Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-13 00:00:00

21 вересня 2012 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що у період з 24 липня 1979 року по 26 серпня 1982 року вона працювала на посаді завторга Кам'янського сільпо Василівської РСС. В період з 26 вересня по 15 жовтня 1983 року працювала на посаді старшого товарознавця [PERSON] РСС. З 15 жовтня 1983 року вона була звільнена з посади в зв'язку з переведенням до ВРП Запорізької ГРЕС. Позивач зазначає, що під час роботи у [PERSON] РСС, а саме 11 січня 1983 року її було направлено у відрядження до м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області. У відрядженні разом з нею був направлений до станції [PERSON] на розкредитування вагонів працівник заготконтори [PERSON] РСС [PERSON], який керував автомобілем. Оскільки в цей день була ожеледиця, позивач не змогла виїхати рейсовим автобусом. Разом з [PERSON] вони виїхали до місця призначення. Позивач вказує, що [PERSON] не впорався з керуванням, автомобіль двічі перевернувся та з'їхав в кювет. Внаслідок ДТП вона отримала черепно-мозкову травму та травму ноги, була госпіталізована до лікарні м. Степногірськ Василівського району, де і проходила лікування в період з 13 січня 1983 року по 07 лютого 1983 року, оскільки тоді хірургічне відділення [PERSON] лікарні знаходилося на ремонті. Позивач вказує, що пізніше, у 1985 році вона була вимушена проходити подальше лікування, спочатку у [PERSON] районній лікарні, в Енергодарській лікарні, а потім оперувала ногу у обласній лікарні м. Запоріжжя. На вимогу МСЕК інженером по охороні праці [PERSON] РСС був складений акт форми Н-1, який, як стверджує позивач, їй на руки не видавався. У 2012 році позивач звернулася до керівництва [PERSON] РПС з проханням видати їй акт форми Н-1, їй відмовили у видачі в зв'язку з відсутністю вказаного документу. Позивач зверталася до [PERSON] міжрайонної прокуратури Запорізької області з проханням провести перевірку та визначити місцезнаходження акту форми Н-1. 23 травня 2012 року вона отримала відповідь з прокуратури, згідно до якої акти та записи щодо проведення службових перевірок за фактом отримання травм на виробництві у [PERSON] РСС за 1983 рік відсутні. Позивач зверталася до Державного архіву Запорізької області із запитом про наявність акту форми Н-1 та отримала відповідь про відсутність в архіві такого акту. Позивач просить суд встановити факт отримання нею каліцтва на виробництві 11.01.1983 року та зобовязати адміністрацію [PERSON] РСС скласти акт за формою Н-1 та зареєструвати його у встановленому законом порядку. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України позовні вимоги не визнали, суду надали письмові заперечення, в яких вказують, що вимоги про становлення юридичного факту, у тому числі каліцтва, розглядаються судами за правилами ст. 234 ЦПК України, в окремому провадженні. Оскільки позивач не зазначає, з яких причин вона на протязі 29 років не зверталася до керівництва підприємства, на якому вона працювала і де з нею стався нещасний випадок, у задоволенні позову слід відмовити з причин пропуску строків позовної давності. Додатково представник відповідача пояснила, що відповідно до Положення про розслідування нещасних випадків, що сталися з робітниками, службовцями, колгоспниками, учнями, студентами та іншими особами на виробництві, яке діяло станом на 1983 рік, нещасний випадок на виробництві має місце, якщо він стався за участю транспортного засобу, яке було відряджена у командировку. Оскільки [PERSON] виїхала до місця командировки на приватному (попутному) транспортному засобі, випадок, що стався з нею, не підпадає під ознаки такого, що стався на виробництві. Викликані ж позивачем у судове засідання свідки не підтверджують факту отримання нею виробничої травми. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] районної споживчої спілки позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що позивач [PERSON] дійсно працювала на їх підприємстві. У січні 1983 року вона дійсно знаходилася на лікарняному у звязку з тим, що потрапила в ДТП. Однак до адміністрації підприємства з заявою скласти акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві не зверталася. Позивач ніколи не зверталася з вимогою створити комісію та провести службове розслідування по факту нещасного випадку на виробництві, у звязку з чим акт форми Н-1 ніколи не складався. Позовні вимоги [PERSON] вважають необґрунтованими, а тому у задоволенні позову просить відмовити. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він працював в райспоживспілці з 1974 року інженером, на підприємстві була посада по охороні праці, яку обіймав [PERSON] На даний момент він не памятає, щоб складався у відношенні [PERSON] акт форми Н-1. Ніхто його туди ні на яке ДТП не запрошував, у звязку чим, ніякого розслідування не проводилось. Свідок [PERSON] суду пояснив, що 11.01.1983 року його дружина була відправлена у відрядження, в той день була ожеледиця і вона не дочекавшись автобуса, сіла на попутню машину та поїхала, але в с. Водяне автомобіль занесло і він перекинувся, опинившись у кюветі. Вона отримала черепно-мозкову травму та численні синці. На другий день після ДТП він приїхав до неї у с. Водяне з м. Запоріжжя та повіз її до лікарні у м. Степногірськ, так як у Камянці на той момент відділення знаходилось на ремонті. Раніше позивач не зверталась для встановлення каліцтва, оскільки вона була молодою та вирішила продовжувати працювати. Дане питання виникло коли оформлювали другу виробничу травму у м. Енергодар. З пояснень допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], встановлено, що в районі с. Водяне Камянсько-Дніпровського району Запорізької області автомобіль марки перекинувся в кювет. Свідок [PERSON] пояснив, суду, що 18.01.1983 року після ДТП він допоміг водію, після чого даний автомобіль попрямував далі. Свідки пояснили, що швидку допомогу та працівників ДАІ не викликали. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що дійсно у період з 24.07.1979 року по 15.10.1983 року позивач працювала в [PERSON] сільпо Василівського РСС, що підтверджується наявному в матеріалах справи копією трудової книжки (а.с. 7). 11.01.1983 року [PERSON] була направлена у службове відрядження. Згідно матеріалів прокурорської перевірки за заявою [PERSON], встановлено, що відповідно інформації з [PERSON] РПС, акти та записи щодо проведення службових перевірок за фактом отримання травм на виробництві за 1983 рік відсутні (а.с. 9). Відповідно до листа [PERSON] РСС від 24.04.2012 року, згідно якої у лютому 1983 року були нараховані лікарняні виплати за 21 добу. Згідно довідки Степногірської дільничної лікарні Василівського району Запорізької області від 10.05.2012 року, згідно якої вона знаходилася на лікуванні у вказаній установі з 13.01.1983 року по 07.02.1983 року з діагнозом струс головного мозку (а.с. 6 зворот) З виписки з акту огляду МСЕК № 008740 від 17.04.2012 року вбачається, що позивачці [PERSON] встановлено 20% непрацездатності з 11.04.2012 року у звязку з трудовим каліцтвом. (а.с. 6). З виписки з амбулаторної карти [PERSON] також вбачається, що позивачка проходила курс лікування в СМЧ № 1 м. Енергодар, з приводу головного болю після черепно-мозкової травми струсу головного мозку (виробничого) в січні 1983 року. Після проходження МСЕК у 1985 році була встановлена ІІ група інвалідності, від якої хвора відмовилась (а.с. 36-37). Відповідно до архівної довідки Енергодарської міської ради про заробітну плату [PERSON] встановлено, що протягом 1984-1985 року вона перебувала на лікарняному у грудні 1984 р, у січні 1985 р., у квітні 1985 р., у червні 1985 р., у жовтні 1985 р. (а.с. 38), Також це підтверджується копією виписки з амбулаторної карти [PERSON] за 1984-1992 рік та копією виписного епікризу (а.с. 53-62) Згідно пояснень представника відповідача [PERSON] РСС [PERSON], позивач [PERSON] в райспоживспілку з питання про розслідування нещасного випадку не зверталась, а згідно пояснень представника відповідача [PERSON] та наданої відповіді Відділення виконавчої дирекції ФСС У [PERSON] районі Запорізької області [PERSON] перебуває на обліку з 11.04.2012 року по трудовому каліцтву, яке сталось 13.01.2009 року на ЗАЕС, та отримала одноразову допомогу у розмірі 74392 грн. та щомісячну страхову виплату у розмірі 1241,20 грн. (а.с. 73) З довідки Державного архіву Запорізької області від 10.09.2012 року, згідно якої відомості про отримання [PERSON] виробничої травми за 1983 рік та акт за формою Н-1, відсутні (а.с. 35) Згідно відповіді відділення державної автомобільної інспекції Камясько-Дніпровського РВ ГУМВС України в Запорізькій області № 39/13549 від 12.10.2012 р., надати дані про дорожньо-транспортну пригоду з участю водія [PERSON], яка мала місце 11.01.1983 року не можуть, оскільки відсутня база дорожньо-транспортних пригод, скоєних у 1983 році (а.с. 33-34). Учасник події ДТП, яка мала місце 11.01.1983 року водій [PERSON] помер. З поясненнь свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 74-78). [PERSON], вбачається, що їм відомо зі слів позивачки [PERSON], що дійсно вона направлена адміністрацією [PERSON] РСС до м. Дніпрорудного Василівського району Запорізької області у звязку з виробничою необхідністю, а оскільки була ожеледиця вона в с. Водяне отримала в результаті ДТП черепно-мозкову травму та була направлена для госпіталізації в Степногірську лікарню. Доказів щодо документального підтвердження направлення [PERSON] у відрядження позивачкою суду також не надано. З довідки [PERSON] дослідної станції вбачається, що згідно даних метеорологічного посту погодні умови станом на 11.01.1983 р. становили: температура повітря -0,2 С, опади 0,4 мм., дані про ожеледицю відсутні. (а.с. 89) Отже пояснення вищевказаних свідків суд не приймає до уваги, оскільки вони не були свідками тих подій, оскільки про ДТП, яке сталося 11.01.1983 року їм відомо тільки зі слів позивачки, та також спростовуються матеріалами справи. Таким чином, суд позбавлений можливості встановити обставини ДТП, яка мала місце 11.01.1983 року за участю водія [PERSON] у звязку з відсутністю належних доказів. Відповідно до довідки Степногірської дільничної лікарні Василівського району Запорізької області від 10.05.2012 року, [PERSON] знаходилася на лікуванні у вказаній установі з 13.01.1983 року по 07.02.1983 року. Історія хвороби за збігом часу не збереглася. Згідно відповіді [PERSON] РСС від 24.04.2012 року, у лютому 1983 року [PERSON] були нараховані лікарняні виплати за 21 добу. Факт знаходження позивачки [PERSON] на лікарняному не може підтверджувати її знаходження на лікуванні в звязку з отриманням трудового каліцтва. Крім того згідно наданої представником відповівдача [PERSON] райспоживспілки від 04.01.2013 р. за період роботи з 26.08.1982 р по 15.10.1983 р. старший товарознавець райспоживспілки [PERSON] не була застрахована від нещасних випадків на виробництві. (а.с. 110). Суду не надано доказів того, що у січні 1983 року хірургічне відділення [PERSON] ЦРЛ знаходилося на ремонті, у звязку з чим, [PERSON] вимушена була звертатися за наданням їй медичної допомоги та госпіталізації у лікарню іншого району, не за місцем свого проживання. Позивач [PERSON] також не зазначає причини, через які вона своєчасно не повідомила керівництво підприємства про нещасний випадок, що стався з нею. Пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне розяснює, що з дня введення в дію Закону України "Про охорону праці" (з 24 листопада 1992 року) справи про встановлення фактів отримання каліцтва на виробництві у зв'язку з виконанням державних чи громадських обов'язків, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по соціальному страхуванню, не розглядаються в порядку окремого провадження. Питання, пов'язані із встановленням факту каліцтва на виробництві, коли виникає з приводу цього спір, а також, якщо при каліцтві в зв'язку з виконанням державних чи громадських обов'язків пенсія призначається особам, які внаслідок цього стали інвалідами, вирішуються в порядку встановленому для розгляду трудових спорів. Стаття 171 КЗпП встановлює, що власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві. Судом встановлено, що позивач у період з 11.01.1983 року по вересень 2012 року не зверталася до адміністрації РСС з вимогою створення комісії і проведення службового розслідування та складання акту форми Н-1 стосовно нещасного випадку, що стався, як стверджує позивач, 11.01.1983 року. На момент травмування [PERSON] розслідування та облік нещасних випадків, що сталися з робітниками, службовцями, колгоспниками, учнями, студентами та іншими особами на виробництві, регулювалось положенням, яке затверджено Постановою Президії ВЦСПС від 13.08.19872 року № 11-6. Згідно до ст. 35 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професіонального захворювання, які спричинили втрату працездатностідля розгляду справ про страхові виплати до Фонду соціального страхування від нещасних випадків подаються: акт розслідування нещасного випадку, або акт розслідування професіонального захворювання за встановленими формами, або висновок МСЄК про ступінь втрати професіональної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть. З аналізу вищевикладених положень законодавства вбачається необхідність подання до робочого органу Фонду оригіналу акту про нещасний випадок на виробництві для призначення страхових виплат. Відповідно до п. 1.4 Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого постановою президіуму ВСЦСПС від 13.08.1982 року № 11-6, адміністрація підприємства зобовязана видати завірену копію формі Н-1 про нещасний випадок потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення по ньому розслідування. Акт форми Н-1 с матеріалами службового розслідування підлягає зберіганню протягом 45 років на підприємстві, якщо не взято на облік нещасний випадок. В своєму позові позивач зазначає, що такий акт форми Н-1 не видавався, проте про поважні причини не звернення її до роботодавця з заявою про видачу акту форми Н-1 на протязі 29 років не зазначає. Згідно виписного епікризу СМЧ № 1 м. Енергодар Запорізької області позивачка знаходиться на обліку з приводу головного болю після черепно-мозкової травми, яка відбулась у січні 1983 року, та проходила курс лікування амбулаторно, стаціонарно 25.02.1985 року. Хвора [PERSON] пройшла 19.02.1985 року ВТЄК, де їй була встановлена 2 група інвалідності, від якої вона відмовилась. Цей факт також свідчить про те, що не зверталась вона с заявою про встановлення факту каліцтва до правління [PERSON] райспоживспілки. Враховуючи наведенні положення, суд вважає, що позивач [PERSON] не була позбавлена можливості надати до робочого органу Фонду соціального страхування оригіналу акту про нещасний випадок, який стався 1983 році, оскільки вона не зверталася с заявою до [PERSON] райспоживспілки РСС про нещасний випадок, який з нею стався і [PERSON] РСС не проводила таке службове розслідування. Відповідно до ч. 3,4 ст. 22 Закону Про охорону праціу разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішується посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обовязковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржено у судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи цей нещасний випадок потерпіла не оскаржувала і з заявою не зверталась. Тому суд приходить до висновку про недоведеність суду фактів, що мають значення по справі та не підтвердження їх належними доказами. У відповідності до ст. 60 ЦПК Україні кожна сторона довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed