Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-30 00:00:00

20.11.2008 р. [PERSON] предявила до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області позов до [PERSON] про визнання права власності на частку домоволодіння, обґрунтовуючи вимоги тим, що з березня 1985 р. проживала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах на вул.. Кооперативній, 18 в м. Жовті Води в належному їй на праві власності будинку, а з травня 1986 р. продовжили проживати разом в [INFO] також у її будинку. У травні 1988 р. будинок в м. Жовті Води було знесено, а їй виплачено грошову компенсацію, надано окрему однокімнатну квартиру на [ADDRESS]., де з [PERSON] проживали разом до травня 1996 р.. На цій жилій площі відповідач був прописаний як член сімї з 26.01.1993 р. по 26.05.1996 р.. В період перебування у фактичних шлюбних відносинах з березня 1985 р. по березень 1997 р. разом вели спільне господарство, збудували два шлакоблочних гаражі і гаражному масиві «Електрон» м. Жовті Води, придбали вантажний автомобіль ГАЗ-53, який зареєстрували за [PERSON]. Рішенням Жовтоводського міськвиконкому від 05.01.1989 р. № 2/4-39 [PERSON] надано в безстрокове користування земельну ділянку площею 600 кв.м. по пров. Сонячному, 30 в м. Жовті Води для будівництва індивідуального житлового будинку розміром 12 х 9,6 м житловою площею 61,5 кв.м. і загальною площею 100,5 кв.м., а рішенням від 14.02.2008 р. № 92 міськвиконком вніс зміни в частині нумерації відведеної земельної ділянки з № 30 на № 28 по пров. Сонячному. За спільні кошти і спільними зусиллями восени 1989 р. з [PERSON] розпочали будівництво, яке вели до березня 1997 р., поки не припинили шлюбні відносини, бо відповідач пішов до іншої жінки. За її заявою працівники Жовтоводського БТІ склали технічний паспорт станом на 10.09.1997 р., який відображає ступінь завершеності будівництва і його вартість на момент припинення спільного проживання, яка склала 10258 грн.. Пізніше вона в період з березня 1997 р. по 2008 р. за власні кошти і без участі [PERSON], але з його відома і дозволу, закінчила будівництво. Зареєструвати на своє імя домоволодіння не могла, оскільки земельна ділянка надавалася відповідачеві, до реєстрації обєкта права власності не могла заявити свої претензії щодо права власності. Згідно свідоцтва про право власності № 151 від 21.10.2008 р., виданого [PERSON] міськвиконкомом 30.10.2008 р., домоволодіння № 28 по пров. Сонячному в м. Жовті Води зареєстроване за ним під реєстраційний № 25128333, а його інвентарна вартість станом на 30.10.2008 р. становить 435807 грн.. Реєстрацію будинку [PERSON] провів потайки від неї, питання визначення її частки в домоволодінні уникав. Після продажу 23.05.1996 р. належної їй квартири [ADDRESS] в спірному будинку проживали разом, з 27.12.2002 р. вона була в ньому зареєстрована і постійно проживає, самостійно веде всі витрати по утриманню будинку з березня 1997 р., договори на користування електроенергією і на водопостачання та водовідведення укладені з нею. Вважає, що має право на 1/2 частки домоволодіння, оскільки з [PERSON] проживали однією сімєю, за спільні кошти створювали спільну власність. На будівництво витрачала свої власні кошти з отриманої грошової компенсації за знесений будинок у сумі 4367,37 грн., а пізніше 180000000 крб., одержаних з продажу її ж квартири. Стан готовності будівництва на 10.09.1997 р. становив 50 %, а вартість складала 10258 грн.. На момент реєстрації садиби 30.10.2008 р. його вартість складала 435807 грн., у тому числі вартість житлового будинку з урахуванням проведених нею самостійно будівельних робіт складає 355796 грн., тому вважає, що на момент завершення будівництва нею виконані роботи, що складають 50 % вартості домоволодіння, а їй на праві власності в спільній частковій власності належить ? частки спірної садиби. Просить стягнути понесені нею судові витрати. 18.12.2008 р. [PERSON] подав до Жовтоводського міського суду зустрічний позов до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, виселенні та витребування майна із чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що вказаним рішенням Жовтоводського міськвиконкому від 05.01.1989 р. йому надано земельну ділянку в безстрокове користування по пров. Сонячний, 30 в м. Жовті Води для будівництва будинку. На будівництво він взяв кредит в Ощадбанку у розмірі 20000 крб. з виплатою до 2017 р., з заводом «Електрон» уклав договір будівельного підряду і приблизно з кінця 1989 р.-початку 1990 р. власними силами і за власні кошти розпочав будівництво жилого будинку, за рахунок кредитних коштів придбавав будівельні матеріали. Після при ладнання 1-го поверху будинку для проживання і на час возведення 2-го поверху він почав в ньому проживати, перевіз речі і документи. З його дозволу, не маючи наміру укладати шлюбні стосунки, створювати спільне майно чи вести спільне господарство в будинку почала проживати [PERSON]. Приблизно у 1992 р. будівництво було завершено. Він проживав з нею на вул.. Будьонного, 20/55 з її згоди, квартира належала їй на праві власності, що свідчить про те, що [PERSON] не мала на меті створювати інше спільне майно, не вела спільне господарство. У 1997 р. він одружився і проживав за місцем проживання дружини, а [PERSON] залишилася в будинку. Не намагався ставити питання про виселення, оскільки вважав, що вона добровільно виселиться, але навпаки - стала перешкоджати йому користуватися власністю, без його дозволу зареєструвалася в будинку, добудувала інші споруди, не впускає його в будинок, не має можливості забрати документи на будинок і розрахункові квитанції на придбані ним будівельні матеріали. Оскільки він є власником будинку просить усунути перешкоди в користуванні власністю з боку [PERSON], виселити її з будинку. Позивач [PERSON] і її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач в особі його представників [PERSON] і [PERSON], залучених ухвалою Жовтоводського міського суду від 15.03.2012 р. до участі у справі як правонаступників померлого [PERSON] (а.с. 76, 102 т. 2), про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином за адресами, встановленими Жовтоводським міським судом (а.с. 172, 173 т. 2) і за якими вони викликалися раніше. Поштове повідомлення про судове засідання, призначене на 20.05.2013 р., направлене [PERSON] в м. Мелітополь вул.. Баумана, 13, повернулося до суду з відміткою про вручення судової повістки особисто [PERSON] 14.05.2013 р., а судова повістка, направлена [PERSON] на вул.. Мічуріна, 67 м. Пятихатки, повернулася до суду з поштовим написом «за закінченням терміну зберігання, залишено повідомлення». В судове засідання, призначене на 31.05.2013 р., [PERSON] і [PERSON] не зявилися повторно, судові повістки повернулися з написом «за закінченням терміну зберігання». Згідно ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Ухвалою Пятихатського районного суду від 31.05.2013 р. позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю залишено без розгляду в порядку ст. 169 ч. 3, 207 ч. 1 п. 1 ЦПК України. Заслухавши позивача і її представника, дослідивши наявні у справі письмові докази суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що власником житлового будинку № 28 по провулку Сонячний в м. Жовті Води Дніпропетровської області житловою площею 124,8 кв.м. і загальною площею 364,6 кв.м. на земельній ділянці площею 1070 кв.м. загальною вартістю 435807 гривень згідно свідоцтва про право власності від 21.10.2008 р., виданого виконавчим комітетом Жовтоводської міської ради за № 151, зареєстрований [PERSON] (а.с. 8, 67-70 т. 1). Технічний паспорт на садибний житловий будинок виготовлений КП «Жовтоводське міжміське бюро технічної інвентаризації» (реєстровий № 33-115-4213) 30.10.2008 р. на власника [PERSON] (а.с. 9-15 т. 1). Дослідженими у судовому засіданні договором купівлі-продажу (а.с. 23 т. 1), Рішенням № 123 (а.с. 24, 30 т. 1), договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 13.09.1989 р. (а.с. 22, 25-26 т. 1) підтверджується те, що [PERSON] дійсно надано 600 кв.м. земельної ділянки під забудову по пров. Сонячний, 28 в м. Жовті Води, а будинок № 18 по вул.. Кооперативній вартістю 4367,37 руб., належний [PERSON], визнано непридатним для проживання, дано дозвіл на його знесення. 23.05.1996 р. [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] за 180 млн. крб.. Адресним листком вибуття (а.с. 27 т. 1) підтверджується факт зміни місця реєстрації [PERSON] з вул.. П.Морозова, 19 на [ADDRESS]. Згідно договору на водопостачання та водовідведення, укладеного 03.11.2008 р. КП «Жовтоводський водоканал» з [PERSON], підприємство надавало їй та членам її сімї послуги з водопостачання до будинку № 28 по пров. Сонячний в м. Жовті Води (а.с. 28-29 т. 1), а з довідки № 852 (а.с. 31, 32 т. 1) вбачається, що з заробітної плати [PERSON] проводилися відрахування за холодну воду з січня 2005 р. по лютий 2008 р. включно. Крім того, згідно договору № 9690182 від 16.05.2008 р. (а.с. 36-39 т. 1) [PERSON], яка проживає на [INFO], є споживачем електричної енергії. [PERSON] надано суду Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта (а.с. 71-73 т. 1), з якого вбачається, що будівництво 2-х поверхового житлового будинку по пров. Сонячний, 28 в м. Жовті Води здійснено на підставі рішення виконкому Жовтоводської міської ради № 352 від 08.09.1989 р.. Державна комісія, утворена 26.05.2008 р. розпорядженням міського голови № 172р, будинок прийняла в експлуатацію. Згідно листа від 03.11.2008 р. (а.с. 75 т. 1) жителі пров. Сонячний м. Жовті Води посвідчили те, що [PERSON] і [PERSON] спільно будували будинок № 28 по пров. Сонячний з 1989 р. і продовжували його будівництво до 1997 р.. Квитанціями, касовими вимогами підтверджується, що документи оформлені на [PERSON] про те, що він сплачував кошти на погашення суди, на придбання будівельних матеріалів в період з 1988 р. по 1992 р. (а.с. 179-190 т. 1), а накладні на арк.. 191-195, 202-203, 209-210 т. 1 виписані на [PERSON] (період 1990-1998 р.р.). Підписи отримувача будматеріалів у всіх вказаних документах виконані [PERSON], що нею підтверджено у судовому засіданні і свідчить про те, що [PERSON] нарівні зі [PERSON] приймала участь у будівництві спірної садиби. З висновку № 572/573-10 від 30.06.2010 р. судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 39-46 т. 2) вбачається, що ринкова вартість домоволодіння № 28 по пров. Сонячний в м. Жовті Води за порівняльним підходом на момент оцінки (29.06.2010 р.) складає 127317,11 гривень. Згідно висновку № 358-11 від 31.03.2011 р. додаткової будівельно-технічної експертизи (а.с. 66-72 т. 2) імовірна середньо ринкова вартість домоволодіння № 28 (у складі на 1997 рік) по пров. Сонячний в м. Жовті Води за порівняльним підходом на момент оцінки (29.06.2010 р.) складає 69623 грн.. Ідеальна частка у вказаному домоволодінні позивачки [PERSON] складає 73/100 частки, а [PERSON] 27/100 частки домоволодіння. Судом встановлено, що факт будівництва спірного будинку сторонами під час проживання однією сімєю в період з 1989 року і станом на 10.09.1997 р. підтверджується наявними у справі письмовими доказами. Споруди, внесені у технічний паспорт станом на 30.10.2008 р. та які не значаться у технічному паспорті, виготовленому станом на 10.09.1997 р., збудовані [PERSON] особисто без участі [PERSON]. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Частиною 2 ст. 331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відносини, повязані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Зокрема, частиною 1 ст. 4 цього Закону встановлено випадки обовязкової державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, що знаходиться на території України, у тому числі право власності на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 331 цього Кодексу до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Частиною 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох або більше осіб із зазначенням часток кожного з них у праві власністю є спільною частковою власністю. У відповідності до вимог ст. 357 ч. 2 цього Кодексу якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До набрання чинності Закону України № 997-V від 27.04.2007 р. діяв Закон України «Про власність» від 07.02.1991 р., статтею 12 якого визначені підстави виникнення права приватної власності. Зокрема, частиною першою ст. 12 встановлено, що праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Крім того, частиною 1 ст. 13 Закону визначено, що обєктами права приватної власності є, в тому числі, жилі будинки. З ч. 1 ст. 17 цього Закону вбачається, що майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем трудової участі. Вказані положення Закону України «Про власність» підтверджені постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зі змінами і доповненнями (п. 5 постанови). Суд звертає увагу, що до набрання чинності Законом України «Про власність» діяли норми ЦК УРСР 1963 року. Зокрема, статтею 88 цього Кодексу встановлено, що основу особистої власності громадян становлять трудові доходи. Стаття 100 передбачала, що в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Обмеження встановлювалися статтею 101 цього Кодексу, а саме, в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Право власності одного або кількох громадян з числа зазначених в ч. 2 ст. 101 ЦК УРСР, на частину будинку не позбавляє права інших з цих громадян мати у власності другу частину (частини) цього ж будинку. Вказаним Законом, а саме ст.ст. 102-104, були встановлені і інші обмеження, що в сукупності пояснює причину одержання [PERSON] позики та його реєстрації за іншою адресою пров. П. Морозова, 19 в м. Жовті Води, хоча фактично мешкав разом з [PERSON] в належній їй квартирі [ADDRESS]. Крім того, статтею 392 ЦК України визначено спосіб захисту права власності, а саме, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, судом встановлено, підтверджено поясненнями позивача, наявними у справі письмовими доказами, що [PERSON] має право власності на 73/100 частки спірного домоволодіння. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України, яка діяла на час предявлення [PERSON] позову до суду, статтей 86, 88 цього Кодексу стягненню з відповідача підлягають понесені [PERSON] судові витрати, а саме сплачені нею 3268,55 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 1, 2 т. 1), а також 4674,97 грн. витрат на проведення експертизи (а.с. 33, 63 т. 2). На підставі ст.ст. 328, 331, 356, 357, 392 ЦК України,

Outcome: partial