Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, яким просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] , починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дітей, посилаючись на те, що відповідач, як батько дітей не виконує свого обовязку по їх утриманню і добровільно матеріальної допомоги не надає, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину. В судовому засіданні позивач уточнила свої позовні вимоги, які підтримала і просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дітей. Представник відповідача в попередньому судовому засіданні уточнений позов визнала повністю, про що надала суду письмову заяву і не заперечує проти постановлення рішення у попередньому судовому засіданні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.1, 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, в суді встановлено, що 20 жовтня 2004 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Даний факт підтверджується наданою суду копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу народжено 2-х неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Сімейне життя у сторін по справі не склалось і рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 15.03.2012 року шлюб був розірваний, діти залишились проживати з позивачем. Батько матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тому відповідач як батько повинен матеріально забезпечувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, в звязку з чим позов підлягає задоволенню.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Що ж стосується розміру аліментів, то суд, враховуючи матеріальне становище сторін та той факт, що відповідач не оспорив розмір аліментів, який просить стягнути позивач, вважає за можливе стягнути 1/3 частини його доходу, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до Закону України «Про судовий збір» з позивача на користь держави підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved