Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-02 00:00:00

У березні 2012 року позивач звернувся до суду з названим позовом, в якому просить визнати недійсною угоду № 001384 від 14 жовтня 2011 року, укладену між ним га відповідачем, як таку, що містить несправедливі умови та укладена внаслідок здійснення останнім нечесної підприємницької діяльності; стягнути з відповідача на його користь 34250 гривень сплачених за угодою, 15000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1287 гривень за надання правової допомоги. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що угода укладена з порушенням вимог п. 1 ч. 2 ст. 19, п.п. 1, 7 ч. З ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому відповідно до ч. 6 ст. 19 названого Закону є недійсною. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач на неодноразові виклики у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, тому суд за згодою позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 14 жовтня 2011 року між сторонами укладено договір № 001384, предметом якого є надання відповідачем, який діє від свого імені в інтересах і за рахунок клієнта, системи послуг, спрямованих на придбання клієнтом товару, зазначеного в додатку № 1 до цього договору, на умовах (дадодаток № 2 до договору (ст.1). Відповідно до ст. З договору, позивач зобовязався одноразово сплатити внесок на оформлення всіх необхідних документів за проведення заходів, повязаних з виконанням умов договору, проведенням видачі коштів, придбання товару та оформлення відповідно документації; регулярно сплачувати загальний щомісячний платіж згідно умов, зазначених в додатку № 1 до договору. На виконання цих умов договору позивачем протягом жовтня 2011 -- січня 2012 рр. було сплачено грошові кошти в сумі 34250 грн., а саме: гарантійний платіж в сумі 25 000 гривеннь та чотири загальних щомісячних платежі - три платежі в розмірі 2083,34 грн. кожний та один платіж в розмірі 3000 грн.. що підтверджується копіями наданих позивачем квитанцій. Пунктом 1.5 додатку № 2 до договору передбачено, якщо протягом 120 днів починаючи з дати підписання даного договору, компанія не повідомить клієнту про датл' видачі коштів, то компанія зобовязується повернути сплачену раніше ним суму коштів протягом 45 банківських днів. Судом встановлено, що на день звернення позивача до суду з позовом, відповідач не повідомляв його про дату видачі коштів, том\ суд вважає, що сплачені позивачем кошти в сумі 34250 грн. підлягають поверненню. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», правочини здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що угода укладена з порушенням вимог п. 1 ч. 2 ст. 19, п.п. 1, 7 ч. З ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Всупереч зазначеним вимогам позивачем не надано переконливих доказів на підтвердження того, що договір між сторонами укладений з використанням нечесної підприємницької практики та в чому конкретно це проявляється, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання договору недійсним. Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами і вимоги про стягнення моральної шкоди та правової допомоги, а тому суд відмовляє в їх задоволенні. На підставі викладеного та

Outcome: partial