Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування вимог вказувала, що зареєструвала шлюб з відповідачем і проживала з ним до липня 2011 р. Від шлюбу мають дитину 2001 р.н. Спільне життя з відповідачем не склалося. Відповідач спочатку спільного проживання до неї як до дружини відносився з повагою. В останній час спільного проживання їхні погляди на життя стали взаємопротилежними, а тому спільне проживання виявилось неможливим: вони фактично припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Причиною припинення сімейних стосунків стала відмова від продовження шлюбних відносин. З липня 2011 року проживають окремо, поновлювати шлюбні стосунки не збираються, а тому призначення строку на примирення вважає недоцільним. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю немає. Між ними досягнуто угоди про утримання дитини. Просить розірвати шлюбу між ним та відповідачем. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення, суду пояснила, що після укладення шлюбу перші років 6 все було добре, потім стали виникати конфлікти, сварки, ініціатором яких була вона. З липня 2011 р. разом не проживають, чоловік поїхав, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з того ж часу, сімейного бюджету не має. Винним у розпаді сім`ї вважає чоловіка. Відповідач у судовому засідання позов визнав, проти його задоволення не заперечував, пояснив, що у них немає взаєморозуміння, винною у розпаді шлюбу вважає позивача. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 14.09.1996 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова за реєстровим номером 600, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 3). Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . З липня 2011 року подружжя разом не проживає, спільне господарство не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально. Відповідач проживає у іншому місті. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сім,ї суд вважає обох із подружжя, застосування засобів щодо примирення подружжя на думку суду є недоцільним, оскільки сторони проти цього заперечують, тривалий час проживають окремо. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Згідно з ч. 8 ст. 235 ЦПК України, прізвище відповідача після розірвання шлюбу залишити без змін. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved