Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-17 00:00:00

Прокурор звернувся з зазначеним позовом мотивуючи тим що здійснює функцію представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. На підставі ч.2 ст. 45 ЦПК України прокурор здійснює у суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу. Статтею 121 п. 2 Конституції України передбачено, що прокуратура забезпечує представництво інтересів держави у суді із зазначенням органів, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Згідно ст. 45 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, прокурор може звертатися до суду із заявами про захист інтересів держави та брати участь у цих справах. Випадки представництва прокуратурою інтересів держави в судах визначені ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», якою передбачено представництво прокуратурою у формі звернення до суду із заявами на захист інтересів держави. Підставою представництва інтересів держави в судах є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних і інших державних інтересів унаслідок протиправних дій ( бездіяльності ) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Позивач до суду не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи був повідомлений оголошенням в газеті. З врахуванням викладеного суд ухвалює заочне рішення. Судом встановлено. 15 вересня 2012 року, близько 18:00 год., [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в приміщенні [ADDRESS] Кіровоградської області, в ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з необережності заподіяла тілесні ушкодження [PERSON], які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких, тобто вчинила злочин, передбачений ст. 128 КК України. У зв'язку з заподіянням тілесних ушкоджень, з 15.09.12. по 27.09.12. потерпілий знаходився на стаціонарному лікуванні в Міській лікарні №1, загальна вартість його лікування склала 1981,80 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком про перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми. [PERSON] за скоєний злочин притягнуто до кримінальної відповідальності за ст.128 КК України. Відповідно до постанови Олександрійського міськрайонного суду від 29 листопада 2012 року у кримінальній справі №1118/8790/12, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ст.128 КК України у зв'язку з примиренням з потерпілим, провадження у справі закрито на підставі ст. 7-1 КПК України. Цивільний позов про стягнення витрат на лікування у кримінальній справі не подавався, заподіяні даним злочином збитки державі в особі закладу охорони здоров'я залишаються не відшкодованими. Постанова суду набрала чинності, відповідачем не оскаржена і є остаточним процесуальним документом у кримінальній справі. При цьому постанова прийнята судом за згодою [PERSON], яка визнала себе винною у вчиненні даного злочину. п.2 Постанови Пленуму ВСУ №12 від 23.12.05р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» визначено: «при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що є умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення». Таким чином, саме внаслідок дій відповідача державі в особі закладу охорони здоров'я завдано збитків. Згідно ст.. 1206 ЦК України, кошти, витрачені лікувальним закладом на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, підлягають відшкодуванню винною особою в розміру фактичних витрат. З врахуванням викладеного, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволений в повному обсязі.

Outcome: approved