Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-24 00:00:00

У листопаді 2011 року ТДВ СК Райпзвернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання договору недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та в ході судового засідання представник позивача посилався на те, що 21.03.2011р. до страхової компаній надійшла заява про те, що в м. Дніпропетровську, по вул. Калиновій, керуючи транспортним засобом Кароса, д/н [NUMBER] скоєно наїзд на транспортний засіб ВАЗ 2109, д/н [NUMBER]. Випадок має ознаки страхового. Разом їх заявою було надано страховий Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/8460812. Позивач вважає, що Договір укладено з порушення норм чинного законодавства, оскільки його підписано особа, яка не має на це повноважень від керівництва страхової компанії. З урахуванням викладеного, просив суд визнати Договір (Поліс) № ВЕ/8460812 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним та стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, на його задоволенні наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. У попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнавав, просив у його задоволенні відмовити. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2012 року до участі по вказаній цивільній справі було залучено у якості третьої особи [PERSON]. Третя особа у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що Поліс № ВЕ/8460812 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним був виписаний ним власноручно на підставі договору доручення (агентський договір) № 1211 від 28.02.2011р. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надана докази, вислухавши пояснення сторін, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що ТДВ СК Плюсправонаступником якого є ТДВ СК Райп. 23.03.2011р. відповідач звернувся до ТДВ СК Райдз заявою про настання страхового випадку та надав Поліс № ВЕ/8460812 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Посилання представника позивача на те, що вищевказаний Поліс було виписано особою, яка не має на те повноважень не підлягає дійсності, оскільки в матеріалах справи мається договір доручення (агентський договір) № 1211 від 28.02.2011 року, укладений між ТДВ СК Плюста [PERSON] Крім того, відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути предявлена тільки особам, визначеними у ЦК України та інших законодавчих актах, що встановлюють оспорюваність правочинів, - а саме, однією зі сторін, або заінтересованою особою, тобто особами, права яких були порушені в момент укладення договору. Вимоги ТДВ СК Райп не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, протирічить нормам діючого цивільного законодавства та зводиться до бажання позивача не виплачувати страхове відшкодування. Згідно зі ст. 3 ЦПК України та ст. 16 ЦК України особа може звернутися до суду щодо порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог ТДВ СК Райп, та вимушений в задоволені позову відмовити повному обсязі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed