Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 01.02.2009 року він позичив відповідачу 90000 доларів США, про що свідчать дві розписки, підписані відповідачем. [PERSON] позичені кошти йому не повернув. Враховуючи вищенаведене, просить суд стягнути з відповідача в його користь суму боргу у розмірі 90000 доларів США та понесені судові витрати. Представник позивача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, тому суд провів заочний розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити з наступних підстав. Як вбачається з розписок від 01.02.2009 року, між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, на підставі якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 90000 доларів США. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, свої зобовязання по поверненню одержаної суми позики не виконав. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Крім цього ч. 2 цієї ж статті передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, між сторонами при укладенні договору позики було дотримано просту письмову форму договору, яка полягала у складені розписки в якій сторони обумовили умови вказаного договору, що була підписана [PERSON] Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. В судовому засіданні встановлено, що сума коштів, які не повернені [PERSON] становить 90000 доларів США. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь [PERSON] 90000 доларів США, що станом на день винесення рішення становить 719370 гривень та понесені судові витрати.

Outcome: approved