Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-05 00:00:00

У березні 2012 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк, Позивач) звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про виселення. Свої позові вимоги обґрунтовує тим, що 22.08.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № ZRZ0GK07374023 (далі кредитний договір). Відповідно до п.1.1. кредитного договору Банк зобовязання надати Відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 114\~100 дол. США строком до 21.08.2027 року. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором Позивач і Відповідач 22.08.2007 року уклали договір іпотеки (далі договір іпотеки). Згідно з п.33.3 договору іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею: 45,3 кв.м., житлова площа: 27,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобовязання за кредитним договором Позивач виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит в розмірі 114\~100 дол. США. ПАТ БК «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 27.05.2009 року суд ухвалив рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею: 45,3 кв.м., житлова площа: 27,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки. Відповідно до Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Договір іпотеки, укладений між Відповідачем та Позивачем, передбачає право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотеко держателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, Позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та ст. 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Позивач просив суд виселити Відповідача та інших осіб, які зареєстровані та (або) проживають у квартирі (предмет іпотеки), яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святоишнський район, м. Вишневе, вул. Жовтнева, буд. 11 зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України та стягнути з Відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник Банку підтримав позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника Позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 22.08.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № ZRZ0GK07374023. Відповідно до п.1.1. кредитного договору Банк зобовязання надати Відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 114\~100 дол. США строком до 21.08.2027 року. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором Позивач і Відповідач 22.08.2007 року уклали договір іпотеки. Згідно з п.33.3 договору іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею: 45,3 кв.м., житлова площа: 27,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобовязання за кредитним договором Позивач виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит в розмірі 114\~100 дол. США. ПАТ БК «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 27.05.2009 року суд ухвалив рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею: 45,3 кв.м., житлова площа: 27,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки. Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічною до зазначеної норми є ст.40 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. 17.01.2012 р. за вих. № 30.1.0.0/2-858 ПАТ КБ «Приватбанк» була надіслана вимога про звільнення двокімнатної квартири, загальною площею 45,3 кв.м., житлова площа 27,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], разом із усіма членами сім'ї та іншими мешканцями протягом тридцяти днів з дня отримання даної вимоги, однак вона була проігнорована Позивачем. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги Позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ч. 3 ст. 109 ЖК України, ст.40 Закону України «Про іпотеку», ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: approved