Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-18 00:00:00

[PERSON] 23 липня 2012 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить усунути перешкоди, що мають місце з боку відповідача у користуванні будинком 116 «а» по вул. Першотравневій в с. Лиман Зміївського району Харківської області шляхом вселення та надання ключів. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказав, що у період з 22 серпня 1991 року по 12 січня 2000 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 5 вересня 1983 року наказом №305 колгоспу «Лиманський» обєднання «Харківплідовочгосп» йому було виділено земельну присадибну ділянку, площею 0,15 га., в тому числі під забудову 0,12 га., а у 1984 році ним та його батьками розпочато будівництво жилого будинку, яке закінчено у 1991 році. Зазначений вище будинок в цілому належить йому на праві приватної власності, але вільно розпоряджатись та проживати у своєму будинку він змоги не має оскільки його колишня дружина чинить йому у цьому перешкоди, він не має змоги навіть зайти в домоволодіння у нього відсутні ключі від будинку тощо. З огляду на вказане [PERSON] просив задовольнити його позов у повному обсязі. Позивач [PERSON] до суду не зявився, його представник [PERSON] у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав викладених у позовній заяві просив задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, не заперечувала, що [PERSON] є власником спірного будинку та посилалась на неможливість сумісного проживання в одному приміщенні та вкрай негативні стосунки, що склалися між ними з позивачем. Суд, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 22 серпня 1991 року по 12 січня 2000 року. -2- Наказом №305 від 5 вересня 1983 року по колгоспу «Лиманський» обєднання «Харківплідовочгосп» [PERSON] виділено земельну присадибну ділянку, площею 0,15 га., в тому числі під забудову 0,12 га., між будинками №116-118 по вул. Першотравневій в с. Лиман Зміївського району Харківської області. / а.с.12/ Рішенням Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області №90 від 23 липня 2008 року на імя [PERSON] в цілому оформлено право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Першотравневій, 116 «а» в с. Лиман Зміївського району Харківської області. / а.с.7/ Згідно свідоцтва виданого КП «Зміївське БТІ» 14 серпня 2008 року, [PERSON] є власником будинку №116 «а» по вул. Першотравневій в с. Лиман Зміївського району Харківської області. / а.с.6/ На даний час у будинку №116 «а» по вул. Першотравневій в с. Лиман Зміївського району Харківської області, що належить позивачеві [PERSON] на праві приватної власності проживає відповідач [PERSON], на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 12 листопада 1999 року про вселення. / а.с.11/ Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні У відповідності до ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Крім того, відповідно до 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна особа має право мирно володіти майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Судом встановлено, що житловий будинок, про усунення перешкод у користуванні яким та вселення просить позивач [PERSON] в цілому належить йому на праві приватної власності, відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачеві щодо користування та розпорядження належним йому майном, що призводить до порушення принципу непорушності права власності та є неприпустимим. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення.

Outcome: approved