Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 12.11.1988 року з відповідачкою. Позовні вимоги мотивовані тим, що з відповідачкою 12.11.1988 року уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Лудчицької сільської ради Биховського району Могильовської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 1988 року листопада місяця 12 числа зроблено запис за № 9 та видано свідоцтво про одруження ІІ-ЧО № 263076. Від шлюбу мають повнолітню дитину Олексія, [INFO]. Сімейне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують, домашнього господарства разом не ведуть. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з мотивів викладених вище. Пояснив, що заходи для примирення неможливі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним, шляхом направлення судової повістки за місцем її реєстрації рекомендованими поштовими повідомленнями № № 8451103094071, 8451103102597 викликалася у судове засідання відповідно на 25.07.2012 року, 16.08.2012 року, ці поштові повідомлення повернуто до суду з приміткою вручено особисто [PERSON]. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, шлюб між сторонами укладено 12.11.1988 року уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Лудчицької сільської ради Биховського району Могильовської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 1988 року листопада місяця 12 числа зроблено запис за № 9 та видано свідоцтво про одруження Н-ЧО № 263076. Частиною 2 статті 106 Сімейного кодексу України (надалі СК України) визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. У відповідності до частини 1 статті 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. У відповідності з ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.\~\~\~\~ Сторони припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть, подальше сумісне життя і збереження сімї сторонни вважають неможливим, та таким що суперечать їх інтересам. Позивач у позовній заяві вказує на те, що від шлюбу мають повнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], тому він вправі сам визначати місце свого проживання. Спору відносно поділу майна немає. Отже, аналізуючи всі обставини справи, судом встановлено, що дана заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка,\~\~що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. А також враховуючи наявність стійкого волевиявлення сторін, яке спрямоване на припинення сімейних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати в сумі 107,30 грн. з відповідача.

Outcome: approved