Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-25 00:00:00

ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 17.04.2008 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 001-01024-170408, згідно з яким останній була відкрита відновлювальна кредитна лінія та картковий рахунок із лімітом, встановленим банком. Відповідач порушила умови договору щодо погашення кредиту, тому станом на 31.01.2012 року за нею утворилась заборгованість в сумі 5059,81 грн., яку позивач просить стягнути на його користь. У судове засідання представник позивача не з`явилась, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявилась, причини неявки суду не вказала, клопотання про перенесення розгляду справи не заявлялала, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином, про що свідчать існуючі в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень. Оскільки наявних у справі доказів достатньо для вирішення справи по суті та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтований та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.04.2008 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-01024-170408, за умовами якого банк зобов`язався здійснити кредитування [PERSON] через картковий рахунок шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в сумі 30 000,00 грн., та на день укладання договору встановлено ліміт кредитної лінії в сумі 3 000,00 грн., а [PERSON] зобов`язалась використати кредит в межах ліміту, здійснити оплату вартості послуг банку та погасити суми заборгованості, процентів, пені за кредитною лінією за тарифами на обслуговування платіжних карток (а.с.5-7). За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). В порушення вимог даних норм Закону і умов договору, відповідачка не виконала взятих на себе зобов`язань і станом на 31.01.2012 року загальна сума боргу за кредитним договором, згідно розрахунку, наданого позивачем, становить 5059, 81 грн., з яких тіло кредиту 5059,81 грн. Враховуючи вищезазначене, а також те, що станом на дату розгляду справи в суді відповідачем не надано доказів про погашення суми заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved