Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2009 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. З березня 2012 року вони з відповідачем припинили сімейні стосунки з причини не порозуміння та різносторонності в поглядах на сімейне життя. Крім того, припиненню сімейних відносин з відповідачем слугувало подружня зрада зі сторони відповідача, який на даний час мешкає з іншою жінкою. Відповідач не приділяв уваги родині внаслідок чого між ними склалися неприязні відносини. На теперішній час вони разом не проживають, сімейних стосунків не підтримують, сумісного домашнього господарства не ведуть. Окрім того, відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Вважаючи, що відновлення та збереження шлюбу неможливе, просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати, а також зазначаючи на те, що утримання дитини є обовязком обох батьків, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.1-2, 18). Позивач до судового засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач до судового засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмову заяву про те, що він позовні вимоги визнає і просить суд про розгляд справи у його відсутність. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і не має необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, що не з'явилися. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 червня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 138, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 4). Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Одним з способів виконання батьками обовязку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду. З урахуванням вищезазначених обставин суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення віку повноліття. Також судом встановлені фактичні взаємовідносини подружжя, які не дають підстав вважати, що збереження шлюбу між ними можливо. За таких обставин суд не знаходить підстав для відмови в позовних вимогах про розірвання шлюбу. Крім цього, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 107,30 грн., а також на користь держави судовий збір в сумі в сумі 214,60 грн., оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України Про судовий збір звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду за позовними вимогами про стягнення аліментів. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved