Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-02 00:00:00

У листопаді 2012 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування свої позовних вимог позивачка вказує на те, що вона з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 07.06.2003 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Шлюбні відносини між сторонами припинені через постійні сварки, неможливість знайти спільної мови щодо подружнього життя, будь якої допомоги відповідач не надає, сторони проживають окремо, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Позивач в судовому засіданні, вимоги зазначені в позові підтримала в повному обсязі, заперечивши можливість примирення, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, заперечивши можливість примирення. Вивчивши доводи позову, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І - ЖД № 344510, виданим 07.06.2003 року Себинською сільською радою Новоодеського району, Миколаївської області. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ФП № 141309, виданим Себинською сільською радою Новоодеського району, Миколаївської області 22.09.2003 року. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися через постійні сварки, не можливість знайти спільної мови щодо подружнього життя. Сторони на протязі 5 років проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. На підставі викладеного та у відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. А тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст. 56 СК України). Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст. ст. 104,11О, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб, зареєстрований 07 червня 2003 року між сторонами - розірванню. У зв'язку з тим, що [PERSON], заявила клопотання щодо залишення їй після розірвання шлюбу шлюбного прізвища [PERSON], це клопотання слід задовольнити так як воно не суперечить закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved