Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-07 00:00:00

Позивач перший заступник прокурора Деснянського району м. Києва в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом про скасування розпорядження про приватизацію та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі путівки Головного управління соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації № 32, інвалід 2 групи [PERSON] направлений на державне утримання до Ново-Білицького психоневрологічного інтернату. На час перебування в інтернаті за [PERSON] мало зберігатися житлове приміщення протягом усього часу знаходження особи в інтернаті. На момент приватизації квартири [PERSON] перебував в інтернаті, квартира приватизована одноособово [PERSON] . Оскільки при приватизації квартири не були враховані інтереси тимчасово відсутнього [PERSON] , просять суд скасувати розпорядження відділу приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації № 1112 від 25.07.2005 року про передачу квартири [ADDRESS] у власність [PERSON] та визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане 25.07.2005 року згідно з розпорядженням відділу приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації № 1112 від 25.07.2005 року про передачу квартири [ADDRESS] у власність [PERSON] . В судовому засіданні представник прокуратури Деснянського району м. Києва повністю підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі, а саме скасувати розпорядження відділу приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації № 1112 від 25.07.2005 року про передачу квартири [ADDRESS] у власність [PERSON] та визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане 25.07.2005 року згідно з розпорядженням відділу приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації № 1112 від 25.07.2005 року про передачу квартири [ADDRESS] у власність [PERSON] . Представник відповідача - Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації - в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що ніяких порушень при проведенні приватизації та видачі документів допущено не було. Приватизація проведена таким чином, оскільки у довідці ф.4 - на підставі якої проводиться приватизація, не було зазначено, що є член сімї за яким зберігається житлове приміщення оскільки він перебуває в інтернаті. А тому підстав для задоволення позову немає. Третя особа [PERSON] та її представник, проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав зазначених відповідачем. Представник [PERSON] наполягав на відмові в задоволенні позовних вимог на підставі пропуску строку позовної давності. Суду пояснив, що ще у 2004 році представники Ново-Білицького психоневрологічного інтернату погрожували, що визнають через прокуратуру приватизацію недійсною, отже в 2004 році позивачам було відомо про проведення приватизації. Представник третьої особи - Ново-Білицького психоневрологічного інтернату для чоловіків, позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, вважає доцільним захистити права інваліда 2 групи, який тимчасово перебуває в інтернаті. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, третьої особи [PERSON] , представника третьої особи [PERSON] представника третьої особи Ново-Білицького психоневрологічного інтернату для чоловіків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги першого заступника прокурора Деснянського району м. Києва в інтересах [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі путівки № 32 направляється на державне утримання до Ново-Білицького інтернату [PERSON] , інвалід 2 групи, місце проживання до направлення в інтернат: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до довідки № 214 від 04.05.2012 року, виданої КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м. Києві ради», [PERSON] був зареєстрований за адресою: квартира [ADDRESS] та знятий з реєстраційного обліку 28.04.2005 року за адресою [ADDRESS] , будинок інтернат (а.с.11). Листом від 27.03.2012 року за № 109-02, направленого Ново-Білицьким психоневрологічним інтернатом для чоловіків надано інформацію, що [PERSON] , проживає в даному інтернаті з 29.04.2005 року. (а.с.14-17) Відповідно до довідки ф.4 , виданої КП по УЖГ «ЖИТЛОРЕМБУДСЕРВІС» Деснянського району м. Києва для приватизації - в квартирі [ADDRESS] мешкають і мають право на житло на момент введення в дію ЗУ «Про приватизацію житлового фонду» [PERSON], відомості щодо тимчасово відсутнього [PERSON] відсутні. (а.с. 7). Розпорядженням органу приватизації ф.8 № 1112 клопотання [PERSON] задоволено та передано у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] . (а.с.9) Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру та відповіддю КМБТІ та РПВОНМ (а.с.10,12). Суд вважає, що прокуратурою Деснянського району м. Києва не пропущено строк звернення до суду з даним позовом, оскільки про порушення прав [PERSON] вони дізнались при виконанні завдання Прокуратури м. Києва від 01.03.2012 року (а.с. 18), раніше про дані обставини, щодо приватизації квартири вони не знали і не могли знати, отже перебіг строку позовної давності для звернення до суду, встановлений ст. 257 ЦК України необхідно рахувати з цього часу. Посилання представника третьої особи [PERSON] про пропущення позивачем строку на звернення до суду є безпідставними та не підтверджені жодним доказом. Відповідно до ст. 21 Конституції України усі люди є вільними і рівними у своїй гідності та правах. Права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними. Згідно із ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права та свободи та є рівними перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися, відповідно до ст. 41 Конституції України, своєю власністю, а використання власності не може завдавати шкоду правам, свободам та гідності громадян. Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, його подальшого використання і утримання регулюються Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду". Відповідно до ст. 1 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно ч. 5 ст. 5 Закону кожен громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. П.5 ч.3 ст.71 Житлового Кодексу визначено, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадку влаштування непрацездатних осіб у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них. Отже, на момент перебування [PERSON] в Ново-Білицькому психоневрологічному інтернаті для чоловіків протягом усього часу за ним мало зберігатись жиле приміщення квартири [ADDRESS] . Враховуючи, що [PERSON] було знято з реєстрації та органу приватизації видано документ у якому відомості про особу за якою зберігається право на житлову площу відсутнє - було видано розпорядження про передачу у власність квартири [ADDRESS] без врахування інтересів тимчасово відсутнього громадянина та видано свідоцтво про право власності на житло, що порушило житлові права недієздатного інваліда 2 групи [PERSON] , отже дані документи підлягають скасуванню. Суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved