Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа : служба у справах дітей виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та у її вихованні, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO], який після розлучення мешкає з матір"ю. З червня 2010 року відповідач перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною та в його вихованні. Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради № 0882 від 02.11.2011 року встановлено порядок побачення між ним та сином щочетверга, щопятниці та щосуботи з 17 до 19 години, за попередньою домовленістю з матірю, у присутності матері, зі збереженням звичного для дитини режиму дня, з урахуванням стану його здоровя за місцем проживання батька. Однак відповідач ігнорує виконання рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради № 0882. Оскільки він не має можливості виховувати сина в звязку порушенням відповідачем його законних прав, вказані обставини завдають йому моральної шкоди. Ця шкода виражається в порушенні нормальних життєвих звязків між ним та сином, постійним нервовим та емоційним напруженням, що викликають підвищення тиску та головний біль, інші розлади здоровя, оскільки він є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЄС, інвалідом ІІ групи. Просить зобовязати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з сином, та визначити такі способи його участі у вихованні дитини : систематичні побачення за місцем його проживання: \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~у період навчання в школі щотижня в четвер, пятницю з 15-00 до 20-00 год. та суботу з 8-00 до 20-00 год. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~під час шкільних канікул - половину канікул цілодобово. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~літом - цілодобово протягом місяця (липень або серпень). Щомісяця надавати інформацію про стан здоровя сина (огляд медичної картки) Стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 1000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги визнали частково, пояснили, що відповідачка визнаючи по суті право батька на спілкування та виховання дитини, заперечує проти способу участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини. Так вона категорично заперечувала проти спілкування батька з дитиною без її присутності та за місцем проживання батька. Свої заперечення відповідачка обґрунтовувала тим що їх шлюб розпався через те, що, на її думку, 03.06.2010 року позивач вчинив неправомірні дії щодо розбещення її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. З приводу вчинення позивачем вказаних дій вона неодноразово зверталась в правоохоронні органи. В теперішній час, 12 жовтня 2012 року порушено кримінальну справу за фактом скоєння розбещення малолітньої за ч.2 ст. 156 КК України. У справі призначено експертизу. Її присутність в ході спілкування з сином за місцем проживання позивача неможлива, через те, що позивач проживає в будинку зі своє співмешканкою, а спілкування позивача з сином за її місцем проживання неможливе через доньку [PERSON], для якої, це є моральною травмою. Крім того, в ході спілкування позивач негативно впливає на психологічний стан дитини, позивач ображає її в присутності дитини, дитина плаче. [PERSON] є дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, перебуває на обліку у лікаря невролога з діагнозом: астено-невротичний синдром. Не заперечувала проти спілкування в громадському місці та в її присутності. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не визнала в повному обсязі. Представник служби у справах дітей Ізюмського міськвиконкому [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав. Вислухавши позивача [PERSON], відповідача [PERSON], її представника- адвоката [PERSON], представника третьої особи [PERSON], свідка [PERSON], з"ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 20 вересня 2002року (а.с.4) Згідно свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 213024 [PERSON], 11 вересня 2006 року його батьком є [PERSON], матірю - [PERSON] (а.с.5) Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02.11.2011 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6), дитина проживає з матірю. У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст.158 СК України за заявою матері або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У відповідності до закону виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області розглянувши матеріали комісії з питань захисту прав дитини, за заявою батька, позивача по справі, прийняв рішення про умови та спосіб спілкування батька з дитиною.(а.с.10) Це рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Але відповідачка ігнорує його, та перешкоджає спілкуванню батька з дитиною, оскільки рішення органу опіки встановлює місце спілкування за місцем проживання батька. Батько проживає у приватному будинку разом із співмешканкою, що унеможливлює перебування в будинку колишньої дружини - відповідача у справі. А між сторонами склалися такі стосунки, що присутність відповідачки при спілкуванні батька з дитиною визиває суперечки та сварки між сторонами. Все це привело до спору у суді. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні сина з батьком та впливає на дитину психологічно у зв»язку з неприязними та конфліктними відносинами з позивачем. Згідно зі ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків. хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І тоді суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування. [PERSON] є дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджено в судовому засіданні посвідченням серії Д № 127037, перебуває на обліку в Ізюмській дитячій поліклініці Ізюмської центральної міської лікарні у лікаря невролога дитячого з 16 вересня 2011 року з діагнозом: астено-невротичний синдром. (а.с.54,55) [PERSON] досяг шести років шести місяців, є першокласником і тому його вік та стан здоров»я дозволяє спілкування з батьком в обмежений час. Однак між сторонами у справі склались особливо неприязні стосунки, що підтверджено в судовому засіданні наданими сторонами постановами про порушення кримінальної справи (а.с.33) та про відмову у порушенні кримінальної справи( а.с.46,47,48,49,50,51, 52-53). Вказані обставини унеможливлюють спілкування сина з батьком без присутності матері та за його місцем проживання. Тому суд з врахуванням віку та стану здоров'я дитини вирішує встановити відповідні дні та час для спілкування дитини з батьком в громадських місцях у присутності матері дитини. Оскільки [PERSON] є школярем, потребує часу на навчання та підготовку до занять, відповідач [PERSON] працює , має двох дітей, яким потрібно приділяти увагу, тому суд вважає доцільним встановити два дні на тиждень для спілкування позивача з дитиною в суботу та неділю. Час для спілкування встановити з 10-00 до 15-00 год, що буде відповідати дійсному спілкуванню та участі у вихованні батька дитини. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 1000 грн., суд вважає, що вони не підлягають задоволенню. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Відповідно до ст. 212 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності. Позивачем [PERSON] не надано суду будь-яких переконливих доказів на підтвердження цих вимог в т.ч. причинного зв»язку між неправомірними на думку позивача діями відповідача по справі, та заподіяння йому моральної шкоди, що є необхідною умовою відповідно до вимог ст.1167 ЦК України. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial