Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

27 листопада 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ комерційний банк ПриватБанк, третя особа [PERSON], про визнання договору поруки недійсним. Вимоги обґрунтовує тим, що 26 березня 2007 року між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір №53/07/М, згідно якого [PERSON] надано кредит в сумі 30000 доларів США на строк до 25 березня 2010 року. Даний кредитний договір був забезпечений договором поруки №53/07/М/Р від 26 березня 2007 року, що укладений з поручителем [PERSON], згідно якого поручитель взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати за зобовязаннями боржника в повному обємі. Крім того, даний кредитний договір був забезпечений договором застави автотранспорту №53/07/M від 26 березня 2007 року, згідно якого в забезпечення виконання зобовязань було надано в заставу напівпричіп самоскид ПП 1987 року, державний номер [NUMBER], який належав на праві приватної власності [PERSON] 19 грудня 2008 року Нововолинським міським судом було прийнято рішення, яким було стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON], приватного підприємства Аякс-Плюс на користь ПАТ КБ ПриватБанк 95519 грн. 10 коп. заборгованості по вказаному кредитному договору. 20 серпня та 24 вересня 2009 року державним виконавцем Нововолинського відділу державної виконавчої служби був проведений огляд майна та проведена незалежна оцінка вартості напівпричепа самоскида, а 11 липня 2012 року проведено прилюдні торги, де було реалізовано напівпричіп самоскид, державний реєстраційний номер №АС4484ХХ. Зазначає, що про укладення договору поруки йому не було нічого відомо. Після реалізації заставного майна, яке належало йому на праві приватної власності, він вважав своє зобовязання по кредиту виконаним, оскільки поручився за боржника тільки своїм майном. Лише після повідомлення державного виконавця, йому стало відомо про укладений договір поруки, він не був ознайомлений з умовами даного договору, не бажав його укладати, та не бажав настання правових наслідків цього договору, тому просить визнати договір поруки №53/07/М/Р від 26 березня 2007 року укладений між ним та ПАТ КБ Приватбанк недійсним. Ухвалою Нововолинського міського суду від 17.12.2012 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги з наведених у позові підстав. Просять їх задовольнити. Позивач [PERSON] не заперечив, що на договорі поруки від 26.03.2007 року міститься його підпис, однак вказує, що при підписанні договору застави, він автоматично, нечитаючи змісту договору міг підписати і договір поруки, вважаючи його ще однією з копій договору застави. Зазначає, що наміру укладати такий договір він не мав, знав, що його відповідальність як поручителя виражалася лише у виконанні договору застави автотранспорту, а після реалізації автотранспорту - напівпричіпа самоскида, 1987 р.в., вважав своє зобовязання по кредиту [PERSON] виконаним. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, та пояснила, що рішенням Нововолинського міського суду від 19 грудня 2008 року, яке набрало законної сили та сторонами не оскаржувалося, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON], ПП Аякс-Плюс на користь ЗАТ КБ Приватбанк 97519, 10 грн. заборгованості по кредитному договору №53/07/М, який було укладено 26 березня 2007 року між ЗАТ КБ Приватбанк та [PERSON] Зобовязання по вказаному договорі було забезпечено договором застави автотранспорту та договором поруки, укладені з [PERSON], та договорами поруки, укладеними з [PERSON] і ПП Аякс-Плюс. Зазначає, що оспорюваний договір поруки особисто підписаний [PERSON], укладався договір добровільно, ніхто не примушував його до укладення вказаного договору. Вважає, що під час розгляду справи про стягнення кредитної заборгованості, так і під час виконання рішення суду, [PERSON] було відомо про вказаний договір поруки, він усвідомлював свої дії під час його укладання. Крім того, зазначає, що [PERSON] отримував рішення суду про стягнення заборгованості в солідарному порядку, в якому суд посилався на оспорюваний договір поруки, та постанову про відкриття виконавчого провадження, і не міг не знати про те, що він виступає поручителем по вищезгаданому кредитному договору. Просить у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 26 березня 2007 року між ним та ЗАТ КБ Приватбанк було укладено кредитний договір №53/07/М і йому було надано кредит в сумі 30000 доларів США на строк до 25.03.2010 року. На виконання зобовязання були укладені договори застави автотранспорту, в тому числі і з позивачем [PERSON] Зазначив, що працівником банку, [PERSON], їм не було надано розяснень щодо договору поруки, і про укладання вказаного договору йому не було нічого відомо. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтвердила пояснення [PERSON] Твердження позивача та третіх осіб на його стороні без самостійних вимог спростовані показами свідка [PERSON], який зазначив, що він як спеціаліст з мікрокредитування відділення Нововолинська філія Волинського ГРУ ЗАТ КБ Приватбак, займався оформленням документів по кредитному договору № 53/07/М від 26.03.2007 року, згідно якого було надано кредит [PERSON] в розмірі 30000 доларів США для придбання сідлового тягача. На виконання зобовязання по даному договору укладалися договори застави, та договори поруки, що є обовязковим для укладення кредитних договорів на суму більше 25000 доларів США. Для укладення вказаних договорів [PERSON] приходив разом з [PERSON], якому було розяснено зміст договору поруки, і попереджено про солідарну відповідальність за невиконання зобовязання боржником. Для підпису сторонам було надано всі договори у двох екземплярах. [PERSON] добровільно підписав договір застави, та договір поруки, який оспорює без жодних на це підстав. В судовому засіданні свідок державний виконавець ВДВС в м. Нововолинську МУЮ [PERSON] показав, що у нього на виконанні знаходився виконавчий лист про солідарне стягнення кредитної заборгованості з боржників [PERSON], [PERSON], [PERSON], ПП Аякс-Плюс. Після відкриття виконавчого провадження всім учасникам було направлено копію постанови. [PERSON] неодноразово викликався в виконавчу службу щодо виконання рішення суду від 19.12.2008 року про стягнення кредитної заборгованості. Було реалізоване належне йому заставне майно - напівпричіп самоскид, 1987 р.в. Вказує, що [PERSON] було відомо, що він є боржником по даному виконавчому провадженню, та несе солідарну відповідальність разом з іншими боржниками. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив показання свідка [PERSON] та дав аналогічні показання. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON]А, третіх осіб [PERSON], [PERSON], представника відповідача [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, оглянувши цивільну справу №2-1802/08 та оригінал кредитної справи по кредитному договору №53/07/М від 26.03.2007 року, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в звязку з наступним. З ксерокопії кредитного договору від 26 березня 2007 року (а.с.5-6) вбачається, що між позивачем і відповідачем було укладено договір, згідно якого позивач надає позичальнику [PERSON] кредит в сумі 30000 доларів США, з кінцевим терміном повернення 25 березня 2010 року. 26 березня 2007 року між ПАТ Приватбанк та [PERSON] укладено договір поруки №53/07/М (а.с.8), згідно якого в забезпечення виконання позичальником зобовязань заставодавець надав в заставу автотранспорт напівпричіп самоскид, 1987 р.в., державний номер [NUMBER], який належав на праві приватної власності [PERSON] Згідно договору поруки №53/07/М/Р від 26 березня 2007 року (а.с.10), який укладений з поручителем [PERSON], останній взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати за зобовязаннями [PERSON]І по кредитному договору №53/07/М в повному обємі. Рішенням Нововолинського міського суду від 19 грудня 2008 року (а.с.11-12) стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON], ПП Аякс-Плюс на користь ЗАТ КБ Приватбанк 97519, 10 грн. заборгованості по кредитному договору №53/07/М, який було укладено 26 березня 2007 року між ЗАТ КБ Приватбанк та [PERSON] 20 серпня та 24 вересня 2009 року державним виконавцем Нововолинського відділу державної виконавчої служби був проведений огляд заставного майна та проведена незалежна оцінка вартості напівпричепа самоскида (а.с.14,15). 11 липня 2012 року було проведено прилюдні торги, де було реалізовано напівпричіп самоскид, державний реєстраційний номер №АС4484ХХ, що підтверджується актом проведення прилюдних торгів від 11 липня 2012 року (а.с.17) та протоколом проведення аукціону по реалізації рухомого майна (а.с.18). Як зазначено у ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Всупереч зазначеним вимогам Цивільного процесуального кодексу України, позивач не подав суду належних доказів, які б підтверджували підставність та правомірність заявлених вимог, як і не спростував заперечень відповідача на позов. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В судовому засіданні встановлено, що у момент укладення договору поруки були додержані вимоги частини 5 статті 203 ЦК України, оспорюваний договір поруки укладений у письмовій формі, та підписаний сторонами позивачем [PERSON] і представником ЗАТ КБ Приватбанк [PERSON] Позивач був ознайомлений із змістом договору і йому було відомо про правові наслідки невиконання основним боржником своїх зобовязань перед банком. Дії, вчинені [PERSON], зокрема прибуття в банківську установу, присутність та підписання договору поруки свідчать про його вільне волевиявлення і відсутність жодних фактів на підтвердження мотивації даного позову. Проаналізувавши надані сторонами і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи наведені вище норми матеріального і процесуального законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed