Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-21 00:00:00

У жовтні 2012 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 29 березня 2006 року померла бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7,9300 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області. При зверненні до Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON], який діяв від імені [PERSON], було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку у звязку з тим, що [PERSON] пропустила встановлений ст. 1268 Цивільного кодексу України строк та не вступила в права спадкоємця фактично, та він не надав правовстановлюючий документ Державний акт на право власності на земельну ділянку. Вважаючи, що за нею відповідно до діючого законодавства повинно бути визнано право власності на вищезгадану земельну ділянку, просила задовольнити позовні вимоги. Представник позивача на виклик до суду не зявився, у заяві на адресу суду просив розглянути справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 5 статті 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до Державного акту (Серія III-ХР № 030393) [PERSON] належало право власності на земельну ділянку площею 7,9300 га (рілля), надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області. Згідно копії свідоцтва про смерть (Серія 1-ВЛ № 057368 від 30.03.2006 р.) [PERSON] померла 29 березня 2006 року. З досліджених в судовому засіданні документів вбачається, що [PERSON], яка померла 29 березня 2006 року - бабуся [PERSON] Позивач є спадкоємицею [PERSON] за законом. Постановою державного нотаріуса № 1840/02-31 від 11.09.2012 року [PERSON], який діяв від імені [PERSON], відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку у звязку з тим, що [PERSON] пропустила встановлений ст. 1268 Цивільного кодексу України строк та не вступила в права спадкоємця фактично, та він не надав правовстановлюючий документ державний акт на право власності на земельну ділянку. Відповідно до матеріалів справи, правовстановлюючий документ на зазначену земельну ділянку був загублений. З листа Управління Держкомзему у Барвінківському районі Харківської області від 02.07.2012 р. № 3977 убачається, що на імя [PERSON] зареєстровано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії III-ХР № 030393 від 19.04.2003 року за №315. Враховуючи ті обставини, що [PERSON] успадкувала \~право на земельну ділянку, але в установленому порядку не може реалізувати своє право на зазначене майно, так як воно не визнається іншими особами, то за нею, як спадкоємицею [PERSON] за законом, слід визнати право власності на земельну ділянку площею 7,9300 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області. Одночасно, при вирішенні спору судом враховуються і норми ст. 131 ЗК України, якою визначено, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод та ст. 392 ЦК України, якою визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі ст.ст. 25 п. 4, 346 ч.1 п. 11, 392, 1216, 1269 ЦК України, ст.ст. 125, 126, 131 ЗК України,

Outcome: approved