Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання прав і обовязків забудовника в порядку спадкування. В обґрунтування позову вказала, що 9 вересня 1969 року помер її батько [PERSON], який постійно мешкав на день смерті у місті Димитров по вулиці 40 лєт Октября, будинок № 92. Після смерті спадкодавця у відповідності до статті 525 Цивільного кодексу Української РСР відкрилася спадщина на житловий будинок № 92 (колишній № 86), розташований у місті Димитров (раніше селище Ново-Донбаське Красноармійського району) Донецької (Сталінської) області по вулиці 40 лєт Октября (раніше - Папаніна) з належними до нього господарськими надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки площею 0,10 га за тією ж адресою. На підставі протоколу №7 від 19 квітня 1952 року виконавчого комітету Ново-Донбасівської селищної [PERSON] депутатів трудящих Красноармійського району Сталінської області [PERSON] була виділена земельна ділянка для індивідуального будівництва розміром 0,10 га. Спадкодавцем за життя, а саме у 1953 році було збудовано: одноповерховий житловий будинок загальною внутрішньою площею - 34,4 м2, в тому числі житловою площею - 15,6 м2, а також належні до нього надвірні господарські будівлі та споруди, позначені у технічному паспорті літерою: А1- житловий будинок, а1- тамбур, а11- ганок, Б1 - сарай, В1 - сарай, Д1 - сарай, Г1 - вбиральня, № 1 - огорожа, №2 - ворота, І замощення, за адресою: місто Димитров Донецької області, вулиця 40 лєт Октября, будинок № 92 (колишня адреса: селище Ново-Донбаське Красноармійського району Сталінської області, вулиця Папаніна, будинок № 86), що підтверджується архівною довідкою від 04.04.1985 року № Р-18 та довідкою БТІ від 06.09.2011 року № 104. Здійснене будівництво відповідає архітектурним, будівельним, санітарним, пожежним, екологічним вимогам будівництва та не порушує права інших осіб. У дозвільному документі на будівництво та технічній документації на будинок власником зазначено [PERSON]. [PERSON] збудував будинок № 92 по вулиці 40 лєт Октября у місті Димитров Донецької області (колишня адреса: будинок № 86, вулиця Папаніна у селищі Ново-Донбаське Красноармійського району Сталінської області), перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. З часу будівництва подружжя [PERSON] відкрито користувалося збудованим ними будинком за вищенаведеною адресою. Відповідно до статей 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, як спадкоємець першої черги за законом, в установлений законом шестимісячний строк [PERSON], як дружина спадкодавця та спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що складається із ? частини будинку № 92 по вул. 40 лєт Октября у місті Димитров Донецької області, так як вона мешкала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також протягом усього наступного часу до дня своєї смерті, що підтверджується відомостями домової книги. Оскільки спадкодавець [PERSON] здійснив будівництво будинку № 92 по вулиці 40 лєт Октября у місті Димитров Донецької області (колишня адреса: будинок № 86, вулиця Папаніна у селищі Ново-Донбаське Красноармійського району Сталінської області) на підставі протоколу №7 від 19 квітня 1952 року виконавчого комітету Ново-Донбасівської селищної ради Красноармійського району Сталінської області про виділення йому земельної ділянки для індивідуального будівництва та у відповідності до генерального плану, зареєстрованого в БТІ м. Красноармійська 19.01.1956 року за реєстровим номером 626, то законним буде ствердження про те, що [PERSON] здійснив будівництво згідно з законом і у нього за життя як у забудовника виникло право на отримання свідоцтва на право власності на створений ним обєкт нерухомості . Пятого серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва, а саме Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення (втратила чинність). Тобто до пятого серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Відтак, [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] успадкувала право на отримання свідоцтва про право власності на створений ним обєкт нерухомості, а саме на будинок № 92 по вулиці 40 лєт Октября у місті Димитров Донецької області. Третього квітня 2011 року померла її мати, [PERSON], на підставі чого, та у відповідності до статті 1220 Цивільного кодексу України, відкрилася спадщина, що складається з права та обовязку забудовника, до складу якого входять: право введення в експлуатацію одноповерхового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами розташованого у місті Димитров по вул. 40 лєт Октября № 92, право отримання свідоцтва про право власності на зазначений обєкт нерухомості, право на державну реєстрацію цього обєкту нерухомості, через те, що за життя спадкодавцем [PERSON] не було реалізоване право забудовника на отримання свідоцтва про право власності на будинок № 92 по вулиці 40 лєт Октября у місті Димитров Донецької області та відповідно введення його в експлуатацію і подальшу реєстрацію права власності на нерухоме майно в БТІ міста Димитров. Відповідно до ст.1268 Цивільного кодексу України, як спадкоємець першої черги за законом, в установлений законом шестимісячний строк вона, [PERSON], прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], постійно мешкаючи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, будь-яких відмов щодо спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], вона не заявляла. Її сестри, доньки спадкодавця [PERSON]: [PERSON] ([PERSON] до шлюбу) [PERSON] від права на спадкування майна після смерті матері відмовилася у звязку із тим, що не вчинили будь-якої дії, що свідчила б про прийняття нею спадщини в межах строку встановленого законом, а [PERSON] ([PERSON] до шлюбу) [PERSON] надала нотаріально посвідчену відмову від права на спадкування в межах строку встановленого законом. У звязку з тим, що на час відкриття спадщини вона мешкала разом зі спадкодавцем [PERSON] без реєстрації за місцем проживання, а саме в будинку № 92 по вулиці 40 лєт Октября у місті Димитров Донецької області, у неї виникла необхідність у судовому порядку встановити зазначений факт. Відповідно до положень статті 1268 Цивільного кодексу України, як спадкоємець першої черги за законом, вона прийняла спадщину, яка складається з права та обовязку забудовника, оскільки на час смерті спадкодавця вона проживала разом зі своєю матірю за адресою вулиця 40 лєт Октября будинок №92, що підтверджується актом за місцем проживання без реєстрації, а також може бути підтверджено показами свідків. Встановлення факту її постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця необхідно їй для набуття права власності на збудований її батьками житловий будинок. Незважаючи на факти, що свідчать про перехід спадщини у її власність, свідоцтва про право на спадщину за законом у встановленому законом порядку на спадкове майно вона не може отримати з причин відсутності належним чином зареєстрованих правовстановлювальних документів у [PERSON] бюро технічної інвентаризації. Приписами абзацу 1 пункту 8 та абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування передбачено якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] у листі від 07.11.2012 року № 636/0231 відмовив їй у видачі свідоцтва на спадщину за законом саме через відсутність належним чином оформлених та зареєстрованих правовстановлювальних документів на будинок № 92 по вулиці 40 лєт Октября у місті Димитров. Вона не має можливості у будь який інший спосіб, окрім як за рішенням суду, захистити своє право на спадщину шляхом визнання її власником прав та обовязків забудовника, які належали спадкодавцю за життя, в порядку спадкування за законом. Просить суд встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та визнати за нею в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 03.04.2011 року, всі права та обовязки забудовника на одноповерховий жилий будинок, а також належні до нього надвірні господарські будівлі та споруди за адресою: місто Димитров, Донецької області, вулиця 40 лєт Октября, будинок № 92, які включають в себе - право введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності на зазначений обєкт нерухомості та його державну реєстрацію. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Представник відповідача до судового засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала. Третя особа [PERSON] до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказує що з позовом згодна. Суд вважає, що в справі є достатньо відомостей про права та обовязки сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, що не зявилися до суду. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.09.1969 року помер [PERSON], а 03.04.2011 року померла його дружина [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про шлюб та про смерть (а.с. 15, 16, 29). Згідно свідоцтв про народження та про шлюб, [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON], [PERSON] (до шлюбу - [PERSON]) [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу - [PERSON]) [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17, 22, 23, 24). Згідно протоколу № 7 від 19 квітня 1952 року виконавчого комітету Ново-Донбасівської селищної [PERSON] депутатів трудящих Красноармійського району Сталінської області [PERSON] була виділена земельна ділянка для індивідуального будівництва розміром 0,10 га (а.с.25). Згідно будинкової книги, [PERSON] та [PERSON] проживали разом за адресою: м. Димитров, вул. 40 лєт Октября, 92 та після смерті [PERSON] в цьому будинку проживала [PERSON] (а.с.10-13, 55-56). Згідно з генеральним планом (схемою) на земельній ділянці за адресою: Донецька область Красноармійський район селище Ново-Донбаське, вул. Папаніна, 86 (перейменовано у вул. 40 лєт Октября, 92 м. Димитров) загальною площею 1070 м?, побудовані споруди позначені як: А-1 - жилий будинок, а-1 веранда, N-1 - огорожа (а.с. 14). Згідно технічного паспорта, [PERSON] за життя було збудовано: житловий будинок з належними до нього надвірними господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою місто Димитров Донецької області, вулиця 40 лєт Октября, будинок № 92 (а.с.7-9). Згідно довідки БТІ м. Димитров від 06.09.2011 р., по інвентаризаційним даним БТІ домоволодіння № 92 по вулиці 40 лєт Октября (колишня вулиця Папаніна, будинок № 86) м. Димитров належить [PERSON]. Право власності на домоволодіння не оформлено (а.с. 26). Згідно постанови приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] від 07.11.2012 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок за адресою: м. Димитров Донецької області, вул. 40 лєт Октября, 92 після померлої [PERSON] у звязку з ненаданням правовстановлюючого документу на будинок та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 27). Згідно акту, складеному у грудні 2012 року квартальною та сусідами позивача, [PERSON] постійно проживала без реєстрації за адресою: м. Димитров Донецької області, вул. 40 лєт Октября, 92 з 2000 року по 03.04.2011 року разом з матірю [PERSON], а після її смерті продовжує проживати за вказаною адресою по теперішній час (а.с. 28). Згідно витягів зі Спадкового реєстру та довідок [PERSON] державної нотаріальної контори від 10.01.2013 р., на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлого 12.09.1969 року, згідно інформації зі Спадкового реєстру спадкова справа не відкривалася, та на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлої 03.04.2011 року, згідно інформації зі Спадкового реєстру спадкова справа не відкривалася (а.с. 44-49). Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона мешкає за адресою: м. Димитров, вул. 40 лєт Октября, 103. За адресою: м. Димитров, вул. 40 лєт Октября, 92 проживала сімя [PERSON]: [PERSON] з трьома дочками. [PERSON] померла 2 роки тому. На час її смерті з нею проживала [PERSON] старша дочка, яка продовжує проживати в цьому будинку до теперішнього часу. Свідок [PERSON] пояснив суду, що йому відомо, що [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) А.Г. доглядала за своєю матірю [PERSON], яку усі звали баба Лєна. До смерті [PERSON] її дочка [PERSON] проживала 3-4 роки з матірю, доглядала за нею. [PERSON] померла 2 роки тому. На час її смерті [PERSON] проживала з матірю. Виходячи зі змісту ч.ч.1, 2 ст.331, ч.1 ст.182 ЦК України та п.8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва обєкта нерухомого майна, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та державної реєстрації права власності. Отже, до прийняття обєкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації, право власності на цей обєкт не виникає. Судом встановлено, що спадкодавцем [PERSON] на законних підставах було збудовано житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: м. Димитров Донецької області, вул. 40 лєт Октября, 92. Але, оскільки за життя спадкодавцем [PERSON] не було введено в експлуатацію у встановленому порядку збудований житловий будинок, не було отримано правовстановлюючий документ на будинок та не було зареєстровано право власності на будинок, тому цей житловий будинок не є спадковим майном як обєкт нерухомості. В той же час у спадкодавця [PERSON] як у забудовника виникло право на введення будинку в експлуатацію, на отримання свідоцтва про право власності на будинок і державну реєстрацію права власності на будинок, що не було ним зроблено за життя. Відповідно до ст.177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до ч.1 ст.178 ЦК України, об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи. Відповідно до ст.190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, 09.09.1969 року після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з прав та обовязків забудовника на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: м. Димитров Донецької області, вул. 40 лєт Октября, 92. Відповідно до ст.ст.1223, 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.ст.1268, 1269 ЦК України [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки проживала разом з чоловіком та вступила у володіння спадковим будинком. Діти спадкодавця спадщину не приймали. 03.04.2011 року після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з прав та обовязків забудовника на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: м. Димитров Донецької області, вул. 40 лєт Октября, 92. Відповідно до ст.ст.1223, 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.ст.1268, 1269 ЦК України [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом з матірю. [PERSON] і [PERSON] спадщину не приймали та на спадщину не претендують. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і за [PERSON] необхідно визнати права та обовязки забудовника на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: м. Димитров Донецької області, вул. 40 лєт Октября, 92. На підставі ст.ст.16, 177, 178, 182, 190, 331, 392, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved