Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПрАТ "Страхова компанія "Провідна", [PERSON] про відшкодування матеріальних та моральних збитків від злочину. В обґрунтування своїх вимог вказував, що 28.12.2011 року, відповідач [PERSON], в порушення вимог п. 2.3 "б", 12.3 ПДР України, керуючи автомобілем ВАЗ 211120 д.р.н. [NUMBER], який належить на праві власності відповідачу [PERSON], скоїв наїзд на дочку позивача - [PERSON], спричинивши тілесні ушкодження, від яких остання померла. Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.06.2012 року відповідача [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання - 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до 3 років. Позивач 25.04.2012 року звертався з заявою про відшкодування матеріальних та моральних збитків до відповідача ПрАТ "СК" Провідна", яка відмовила йому у виплаті матеріальних та моральних збитків. У зв'язку із зазначеним вище, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 33850,21 грн. та стягнути з [PERSON] та ПрАТ "Провідна" моральну шкоду в розмірі 200000 грн. Заявою від 17.01.2013 року позивач збільшив позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів матеріальної шкоди, а саме: просив стягнути з [PERSON], ПрАТ "Страхова компанія "Провідна", [PERSON] 37889,16 грн. В судовому засіданні позивач та його адвокат збільшені позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 33850,21 грн. не визнали, оскільки факт того, що останній є власником джерела підвищеної небезпеки, а саме автомобіля ВАЗ 211120 д.р.н. [NUMBER], не є підставою для матеріальної відповідальності. Дії власника не є неправомірними, відсутній безпосередній причинний зв'язок між його діями й заподіяною внаслідок ДТП шкодою. Представник відповідача ПрАТ СК "Провідна" в судове засідання не з"явився, проти позову заперечував, просив розглядати справу без їх участі, при винесенні рішення врахувати позицію, викладену в запереченні на позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, заперечення до суду не скерував, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши сторони, думку адвоката, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 28.12.2011 року, відповідач [PERSON], в порушення вимог п. 2.3 "б", 12.3 ПДР України, керуючи автомобілем ВАЗ 2111 д.р.н. [NUMBER], який належить на праві власності відповідачу [PERSON], скоїв наїзд на [PERSON] - дочку позивача, спричинивши тілесні ушкодження, від яких остання померла. Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.06.2012 року відповідача [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та позбавлено волі строком до 4 років та позбавлено права керувати транспортними засобами на строк до 3 років. Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За загальним правилом майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Відповідно до ч. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди" під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. З огляду на те, що вина [PERSON] встановлена відповідним вироком суду, суд вважає, що обов'язок відшкодування шкоди покладається саме на нього, а не на [PERSON] - володільця джерела підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України. Останній передав транспортний засіб ВАЗ 2111 д.р.н. [NUMBER] [PERSON] на законних підставах, тобто дії [PERSON] були правомірними, причинно-наслідкового зв'язку між ДТП, що сталась за участю транспортного засобу ВАЗ 2111 д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], і діями [PERSON] суд не вбачає. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АА/4909108 від 01.11.2011 року в ПрАТ "СК "Провідна". Згідно з ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" потерпілому внаслідок ДТП відшкодовується також моральна шкода. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 % ліміту. Згідно із ст. 35 ЗУ "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву. Після розгляду страховиком наданих йому документів про дорожньо-транспорту пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до ст. 27 ЗУ "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право на отримання відшкодування за шкоду, пов"язану із смертю потерпілого, мають особи, які взяли на себе витрати з поховання. Витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати. За заявою [PERSON] ПрАТ "СК "Провідна" сплатила матеріальну шкоду в розмірі 8072,85 грн. на підставі доданих документів, а саме: довідки про сплату за ритуальні речі на суму 590 грн., фіскального чеку про сплату труни та ритуальних послуг на суму 2869,92 грн., квитанцію про сплату за перенос труни на суму 804,74 грн., квитанцію про сплату ритуальних послуг на суму 210 грн., квитанцій про сплату судмедпослуг на суму 1278,19 грн., товарного чеку про сплату одягу на поховання на суму 1400 грн., товарного чеку про сплату матерії для оздоблення труни на суму 250 грн., товарного чеку про сплату ритуальних речей на суму 670 грн. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику розгляду спорів про відшкодування шкоди " № 6 від 27.03.1992 року витрати на виготовлення пам"ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам"ятників і огорож у даній місцевості. Враховуючи ту обставину, що відшкодування витрат за виготовлення пам'ятника та огорожі ПрАТ "СК "Провідна" здійснено не було, приймаючи до уваги довідку Черкаської міської ради від 07.02.2013 року про граничну вартість пям"ятників і огорож, суд вважає за доцільне стягнути з ПрАТ "СК "Провідна" на користь позивача витрати на оформлення пам'ятнику (11875 грн.) та встановлення огорожі (1000 грн.) на загальну суму 12875 грн. Відносно стягнення матеріальної шкоди з відповідача [PERSON] суд вважає за необхідне стягнути з останнього витрати на поминальні обіди в сумі 7529,52 грн., оформлення пам'ятника в сумі 8325 грн., а всього 15854,52 грн. Пунктом 9 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року (із змінами від 25.05.2011 року) роз'яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (Їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково - в сумі 10000 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода в сумі 5000 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] При цьому, судом враховується часткове відшкодування ним шкоди під час кримінального провадження, щире каяття у вчиненому, необережну форму вини, а також наявність у діях загиблої [PERSON] невідповідність вимогам Правил дорожнього руху України. Крім того, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача ПрАТ "СК "Провідна" на користь [PERSON] у рахунок моральної шкоди 5000 грн., оскільки згідно з полісом № АА/4909108 ліміт відповідальності на момент укладання договору страхування ПрАТ "СК "Провідна" становив 50000 грн., моральна шкода потерпілому відшкодовується в розмірі не більше 5% від зазначеного ліміту. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 229,40 грн.

Outcome: partial