overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісяця на свою користь на утримання їхньої спільної малолітньої дитини. В своїй позовній заяві [PERSON] зазначає, що вона проживає у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по даній справі. Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком записано відповідача. На даний час відповідач ухиляється від свого обовязку щодо утримання та виховання дитини. Договір про сплату аліментів на утримання дитини не укладався. [PERSON] не працює, однак його стан здоровя задовільний, а тому він має можливість допомагати матеріально. Проте добровільно відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, проте від неї мається заява про розгляд справи без її участі згідно якої вона підтримує свій позов, просить суд його задовольнити Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки. Однак від нього мається заява про розгляд справи без його участі згідно якої він позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до повного задоволення, оскільки відповідач добровільно не надає позивачу матеріальної допомоги, а у відповідності із ст. 180 СК України таку допомогу він зобов'язаний надавати. В матеріалах справи мається достатньо доказів для ухвалення рішення. Судом встановлено, що батьком малолітнього [PERSON], [INFO], є відповідач по справі [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 146527 від 12.10.2011 року. Таким чином, суд, у відповідності із ст. 183 СК України, вважає можливим стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховував стан здоровя та матеріальне становище дитини, а також стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Згідно ч. 1 ст 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Крім того, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-10 00:00:00

15 серпня 2011 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на будинковолодіння № 57 по вул. Леніна с. Сунки Смілянського району Черкаської області та грошові заощадження на рахунку № 91551000337 у філії № 3276/03 Ощадбанку України. Позивачка, посилаючись на те, що на даний час виникла потреба оформити правовстановлюючі документи на спадкове будинковолодіння, але в позасудовому порядку оформити не може, так як до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини подала також відповідачка, яка на даний час від спадщини та оформлення правовстановлюючих документів відмовляється, звернулася до суду з позовом про поділ спадкового майна та визнання за нею права власності на спадкове будинковолодіння і грошовий вклад. Відповідачка в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій від спадщини, що складається з будинковолодіння № 57 вул. Леніна с. Сунки та грошових заощаджень на рахунку № 91551000337 відмовляється та проти позову не заперечує, а справу просить розглядати за її відсутності. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що будинковолодіння № 57 вул. Леніна с. Сунки зареєстроване на праві приватної власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про власність від 12 липня 1995 року, виданого виконкомом Смілянської районної ради, зареєстровано в реєстровій книзі 1-10, що підтверджується листом КП «ЧООБТІ» від 20 вересня 2012 року № 1538. [PERSON] помер 05 січня 1995 року, після його смерті спадщину прийняла [PERSON] та 20 липня 1995 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом за № 2-847, але право власності на себе в БТІ не зареєструвала. Відповідно до довідки від 27 лютого 2012 року № 61, виданої Сунківською сільською радою, будинковолодіння № 57 по вул. Леніна с. Сунки належить [PERSON] згідно з погосподарською книгою № 1, особовий рахунок №27. [PERSON] померла 15 серпня 2011 року, і після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно. Згідно з заповітом від 15 травня 2007 року, посвідченим секретарем Сунківської сільської ради, зареєстровано в реєстрі за № 190, який на день смерті спадкодавця ніким не змінений та не скасований [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, заповіла [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з листа Смілянської державної нотаріальної контори від 19 вересня 2011 року № 1681/02-14 після смерті [PERSON] до Смілянської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] та [PERSON] Враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, подавши в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, а відповідачка під час розгляду справи в суді відмовилась від спадщини, тому за позивачкою повинно бути визнано право власності на спадкове будинковолодіння та грошовий вклад. На підставі наведеного, ст.ст. 1220, 1235, 1269 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-10 00:00:00

23 квітня 2011 року померла [PERSON] - баба позивачки та мати відповідача, після смерті якої відкрилась спадщина на 1/3 частину будинковолодіння № 42 вул. Якіра м. Сміла Черкаської області. Після смерті спадкодавиці позивачка до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, оскільки вважала, що прийняла спадщину, так як постійно проживала зі спадкодавицею, доглядала до смерті та продовжує проживати в спадковому будинку, відкрито користуватись та володіти ним. Посилаючись на ці обставини, позивачка звернулася до суду з позовом і просить визнати за нею право власності на спадкове майно 1/3 частину будинковолодіння № 42 вул. Якіра м. Сміла Черкаської області. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій проти позову не заперечує та просить справу розглядати за його відсутності. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [PERSON] померла 23 квітня 2011 року, і після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину будинковолодіння. Судом встановлено, що 1/3 будинкововлодіння № 42 по вул. Якіра м. Сміла належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 04 листопада 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського районного округу [PERSON] Згідно з листом Смілянської державної нотаріальної контори від 03 жовтня 2012 року № 1840/01-16 після смерті [PERSON] до Смілянської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття чи відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Відповідно до довідки від 01 жовтня 2012 року № 10, виданої квартальним комітетом № 10 Смілянської міської ради, [PERSON] з січня 2007 року до дня смерті проживала в будинкововлодінні № 42 по вул. Якіра в м. Сміла разом з [PERSON], яка померла 23 квітня 2011 року, доглядала її до дня смерті, і після смерті продовжує проживати зі своєю сімєю в цьому будинковолодінні, [PERSON] проживає [INFO]. Оскільки позивачка прийняла спадщину, постійно проживаючи зі спадкодавицею однією сімєю понад пять років до часу відкриття спадщини, крім того, відповідач, як спадкоємець першої черги, позов визнав повністю та не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на спадкову 1/3 частину будинковолодіння № 42 по вул. Якіра м. Сміла, тому за позивачкою повинно бути визнано право власності на спадкове майно. На підставі наведеного, ст.ст. 1220, 1222, 1223, 1264, 1268 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 25.05.1985 року Прилісненською сільською радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб з відповідачем, актовий запис № 9. Від даного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. [PERSON] намагалася зберегти сімю, але її намагання виявилися марними. З вини відповідача подальше спільне життя та збереження сімї стали неможливими. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. Фактично їх сімя розпалася, шлюб збережений бути не може. Розірвати шлюб в добровільному порядку через органи РАЦСу відповідач відмовляється, а тому вона була змушена звернутись до суду. Вважаючи, що їх сімя розпалась з вини відповідача, [PERSON] просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у поданій до суду заяві, вважає, що їх шлюб носить лише формальний характер, а тому настоює на його розірванні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки, хоча завчасно був повідомлений про час і місце слухання справи у встановленому законом порядку, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки. Враховуючи думку позивача, яка не заперечує щодо розгляду справи у відсутності відповідача, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив розглядати справу у відсутності відповідача [PERSON], ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сімя між подружжям розпалася повністю. Про це свідчить небажання подружжя спільно проживати, наполягання позивача на розірванні шлюбу, а також те, що вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Спору про їх місце проживання між ними немає. [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, будучи впевненою, що їх сімя розпалась, відповідач байдуже поставився до заявленого позову, не подав до суду жодних заперечень на позовні вимоги, не зявився в судове засідання, будучи повідомленим про місце та час розгляду справи, та не повідомив про причини неявки. Наведені обставини дають суду підстави вважати, що сімя між даним подружжям розпалась і збережена бути не може, а тому шлюб між ним слід розірвати. Подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам. За бажанням позивача після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище Романік. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 107 гривень 30 копійок судового збору, сплачених позивачем при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-10 00:00:00

30 липня 2012 року [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням квартирою №63 в будинку №6 по вул. Соборній в м. Нововолинську. Вимоги мотивує тим, що дана квартира належить їй на праві приватної власності, згідно договору дарування квартири від 12 серпня 2011 року. В вищезазначеній квартирі зареєстрований [PERSON], як член сімї попереднього власника. Реєстрація відповідача в квартирі, яка належить позивачу, обмежує його право власності, перешкоджає в повній мірі користуватися та розпоряджатися цим майном. Оскільки у звязку з даруванням первинним власником [PERSON] квартири, відповідач [PERSON]В не набув самостійного права на житло, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням та виселити з вказаної квартири без надання іншого житла. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просять визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою №63 в будинку №6 по вул. Соборній в м. Нововолинську, в зв'язку із зміною власника житла, та виселити його з вказаної квартири без надання іншого житла. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через засоби масової інформації (а.с.26). Заслухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в звязку з наступним. Згідно договору дарування квартири від 12.08.2011 року (а.с.3) [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав від 04.10.2011 року (а.с.4). Предметом спору розглядуваної справи є питання захисту права приватної власності позивача на житло, яке вирішується судом в межах цивільно-правових відносин. Припинення права власності [PERSON] на вищевказану квартиру припинило право членів її сімї, в тому числі [PERSON] на користування цією квартирою, оскільки таке їх право є похідним від прав самого власника. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності особисто [PERSON], а [PERSON], будучи зареєстрованим за вказаною адресою порушує її права власника, в т.ч. можливості на свій розсуд здійснювати правомочності щодо володіння, користування і розпорядження своїм майно. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, в суді встановлено, що [PERSON] при зміні власника спірної квартири не набув самостійного права на житло чи його користування, тому суд визнає [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: вул. Соборна, 6/63 м. Нововолинськ Волинської області та виселяє його з вказаного житла.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, просить розірвати шлюб з відповідачем, укладений 26.09.2007 р.. Від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO]. Вимоги обґрунтувала тим, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів. У стосунках зникли взаємоповага, розуміння, постійно виникають сварки. Проживають окремо протягом одного року,позивачка має іншого чоловіка з яким має намір укласти шлюб. Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Пояснив, що шлюб фактично припинив існування. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2007 р., від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO]. Спільне життя подружжя припинило. Враховуючи, що відповідач визнав позов, його визнання не суперечить закону, правам та свободам інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання відповідачем позову та шлюб розірвати. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом,просить розірвати шлюб з відповідачем,укладений 03.06.2010 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вимоги обґрунтувала тим,що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те,що в сімї сварки та скандали, матеріально сімю відповідач не забезпечує, спільного господарства сторони не ведуть. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач до суду не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Причина неявки суду не відома. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи,повідомила що відповідач отримав виклик до суду,але наміру зявитися в судове засідання не має,а тому суд вважає за можливе на підставах наявних у справі доказів постановити заочне рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні встановлено,що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.06.2010 року,мають сина [PERSON] [INFO], про що свідчать копії свідоцтв. Спільне життя подружжя не склалося. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заперечень щодо позову відповідач не надав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.. 112 СК України,суд постановлює рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересам їхніх дітей,що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня предявлення, та аліменти на особисте утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку до досягнення меншою дитиною 3-річного віку. Вимоги обґрунтувала тим, що діти знаходяться на її утриманні, потребують матеріальної допомоги. Відповідач добровільно допомоги не надає, проживає окремо, аліментів нікому не сплачує, неофіційно працює. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не вказав. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе на підставі наявних у справі доказів постановити заочне рішення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розірвано Білоцерківським міськрайонним судом 11.06.2012р.. Відповідач є батьком доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Діти проживають разом з матірю і знаходяться на її утриманні. Позивачка отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною до 3-х років, про що свідчить довідка управління праці та соціального захисту населення Вишгородської райдержадміністрації від 24.04.2012р.. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною 3-х років. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивач звільняється від його сплати. На підставі викладеного, ст..ст. 75, 84, 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-10 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 12.09.1981 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач 23.07.2012 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачкою не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча про час, місце розгляду справи була належним чином повідомлена про, що свідчить поштове відправлення, направлене рекомендованим листом. Справа слухалась у відсутності сторін та в заочному розгляді згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. В результаті відносин, які склалися в сімї, позивач прийшов до висновку про неможливість подальшого співіснування, на примирення не згоден. В звязку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-10 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі з 21.08.1966 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач 19.07.2012 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з тих підстав, що спільне життя з відповідачкою не склалося, одруження виявилось невдалим через різні погляди на сімейне життя. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча про час, місце розгляду справи була належним чином повідомлена про, що свідчить поштове відправлення, направлене рекомендованим листом. Справа слухалась у відсутності сторін та в заочному розгляді згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. В результаті відносин, які склалися в сімї, позивач прийшов до висновку про неможливість подальшого співіснування, на примирення не згоден. В звязку з цим суд не знаходить підстав для надання сторонам строку для примирення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим та недоцільним для сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-10 00:00:00

У липні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що нею переоформлено особовий рахунок на квартиру № 50 жилого будинку за № 87 по вул. 4 Повздовжня у м. Миколаєві, у якій вона мешкає на даний момент. Відповідач у вказаній квартирі не проживає з 2005 року. Посилаючись на вище викладене, позивач просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою № 50 жилого будинку за № 87 по вул. 4 Повздовжня у м. Миколаєві. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала та просила про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не відомо. Згідно ухвали суду ведеться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Відповідно до Витягу Рішення Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 16.04.1979р. за № 36 на [PERSON] переоформлено особовий рахунок на квартиру № 50 жилого будинку за № 87 по вул. 4 Повздовжня у м. Миколаєві. Довідкою ЖКП ММР «Південь» від 27.02.2012р. № 820 встановлено, що в вказаній квартирі проживають [PERSON] та [PERSON] Відповідач з 2005р. не проживає у квартирі № 50 жилого будинку за № 87 по вул. 4 Повздовжня у м. Миколаєві. В акті про непроживання, складеного ЖКП ММР «Південь» 11.07.2012р., зазначено, що відповідач не проживає у квартирі № 50 жилого будинку за № 87 по вул. 4 Повздовжня у м. Миколаєві, з 2005р.. Свідки опитані у судовому засіданні підтвердили факт не проживання відповідача у вказаній квартирі. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України наймач або члени його сімї можуть бути визнанні судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Отже, судом встановлено, що [PERSON] у квартирі № 50 жилого будинку за № 87 по вул. 4 Повздовжня у м. Миколаєві, не проживає понад 6 місяців без поважних причин. Таким чином, дослідивши усі докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved