Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-19 00:00:00

12.02.2013 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через його грубість та жорстокість, яка переростає в систематичне рукоприкладство. Шлюбні відносини остаточно припинились, спільне господарство не ведеться, примирення з відповідачем позивачка вважає неможливим, тому просить суд позов задовольнити, шлюб між нею та відповідачем розірвати та стягнути на її користь понесені судові витрати. Позивачка в судове засідання не зявилась, до суду надіслала лист про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надіслав лист про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що 10 жовтня 2008 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області (актовий запис №124). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей Артема, [INFO], та Діану, [INFO]. Спільне господарство подружжям не ведеться, спільного бюджету не мають. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач дійсно застосовував до позивачки фізичне насильство. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно з'ясовано взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Судом встановлено, що подружжя спільним побутом не повязане, спільного бюджету не мають. Згідно з ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов, враховуючи застосування відповідачем до позивачки фізичного насильства, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та моральним засадам суспільства. Згідно положень ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved