Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 28 вересня 2012 року між сторонами був укладений договір позики, за яким [PERSON] позичив [PERSON] гроші в сумі 100000 (сто тисяч) гривень , які [PERSON] зобов"язувався повернути до 30 грудня 2012 року. На виконання п.1 договору позики 26 вересня 2012 року позивач передав відповідачу грошові кошти в сумів 100000 гривень. Факт передачі відповідачеві коштів підтверджується розпискою, складеною відповідачем в присутності двох свідків. Згідно з п.2.6 договору позики відповідач зобов"язувався повернути всю суму позики у строк до 30 грудня 2012 року, однак у визначений договором строк позику не повернув. Мотивуючи тим, що відповідач порушив умови договору щодо сплати боргу у визначений термін, позивач просить стягнути з відповідача: - борг в сумі 100000 гривень; - пеню за прострочення виконання договору в розмірі 0,041 % від несплаченої суми за кожен день прострочення за період з 31 грудня 2012 року до 17 січня 2013 року в сумі 738 гривень; - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов"язання за період з 31 грудня 2012 року до 17 січня 2013 року в сумі 147 грн. 95 коп., - проценти за користування грошовими коштами за період з 31 грудня 2012 року до 17 січня 2013 року, які встановлені на рівні облікової ставки НБУ - 7,5% - в сумі 369,86 грн. Всього сума заборгованості становить 101255 грн. 81 коп. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги на підставах, викладених в позовній заяві, та просив задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти задоволення позову. Судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 28 вересня 2012 року між сторонами був укладений договір позики, за яким [PERSON] позичив [PERSON] гроші в сумі 100000 (сто тисяч) гривень , які [PERSON] зобов"язувався повернути до 30 грудня 2012 року. На виконання п.1 договору позики 26 вересня 2012 року позивач передав відповідачу грошові кошти в сумів 100000 гривень. Факт передачі відповідачеві коштів підтверджується розпискою, складеною відповідачем в присутності двох свідків. Згідно з п.2.6 договору позики відповідач зобов"язувався повернути всю суму позики у строк до 30 грудня 2012 року, однак у визначений договором строк позику не повернув. Позовні вимоги складаються з наступного: - борг в сумі 100000 гривень; - пеня за прострочення виконання договору в розмірі 0,041 % від несплаченої суми за кожен день прострочення за період з 31 грудня 2012 року до 17 січня 2013 року в сумі 738 гривень; - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов"язання за період з 31 грудня 2012 року до 17 січня 2013 року в сумі 147 грн. 95 коп., - проценти за користування грошовими коштами за період з 31 грудня 2012 року до 17 січня 2013 року, які встановлені на рівні облікової ставки НБУ - 7,5% - в сумі 369,86 грн. Всього сума заборгованості становить 101255 грн. 81 коп. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 48, параграфом 1 глави 71 ЦК України. У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, розписка [PERSON] від 26 вересня 2012 року посвідчує передання йому [PERSON] визначеної грошової суми. На підставі ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено законом чи договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідальність позичальника за порушення грошового зобов"язання визначена ст.ст.625, 1050 ЦК України : позичальник зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що неправомірними діями відповідача порушене право власності позивача володіти, користуватися та розпоряджатися належними йому грошовими коштами. Порушене право підлягає захисту на підставі ч.2 ст.16 ЦК України шляхом стягнення заборгованості на користь позивача. Виходячи з наведеного, позов підлягає до задоволення. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і може бути прийнято судом. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стянути понесені судові витрати.

Outcome: approved