Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-09 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з названим позовом, мотивуючи його тим, що вони являються співвласниками житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки площею 0,223 га., що знаходиться за адресою: вул. Набережна 18-а, с. Логвин Володарського району Київської області. Відповідач по справі, їхній брат, [PERSON], також являється співвласником вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки. На даний час спільне користування будинком та господарськими будівлями з відповідачем неможливе, оскільки відповідач постійно чинить перешкоди у користуванні нашим спільним майном, позивачі неодноразово зверталися до органів внутрішніх справ у Володарському районі Київської області, оскаржуючи протиправні дії відповідача. Сторони намагалися в судовому порядку поділити вищевказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами в натурі, але поділити житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не змогли, що підтверджено рішенням судів різних інстанцій. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи розподілити житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №18-а по вул. Набережна в с. Логвин Володарського району Київської області законодавчо та технічно неможливо, будь-які варіанти є такими, що повністю або частково порушують вимоги чинних будівельних норм і правил. Позивачі вказують, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, вказаний житловий будинок є неподільним, спільне володіння і користування майном є неможливим, оскільки відповідач постійно чинить перешкоди у користуванні їхнім майно. В звязку з даними обставинами позивачки змушені звернутися до суду. [PERSON], [PERSON], просять суд, припинити право спільної з відповідачем, [PERSON], власності на будинок, господарські будівлі та споруди, земельну ділянку, що знаходиться за адресою: вул. Набережна 18-а, с. Логвин Володарського району Київської області, позбавити [PERSON] права власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Набережна 18-а, с. Логвин Володарського району Київської області, шляхом виплати йому грошової компенсації, позбавити [PERSON] права власності на 1/3 частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: вул. Набережна 18-а, с. Логвин Володарського району Київської області, шляхом виплати йому грошової компенсації, та визнати за [PERSON] та [PERSON], додатково право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Набережна 18-а, с. Логвин Володарського району Київської області в рівних частках, визнати за [PERSON] та [PERSON], додатково право власності на 1/3 частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: вул. Набережна 18-а, с. Логвин Володарського району Київської області в рівних частках. В судовому засіданні представник позивачів та позивачі позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивачів не визнав, посилаючись на обставини викладені в запереченнях на позов. Він не бажає припиняти своє право спільної власності з позивачами на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку. Відповідач по справі не вважає належну йому 1/3 частку в майні незначною, у звязку з тим що згідно виданих Володарською державною нотаріальною конторою свідоцтв про право на спадщину за законом від 01.09.2012 року частки кожного у даному спільному майні є рівними, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи розподілити житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №18-а по вул. Набережна в с. Логвин Володарського району Київської області законодавчо та технічно неможливо, будь-які варіанти є такими, що повністю або частково порушують вимоги чинних будівельних норм і правил, та вказує на той факт, що на підставі вищевказаного, експерт, згідно висновку зазначеної експертизи, пропонує вищевказаний будинок залишити в користуванні одного із співвласників. Не погоджується з позицією позивачів на рахунок визначення рівня матеріального стану його та членів його сім'ї, котрі посилаються на забезпеченість відповідача житлом, при цьому не вказавши, що кожна з позивачок також має свою житлову площу, заперечує щодо припинення його частки в зазначеному майні, так як відповідач переобладнав дане житло із нежитлового приміщення у житлове, шляхом добудови та перебудови, постійно доглядав свого батька, постійно приймає участь в утриманні даного житлового будинку та земельної ділянки, як при житті батька, так і після його смерті шляхом надання допомоги в обробітку земельної ділянки, обкошуванні бур'янів у весняно-осінній період на присадибній ділянці та прилеглій до неї території, отоплює житловий будинок в зимовий період, обробляє частину земельної ділянки, здійснює щорічний догляд за збереженням майна по вул. Набережна 18-а, с. Логвин Володарського району Київської області, у звязку з тим що позивачі проживають за межами району, та приїжджають час від часу лише у весняно-літній період для обробітку земельної ділянки, та не дає своєї згоди на її припинення. Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, з тих підстав, що не чинить перешкод позивачам у користуванні вищевказаним будинком. Просить суд відмовити у задоволенні вимог позивачів. 10.10.2012 року, після проведення попереднього судового засідання, до суду надійшло клопотання відповідача, однак суд відхилив розгляд даного клопотання, у звязку з тим, що відповідач, мав право подати до суду, у встановленому законом порядку, зустрічну позовну заяву, до початку розгляду справи по суті. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачів, позивачів, відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення. Із пояснень представника позивачів, позивачів, відповідача та матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки площею 0,223 га., що знаходиться за адресою: вул. Набережна 18-а, с. Логвин Володарського району Київської області (а.с.13,16,19,21,53,54). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи розподілити житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №18-а по вул. Набережна в с. Логвин Володарського району Київської області законодавчо та технічно неможливо, будь-які варіанти є такими, що повністю або частково порушують вимоги чинних будівельних норм і правил. Відповідно до вищевказаного висновку, експерт пропонує вищевказаний будинок залишити в користуванні одного із співвласників. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 27.01.2012 року в позові [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про поділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності відмовлено, у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування житловим будинком рішенням суду апеляційної інстанції від 27.01.2012 року відмовлено. На даний час між сторонами виник спір стосовно спільного користування будинком та господарськими будівлями та земельною ділянкою, у звязку з чим позивачі звернулися до суду з позовом про припинення право власності на частку у спільному майні відповідача. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Судом встановлено і дана обставина не оспорюється сторонами, що спірний вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка на момент вирішення спору належить відповідно до свідоцтва про право власності в рівних частинах [PERSON], [PERSON] та [PERSON], по 1/3 частці на кожного з них. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що спірний житловий будинок має відособлені приміщення, а саме: коридор площею 6,80кв.м.(1-І), ванну кімнату площею 4,40кв.м.(1-ІІ), кухню площею 11,30 кв.м.(І-1), та житлова кімната площею 18,8а кв.м.(1-2), а всього загальною площею: 41,30 кв.м. До господарських будівель та споруд належать: погріб під частиною будівлі, прибудова, сарай, гараж, ганок та огорожа (а.с.27-28). Як пояснив суду відповідач [PERSON], він приймає участь в утриманні будинку, обробляє частину земельної ділянки, здійснює щорічний догляд за збереженням майна по вул. Набережна, 18-а, с. Логвин Володарського району Київської області, у користуванні даним будинком позивачкам перешкод не чинить. Згідно пояснень позивачок, останні приїжджають та проживають у вищезазначеному будинку лише у весняно-літній період для обробітку земельної ділянки. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі статтею 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Він не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам громадян. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному, та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Ст.47 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не погоджується на виплату йому компенсації за частку в спільному майні. Відповідно до ст. 365 ЦК України, яка регулює можливість припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливе; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. За змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку в спільному майні допускається лише за наявності усіх вказаних підстав та в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Ст. 365 ч.1 ЦК України передбачає умовою припинення права власності на частку у спільній власності, якщо ця частка, яку неможливо виділити, є незначною. Однак, посилання позивачів на те, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, не може бути підставою для задоволення позову припинення права власності відповідача на його 1/3 частку в праві сумісної власності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку. Частки сторін є рівними - по 1/3 за кожним. До того ж, поняття "незначної частини" законодавець не визначає, це є оціночним поняттям. Та обставина, що частку 1/3, неможливо виділити, сама по собі не може бути обґрунтуванням задоволення позову. Суд дійшов висновку, що 1/3 частки спірного майна не може вважатися незначною, оскільки усім співвласниками належить по 1/3 частки у спільному майні. Суд вважає, що позивачами не представлено переконливих доказів того, що спільне володіння і користування майном є неможливим, посилання позивачів на те, що відповідач постійно чинить перешкоди у користуванні їхнім спільним майном, не підтверджено належними доказами, відсутні також докази про систематичність порушення правил співжиття зі сторони відповідача. На думку суду, припинення права власності відповідача на належну йому частку у спільному майні не може не завдати йому та членам його сім'ї істотної шкоди, виходячи з того, що спірне майно є значним, житловий будинок має відособлені приміщення, а саме: коридор площею 6,80кв.м., ванну кімнату площею 4,40кв.м., кухню площею 11,30 кв.м., та житлова кімната площею 18,8а кв.м., а всього загальною площею: 41,30 кв.м. До господарських будівель та споруд належать: погріб під частиною будівлі, прибудова, сарай, гараж, ганок та огорожа, розміщений на земельній ділянці площею 0,223 га. Частка відповідача у спірному нерухомому майні є значною, так як усім співвласниками належить по 1/3 частки у спільному майні. За таких обставин припинення частки відповідача завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам його сім'ї. Встановлено, що після проведення попереднього судового засідання до суду, відповідачем були надіслані письмові заперечення, з відповідними додатками, а, саме, був наданий акт обстеження присадибної ділянки, у звязку з чим, судом було вирішено питання стосовно виклику свідка, щодо встановлення обставин по справі. Згідно пояснень свідка [PERSON], яка є сільським головою с. Логвин Володарського району Київської області, та згідно акту обстеження присадибної земельної ділянки вул. Набережна, 18-а, в с. Логвин Володарського району Київської області встановлено, житловий будинок та господарські споруди на присадибній земельній ділянці розміром 0,259 га по вул. Набережній, 18 с. Логвин Володарського району Київської області, збудовані таким чином, що проїзд автотранспорту можливий лише до житлового будинку [PERSON] Подальший рух транспорту до сараю та для обробітку городу обмежується у звязку з тим що, що зліва до житлового будинку побудована веранда з погрібом, а навколо неї пішохідна площадка; з права деревяна споруда і цегляна яма під водяну колонку та високоросла, багаторічна яблуня. Крім того, сарай, який належить [PERSON] і розміщений на земельній ділянці розміром 0,259 га, тісно межує (на відстані до 3 метрів) із господарськими будівлями та житловим будинком, які розміщені по вул. Набережна, 18-а, в с. Логвин Володарського району Київської області і заїзд транспорту до даного сараю та проведення інших сільськогосподарських робіт можливий лише через присадибну ділянку розміром 0,223 га по вул. Набережна, 18-а, в с. Логвин Володарського району Київської області(згідно свідоцтва про право на спадщину за законом будівлі та земельна ділянка в розмірі 0,223 га перейшли у спадок [PERSON], [PERSON] та [PERSON]В.). Вищезазначене дає підстави вважати, що припинення частки відповідача завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам його сім'ї. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. З документів, що додані до позовної заяви не вбачається доказів попереднього внесення позивачами вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. На думку суду підстави, передбачені ст. 365 ЦК України для припинення права власності відповідача [PERSON] на 1/3 частку у спільній власності та визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки за позивачами [PERSON] та [PERSON] відсутні. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази та приймаючи до уваги встановлені судом обставини суд вважає, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на законі, не доведені належними і допустимими доказами, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed