки оскаржуваний договір, учасником якого є [PERSON] укладений відповідно до вимог чинного законодавства без будь-яких порушень. Також вказав, що позивачка пропустила строк позовної давності для звернення до суду, а також не є стороною у договорі, а тому не має прав на звернення до суду з вказаним позовом. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала гр. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.01.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за № 113. На підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2004 року, укладеного між [PERSON], як продавцем і [PERSON], як покупцем, та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 5617, власником вказаної квартири став відповідач [PERSON] Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02.06.2009 року, який набрав законної сили 29.12.2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.12.2009 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч.4, 146 ч.3, 28 ч.2, 364 ч.2, 28 ч.2, 366 ч.2, 28 ч.2, 357 ч.3, 358 ч.2 КК України та засуджено до восьми років позбавлення волі. Зазначеним вироком від 02.06.2009 року встановлено, що [PERSON] очоливши організовану ним злочинну групу з метою реалізації розробленого ним злочинного плану, направленого на незаконне заволодіння чужим майном та придбання права на майно, шляхом обману та зловживання довірою в період часу з в липні 2003 року по січень 2005 року, перебуваючи у злочинній змові з членами організованої злочинної групи, вчинив незаконне придбання права на майно [PERSON], а саме, квартиру [ADDRESS], з подальшим його незаконним заволодінням шляхом використання підробленого паспорта та підробки підпису в договорі купівлі-продажу від 05.11.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 5617. Крім того, згідно висновку експерта № 793 від 15.12.2004 року в графі «Продавець»договору купівлі-продажу від 05.11.2004 року, вірогідно виконана не [PERSON], а іншою особою. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов’язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 22.12.2010 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 23.12.2010 року відділом РАЦС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 664. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Враховуючи викладене, суд вважає, що з урахуванням обставин, встановлених вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02.06.2009 року, висновку експерта № 793 від 15.12.2004 року, відповідно до якого [PERSON] не укладав 05.11.2004 року договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з [PERSON], а отже договір від 05.11.2004 року укладений з порушенням норм чинного законодавства та підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved