Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 08.12.2009 р. надав у позику відповідачу грошові кошти у сумі 20000 грн. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідач склав розписку від 08.12.2009 р., яка засвідчує отримання ним коштів у сумі 20000 грн. Відповідач зобовязався повернути 18.12.2009 р. кошти у сумі 30000 грн. У визначений термін відповідач позику не повернув, на прохання позивача щодо повернення суми позики не реагує і добровільно повернути борг за договором позики відмовляється, що змушує звертатися до суду. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача кошти у сумі 30000 грн. Відповідач, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до судового засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив та не скористався своїм правом надати заперечення проти позову. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, так як мається достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до розписки від 08.12.2009 р. позивач дав у борг відповідачу гроші у сумі 20000 грн. На підтвердження факту отримання грошей відповідач власноруч написав розписку, в якій зобовязувався повернути позивачу кошти у сумі 30000 грн. до 18.12.2009р. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Ст. 1047 ЦК України закріплює, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 207 ч.1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялись сторони. Між позивачем та відповідачем був укладений договір позики від 08.12.2009 року на суму 20000 грн., у підтвердження яких відповідач надав позивачеві розписку про отримання грошей, однак у визначений строк борг не повернув, що змусило позивача звернутись до суду за захистом своїх прав. В наданій відповідачем позивачеві розписці обумовлені всі істотні умови договору позики: сума позики, факт передачі грошових коштів, факт прийняття, зобов`язання повернути та строк повернення. Розписки підписані відповідачем, є документами, що підтверджують здійснення правочину між позивачем і відповідачем. Згідно з ст. ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, при цьому одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається , якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує пятдесятикратного розмірі неоподаткованого мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін. Умовами договору позики від 08.12.2009 р. за користування позикою (грошовими коштами) обумовлена сплата відсотків, а сума позики значно перевищує пятдесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Враховуючи наведене, суд находить, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума бору в розмірі 20000 грн., відсотки за користування позикою у сумі 10000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Відповідно до ст.ст. 207, 526, 527, 549, 551, 611, 625, 1046, 1047, 1048 ЦК України,

Outcome: approved