Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-28 00:00:00

прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави та просить суд визнати незаконним та скасувати Розпорядження [PERSON] державної адміністрації від 07.02.11 № 342 «Про затвердження проекту із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність» щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,5502 га у власність громадянці України [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Балико - Щучинської сільської ради за межами населеного сільського пункту, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії Ж №158702, зареєстрований Державним земельним кадастром 15.06.2011 за № 322220001000692, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 17.06.2011 року, зареєстрований в реєстрі за № 1262, визнати за державою право власності на земельну ділянку площею 0,6552 га на території Балико - Щучинської сільської ради, посилаючись на те, що проведеною Київською міжрайонною екологічною прокуратурою перевіркою встановлено, що розпорядженням [PERSON] районної державної адміністрації від 07.06.11 року №342 «Про затвердження проекту із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,5502 га у власність громадянці України [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Балико - Щучинської сільської ради Кагарлицького району Київської області за межами населеного пункту. Пунктом 2 вказаного розпорядження вказану земельну ділянку передано у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства та зобов'язано управління Держкомзему в [PERSON] районі Київської області забезпечити реєстрацію та видачу державного акту. На підставі вказаного розпорядження [PERSON]В, видано державний акт право власності на земельну ділянку серії ЯК №158702, зареєстрований Державним земельним кадастром 15.06.11 за № 322220001000692. Проведена Київською міжрайонною екологічною прокуратурою перевірка засвідчила, що розпорядження [PERSON] РДА та виданий державний акт на право власності на земельну ділянку суперечать вимогам чинного законодавства, у звязку з чим мають бути визнані недійсними з огляду на наступне. Згідно інформації Дніпровського басейнового управління водних ресурсів від 06.01.11 року № ІД/8 - 03 надана з [PERSON] земельна ділянка розташована в адміністративних межах Балико -Щучинської сільської ради в [PERSON] районі Київської області. Згідно картографічних матеріалів дана земельна ділянка знаходиться в прибрежно - захисній смузі затоки Канівського водосховища та частково на її акваторії. Окрім того, зазначені земельні ділянки знаходяться в смузі відведення захисних дамб. Також розташування земельної ділянки переданої у власність [PERSON] у прибрежно -захисній смузі Канівського водосховища підтверджується і результатами виконаних ТОВ «Геоземінвест» топографо-геодезичних робіт від 1901.12 №9 по визначенню меж 100-метрової прибережної захисної смуги Канівського водосховища в місці розташування земельної ділянки. Так, за результатами проведених робіт складено план-схему розташування земельної ділянки, яка надана у власність [PERSON] з відповідним кадастровим номерам, із зазначенням частини земельної ділянки, яка розташована в межах Канівського водосховища річки Дніпро та визначенням 100 - метрової прибережної водозахисної смуги. Із зазначеної карти-схеми випливає, що вказана земельна ділянка площею 0,5502 га розташована в прибережній захисній смузі Канівського водосховища та частково накладається безпосередньо на акваторію Канівського водосховища річки Дніпро, а тому вказана земельна ділянка, згідно п. б ч.1 ст. 58 Земельного кодексу України, відноситься до земель водного фонду. Згідно ст. 60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибрежно - захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води шириною для великих річок - 100 метрів. Відповідно до вимог ст. 61 Земельного кодексу України та ст. 89 Водного кодексу України передбачені обмеження господарської діяльності, згідно яких забороняється будівництво будь-яких споруд, садівництво та городництво у прибережних захисних смугах. Об'єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується встановлений режим використання, а непридатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг. Відповідно до п. «д» ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України законодавцем чітко визначено, що землі водного фонду перебувають виключно у власності держави і не можуть передаватись у приватну власність. Крім того, ч. З ст. 22 Земельного кодексу України передбачено, що для ведення підсобного сільського господарства надаються у користування включно землі сільськогосподарського призначення, а не землі водного фонду. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт взнається недійсним на підставі ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України. Згідно з ч. 3 ст.43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Згідно зі ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Статтею 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства порушує цивільні права або інтереси. Враховуючи наведені норми закону та беручи до уваги, що земельна ділянка надана у власність [PERSON] розташована у прибережній захисній смузі Канівського водосховища та частково в його акваторії, тобто відноситься до земель водного фонду, відтак передача цієї ділянки у приватну власність здійснена усупереч вимогам чинного законодавства, що є підставою для визнання розпорядження незаконним та його скасування. Беручи до уваги, що державний акт на право власності на земельну ділянку видано [PERSON] на підставі незаконного розпорядження, цей державний акт чає бути визнаний недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Земельним кодексом України передбачено, що угоди з приводу земельних ділянок, укладені з порушенням встановленого законом порядку, визнаються недійсними за рішенням суду (ст. 210 ЗК України). Окрім того, як встановлено перевіркою, 18.06.11 [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки (зареєстрований в реєстрі за № 1303), за умовами якого вищевказану земельну ділянку продано [PERSON] за 144 317 гривень 46 копійок. З огляду на те, що вказаний договір укладений з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки земельна ділянка була продана особою, у якої вона не могла перебувати у власності, що суперечить нормам Цивільного кодексу та іншим актам цивільного законодавства, вважаю , що наявні підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки. Згідно ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно - правовим актами. Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, яка полягає в забезпеченні раціонального використання земельних ресурсів, збереженні й відтворенні родючості ґрунтів, захисті їх від псування і бруднення, реалізації громадянами, юридичними особами та державою їхніх захисті власності та землекористування відповідно до закону. Важлива роль у захисті прав і законних інтересів громадян, юридичних осіб та держави в земельних і пов'язаних із ними майнових правовідносинах належить судам. Оскаржуваним розпорядженням і діями щодо передачі спірних земельних ділянок у приватну власність та подальшого їх відчуження порушено право власності держави на землі водного фонду, які не можуть передаватися з державної у приватну власність, а також інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земель водного фонду, їх відтворення. Згідно зі ст. 121 Конституції України на органи прокуратури України покладено функцію представництва інтересів громадян та держави в судах. Підставою для представництва інтересів держави є наявність порушень або грози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок противоправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Державний комітет України із земельних ресурсів, який згідно з Указом Президента України від 09.12.10 № 1085/2010 є центральним органом виконавчої влади. Відповідно до Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів (Держкомзем), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України і 19.03.2008 № 224, Держкомзем є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, забезпечує реалізацію державної політики та управління у сфері регулювання земельних відносин, використання, відтворення, охорони та проведення моніторингу земель, ведення земельного кадастру, а також міжгалузеву координацію та державне регулювання у сфері встановлення к області, району, міста, району в місті, села і селища. Одним із основних завдань Держкомзему є здійснення державного контролю за використанням та охороною земель відповідно до Закону України про державний контроль за використанням та охороною земель" та інших законів (ст. 15 ЗК України, п.п. 3, 4 вищезазначеного Положення). Прокурор позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обставини справи підтвердила, просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в особі Київської обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився та подав до суду заяву, в якій повністю підтримує позовну Київського міжрайонного екологічного прокурора Дніпровської екологічної прокуратури та справу просить слухати за відсутності представника Київської обласної державної адміністрації. Представники позивачів в особі Державного комітету України із земельних ресурсів та Державного агентства земельних ресурсів України в судове засідання не зявилися та подав до суду заяву, в якій у зв'язку з великою завантаженістю Юридичного управління Держземагентства України,

Outcome: dismissed