Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-01 00:00:00

у суд із позовною заявою про стягнення боргу звернулася [PERSON] до [PERSON] у якому просить стягнути із останнього на свою користь 22 303 грн. 05 коп. заборгованості за договором позики та 1 000 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 12 березня 2010 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого вона передала останньому у борг 2 500 доларів США. Дані кошти надавалися у позику до 26 березня 2010 року. У термін, передбачений договором, боржник гроші не повернув та умисно ухиляється від їх повернення. У судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, однак при цьому представник подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує. Проти винесення заочного рішення не заперечив. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з'явився. Причини неявки не повідомив, заву про розгляд справи у його відсутності не подав, тому суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як встановлено у судовому засіданні 12 березня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] у м. Чернігові було уклалкено договір позики, відповідно до якого [PERSON] (Позикодавець) передала у борг [PERSON] (Позичальник) грошові кошти у сумі 1 700 доларів США. Згідно до п. 1.3 Договору Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики) та доплату в розмірі 800 доларів США. Згідно п. 1.4 Договору загальна сума, що підлягає поверненню Позичальником Позикодавцеві становить 2 500, 00 доларів США. Пунктом 2.1 Договору встановлено, що позика надається строком до 26 березня 2010 року. Станом на 11.02.2013 року сума боргу Відповідачем не сплачена повністю та становить 2 500 доларів США. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково із наступних підстав: відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною 2 ст.1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Судом у відповідності до ст. 1051 ЦК України береться до уваги саме письмова розписка як свідоцтво договору позики вказаних грошових коштів. Із дослідженого у судовому засіданні письмового договору вбачається, що [PERSON] (Позикодавець) передала у борг [PERSON] (Позичальник) грошові кошти у сумі 1 700 доларів США. Згідно до п. 1.3 Договору Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики) та доплату в розмірі 800 доларів США. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення боргу [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, бо відповідачем порушено право позивача за договором позики, оскільки борг до теперішнього часу не повернуто. Відповідачем не надано ніяких доказів на підтвердження сплати боргу, в зв'язку з чим суд вважає, що зобов'язання не виконане та не припинене належним чином. Згідно до норм цивільного законодавства договір позики вважається остаточно завершеним, коли боргова розписка повернута позичальникові, а якщо розписка знаходиться у позикодавця, то це свідчить про те, що договір позики належним чином не виконано. Згідно ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Національний банк України станом на день вирішення справи встановив офіційний курс гривні до долару США - 799….. грн. Таким чином, основна сума боргу складає 19 975 грн. 00 коп. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім цього з Відповідача необхідно стягнути індекс інфляції за весь час прострочення, який відповідно до розрахунку становить 1 797 грн. 75 коп. та 3% річних, що становить 530 грн. 30 коп. У задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у сумі 1 000 гривень суд вважає за необхідне відмовити, оскільки така вимога не передбачена договором позики. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 714 грн. 24 коп.

Outcome: approved