Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи ВГІРФО УМВС України у Вінницькій області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 24.01.1998 року по 18.06.2007 рік. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO],яка після розірвання шлюбу проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. [PERSON] займається у відділенні спортивної акробатики Вінницької обласної дитячо-юнацької спортивної школи та має перший розряд із складно-координаційних видів спорту, у звязку з чим постійно приймає участь у державних та міжнародних змаганнях. На даний момент постало питання про надання ним дозволу на виготовлення проїзного документа на тимчасовий виїзд за кордон і надання згоди на виїзд за кордон доньки, однак для оформлення документів на виїзд дитини за кордон необхідна письмова згода обох батьків. Відповідач таку згоду не обгрунтовано і безпідставно, на думку позивачки, відмовляється надати, тому позивачка змушена звернутися в суд з даною позовною заявою. В судове засідання позивач не зявилась, однак подала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність. Також в даній заяві позивач уточнила позовні вимоги в частині періоду виїзду за кордон дитини, а саме просила дозволити [PERSON] виїзд за межі України, а саме до [PERSON] з 01 червня 2012 року по 01 червня 2013 року, без згоди батька, [PERSON]. Уточнені позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення, причини неявки суду не повідомив. Представник відділу громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб УМВС України у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час і місце судового розгляду був повідомлений судом належним чином. Згідно ч.2 ст. 169 неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. Позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача, тому відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим, за згодою позивача, розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до 18.06.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії 1-АМ № 026069, виданого 09.07.2007 року ( а.с.6 ). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 27.11.2000 року зроблено відповідний запис за № 2723, відповідно до якого матірю дитини являється [PERSON] позивач у справі, а батьком [PERSON] відповідач у справі (а.с. 4). [PERSON], [INFO] навчається з 2009 року займається у відділенні спортивної акробатики Вінницької обласної дитячо-юнацької спортивної школи та має перший розряд із складно-координаційних видів спорту та постійно приймає участь у державних та міжнародних змаганнях, що підтверджується довідкою за № 78 , виданою даним навчальним закладом 29.03.2012 року ( а.с. 5 ). Також, [PERSON] з 23 травня 2012 року по 28 травня 2012 року мала приймати участь в міжнародних змаганнях в місті Свідниця ([PERSON]) у складі збірної команди України, але вона не змогла прийняти в них участь, так як батько не дав дозволу на виїзд за кордон, також з червня місяця 2012 року до червня 2013 року за календарем спортивних заходів України планується виїзд збірної команди за кордон для участі в міжнародних змаганнях, в яких [PERSON] має прийняти участь, що підтверджується довідкою за № 111 , виданою даним навчальним закладом 01.05.2012 року ( а.с. 24 ). Встановленим фактам відповідають правовідносини, встановлені національним законодавством та Конвенцією про захист прав людини та основних свобод. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Дане положення гарантує право звернення до суду з приводу фактичних обставин, викладених позивачем та відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Національним законодавством встановлено порядок надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України. Відповідно до ч.2 п.2 ст.4 Закону України Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян [PERSON] відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання і вилучення, затверджених постановою КМУ № 231 від 31.03.1995 року, оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ст. ст. 2 та 3 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (Рим, 04 жовтня 1950 року), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно із законом та необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам для захисту здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей. В суду відсутні докази, що на даний час існують будь-які обмеження для реалізації позивачем права неповнолітньої дитини на виїзд за межі України, тому права позивача підлягають до судового захисту шляхом усунення перешкод в здійсненні вказаного права.

Outcome: approved