Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог (а.с.195) просив визнати за ним право власності та виділити в натурі зі спільного майна подружжя набір кухонних меблів, стіл журнальний, кухонний стіл, 4 навісних шафи тумбу під телевізор, холодильник двокамерний, прихожу, мікрохвильову піч, набір м'якої меблі, торговий модуль на торговому місті №151 та стягнути компенсацію частки вартості гаражу і іншого модулю в розмірі 3123 грн. і 46332 грн. відповідно. Відповідачці виділити в натурі пральну машину "Арістон", жарочну панель "Арістон", духову шафу "Арістон", телевізор "Ел Джи" і торговий модуль на торгову місті №187. Позов мотивував тим, що вказане майно було придбане сторонами під час шлюбу та після його розірвання у січні 2009 р. під час перебування у фактичних спільного проживання однією сім'єю. Позивач в останнє судове засідання не з'явився, позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутності. Представник позивача пояснень за уточненим позовом не давала, в останнє судове засідання не з'явилася. Відповідачка уточнені позовні вимоги визнала частково, суду письмово пояснила, що згодна на поділ зазначеного в ньому майна з виділом їй в натурі з кухонних меблів розсувного столу і 4 стільців, кухонного столу, журнального столу, пральної машини, жарочної панелі, духової шафи і телевізору. Холодильник був придбаний нею у 2010 р. за кредитні кошти у 2010 р., коли позивач мешкав з іншою жінкою. Торгові модулі були придбані нею як приватним підприємцем, тому не підлягають поділу. Гараж не зареєстрований у якості обєкту нерухомості, а тому не може бут предметом поділу. Згодна на компенсацію. Представник відповідачки пояснень на уточнений позов не надала, в останнє судове засідання не з'явилася. У судовому засіданні дослідженні інші докази: свідоцтва про розірвання шлюбу та народження, рішення виконкому №1434 від 31.05.2010.; відповідь ДП "Лисичанський ринок"; свідоцтво про реєстрацію у якості СПД; звіти про вартість майна; заперечення проти позову; акт виконаних робіт. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Перш за все суд зазначає, що вартість майна, що є предметом позову суд визначає за наданими позивачем звітами про оцінку, інша оцінка або докази іншої вартості сторонами не надані. Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень Відповідно до ст.ст.60, 69, 70 України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. У судовому засіданні встановлено, що під час перебування сторін у зареєстрованих шлюбних відносинах з 27 серпня 1999 р. по момент припинення шлюбних відносин у листопаді 2010 р. сторони за рахунок спільних коштів придбали у спільну сумісну власність подружжя наступне майно, яке можна поділити в натурі, відповідною вартістю: набір кухонних меблів, що складається з м'якого куточку, розсувного столу і 4-х стільців вартістю 1091 грн.; стіл журнальний скляний вартістю 700 грн.; кухонний стіл з 4-ма навісними шафами вартістю 7053 грн.; тумба під телевізор вартістю 847 грн., набір м'якої меблі з дивану та 2-х крісел вартістю 2598 грн.; пральна машина "Арістон" AVD 107 EX вартістю 2618 грн.; жарочна панель "Арістон" вартістю 1390 грн. духова шафа "Арістон" FD 52 CH вартістю 906 грн.: телевізор "LG" D35 вартістю 607 грн. прихожа вартістю 1369 грн.; мікрохвильова піч "LG"-2027c вартістю 406 грн., холодильник двокамерний NORD вартістю 607 грн., усього на 20192 грн.. Сторони мають право власності на ? частину цього майна вартістю 10096 грн. кожний та право на виділ в натурі з цього майна, а саме позивачу набір кухонних меблів, що складається з м'якого куточку, розсувного столу і 4-х стільців вартістю 1091 грн.; кухонний стіл з 4-ма навісними шафами вартістю 7053 грн.; тумба під телевізор вартістю 847 грн., набір м'якої меблі з дивану та 2-х крісел вартістю 2598 грн.; прихожа вартістю 1369 грн.; мікрохвильова піч "LG"-2027c вартістю 406 грн., холодильник двокамерний NORD вартістю 607 грн., усього на 13971 грн., відповідачці - пральна машина "Арістон" AVD 107 EX вартістю 2618 грн.; жарочна панель "Арістон" вартістю 1390 грн. духова шафа "Арістон" FD 52 CH вартістю 906 грн.: телевізор "LG" D35 вартістю 607 грн. стіл журнальний скляний вартістю 700 грн.; усього на 6221 грн. Позивач повинен компенсувати відповідачці вартість її частки у спільному майні подружжя в розмірі 3875 грн. Суд не приймає заперечення відповідачки в частині придбання холодильника "Норд" у 2010 р. за власний кошт, бо згідно звіту про оцінку майна від 19.02.2009 р. (а.с.20, 21, 41) вказаний холодильник вже знаходився у спільній власності сторін. Не надані суду і докази його відсутності на час розгляду справи судом. Не можуть бути повністю враховані і пропозиції відповідачки щодо поділу спірного майна подружжя, бо розсувний стіл, 4 стільці та кухонний стіл є частинами комплектів меблів, що згідно ст.188 ч.1 ЦК України відносяться до складних речей, які не можуть бути поділені на окремі частки. Також, сторонами за адресою м. Лисичанськ, вул. Курячого, буд.2А був побудований гараж №64 вартістю 6037 грн.. Суд вважає законними вимоги позивача про стягнення на його користь компенсації вартості ? частки гаражу в розмірі 3123 грн. та не приймає заперечень відповідачки, бо позивач не ставить питання про визнання права власності, а просить стягнути грошовий еквівалент вартості його частки у цьому майні. Тому відсутність реєстрації гаражу як обєкту нерухомості не впливає на таке право позивача. З урахуванням взаємних обовязків сторін по сплаті компенсацій часток остаточно підлягають стягненню з позивача на користь відповідачки 752 грн.. Що стосується торгових модулів, то згідно відповіді ДП "Лисичанський ринок" (а.с.14) відповідачка орендує торгові місця №№151, 187 для розміщення металевих споруд для торгівлі. З акту прийому-здачі виконаних робіт від 25.01.2007 р. (а.с.189) вбачається, що відповідачка замовила встановлення модулів у якості приватного підприємця. Згідно розяснень п.29 постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" відповідно до положень статей 57, 61 СК, ст. 52 ЦК майно приватного підприємства чи фізичної особи\~ підприємця не є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності; Тому суд відмовляє у задоволенні позову в частині визнання виділу позивачу в натурі на праві власності торгового модулю на торговому місті №151 ДП "Лисичанський ринок" і стягненню компенсації вартості частки торгового модулю на торговому місті №187 ДП "Лисичанський ринок", оскільки вказані модулі не входять до складу спільного майна подружжя. Суд не застосовує до правовідносин позовну давність, оскільки згідно ст.72 ч.2 СК України вона тільки у разі порушення прав одного з подружжя. Відповідно до ст.88 ЦПК України на користь позивача з відповідачки пропорційно задоволеним вимогам підлягають стягненню судові витрати в розмірі 214,6 грн.. Суд не стягує на користь позивача витрати на оплату звіту про оцінку майна, бо вказані витрати згідно ст.79 ЦПК України не відносяться до судових. На підставі викладеного,

Outcome: partial