overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-18 00:00:00

\~\~Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 29.08.2009 р. зареєструвала з відповідачем шлюб, від спільного життя у них народилася донька Поліна, [INFO] Позивачка в даний час не працює, здійснює догляд за дитиною віком до 3 років. Поскільки відповідач не надає коштів на утримання дитини та самої позивачки , вона просила в судовому порядку стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку до повноліття дитини та кошти на своє особисте утримання в розмірі 1\\6 частини доходу до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Згідно ст..174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 серпня 2009 року, від якого мають неповнолітню доньку Поліну, [INFO], дитина перебуває на утримання матері, відповідач добровільно грошових коштів на утримання дитини не надає. Встановлено, що сторони проживають окремо, позивачка не працює, здійснює догляд за дитиною , потребує матеріальної допомоги, кошти на утримання дружини на період її догляду за дитиною віком до 3 років відповідач не надає, хоча має таку можливість, інших утриманців не має. Згідно ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.183 СК України частка заробітку \\ доходу\\ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.84 СК україни дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною 3-х років. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки Поліни в розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 08.02.2013 р. і до повноліття дитини, а також кошти на її особисте утримання в розмірі 1\\6 частини доходу, починаючи з дня вступу рішення суду в законну силу до досягнення дитиною трирічного віку 24.06.2013 р. Крім того, з відповідача на користь держави належить стягнути 229,40 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-18 00:00:00

В березні 2013 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] в якій просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1\\4 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття дивини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову позивач вказувала, що вона перебувала у фактичному шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON], 10 вересня 2002 народження. Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач не бере участі у вихованні дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини. В судове засідання позивач позов підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву, оскільки у відповідності до ст. 180-182; 184 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, батько дитини коштів на її утримання не дає, хоча за своїм матеріальним та сімейним становищем має можливість надавати таку допомогу, інших дітей у відповідача немає, утримань за виконавчими документами з нього не здійснюється. В порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-18 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-18 00:00:00

В лютому 2013 року позивачка звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11 серпня 2007 року, Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, актовий запис N9 325. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у зв`язку з чим сторони припинили подружні відносини. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджує, що спір щодо місця проживання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Представник позивача в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач в судове засідання не з`явився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 11 серпня 2007 року, між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований, Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, актовий запис № 325. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спір щодо місця проживання дитини та спільно нажитого майна відсутній. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. У судовому засіданні представник позивачки просила суд залишити [PERSON] й надалі іменуватися прізвищем - « [PERSON] ». Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-18 00:00:00

В березні 2013 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь кошти на утримання спільної повнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , що навчається, у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, щомісячно, до закінчення навчання, але не більше, ніж до 23-х років. В обґрунтування позову позивач вказувала, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого у них народився син - [PERSON] , [INFO] 02 березня 2000 року цей шлюб було розірвано, про що Корабельним районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва зроблений запис за № 99. Відповідач згідно рішення Корабельного районного суду був зобов`язаний сплачувати аліменти в розмір 1\\4 частини всіх видів заробітку до повноліття сина. З 11.08.2012 року [PERSON] навчається на денній формі навчання в Миколаївському національному аграрному університеті, що підтверджується довідкою за вих.. №11 від 18.01.2013 р. Термін навчання - з 11.08.2012 р. до 30.06.2016 р. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити на підставах, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки згідно ст. 199 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги. Визначаючи розмір аліментів, суд керувався положеннями ст. ст. 183, 184 СК України, враховуючи те, що відповідач працює і має постійний дохід, має зобов`язання по утриманню членів своєї сім`ї та має задовільний стан здоров`я. Судом встановлено, що відповідач за рішенням Корабельного районного суду був зобов`язаний сплачувати аліменти в розмір 1\\4 частини всіх видів заробітку до повноліття сина - [PERSON] , [INFO] . На цей час повнолітній [PERSON] навчається в Миколаївському національному аграрному університеті на денній формі. Строк навчання з 11.08.2012 р. до 30.06.2016 р. В зв`язку з всім вищевикладеним, враховуючи матеріальне становище сторін наявність у відповідача на утриманні дітей від іншого шлюбу, суд вважає за доцільне, стягувати з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина- [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частки від всіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до Богунського районного суду м. Житомира із вказаним позовом, в якому просить продовжити строк на прийняття спадщини після померлої [PERSON], яка була його тіткою. При цьому посилається на те, що не знав про смерть тітки та був відсутній на похоронах у звязку із перебуванням в іншому регіоні. Після смерті тітки відкрилась спадщина на частину житлового будинку та земельну ділянку за адресою: м. Житомир, вул. Піонерська, 29. Вказав, що несвоєчасно звернувся до нотаріальної контори, оскільки позивачу лише нещодавно стало відомо про існування на його імя заповіту, в якому єдиним спадкоємцем є позивач. У звязку з цим вважає, що з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, а тому просив його продовжити та визначити його шляхом надання строку три місяці для подачі заяви. Сторони, 25.04.2013 р. у судове засідання не зявилися. Представник позивача [PERSON] подав заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позові. /а.с. 66/ Відповідач надіслав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без особистої участі їхнього представника. /а.с. 51/ Враховуючи те, що у справі зібрано достатньо доказів, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Судом встановлено, що після смерті 19.12.2010 р. [PERSON] /а.с. 4/ відкрилась спадщина на 47/200 частин житлового будинку та приватизовану земельну ділянку за адресою: м. Житомир, вул. Піонерська, 29, що належала померлій тітці позивача. /а.с. 6-10/ Єдиним спадкоємцем згідно копії заповіту № 709 від 27.02.2006 р. є [PERSON], [INFO] /а.с. 11/ Крім того встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса [PERSON] за № 786 від 23.04.2013 р. /а.с. 62, 63/ У судовому засіданні 12.04.2013 р. свідки по справі [PERSON] та [PERSON] підтвердили обставини викладені [PERSON] у позові. Також додали, що позивач пропустив строк для подачі заяви на прийняття спадщини оскільки тривалий час перебував в Ізраілі, де проходила курс лікування його дитина. Враховуючи викладене, суд вважає причини пропуску строку для прийняття спадщини заявником поважними, у звязку із чим вважає за можливе продовжити [PERSON] строк для прийняття спадщини, встановлений законом, як пропущений з поважних причин після смерті [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення, пов"язаного з необхідністю обгрунтування доводів та заперечень сторін, на що може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення, пов'язаного з необхідністю обґрунтування доводів та заперечень сторін, на що може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення, пов'язаного з необхідністю обґрунтування доводів та заперечень сторін, на що може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Враховуючи довготривалість та складність виготовлення рішення у повному обсязі, суд вважає можливим проголосити вступну і резолютивну частину рішення та відкласти складання повного рішення на п'ять днів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 209 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача TOB «Полтавський домобудівний комбінат» про стягнення на його користь невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за несвоєчасну виплату зарплати та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що він працював у відповідача з травня 2012 року по листопад 2012 року охоронником. Згідно наказу №142 від 08.11.2012 року був звільнений за угодою сторін. Відповідач не виплатив йому зарплату в сумі 1600 грн. Позивач просив стягнути зарплату, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по дань фактичного розрахунку та моральну шкоду в сумі 1600 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Представник відповідача до суду не з»явився, будучи повідомленим про дату слухання справи в суді. Надав суду письмове пояснення 19.04.2013 року, в якому пояснив, що затримка виплати зарплати була не з вини підприємства а з причини не перерахування коштів на розрахунковий рахунок за виконання робіт. Суд вважає за можливе розглянути спір по суті та винести заочне рішення. Проти цього не заперечував позивач. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював у відповідача охоронником та був звільнений згідно наказу №142 від 08.11.2012 року за згодою сторін. Відповідач не виплатив позивачу заробітну плату з дня звільнення до 29.03.2013 року. Згідно наданого відповідачем списку перерахувань банку зарплата [PERSON] виплачено в сумі 1628рн.83 коп. Отже відповідачем затримано виплату зарплати позивачу з 08.11.2012 року по 29.03.2013 року. У відповідності до ст.116 КЗПІТ України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Ст.117 КЗПП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженог ним органу належних звільненому працівникові сум у строки , зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа , організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по дань фактичного розрахунку. Згідно довідки №95112 від 03.12.2012 року(а.с.5) середній заробіток позивача [PERSON] становить 1105грн.50 коп. Отже за період часу з 08 листопада 2012 року по 29 березня 2013 року середній заробіток позивача становить 5453грн.33 коп.,які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Суду не надано позивачем доказів завдання йому моральної шкоди діями відповідача, тому в цій частині позову необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог. Викладене підтверджується матеріалами справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

[PERSON] 27 березня 2013 р. звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається, що йому на праві власності належить [ADDRESS]. Зять [PERSON] з квітня 2011 р. в квартирі не проживає, місце його знаходження не відоме, тому його необхідно визнати таким, що втратив право користування цією квартирою за правилами ст. 405 ЦК України та зобов'язати міграційну службу зняти з реєстрації. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, судова повістка з копією позовної заяви рекомендованим повідомленням повернуті до суду, про дату та місце розгляду справи його повідомлено через оголошення у пресі, тому суд вирішив розглянути справу заочно. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, свідків, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які надані суду, свідчать про наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу від 14 січня 2004 р., витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, довідки про склад сім'ї (а.с.8-11) [PERSON] є власником двокімнатної квартири [ADDRESS]. Позивач 30 серпня 2007 р. в якості члена сім'ї зареєстрував в свою квартиру свого зятя [PERSON] Відповідно до акту обстеження квартири (а.с.12), пояснення свідків [PERSON], [PERSON] відповідач з квітня 2011 р. в цій квартирі не проживає без поважних причин, тому його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню. Зі змісту ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року із змінами зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації місця перебування особи здійснюється працівниками органу реєстрації. Зобов'язати в судовому порядку зняти з реєстрації особу можна відповідний орган, а не особу, яка підлягає зняттю з реєстрації. З такою вимогою позивач до органу реєстрації не звертався, надавши йому тільки процесуальний статус 3-ї особи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] про втрату права на житло, вказавши, що являється власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі крім нього є також зареєстрованим онук його покійної дружини - [PERSON]. Відповідач не проживає у вказаній квартирі з народження. Приїзджав до них лише в гості. Добровільно виписатися з квартири не бажає. Той факт, що відповідач не проживає в даній квартирі стверджується актами обстеження проживання, які були складені комісією в складі депутата Сокальської міської ради та сусідів. Внаслідок того, що відповідач є зареєстрований в даній квартирі, але в ній не проживає, є певні перешкоди в користуванні квартирою, оскільки неможливо оформити житлові субсидії та оплачувати комунальні послуги, які залежать від кількості зареєстрованих в квартирі осіб. Жодних коштів на оплату комунальних послуг він не надає. В зв»язку з тим похивач вимушений звернутись з даного питання до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримав просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не прибули не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру виданого 22.01.2001 року вбачається, що квартира за адресою [ADDRESS] на праві спільної сумісноївласності належить [PERSON] та [PERSON] Відповідно до акту обстеження фактичного місця продивання від 24.02,2012 року , 20,08.2012 року 27.12.2013 року, вбачається, що за адресою [ADDRESS] не проживає [PERSON] Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця оживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-1V зняття з реєстрації місця оживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи звісно відсутньою або оголошення її померлою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

19 вересня 1976 року позивач уклав з відповідачем шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Генічеського району, Херсонської області, актовий запис №7. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають, але розірвати шлюб в органах РАЦС відповідачка заперечує. В позовній заяві позивач просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося, в відносинах відсутнє порозуміння та повага, позивач покохав іншу жінку та проживає разом з нею, спільне господарство з відповідачкою не ведеться, з листопада 2010 року проживають окремо. Позивач в судовому засіданні викладені обставини підтвердив, вимоги позову підтримав, просить шлюб розірвати. Відповідачка в судовому засіданні не заперечує проти . Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що сторони проживають окремо, сімейні відносини у них припинились з листопада 2010 року, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають, родину зберегти не можливо, шлюб позивача та відповідачки слід розірвати.

Outcome: approved