Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 13 серпня 2010 року між Акціонерним товариством «Сведбанк»(публічне) (офіційна назва до червня 2007 року Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерц банк»(далі банк) та ними (далі позивач), було укладено договір факторингу (далі договір факторингу) у відповідності до якого згідно договору факторингу, банк відступив їм право вимоги від [PERSON] (далі відповідач) коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить банку на підставі документів, що підтверджують таке право вимоги кредитний договір № 2304/1007/50-426 від 25.10.2007 року (далі кредитний договір), а вони набули право вимоги грошових коштів від відповідача. Вони набули права грошової вимоги до відповідача в сумі 7425,77 грн., в тому числі -3937,04 грн. заборгованість по тілу кредиту; -3222,77 грн. заборгованість по процентам, нарахованим Банком за користування кредитом; -1265,96 грн. пеня, нарахована Банком за порушення терміну здійснення Ануїтетних платежів. Після відступлення права грошової вимоги банком ним, у відповідності до ст. ст. 1077, 1080, 1082 Цивільного кодексу України банком було надіслано лист повідомлення відповідачу про відступлення права грошової вимоги. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобовязання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених цим договором. У звязку з істотним порушенням відповідачем умов кредитного договору, ними, які набули права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про зміну умов кредитного договору та вимогу про погашення загальної суми заборгованості. Відповідно до п. 2.5 кредитного договору вимога про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за користування ним, направляється позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 10 банківських днів з дати її надсилання банком за адресою позичальника. Незважаючи на повідомлення, відповідач протягом 10 календарних днів з дня направлення цього повідомлення, кредит не повернув, а також не сплатив проценти, нараховані банком за користування кредитом та пеню, нараховану банком за порушення терміну здійснення ануїтентних платежів. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Крім того, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк встановлений договором (ст.. 612 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 607 Цивільного кодексу України боржник, що прострочив, відповідає за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Неможливість виконання зобовязання, що настала з обєктивних причин, є підставою для припинення зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України). Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ними за кредитним договором № 2304/1007/50-426 від 25 жовтня 2007 року в розмірі 7425,77 грн.: -3937,04 грн. заборгованість по тілу кредиту; -3222,77 грн. заборгованість по процентам, нарахованим Банком за користування кредитом; -1265,96 грн. пеня, нарахована Банком за порушення терміну здійснення Ануїтетних платежів. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А тому просять суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, відсотками за користування ним та нарахованою неустойкою в сумі 7425,77 грн. та віднести на відповідача відшкодування судових витрат в розмірі 216,60 грн. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Суд на підстава ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Суд, заслухавши представника позивача за довіреність [PERSON], вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Як встановлено в судовому засіданні, що 13 серпня 2010 року між Акціонерним товариством «Сведбанк»(публічне) (офіційна назва до червня 2007 року Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерц банк»(далі банк) та ними (далі позивач), було укладено договір факторингу (далі договір факторингу) у відповідності до якого згідно договору факторингу, банк відступив їм право вимоги від [PERSON] (далі відповідач) коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить банку на підставі документів, що підтверджують таке право вимоги кредитний договір № 2304/1007/50-426 від 25.10.2007 року (далі кредитний договір), а вони набули право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит. Так, відповідно до кредитного договору № 2304/1007/50-426 від 25 жовтня 2007 року відповідач отримав грошові кошти в сумі 5000,00 грн., строком до 28.10.2009 року про що свідчить копія даного кредитного договору. Але, як було достовірно встановлено, що кредитні кошти відповідач отримав, а свої зобовязання щодо повернення кредиту не виконав, порушивши умови своїх зобовязань. Тому після відступлення права грошової вимоги банком позивачу, у відповідності до ст. ст. 1077, 1080, 1082 Цивільного кодексу України, банком було направлено лист повідомлення відповідачу про відступлення права грошової вимоги. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. У звязку з істотним порушенням відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про зміну умов кредитного договору та вимогу про погашення загальної суми боргу. Відповідно до п. 2.5 кредитного договору вимога про дострокове повернення кредиту у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 10 банківських днів з дати її надсилання банком за адресою позичальника. Незважаючи на повідомлення, відповідач протягом 10 календарних днів, з дня направлення цього повідомлення, кредит не повернув, а також не сплатив проценти, нараховані банком за користування кредитом та пеню, нараховану банком за порушення терміну здійснення ануїтет них платежів. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону, договору. Таким чином відповідач має заборгованість в розмірі 7425,77 грн., яка складається: -3937,04 грн. заборгованість по тілу кредиту; -3222,77 грн. заборгованість по процентам, нарахованим Банком за користування кредитом; -1265,96 грн. пеня, нарахована Банком за порушення терміну здійснення Ануїтетних платежів. Враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення даного позову. До стягнення підлягає з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 7425,77 грн. та сплачений позивачем судовий збір в сумі 214,60 грн. На підставі ст. ст. 526, 1054, 1077, 1080, 1082 ЦК України,

Outcome: approved