Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-20 00:00:00

У серпні 2012 року позивач звернулася до суду з названою позовною заявою, в якій просить в судовому порядку повернути їй нерухоме майно шляхом припинення та заборони у майбутньому користування відповідачами її приватною садибою, земельною ділянкою та всіма її власними господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] а також повернути в її особисту власність теплицю та систему подачі води від колодязя. Свої вимоги обґрунтувала тим, що на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2012 року, яким було задоволено позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] набули у користування нерухоме майно, яке є її власністю, а тому вважає, що цим порушені її права власника вільно на свій розсуд володіти та розпоряджатись майном. У зв'язку з цим вважає, що її порушене право підлягає захисту відповідно до ст.ст. 16, 386-388 ЦК України шляхом припинення користування відповідачами її майном. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з відповідними надвірними будівлями по [ADDRESS], в якому, крім неї, зареєстровані та проживають відповідачі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.06.2011 року, яке набрало законної сили, було зобов'язано [PERSON] не чинити [PERSON] та [PERSON] перешкод у користуванні зазначеним будинком. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.04.2012 року по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні надвірними будівлями та спорудами та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, стягнення заборгованості за спожиті комінальні послуги, стягнення аліментів та виселення було задоволено основний позов: зобов'язано [PERSON] не чинити [PERSON], [PERSON] перешкод у користуванні садибою, колодязем та теплицею по [ADDRESS]; зобов'язано [PERSON] передати [PERSON], [PERSON] дублікати ключів від надвірних будівель: погребу, сараю і гаражу та не чинити перешкод у користуванні ними; зобов'язано [PERSON] відновити подачу води від колодязя та відновити пошкоджену теплицю. Зустрічний позов задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і довічно, а в іншій частині зустрічного позову відмовлено. Вказаним рішенням встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є членами сім'ї власника житлового будинку, заселені до нього за згодою останнього, впродовж тривалого часу на достатній правовій підставі проживають в будинку, значаться зареєстрованими, відповідно на рівні з власником садиби мають право користуватись нею. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. З огляду на наведене та враховуючи, що відповідачі на законних підставах користуються садибою, суд вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, а тому відмовляє в їх задоволенні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed