overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-04 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду , повязаного з потребую у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час , суд, вважає на необхідне проголосити вступну та резолютивну частину

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-04 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду , повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін , на що може бути витрачений значний час , суд вважає на необхідним проголосити вступну та резолютивну частини .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна жінки та чоловіка, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, мотивуючи вимоги тим, що з 2004 року по квітень 2011 року вони з відповідачем проживали у фактичних шлюбних відносинах, під час яких за спільні кошти в 2008 році вони придбали автомобіль ВАЗ 2107, 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], за 3200 доларів США, що еквівалентно 25568грн., який зареєстрували на відповідача. Вартість цього автомобіля на даний час складає 2000 доларів США, що еквівалентно 16000грн.. Враховуючи наведене, позивачка, посилаючись на приписи ст.74 СК України, просить визнати за нею права власності на 1/2 частину вказаного автомобіля вартістю 8000грн., залишивши автомобіль в користування відповідачу, стягнувши з нього на її користь компенсацію за 1/2 частину вказаного автомобіля в сумі 8000грн.. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні дійсно встановлено, що позивачка і відповідач з 2004 року по квітень 2011 року проживали однією сімєю, але не перебували у шлюбі між собою та в 2008 році під час спільного проживання придбали автомобіль ВАЗ 2107, 1994 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], узгоджена сторонами вартість якого на теперішній час складає 16000грн., а тому за правилами ст.74 СК України належить їм на праві спільної сумісної власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що вона з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 02.11.2008року. Від спільного шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO] Відповідач відмовився надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання сина, тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом і просить суд стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 500 гривень на дитину до її повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги змінила просить стягнути аліменти в твердій сумі 300грн. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, згоден сплачувати аліменти в сумі 300грн. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Копія свідоцтва про шлюб (а.с.5) свідчить, що сторони зареєстрували шлюб 02.11.2008року. Копія свідоцтва про народження (а.с.6) свідчить, що батьком [PERSON] є відповідач. Довідка Селещенської сільської ради (а.с.7) свідчить, що дитина перебуває на утриманні матері. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання його дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (аьо) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідгнно до ч 2ст 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дочки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-04 00:00:00

У червні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб між ними, який зареєстрований 29.07.2009р. в Качанівській сільській раді Хмільницького району Вінницької області, актовий запис № 13. Позов обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через різні погляди на життя та ведення справ у сім'ї, несумісність характерів на підставі чого між ними постійно виникають побутові сварки та скандали, під час яких відповідач неодноразово застосовував до неї силу. В даний час подружні відносини між ними припинені, подальше спільне проживання та збереження сім'ї стало неможливим та суперечить їхнім інтересам, оскільки позивач бажає зареєструвати шлюб з іншим чоловіком. У судове засідання позивач не зявилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач позов визнав та проти його задоволення не заперечує, однак у судове засідання теж не зявився, подавши суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, враховуючи викладені у письмовій формі позиції сторін щодо заявлених вимог, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 29.07.2009р. позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] зареєстрували шлюб у Качанівській сільській раді Хмільницького району Вінницької області, актовий запис № 13. Від цього шлюбу дітей не мають. У даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства через різні характери та погляди на життя, не проживають разом протягом тривалого часу, а тому прийшли до переконання про небажання примиритися та перебувати у шлюбі. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і збереження її неможливе. Формальне перебування в шлюбі суперечитиме інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу залишити дошлюбне прізвище "Поліщук". Судові витрати по справі розподілити в порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-04 00:00:00

У червні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22.11.2003р. відділом РАГСу Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 64. Мотивований позов тим, що сімейне життя подружжя не склалося, у них різні погляди на шлюб та сім'ю, протилежні характери, через що постійно виникають сварки. В даний час сторони на протязі одного року спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Дитина яка народилася під час шлюбу залишиться проживати з позивачем. У судове засідання позивач не зявилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач позов визнав та проти його задоволення не заперечує, однак у судове засідання теж не зявився, подавши суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, враховуючи викладені у письмовій формі позиції сторін щодо заявлених вимог, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 22.11.2003р. сторони у справі зареєстрували шлюб у відділі РАГСу Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 64. Від цього шлюбу у них народилась донька - [PERSON], [INFO], яка проживатиме з матірю - [PERSON] В даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства через різні характери та погляди на життя, не проживають разом протягом одного року, а тому прийшли до переконання про небажання примиритися та перебувати у шлюбі. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і збереження її неможливе. Формальне перебування в шлюбі суперечитиме інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище "Міненко". Судові витрати по справі розподілити в порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-04 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаної з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного користування, володіння та розпорядження, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві власності належить автомобіль «ВАЗ 2101», 1972 року випуску. В 2009 році позивач придбав інший автомобіль, а вищевказаний автомобіль дав в тимчасове користування своїй сестрі [PERSON], однак оскільки сестра не має посвідчення водія, то автомобілем керував її чоловік відповідач [PERSON] За усною домовленістю між позивачем та його сестрою автомобіль мав бути повернути по першій вимозі. В лютому 2012 року шлюб між сестрою позивача та відповідачем [PERSON] розірвано, а тому позивач вирішив повернути собі свій автомобіль, однак відповідач відмовився повернути належний на праві власності позивачу автомобіль. За наведених обставин, позивач просить зобов`язати відповідача повернути належний йому на праві власності автомобіль та реєстраційне свідоцтво на даний транспортний засіб та стягнути на його користь понесені судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, доповнень та змін не має, просить їх задоволити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно облікової картки транспортного засобу від 24.01.2012 року, автомобіль «ВАЗ 2101»/д.н. [NUMBER]/, 1972 року випуску, сірого кольору на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВІС 233054 належить позивачу [PERSON] (а.с. 5). З 2009 року вищевказаний автомобіль перебуває у тимчасовому користуванні відповідача [PERSON], який мав повернути автомобіль позивачу по першій його вимозі, однак відмовився це зробити. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Оскільки автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які є предметом судового розгляду, перебувають у відповідача [PERSON] незаконно, без відповідної законної підстави, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є суду доведеними та такими, що підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати, які складаються з суми судового збору 214 грн. 60 коп. та витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-04 00:00:00

У зв'язку зі складністю в постановленні повного судового рішення, на що може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини на підставі ст. 209 ч. З ЦПК України та відкласти складання повного рішення на строк не більше 5 днів.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-04 00:00:00

Позивачка просить суд визнати за нею право власності на 61/100 частину житлового будинку №6 по вул. Лісовій в с. Зарічани, Житомирського району, що являється квартирою №2 і складається з веранди 2-І площею 14,4 м2, веранди 2-М площею 4,9 м2, коридору 2-1 площею 4,2 м2, кухні 2-2 площею 6,1 м2 та кімнати 2-3 площею 16,7 м2, як за спадкоємицею після смерті її бабусі [PERSON], яка померла 01.07.2008 року, та якій належала ця квартира. В судове засідання позивачка не зявилася, проте звернулася до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без її участі, позов підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільради до суду також не з'явився, але повідомив суд, що позов визнає, справу просить розглянути без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що квартира №2, яка становить 61/100 частину жилого будинку №6, розташованого с. Зарічани, по вул. Лісова, Житомирського району та складається з веранди 2-І площею 14,4 м2, веранди 2-М площею 4,9 м2, коридору 2-1 площею 4,2 м2, кухні 2-2 площею 6,1 м2 та кімнати 2-3 площею 16,7 м, належить померлій бабусі позивачки [PERSON], після смерті якої єдиним спадкоємцем за законом є позивачка. Викладені факти підтверджуються наданими позивачкою доказами: листом з БТІ №А-544 від 20.12.2011 року, згідно якого за [PERSON] на підставі рішення Житомирського районного суду від 25.02.1981 року та ухвали судової колегії Житомирського обласного суду від 18.03.1981 року було зареєстровано право власності на згадану вище спірну квартиру №2, однак, так як в Реєстрі прав неможливо обєднати в одне ціле ідеальну частку будинку та окрему квартиру, позивачці рекомендовано звернутися до суду для оформлення спадкових прав; технічним паспортом на спірний будинок №6, виданий на імя померлої; довідкою Житомирського районного суду №2-87 від 10.06.2004 року, про те, що згідно рішення цього ж суду від 25.02.1981 року [PERSON] залишено у власність в натурі 61/100 ідеальних частин вказаного домоволодіння; довідкою нотаріуса №1525/01-16 від 21.06.2012 року про те, що після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулася позивачка [PERSON], а з заявами про відмову від спадщини [PERSON] і [PERSON]; постановою нотаріуса №1524/02-31 від 21.06.2012 року про відмову позивачці у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на 61/100 частину вказаного будинку, у звязку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи про належність цієї частину будинку померлій. Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. Таким чином, наявність того факту, що позивачка, як спадкоємиця за законом після смерті бабусі не може через нотаріальні органи здійснити своє спадкове право на спірну квартиру, яка за життя належала померлій, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності, у якій зазначив, що з 02 листопада 2009 року працює у відповідача на посаді директора. Трудовий договір безстроковий, тобто укладений на невизначений термін. У вересні 2011 року позивач перебував на лікарняному. Листки непрацездатності видані позивачу за місцем мешкання Марїнською ЦРЛ, мають серію та номер, підпис та печатку лікаря, печатку та штамп медичного закладу, тобто є дійсним. Вважає, що відповідно до чинного законодавства виплату допомоги за листком непрацездатності проводить підприємство на якому позивач працює, не отримавши допомогу звернувся до керівника підприємства відповідач. Алейому пояснили, що відповідач не має коштів для виплати позивачу допомоги, оскільки фінансування коштів для цих цілей провадиться Фондом соціального захисту страхування з тимчасової втрати непрацездатності. Відповідно до наданої довідки відповідачем до сплати належить сума у розмірі 5350 гривен 01 копійок. У судове засідання позивач не зявився, звернувся до суду із заявою, у якій підтримав позовні вимоги, просить суд розглянути справу без його участі. Відповідач до суду не зявився, суду надав заяву, у якій вказує, що з позовом позивача згоден та просить справу розглянути у його відсутність. Від третьої особи Фонду соціального страхування з тимчасової непрацездатності надійшли пояснення по суті. З даних пояснень судом вбачається, що з позовом третя особа погоджується. Але зазначає, що з 4 кварталу 2011 року підприємство КП Вітапрактично не сплачує страхові внески до Фонду. Чим порушує конституційні права найманих працівників на державне соціальне забезпечення. На сьогоднішній день заборгованість складає 70418 гривен 14 копійок. За інформацією Пенсійного Фонду станом на 21 травня 2012 року заборгованість по єдиному внеску складає 1\~333\~404,33 гривен. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.11 ст.6 закону України про загальнообовязкове державне соціальне страхування з тимчасовою втратою непрацездатності…загальнообовязковому державному страхуванню у звязку з тимчасовою втратою непрацездатності та витратами зумовленими похованнями, підлягають: 1) особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форм власності та господарювання та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах. Отже, позивач, як особа працююча за трудовим договором на підприємстві є застрахованою особою, на яку поширюються дія Закону України На підставі викладеного, відповідно до ст. 376 ЦК України, ст.ст.130, 174, 213-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-04 00:00:00

В травні 2012 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь кошти на утримання спільної повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що навчається, у розмірі 1\\4 частки з усіх видів заробітку, щомісячно, до закінчення навчання, але не більше, ніж до 23-х років. В обгрунтування позову позивач вказувала, що вона є матірю [PERSON], [INFO], яка навчається на денній формі навчання в Миколаївському політехнічному коледжі; батьком дитини за рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.12.1998 року визнано [PERSON] Відповідач за цим же рішенням зобовязаний сплачувати аліменти до повноліття доньки, але після досягнення нею повноліття перестав її утримувати. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, підтвердив факти, наведені позивачем в частині необхідності утримання позивача, та просив задовольнити позов в меншому розмірі, оскільки має другу сімю та утриманців, в тому числі непрацюючу дружину та спільну дитину [PERSON], [INFO] Крім того, позивач не зазначила, що [PERSON], [INFO] отримує стипендію у навчальному закладі. Дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки згідно ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги. Визначаючи розмір аліментів, суд керувався положеннями ст. ст. 183, 184 СК України, враховуючи те, що відповідач працює і має постійний дохід, має зобовязання по утриманню членів своєї сімї та має задовільний стан здоровя. Судом встановлено, що відповідач за рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.12.1998 року визнаний батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], та повинен сплачувати аліменти до повноліття дитини (а.с. 3). На цей час повнолітня [PERSON] навчається в Миколаївському політехнічному технікумі на денній формі навчання та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, що визнається сторонами по справі. Строк навчання з 01.09.2010 р. по 01.07.2014 рік. Враховуючи матеріальне становище відповідача, наявність у нього зобов'язань по утриманню інших осіб, стан здоров'я та матеріальне становище дитини та її матері, суд вважає, що аліменти слід стягнути в розмірі 1/6 частки від всіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-04 00:00:00

В травні 2012 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 23 серпня 2008 року Корабельним відділом державног реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського, управління юстиції за № 372. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені з лютого 2011 року та відновлення подружніх відносин, збереження сімї неможливо у звязку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом із відповідачем. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній, спору щодо порядку виховання та місця проживання дитини не має. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до вимог ст.ст. 110-112,114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їхньої дитини. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Відповідачем надано заяву про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до ст. 113 СК України, відповідачу слід залишити прізвище - [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved