Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-19 00:00:00

У березні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що вона з 05 квітня 1990 року перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON], який зареєстрований Гостомельською селищною радою Ірпінського району Київської області, актовий запис № 33. Від шлюбу мають двох повнолітній дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За час перебування у шлюбі між нею і відповідачем часто виникали непорозуміння і сварки, оскільки вони не зійшлися характерами, мають різні погляди на життя. Протягом усього їхнього спільного життя [PERSON] не працював, знаходився на її матеріальному утриманні. З липня 2011 року вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, між ними втрачені почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що їхня сімя фактично розпалася, шлюб носить лише формальний характер, його збереження буде суперечити її інтересам. Після досягнення дітьми повноліття, вона остаточно вирішила розірвати шлюб. Просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] Позивач [PERSON] у суді позов підтримала, дала аналогічні пояснення, просила суд задовольнити позов. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 квітня 1990 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Гостомельською селищною радою Ірпінського району Київської області, актовий запис № 33. Від шлюбу мають двох повнолітній дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З липня 2011 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства вони не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно із ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи, що сторони тривалий час проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 21, 24, 104, 110, 111, 112 СК України,

Outcome: approved