Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-15 00:00:00

17 липня 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що він, [PERSON] та [PERSON] являються відповідно братом та сестрою. Їхній матері [PERSON] та батьку [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала однокімнатна квартира [ADDRESS]. Експертна оцінка квартири складає 70300 грн., що підтверджується висновком про оцінку вартості нерухомого майна від 21 липня 2012 року. При житті батько і мати заповідали належні їм частки квартири позивачу, що підтверджується заповітами посвідченими у Фастівській міській державній нотаріальній конторі 28 грудня 2005 року. [INFO] року батько [PERSON] помер і після його смерті залишилась ? частина вказаної вище квартири. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину на належну померлому частину квартири не прийняв. Спадщину після смерті батька прийняла мати, [PERSON], яка, як і він з відповідачкою [PERSON], була спадкоємцем за законом І черги, оскільки вона разом з ним проживала і була зареєстрована в даній квартирі, доглядала її та сплачувала комунальні платежі. Однак спадщину після смерті батька, [PERSON], не оформила. [INFO] року [PERSON] померла і відкрилась спадщина на дану квартиру. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті матері є він, [PERSON], та його сестра, [PERSON], як діти покійної. Але матір'ю на належну їй частку квартири на його ім'я складено заповіт. Однак завідувач Фастівської міської державної нотаріальної контори Бойко О.О. своєю постановою від 12 липня 2012 року № 450/02-31 відмовила йому у видачі свідоцтва про праву на спадщину за законом на належну батькові частину квартири посилаючись на те, що в свідоцтві на право власності на житло вказано, що частина квартири належить «[PERSON]», в той час як у свідоцтві про смерть ПІБ померлого зазначено «[PERSON]». Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] року народився [PERSON], про що в книзі записів актів громадського стану про народження 01 лютого 1927року зроблено відповідний запис № 29, та 25 червня 1952 року, видано свідоцтво про народження серії [NUMBER].(а. с. 6) 03 березня 1949 року [PERSON] та [PERSON] одружились, про що в книзі записів громадського стану про одруження 3 березня 1949 року зроблено відповідний запис № 5 та 16 лютого 1978 року видано свідоцтво про одруження.(а. с. 9) [INFO] року народився [PERSON], про що в книзі записів актів громадського стану про народження 18 листопада 1954 року зроблено відповідний запис за № 18 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER].(а. с. 10) [INFO] року [PERSON] помер у віці 77 років, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції у Київській області в книзі реєстрації актів про смерть 02 лютого 2004 року було зроблено запис № 79, та видано свідоцтво про смерть, серія [NUMBER]. (а. с. 4) [INFO] року [PERSON] померла у віці 82 років, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області в книзі реєстрації актів про смерть 14 грудня 2011 року було зроблено відповідний актовий запис №717, та видано свідоцтво про смерть, серія [NUMBER].(а. с. 5). Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 15 вересня 1993 року квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається із матеріалів справи та пояснень сторін вказана квартира заповідалася власниками сину -[PERSON] (а.с. 11,12). Постановою Фастівської державної нотаріальної контори №450/02-31 від 12 липня 2012 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири, що знаходиться в [ADDRESS] на підставі того, що Спадкоємцем пред'явлено свідоцтво про право власності на житло, яке посвідчує що вказана частина квартири належить «[PERSON]», в той час як у свідоцтві про смерть П.І.Б. померлого зазначено «[PERSON]». У зв'язку з цим неможливо достовірно встановити, що вказана частина квартири належить спадкодавцю. Згідно з Експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України №056/406-с від 03 липня 2012 року українські записи імені по батькові [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON], запис [PERSON]), [PERSON] (свідоцтво про смерть [PERSON]) і російський запис [PERSON] (свідоцтво про одруження, запис російською мовою [PERSON]) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Розбіжності в записах виникли внаслідок фіксації в різних документах літературних варіантних форм імені по батькові [PERSON]-[PERSON], утворених від офіційних варіантних форм [PERSON] та [PERSON]. Записи особового імені [PERSON] (свідоцтво про одруження, запис російською мовою [PERSON]), [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON]) та похідного імені по батькові [PERSON] (свідоцтво про народження, запис [PERSON]) у документах наданих для експертизи, є ідентичними. Розбіжності між документальними записами виникли внаслідок фіксації офіційної форми імені по батькові [PERSON]-[PERSON] та його офіційного рідко вживаного відповідника [PERSON]-[PERSON]. Записи імен по батькові [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON]) та [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON], запис [PERSON]) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Розбіжності між документальними записами виникли внаслідок фіксації офіційної форми імені по батькові [PERSON]-[PERSON] та рідко вживаної варіантної форми [PERSON]. Судом встановлено та визнано відповідачем в судовому засіданні, що квартира [ADDRESS] заповідалася їх спільними батьками [PERSON]. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Куруючись статтями 8, 10, 60, 88, 208, 212, 213, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved