Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до головного територіального управління МНС України в Харківській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 533,88 грн. та моральної шкоди в сумі 2000,00 грн., а всього 2533,88 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що при звільненні з посади диспетчера окремого посту ДПО смт. Дворічна з ним несвоєчасно був проведений розрахунок з заробітної плати, а саме з затримкою на 4 дні, що підтверджується відповідними роздруківками з банкомату КБ Приватбанк про стан балансу на рахунку. Крім того,при цьому йому були спричинені моральні страждання, які він оцінює в 2000,00 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю і просив його задовольнити. Представник відповідача ГТУ МНС України в Харківській області [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що затримка розрахунку з [PERSON] при його звільненні виникла не з вини співробітників бухгалтерії ГТУ МНС України в Харківській області, які готові були видати йому належні до виплати кошти готівкою в день звільнення 18 вересня 2012 р., а потім через його неявку переказали кошти на платіжну картку, в звязку з чим і виникла затримка з розрахунком на 4 дні. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] працював диспетчером окремого посту ДПО смт. Дворічна і отримував заробітну плату, згідно положення ч. 5 ст. 24 Закону України Про оплату праці, через ПАТ КБ Приватбанк. З зазначеної посади позивач був звільнений на підставі наказу ГТУ МНС України у Харківські» області № 130 від 18 вересня 2012 року «Про звільнення» згідно п. 1 ст. 40 КЗпПУ у звязку зі скороченням штату. Належну при звільненні заробітну плату [PERSON] не було виплачено відповідачем в день звільнення 18 вересня 2012 р., вона надійшла на його рахунок лише 22 вересня 2012 р., що підтверджується відповідними роздруківками з банкомату ПАТ КБ Приватбанк про стан балансу на рахунку позивача. Даний факт не заперечується і представником відповідача в судовому засіданні. Розмір належної до виплати [PERSON] при звільненні заробітної плати становив 2534,23 грн. Вказана сума не оспорюється позивачем. Відповідно до ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 117 ч. 1 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Посилання представника відповідача на відсутність вини ГТУ МНС України в Харківській області в затримці розрахунку з позивачем в день його звільнення є безпідставними, а доводи цього необґрунтованими, в звязку з чим не беруться до уваги судом, оскільки спростовуються наступним. Наказом Державного казначейства України № 122 від 26.06.2002 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 липня 2002 року за № 594/6882, затверджено Положення про єдиний казначейський рахунок. Це положення регламентує функціонування єдиного казначейського рахунку - основного рахунку держави для проведення фінансових операцій та ефективного управління коштами державного та місцевих бюджетів через систему електронних платежів Національного банку України. Наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 р. № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 березня 2012 року за № 419/20732, затверджено Порядок реєстрації та обліку бюджетних зобов»язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України. Цей Порядок розроблено з метою забезпечення здійснення контролю органами Державної казначейської служби України при взятті бюджетних зобов»язань розпорядниками і одержувачами коштів державного та місцевих бюджетів, які перебувають на казначейському обслуговуванні, удосконалення механізмів використання бюджетних коштів та управління бюджетними коштами. Згідно п. 2.3. цього наказу, органи казначейства звіряють поданий розпорядником Реєстр та підтвердні документи на предмет відповідності даних, уключених до Реєстру. Підтвердні документи, надані розпорядником бюджетних коштів, опрацьовуються органом Казначейства за захищеними видатками, які потребують проведення процедур закупівель, - протягом 1 операційного дня. Відлік строку опрацювання підтвердних документів органом Казначейства починається з дати, вказаної в полі «Одержано Державною казначейською службою України (органом Державної казначейської служби України)» Реєстру та/або Реєстру бюджетних фінансових зобов»язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів, враховуючи день подання Реєстру та/або Реєстру фінансових зобов»язань. Постановою правління Національного Банку України від 16.08.2006 р. № 320, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 6 вересня 2006 року за № 1035/12909, затверджено Інструкцію про міжбанківський переказ коштів в Україні в національній валюті, яка визначає загальні вимоги щодо функціонування в Україні системи електронних платежів Національного банку України та порядку виконання міжбанківського переказу коштів через кореспондентські рахунки банків-резидентів у національній валюті України. Банківський день у системі електронних платежів Національного банку України - це позначений календарною датою проміжок часу, протягом якого виконуються технологічні операції, пов»язані з проведенням міжбанківських електронних розрахункових документів через систему електронних платежів Національного банку. Згідно п. 4 глави 2 вказаної Постанови, міжбанківський переказ виконується банками в строк, визначений правилами платіжної системи, який не може перевищувати трьох операційних днів відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Суд вважає, що відповідні службові особи управління фінансового забезпечення ГТУ МНСУ у Харківській області безумовно ознайомлені з зазначеними нормативними документами та строками, визначеними ними, і повинні були діяти в порядку та у строки, що передбачені чинним законодавством України, щоб забезпечити вчасне виконання положень ст. 116 КЗпП і дотримання конституційних прав позивача, а саме з урахуванням процесу і строків міжбанківського переказу коштів, виплатити належну йому суму заробітної плати в день звільнення з установи, а саме 18 вересня 2012 року. Натомість, головним територіальним управлінням МНС України у Харківській області лише 18 вересня 2012 р. було видане платіжне доручення № 1972 про перерахування заробітної плати особам, звільненим у вересні 2012 р., зокрема, [PERSON] - 2534, 23 грн., яке разом з заявкою на видачу готівки та перерахування коштів на вкладні рахунки від 18 вересня 2012 р., а також реєстром бюджетних фінансових зобвязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 18 вересня 2012 р. № 593 було направлено до ГУДКСУ у Харківській області і одержано останнім, згідно відповідної відмітки на реєстрі - 20 вересня 2012 р. 21 вересня 2012 р. (протягом 1 операційного дня) вказані зобовязання були проведені і оплачені ГУДКСУ у Харківській області, а 22 вересня 2012 р. одержувачем Харківським ГРУ ПАТ КБ Приватбанк зараховані на платіжну картку [PERSON] в сумі 2534,23 грн. За таких обставин суд дійшов висновку, що головне територіальне управління МНС України в Харківській області порушило право позивача на своєчасне отримання розрахунку при звільненні строком на 4 дні і його позов в цій частині підлягає частковому задоволенню з урахуванням уточненого розрахунку належної до виплати суми. Згідно п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. (зі змінами та доповненнями) Про практику розгляду судами трудових спорів, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку в звязку з затримкою розрахунку при звільненні він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 р. № 348). Відповідно до п. 8 вказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Так, згідно довідки ГТУ МНСУ у Харківській області № 1372 від 03.09.2012 р., заробітна плата [PERSON] становить: за липень 2012 р. (22 робочі дні) 2323,18 грн., за серпень (23 робочі дні) 2482, 43 грн. За 45 робочих дні загальна сума заробітної плати складає 4805,61 грн. Середньоденна заробітна плата становить: 4805,61 грн.: 45 днів = 106,79 грн. Таким чином, сума за час затримки розрахунку при звільненні за 4 дні становить 106,79 грн. х 4 дні = 427,16 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно положень ч. 1 ст. 237-1 КЗпПУ та п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами та доповненнями), відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, згідно зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому позивачем має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім того, відповідно до загальнихпідстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенніспору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такоїшкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Під час розгляду даної справи судом не встановлено, а позивачем не доведено що порушення його законних прав, зокрема затримка розрахунку при звільненні на 4 дні, призвела до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, позивач не обґрунтував визначеного ним розміру моральної шкоди та не надав доказів на її підтвердження. В звязку з цим суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог в цій частині. Відповідно до ч. З ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, а представник відповідача ГТУ МНС України в Харківській області, як на підставу своїх заперечень, заслухавши пояснення сторін та свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. У відповідності до ч. З ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь УДКСУ в Дворічанському районі Харківської області пропорційно до задоволеної частини вимог. Так, сума 427,16 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 16,86 % від суми 2533,88 грн., заявленою останнім. Враховуючи майновий характер даного спору, ставка судового збору, згідно ст. 4 Закону України Про судовий збір, становить 214,60 грн., а 16,86 % від цієї суми складає 36,18 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь УДКСУ в Дворічанському районі Харківської області. На підставі викладеного,

Outcome: partial