Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-14 00:00:00

У вересні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути із відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 490024600 від 09 лютого 2007 року в сумі 219.674 грн. 46 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2196 грн. 74 коп. Позивач стверджує, що 09.02.2007 року між Закритим акціонерним товариством "Альфа-Банк" (правонаступником якого з 19.08.2009 року є Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк") та [PERSON] був укладений договір № 490024600 про надання кредиту для придбання транспортного засобу, згідно якого позивач надав останньому кредит в іноземній валюті в сумі 13.771 доларів США 07 центів, з кінцевим строком повернення до 09 лютого 2013 року, та сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 12% річних. На думку позивача, [PERSON] станом на 09.07.2012 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 13.639,78 доларів США, що за курсом НБУ на 09.07.2012 року складає - 109.022,76 гривень, за відсотками 4.047,74 доларів США, що еквівалентно 32.353,57 гривень, та сума пені в розмірі 11% складає - 78298,13 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надавши заперечення на позов, обґрунтовуючи наступним. Рішенням (заочне) Шевченківського районного суду м.Києва від 09.12.2008 року з відповідача [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором № 490024600 від 09.02.2007 р., а саме: заборгованість по кредиту - 68880 грн. 89 коп., по процентам - 4.132 грн. 92 коп., комісію за управління кредитом 0 грн. 00 коп., пеню - 5.837 грн. 85 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 788,52 грн., витрати по оплаті інформаційного забезпечення судового процесу у сумі 30 грн. 00 коп., а всього: 79.670 гривень 18 копійок. 23.03.2009 року [PERSON] на вимогу позивача добровільно для реалізації передав автомобіль CITROEN, C3, 2007 р.випуску, д/н [NUMBER], № кузову [NUMBER], тип - легковий комбі-В (свідоцтво про реєстрацію - [NUMBER], видане 07.02.2007 р. Васильківське РЕВ 2-го МРВ ДАІ, м.Васильків), що стверджується договором доручення та актом приймання-передачі автомобіля уповноваженому працівнику банка. Відповідно до висновку про вартість майна від 10.08.2009 року вартість переданого автомобіля становила 46.800,00 гривень. Однак, позивачем автомобіль було реалізовано за 37.266,72 гривень, про що [PERSON] повідомили в усній формі, звіту про реалізацію автомобіля, як це передбачено договором доручення, на його вимогу не надано. А тому, вважає, що позивач не має права вимагати в судовому порядку стягнення боргу з [PERSON], оскільки існує судове рішення, що набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, більш того вказане рішення суду частково виконане за рахунок реалізації заставленого автомобіля. Ухвалою від 15.02.2013 року провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу за кредитним договором припинено. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог позову виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом достовірно встановлено, що 09.02.2007 року між Закритим акціонерним товариством "Альфа-Банк" (правонаступником якого з 19.08.2009 року є Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк") та [PERSON] був укладений договір № 490024600 про надання кредиту для придбання транспортного засобу, згідно якого позивач надав останньому кредит в іноземній валюті в сумі 13.771 доларів США 07 центів, з кінцевим строком повернення до 09 лютого 2013 року, та сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 12% річних. (а.с.7-10). Рішенням (заочне) Шевченківського районного суду м.Києва від 09.12.2008 року позов ЗАТ "Альфа-Банк" до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором № 490024600 від 09.02.2007 року задоволено у повному обсязі. (а.с. 59-60). У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи те, що провадження у справі в частині стягнення основного боргу закрито ухвалою суду та з врахуванням обставин справи суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки обмежившись стягненням 30000,00 грн. Враховуючи те, що сума кредиту на час вирішення справи повністю не погашена, то вимоги позивача про стягнення з відповідача суми відсотків за користування кредитом є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати в частині сплати судового збору в розмірі 2196 грн. 74 коп. покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial