Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Базис" (далі Банк) звернулось до суду з позовною заявою в якій зазначило, 23.04.2007 між Банком та [PERSON] (далі Позичальник, 2-й відповідач) укладено кредитний договір № 38/07-ФО (далі Договір) за яким останній отримав споживчий кредит в сумі 1600000,00 доларів США під 14% річних строком до 20.05.2011. [PERSON], сума отриманого кредиту, розмір відсотків та інші умови коригувались додатковими угодами та договорами про внесення змін, а саме додатковими угодами № 1 від 26.04.2007, № 2 від 08.06.2007, № 3 від 12.02.2008; договорами про внесення змін № 4 від 27.02.2009, № 5 від 29.05.2009, № 6 від 30.11.2009, № 7 від 31.12.2009, № 8 від 08.02.2010, № 9 від 26.04.2010, № 10 від 28.01.2011, № 11 від 25.02.2011, № 12 від 21.04.2011. Пунктом 1.2. [PERSON] передбачено, що кредит надається шляхом видачі окремих траншів на підставі письмової заяви Позивальника за умови наявності кредитних ресурсів. Свої зобов'язання за [PERSON] позивач виконав належним чином, надавши 2-му відповідачу кредит в розмірі 1600000,00 доларів США, що підтверджується відповідними заявами і випискою за рахунком, а останній зобов'язався погашати заборгованість за кредитом та сплачувати відсотки у відповідності до графіку та умов [PERSON], проте починаючи з 20.05.2011 Позичальник порушує умови [PERSON], а саме терміни погашення заборгованості, через що станом на 19.07.2012 його заборгованість перед позивачем становить 3038975,56 доларів США, що складається з: 1600000,00 доларів США заборгованості за кредитом; 267266,47 доларів США - за відсотками; 251044,44 долари США - пеня по основному боргу; 17769,46 доларів США - пеня по нарахованим відсоткам; 192000,00 доларів США - штраф по основному боргу в розмірі 1%; 576000,00 доларів США - штрафні санкції по основному боргу в розмірі 3%; 134895,19 доларів США - штрафні санкції 10% по нарахованих процентах. В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за [PERSON], між Банком і [PERSON] (1-й відповідач) укладено Іпотечний договір № 3-32/07-ФО від 26.04.2007 (далі Іпотечний договір), відповідно до якого 1-м відповідачем передано позивачу в іпотеку нерухоме майно: нежитлові будівлі: літ. "А-2", загальною площею 1383,1 кв.м., літ. "Б-1", загальною площею 103,2 кв.м., літ. "В-1", загальною площею 70,5 кв.м., літ. "Г-1", загальною площею 36,0 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 4, які належать Іпотекодавцю на праві власності на підставі рішення Господарського суду Харківської області, справа № 38/291-08 від 09.12.2008, зареєстрованому в Комунальному підприємстві "Харківське міське бюро технічної інвентаризації". Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці несільськогосподарського призначення, загальною площею 0,4225 га, кадастровий № 6310137500:05:031:0023 в м. Харкові, по вул. Гвардійців Широнінців, 4, яка надана для будівництва кафе та подальшої експлуатації об'єкта на підставі Рішення ХVІІІ сесії Харківської міської ради ХХІV скликання від 24.12.2003 за № 269/03, Рішення ХVІІ сесії Харківської міської ради ІV скликання від 24.11.2004 за № 187/04, Рішення Х сесії Харківської міської ради V скликання від 27.12.2006 за № 223/06 та договору оренди землі від 25.01.2005, укладеного між 1-м відповідачем та Харківською міською радою. Вартість об'єкту іпотеки становить 51454600,00 грн. - на підставі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно виданого КП "Харківське міськБТІ" від 13.01.2010. Окрім того, виконання зобов'язань 2-го відповідача за [PERSON] перед позивачем забезпечено договором застави № З-53/07-ФО від 08.06.2007 з відповідними змінами, згідно з яким [PERSON] передав Банку у заставу товари в обороті, згідно переліку (додаток № 1), вартістю 6539750,00 грн., що знаходяться за адресами: м. Харків, вул. Енгельса, 33; м. Харків, Торгівельний центр біля станції метро "Академіка Барабашова", павільйон № 35601/н-06; м. Харків, пр. Тракторобудівників, 59/56. На підставі вищевикладеного позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки та предмет застави. Від [PERSON] надійшов зустрічний позов в обґрунтування якого остання зазначила, що в первісній редакції Іпотечного договору предметом іпотеки був об'єкт незавершеного будівництва з відсотковою готовністю нежитлових будівель: кафе літ. "А-2" - 45%, кафе літ. "Б-1" - 30 %, кафе літ. "В-1" - 26 %, котельня літ. "Г-1" - 26 %, що знаходиться в м. Харкові по вул. Гвардійців Широнінців, територія парку Перемоги. [PERSON] про внесення змін до Іпотечного договору від 08.02.2010 замінено предмет іпотеки через реєстрацію на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 09.12.2008 права власності за [PERSON] на вказані нежитлові будівлі в наслідок закінчення будівництва об'єкту, що був предметом іпотеки. На момент укладення [PERSON] про внесення змін до Іпотечного договору від 08.02.2010 постановою Вищого господарського суду України було скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 09.12.2008 і справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, ухвалою якого від 27.05.2010 позов про визнання права власності на вищевказані нежитлові будівлі залишено без розгляду. Тобто, на час підписання [PERSON] про внесення змін до Іпотечного договору від 08.02.2010 вона не була власником майна, яке передавала в іпотеку, в зв'язку з чим просить визнати недійним Іпотечний договір з усіма змінами і доповненнями на підставі ч.ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України, а також через порушення під час його укладення вимог ч. 1 ст. 6, ч. 2 ст. 18 Закону України "Про іпотеку" (далі [PERSON]), так як передача в іпотеку споруди без передачі майнових прав щодо користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена, суперечить діючому законодавству. Окрім того, до суду подано зустрічний позов [PERSON] про визнання недійсними кредитного договору № 38/07-ФО від 23.04.2007 з додатками та змінами, Іпотечного договору № 3-32/07-ФО від 26.04.2007, укладеного між [PERSON] та ПАТ "АКБ "Базис", договору застави № 3-53/07-ФО від 08.06.2007, укладеного між [PERSON] і ПАТ "АКБ "Базис" з додатками та змінами, договору поручительства № П-13/07-ФО від 08.06.2007, укладеного між [PERSON], ПАТ "АКБ "Базис" та [PERSON] з додатками та змінами в якому зазначив, що не заперечує проти заборгованості за тілом кредиту, проте вважає, що нарахування відсотків і пені в доларах США є порушенням вимог валютного законодавства. Також, на думку [PERSON] має місце суттєве порушення його прав як споживача через порушення принципу рівності сторін [PERSON], учасником якого він є, що тягне за собою визнання його недійсним, наслідком недійсності основного зобов'язання є недійсність правочину щодо його забезпечення. В суді представник позивача за первісним позовом підтримав позовні вимоги, дав пояснення відповідно до обставин, викладених в позові та просив його задовольнити в повному обсязі. За клопотанням останнього до матеріалів справи залучені письмові заперечення на зустрічні позови [PERSON] і [PERSON] Представники кожного з відповідачів підтримали заявлені зустрічні позови, проти первісного позову заперечували з підстав, викладених в зустрічних позовних заявах. Третя особа до суду не з'явилась, причин неявки не повідомила що дає змогу розглянути справу за їх відсутності. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. 23.04.2007 між ПАТ АКБ "Базис" і [PERSON] укладено договір про надання кредитної лінії № 38/07-ФО (далі Договір), за яким останньому Банком надано кредитну лінію в сумі 500000,00 доларів США під 13% річних строком до 23.04.2010. Умови [PERSON] в наступному неодноразово коригувались додатковими угодами і договорами про внесення змін (додаткова угода № 1 від 26.04.2007, № 2 від 08.06.2007, № 3 від 12.02.2008; договори про внесення змін № 4 від 27.02.2009, № 5 від 29.05.2009, № 6 від 30.11.2009, № 7 від 31.12.2009, № 8 від 08.02.2010, № 9 від 26.04.2010, № 10 від 28.01.2011, № 11 від 25.02.2011, № 12 від 21.04.2011), що призвело, окрім іншого, до збільшення суми наданих кредитних коштів до 1600000,00 доларів США під 14% річних строком до 20.05.2011 (а.с. 10-47). Відповідно до п. 1.2. [PERSON] кредитні кошти надавались шляхом видачі окремих траншів (сум кредиту, наданих в рамках кредитної лінії) на підставі письмової заяви Позивальника, що підтверджується відповідними заявами і випискою за рахунком (а.с. 48-89). Починаючи з 20.05.2011 Позичальник порушує умови [PERSON], а саме терміни погашення заборгованості, і станом на 19.07.2012 заборгованість останнього перед позивачем склала 3038975,56 доларів США що, відповідно до курсу гривні України до долару США станом на 19.07.2012, становить 24290531,69 грн. Заборгованість складається: з заборгованості за кредитом в розмірі 1600000,00 доларів США (12788800,00 грн.), за відсотками - 267266,47 доларів США (2136260,89 грн.), пені по основному боргу в розмірі 251044,44 доларів США (2006598,24 грн.), пені по нарахованим відсоткам - 17769,46 доларів США (142031,30 грн.), штрафу по основному боргу в розмірі 1% - 192000,00 доларів США (1534656,00 грн.), штрафних санкцій по основному боргу в розмірі 3% - 576000,00 доларів США (4603968,00 грн.), штрафних санкцій в розмірі 10% по нарахованих процентах - 134895,19 доларів США (1078217,24 грн.) (а.с. 90-96). В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника, між Банком і [PERSON] укладено Іпотечний договір № 3-32/07-ФО від 26.04.2007, відповідно до якого предметом іпотеки є об'єкт незавершеного будівництва з відсотковою готовністю нежитлових будівель: кафе літ. "А-2" - 45%, кафе літ. "Б-1" - 30 %, кафе літ. "В-1" - 26 %, котельня літ. "Г-1" - 26 %, що знаходиться в м. Харкові по вул. Гвардійців Широнінців (територія парку Перемоги) без номеру, на земельній ділянці загальною площею 0,4225 га (кадастровий № 6310137500:05:031:0023), наданій для будівництва кафе та подальшої експлуатації об'єкта на підставі рішень Харківської міської ради та договору оренди землі від 25.01.2005, укладеного між 1-м відповідачем і Харківською міською радою. Вартість об'єкту іпотеки встановлена в розмірі 3024950,00 грн. (а.с. 97-102). Враховуючи зміни та доповнення до [PERSON], вносились зміни і до Іпотечного договору, а саме стосовно меж відповідальності Іпотекодавця по зобов'язанням Позичальника залежно від чергового траншу, отриманого останнім, змін відсоткової ставки та строків повернення кредиту, предмету іпотеки і його вартості (а.с. 103-107). Виконання зобов'язань [PERSON] перед позивачем забезпечено, окрім того, договором застави № З-53/07-ФО від 08.06.2007 з відповідними змінами, згідно з яким [PERSON] передав Банку у заставу товари в обороті, згідно переліку (додаток № 1), вартістю 6539750,00 грн., що знаходяться за адресами: м. Харків, вул. Енгельса, 33; м. Харків, Торгівельний центр біля ст. м. "Академіка Барабашова" (павільйон), пр. Тракторобудівників, 59/56 (а.с. 109-112). Ще одним способом забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] є поручительство [PERSON] Договір поручительства № П-13/07-ФО між останнім, [PERSON] і Банком укладено 08.06.2007, з наступними змінами згідно додаткової угода № 1 від 12.02.2008 та договору про внесення змін від 08.02.2010, за якими поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання в повному обсязі боргових зобов'язань позичальника, що виникли з [PERSON] (а.с. 150-153). На ім'я відповідачів 04.05.2012 направлялась претензія щодо сплати заборгованості та звернення, в разі невиконання вимог Банку, до суду з метою примусового стягнення заборгованості за [PERSON], проте остання проігнорована (а.с. 113-120). Обґрунтовуючи зустрічну позовну заяву [PERSON] зазначає, що Іпотечний договір зі змінами і доповненнями повинен бути визнаний недійсним через низку порушень при його укладенні: - по перше, на момент укладення договору про внесення змін № 3 до Іпотечного договору від 08.02.2010 вона не була власником майна, яке передавала в іпотеку і, відповідно, не мала права їм розпоряджатися, так як постановою Вищого Господарського суду України від 27.01.2010 скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 09.12.2008, яким за нею визнано право власності на нежитлові будівлі: літ. "А-2", загальною площею 1383,1 кв.м., літ. "Б-1", загальною площею 103,2 кв.м., літ. "В-1", загальною площею 70,5 кв.м., літ. "Г-1", загальною площею 36,0 кв.м., розташовані по вул. Гвардійців Широнінців, 4 в м. Харкові. Тобто, Іпотечний договір підлягає визнанню недійсним з підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України (а.с. 105-106, 178-182); - по друге, при укладанні Іпотечного договору та наступних змін і доповнень до нього не були враховані положення ч. 4 ст. 6 Закону України "Про іпотеку" в редакції, що діяла на момент їх укладення, стосовно необхідності передачі в іпотеку земельної ділянки, на якій знаходиться будівля, яка передається в іпотеку. Враховуючи, що земельна ділянка під нежитловими будівлями, переданими в іпотеку, належить територіальній громаді в особі Харківської міської ради, яка не давала згоди на іпотеку земельної ділянки, Іпотечний договір слід визнати недійсним з підстав порушення вимог ч. 1 ст. 6 Закону України "Про іпотеку", ч.ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України; - по третє, укладаючи Іпотечний договір, приймаючи зміни і доповнення до нього, сторони знехтували вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України "Про іпотеку" стосовно ідентифікації предмета іпотеки, а саме майнових прав, що передаються в іпотеку, що, відповідно до ч. 2 зазначеної статті є підставою для визнання Іпотечного договору недійсним. Аналізуючи норми Закону України "Про іпотеку", конкретні обставини справи, суд приходить до висновку, що Іпотечний договір з наступними змінами і доповненнями не може бути визнаний недійсним з підстав порушення положень Закону, що стосуються передачі в іпотеку земельної ділянки, на якій розташована будівля, яка передається в іпотеку, бо таких порушень не встановлено. При укладенні Іпотечного договору встановлений статус земельної ділянки, на якій розташована будівля, що є предметом іпотеки, мета та правові підстави її використання. Крім того, Законом передбачений порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, розташований на земельній ділянці, що не належить іпотекодавцю і наслідки такого звернення. Отже, права власника земельної ділянки враховані і в разі їх порушення, останній може звернутись до суду з відповідним позовом про поновлення порушених прав. Разом з тим, посилання [PERSON] як на підставу для визнання Іпотечного договору недійним на той факт, що підписуючи договір про внесення змін № 3 до Іпотечного договору від 08.02.2010 вона не була власником майна, яке передавала в іпотеку, є слушним і випливає з ч. 1 ст. 5 Закону, відповідно до якої предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності … ч. 1 ст. 203 ЦК України, згідно з якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та ч. 3 ст. 215 ЦК України, за якою, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Виходячи з викладеного, суд приймає рішення про безпідставність вимог первісного позову про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором для задоволення вимог ПАТ "АКБ "Базис", що виникли з кредитного договору на суму 3038975,56 доларів США. Розглядаючи зустрічний позов [PERSON] суд приходить до висновку, що покладені в його основу твердження стосовно протиправності видачі Банком кредиту в іноземній валюті за відсутності індивідуальної ліцензії, нарахування відсотків і пені за [PERSON] в доларах США та впливу світової фінансової кризи, яка унеможливила сплату по кредиту в доларах США не ґрунтуються на законі, суперечать положенням, викладеним в п.п. 10-12, 15-16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" (далі Постанова), отже не можуть бути підставою для визнання [PERSON] недійсним. З погляду на це, посилання на недійсність Іпотечного договору, договору застави та поручительства через недійсність основного зобов'язання, не приймається судом до уваги і, як наслідок, суд не вбачає за необхідне залучати до участі у розгляді справи поручителя [PERSON], так як ухвалене рішення не вплине на обсяг його прав та обов'язків, визначених договором поручительства, а сторони про його залучення до участі у справі клопотань не заявляли. Разом з тим, з погляду на ч. 2 ст. 550 ЦК України суд не може погодитись з розрахунком суми загальної заборгованості в частині нарахування пені та штрафних санкцій по нарахованих процентах, що складає відповідно 17769,46 доларів США та 134895,19 доларів США. З цих підстав, враховуючи викладене вище, на підставі ч. 1 ст. 203 і ч. 3 ст. 215 ЦК України відповідні пункти [PERSON], а саме 4.4 та абз. 3 п. 5.2. повинні бути визнанні недійсними, що не тягне визнання недійним інших частин [PERSON], а сума боргу за [PERSON] - зменшена на 152664,65 доларів США (1220248,54 грн.). Позивач за первісним позовом просить задовольнити його вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та застави, проте суд, враховуючи вищевикладене обґрунтування, вбачає за можливе стягнути з 2-го відповідача суму боргу в тому числі шляхом звернути стягнення, проте лише на предмет застави. Отже, беручи до уваги конкретні обставини справи, посилаючись на досліджені норми закону, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов [PERSON] повинен бути задоволений повністю, а зустрічний позов [PERSON] задоволений бути не може.

Outcome: partial