Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-24 00:00:00

01 грудня 2011 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності на майно в порядку спадкування, мотивуючи тим, що 28.10.2003 року померла її мати [PERSON]. Заявою від 18.12.2003р. вона разом з братом [PERSON] прийняли спадщину після смерті матері, яка проживала в [INFO], буд.№ 152. Крім них спадщину також прийняв онук померлої [PERSON] Але у вересні 2008р. [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за ним як за єдиним спадкоємцєм. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 06.10.2008р. позов був задоволений та за останнім було визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті 28.10.2003 р. [PERSON] на будинок в м.Херсоні по вул..Енгельса,152, а ХДБТІ зобовязано провести державну реєстрацію його права власності. Після чого, 15.05.2009р. [PERSON] уклав договір купівлі-продажу вищевказаного будинку, за яким право власності на будинок перейшло до [PERSON] Позивач зазначає, що її брату та його дружині було відомо про те, що вона також є спадкоємицею майна, однак незважаючи на це вони незаконно їм заволоділи, позбавили її можливості оформити право власності на спадщину. На підставі викладеного [PERSON] просила визнати недійсним договір купівлі-продажу спірного будинку укладений між [PERSON] та [PERSON] 15.05.2009 року, визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/3 частину спадкового майна та скасувати попередню реєстрацію права власності [PERSON]. В березні 2012 року [PERSON] доповнила свій позов до [PERSON] та до законних представників малолітньої [PERSON] [PERSON], [PERSON] де просила ще визнати недійсним договір дарування, мотивуючи тим, що з заперечень відповідача їй стало відомо про укладення 14.01.2011 року між відповідачем і малолітньою [PERSON] Дарєю, в особі її батьків, договору дарування спірного будинку, але доказ про реєстрацію права власності на імя обдарованої відсутній. Крім цього, позивачка просила суд визнати право власності ще на 1/3 частину спірного будинку, яка залишилася після смерті брата [PERSON]. В червні 2012 року [PERSON] доповнила позов та просила суд витребувати з чужого незаконного володіння будинок № 152 по вул..Єнгельса в м.Херсоні, а в частині визнання права власності уточнила своє право тільки на 1/3 частину цього майна, яке залишилося після смерті матері [PERSON] В червні 2012р. [PERSON], діюча в інтересах малолітньої [PERSON], звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання права власності на спірний будинок, мотивуючи тим, що її малолітня донька [PERSON] була обдарована житловим будинком № 152, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований: м.Херсон, вул. Енгельса, на земельній ділянці площею 910,0 кв.м. Оскільки позовні вимоги [PERSON] утискають законні права її доньки, просить суд визнати за останньою право власності на обдарований будинок. В липні 2012р. третя особа [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання договорів купівлі-продажу та дарування недійсними, визнання права власності на 1/3 частину спірного будинку в порядку спадкування, мотивуючи тим, що порушено також і його право власності на спадщину, зазначивши, що після померлої 28.10.2003р. бабусі [PERSON], заявою від 16.02.2004р. він разом з [PERSON] та [PERSON] прийняв спадщину. В серпні 2012р. [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідачів про усунення від права на спадкування, мотивуючи тим, що після тяжкої хвороби, якою хворіла на протязі пяти років та була у безпорадному стані, померла її бабуся [PERSON], мати її батька [PERSON] [PERSON] та [PERSON] під час хвороби [PERSON] умисно ухилялись від надання їй допомоги і не надавали грошей на придбання ліків. Вважає, що відповідачі під час тяжкої хвороби [PERSON], яка була у безпорадному стані, мали можливість, але свідомо ухилялись від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної та моральної підтримки. На цій підставі просить суд усунути [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування за законом на їх долю в спадщині. В судовому засіданні позивач [PERSON], та її представник за довіреністю [PERSON], свої позовні вимоги підтримали, зустрічні позови не визнали. [PERSON] пояснила, що її матір була людиною похилого віку, але не перебувала в безпорадному стані, обслуговувала сама себе, а тільки за місяць до смерті була лежачою та вона її постійно відвідувала. Свідоцтво про право на спадщину після смерті матері не отримала, оскільки всі документи на будинок знаходилися у брата [PERSON], який відмовлявся їх надати. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснив що шлюб між нею і [PERSON] розірвано, з 1996 року вони стосунки не підтримували. В 2009 році колишній чоловік запропонував їй купити будинок за 68000 грн. В травні 2009 року вони уклали договір, вона за будинок розрахувалась, а потім подарувала його онуке. Відповідач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення первісного позову. Свої заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON], підтримали позовні вимоги за заявленим позовом, просили його задовольнити. При цьому заперечували проти задоволення зустрічної позовної заяви. Представник Органу опіки та піклування служби у справах дітей Виконавчого комітету Комсомольської районної у місті Херсоні ради в судове засідання не зявилися, про час слухання справи повідомлені належним чином. Приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової та інвентарної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 28.10.2003 р. померла [PERSON], що підтверджується актовим записом № 3852 зробленим 28.10.2003 року Херсонським міським відділом РАГС. Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку № 152 по вул..Єнгельса в м.Херсоні. Цей будинок належав померлій на підставі свідоцтва № 52 про право особистої власності, виданого Комсомольським райвиконкомом м.Херсона 14 червня 1985 року. 18.12.2003 р. діти померлої [PERSON] та [PERSON] разом звернулись до Третьої Херсонської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. 16.02.2004 р. [PERSON] онук померлої теж звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки його мати, а донька померлої [PERSON] померла 29 березня 2001 року. Спадкоємці після спливу 6-місячного строку з дня смерті спадкодавця свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі не отримали. Ці факти підтверджуються спадковою справою № 895/2003 р. щодо майна померлої 28.10.2003 року [PERSON] Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 06.10.2008р. за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті 28.10.2003р. [PERSON] на домоволодіння, що розташоване за адресою: м.Херсон, вул.Енгельса, 152 та зобовязано Херсонське державне бюро технічної інвентаризації провести державну реєстрацію права власності. 15.05.2009р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON], як продавець, передав у власність покупцю [PERSON] житловий будинок № 152 з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в м.Херсоні по вул.Енгельса № 152 на земельній ділянці площею 910,0 кв.м. Продаж було вчинено за 68809 грн. Згідно витягу з реєстру прав власності від 30.12.2010 року Херсонського державного бюро технічної інвентаризації [PERSON] зареєстрована як власник спірного будинку на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2009р.. По договору дарування, посвідченому приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] 14.01.2011р., [PERSON] подарувала, а законні представники малолітньої [PERSON] батьки: [PERSON] та [PERSON] прийняли у дар вищезазначений будинок. 25.07.2011 р. помер [PERSON], що підтверджується актовим записом № 405, зробленим 26.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 07.02.2012р. скасоване рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 06 жовтня 2008 року скасоване. Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 228 ЦК України визначені правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок. Частина 1 вказаної статті містить перелік обєктів цивільних прав, які можуть бути порушені його вчиненням. До них зокрема належать: конституційні права і свободи людини і громадянина, майно фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади. Зі змісту ст.203 ЦК України вбачається, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.235 ЦК України - удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Положення ст.655 ЦК України визначають, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. З урахуванням наведеного, суд вважає позовну вимогу за первісним позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] у судовому порядку не мав права набувати права власності на вказане домоволодіння в порядку спадкування, і як наслідок не мав права розпоряджатися вказаним майном одноособово. Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу від 15.05.2009р. визнається судом недійсним, втрачає силу і договір дарування від 14.01.2011р., яким було відчужено спірне майно, оскільки також тягне його недійсність і послідовне застосування реституції та призводить до повернення майна його колишньому власнику. Оскільки на теперішній час [PERSON] та [PERSON] не взмозі отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі, в звязку з наявністю реєстрації спадкового майна на імя [PERSON], тому суд задовольняє позовні вимоги про скасування реєстрації та визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1\\3 частину спірного будинку за кожним. Відповідно до статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За ст.393 вказаного Кодексу, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Тому задоволенню також підлягає позовна вимога за первісним позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, як така, що ґрунтується на вимогах закону. Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що позов [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] про визнання права власності задоволенню не підлягає. Не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про усунення від права на спадкування [PERSON] та [PERSON] згідно до ст.1224 ЦК України, оскільки ця норма закону не поширюється на ці відносини, так як спадщина відкрилася до 01 січня 2004 року, а саме 28 жовтня 2003 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON], укладаючи договір купівлі-продажу від 15.05.2009р., та [PERSON] укладаючи договір дарування від 14.01.2011р. спірного будинку з законними представниками [PERSON], і передаючи у власність останній все нерухоме майно, частина якого належить іншим особам, порушили публічний порядок, який був спрямований на захист гарантованого Конституцією права власності [PERSON] та [PERSON] на майно. Тому це є підставою для застосування положень ст.228 ЦК України і визнання цих угод недійсними.

Outcome: approved