Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

02.02.2012 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про завдання шкоди та стягнення суми відшкодування з ПАТ Родовід Банк, в обґрунтування якого посилається на те, що відповідач ПАТ [PERSON] Банкпорушив умови виконання таких платіжних доручень: - платіжне доручення в іноземній валюті № 1 від 2 лютого 2009 р. на суму 3061, 40 євро (три тисячі шістдесят один євро, 40 євроцентів); - платіжне доручення в гривнях № 1 від 3 лютого 2009 р. на суму 51000, 40 (пятдесят одна тисяча гривень, 00 копійок); - платіжне доручення в гривнях № 2 від 3 лютого 2009 р. на суму 51000, 40 (пятдесят одна тисяча гривень, 00 копійок); - платіжне доручення в гривнях № 3 від 3 лютого 2009 р. на суму 51000, 40 (пятдесят одна тисяча гривень, 00 копійок); - платіжне доручення в гривнях № 4 від 3 лютого 2009 р. на суму 52279, 53 (пятдесят дві тисячі двісті сімдесят девять гривень, 53 копійки), а також умови Договору №ПРЄ.512.ПРР-81/09-2010 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичних осіб-резидентів № 26201512000081 та умови Договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку фізичних осіб-резидентів № 26255001981151. На підставі вказаних платіжних доручень позивач замовив, а відповідач повинен був переказати кошти протягом дня оформлення замовлення. Проте відповідач не виконав вчасно зазначені платіжні замовлення. Платіжні доручення в гривнях № 1, 2, 3, 4 від 3 лютого 2009 р. не були виконані у встановлений законом термін, про що Позивач отримала повідомлення від 13.02.2009 р. (дата за поштовим штемпелем на конверті). Платіжне доручення в іноземній валюті № 1 від 2 лютого 2009 р. також не було виконане, однак повідомлення про це від банку Позивач не отримала. На мою вимогу негайно виконати переказ або повернути гроші в повному обсязі (викладену, зокрема, у письмових зверненнях Позивача до АТ [PERSON] Банквід 13.02.2009 р., 25.02.2009 р. та 08.04.2009 р.) Позивачеві було відмовлено, спочатку посилаючись на складну ситуацію на грошово-кредитному та фінансовому ринках України (лист від АТ Родовід Банк06.8-11-б.б/3116 від 03.03.2009 р.), а пізніше на призначену тимчасову адміністрацію (лист від АТ Родовід Банк06.8-11-б.б/6501 від 09.04.2009 р.) і на введений мораторій на задоволення вимог кредиторів (лист від АТ Родовід Банк76.2-11-б.б/9499 від 29.04.2009 р.). Пунктом 32.2 ст. 32 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Українітакож передбачено, що у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ, цей банк зобовязаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу. Зважаючи на те, що належні Позивачеві кошти за платіжним дорученням в іноземній валюті № 1 від 2 лютого 2009 р. та сплачену комісію за переказ було повернуто лише 07.08.2009 р., Позивач звернулася до банку з вимогою сплатити Позивачеві встановлену законом пеню за порушення банком встановлених Законом строків виконання доручення клієнта на переказ. Зважаючи на те, що платіжні доручення в гривні №№ 1, 2, 3, 4 від 3 лютого 2009 р. було виконано лише 12.08.2009 р., Позивач звернулася до банку з вимогою сплатити Позивачеві встановлену законом пеню за порушення банком встановлених Законом строків виконання доручення клієнта на переказ та компенсацію витрат за сплату банківської комісії АТ [PERSON] Банкуза здійснення переказу коштів в сумі 205,48 коп (за меморіальним ордером № 1720_50 від 03.02.2009 р.), а також компенсацію банківської комісії Укрекімбанкуза видачу готівки в сумі 1 % від отриманої суми (яка становила 2.032,90 грн.), яку Позивач повинна була сплатити, щоб одержати гроші в Укрексімбанку. Ці додаткові витрати виникли в Позивача через неправільне інформування Позивача керівником Соломянського відділення № 1 [PERSON], яка 05.08.2009 р. на моє бажання відмінити невиконані вчасно платіжні доручення повідомила Позивача про те, що відміняти ці доручення непотрібно, бо вони вже давно недійсні (оскільки, за її словами, платіжне доручення вважається дійсним протягом десяти календарних днів з дати його заповнення (не враховуючи день заповнення)), та підтвердила, що Позивача записано на одержання всієї суми невиконаних платежів та сплаченої мною АТ [PERSON] Банкбанківської комісії на 9 годину ранку 18 серпня 2009 р. Однак 12.08.2009 р. о 18:45 Позивачеві зателефонував працівник АТ [PERSON] БанкуСоломянського відділення № 1 у м. Києві, яка повідомила Позивача про те, що АТ [PERSON] Банквиконав платіжні доручення Позивача про переказ коштів №№ 1, 2, 3, 4 від 03 лютого 2009 р. Вважаю такі дії АТ [PERSON] Банкупротиправними, оскільки переказ із запізненням більш ніж на півроку суперечив потребам Позивача і Позивач висловлювала бажання відмінити ці платіжні доручення раніше, на що офіційна особа банку керівник Соломянського відділення № 1 [PERSON] проінформувала Позивача, що ці платіжні доручення були скасовані автоматично через неможливість їх вчасного виконання. Позивач звернувся до відповідача з вимогами від 15.10.2010 р. та 19.11.2011 р. про закриття зазначених поточного і карткового рахунків, однак відповідач цього не зробив, порушивши тим самим умови Договорів про відкриття та обслуговування поточного та карткового рахунку фізичних осіб-резидентів Позивач в судове засідання не зявився , надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, просить суд винести заочне рішення в справі. Відповідач у судове засідання призначене на 28.03.2011р, 26.04.2011 року не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. За таких обставин на підставі ч. 4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 179 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що між фізична особа [PERSON] оформила в [PERSON] Банку: - платіжне доручення в іноземній валюті № 1 від 2 лютого 2009 р. на суму 3061, 40 євро (три тисячі шістдесят один євро, 40 євроцентів); - платіжне доручення в гривнях № 1 від 3 лютого 2009 р. на суму 51000, 40 (пятдесят одна тисяча гривень, 00 копійок); - платіжне доручення в гривнях № 2 від 3 лютого 2009 р. на суму 51000, 40 (пятдесят одна тисяча гривень, 00 копійок); - платіжне доручення в гривнях № 3 від 3 лютого 2009 р. на суму 51000, 40 (пятдесят одна тисяча гривень, 00 копійок); - платіжне доручення в гривнях № 4 від 3 лютого 2009 р. на суму 52279, 53 (пятдесят дві тисячі двісті сімдесят девять гривень, 53 копійки). Відповідно до статті 8, пункту 8.1. Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Українібанк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Пунктом 32.2 ст. 32 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Українітакож передбачено, що у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ, цей банк зобовязаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу. Суми переказу було зараховано на рахунок отримувача та видано їй в готівковій формі (згідно заяви про видачу готівки №11810) лише 14 серпня 2009 р. Оскільки банк не виконав взяті на себе зобов'язання щодо перерахування належних Позивачеві грошових коштів на рахунок в іншому банку згідно із вимогами статті 1073 ЦК України, у банку виник майновий обов'язок сплатити проценти за користування грошовими коштами та, з урахуванням вимог статті 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" ( 2346-14 ) сплатити пеню за неналежне виконання зобов'язань (що підтверджується листом (документ-12 ) від 16.01.2012 Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ). Постановою Правління Національного банку України від 13.03.2009 року № 138 з 16.03.2009 року Національний банк України ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів [PERSON] Банку. Однак ВГС України було покладено висновок про те, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів банку відповідно до положень стст.58, 85 закону Про банки і банківську діяльністьне поширюється на інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних, оскільки останні входять до складу грошового зобовязання і не є санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошового зобовязання. Обґрунтування позиції ВГС України полягає в тому, що згідно з приписами ст.66 закону Про банки і банківську діяльністьдержавне регулювання в цій галузі здійснює НБУ. Відповідно до ст.85 цього закону Нацбанк під час здійснення роботи тимчасової адміністрації має право повністю або частково на строк не більше ніж 3 місяці ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів фінустанови. Мораторій на задоволення вимог кредиторів поширюється на зобовязання, строки виконання яких настали до призначення тимчасової адміністрації. Протягом дії мораторію: 1) забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства України; 2) не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів). Після закінчення дії мораторію неустойка (штраф, пеня), а також суми завданих збитків, які банк був зобовязаний сплатити кредиторам за грошовими зобовязаннями та зобовязаннями щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), можуть бути заявлені до сплати в розмірах, які існували на дату введення мораторію, якщо інше не передбачено цим Законом.\~Також ст. 85 Закону України про банки і банківську діяльність передбачає, що з моменту закінчення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів нарахування неустойки (штрафу, пені), інших економічних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами поновлюється (а щодо зобов'язань, які виникли під час дії мораторію, - розпочинається). Те саме стосується зобовязань, які виникли під час дії мораторію. З моменту закінчення дії мораторію неустойка, а також суми завданих збитків, які банк зобовязаний відшкодувати кредиторам, можуть бути заявлені до сплати в розмірах, що існували на дату введення мораторію. Крім цього, поновлюється нарахування неустойки, інших економічних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань перед кредиторами. Частиною 2 ст.58 закону Про банки і банківську діяльністьустановлено, що фінустанова не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобовязань у разі оголошення мораторію на задоволення вимог кредиторів. Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу штрафними санкціями визнаються санкції у вигляді грошової суми, яку слід сплатити в разі порушення, невиконання або неналежного виконання зобовязання. Статтею 625 Цивільного кодексу визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Виходячи з положень зазначеної норми, інфляційне нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним коштами, належними до сплати. Тому ці гроші нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних уходять до складу грошового зобовязання, у звязку із чим дія мораторію на них не поширюється. Інфляційне нарахування та 3% річних додаються, незважаючи на винуватість чи невинуватість боржника та незалежно від сплати ним суми основного боргу за порушення зобовязань. Враховуючи той факт, що Відповідач вчасно не виконав свої зобовязання за платіжними дорученнями в гривні №№ 1, 2, 3, 4 від 3 лютого 2009 р., які було виконано лише 14.08.2009 р., згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Не виконавши платіжні доручення в день їх прийняття до виконання [PERSON] Банкзатримав виконання платіжних доручень №№ 1, 2, 3, 4 від 3 лютого 2009 р. на 41 день до введення мораторію на задоволення вимог кредиторів. Таким чином за затримку виконання платіжних доручень №№ 1, 2, 3, 4 від 3 лютого 2009 р. [PERSON] Банкповинен сплатити платникові пеню загалом за 41 день, тобто 205 279,53 грн. плюс 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Розрахунок суми пені відбувається формулою: сума пені = A0 (1+0,01p)n - A0, де A0\~ - \~величина початкової суми, р\~- ставка пені, n - кількість періодів нарахування пені, тобто Таким чином сума пені за 41 день складає: сума пені = 205 279,53 х (1+0,01х0,1)41- 205 279,53 = 8 587,00 грн. Направивши Позивачеві 13.02.2009 р. повідомлення про невиконання розрахункових документів № 26207000091.980.000461 від 03.02.2009 р. стосовно платіжних доручень №№ 1, 2, 3, 4 від 3 лютого 2009 р. Родовід Банк у той же час відмовлявся повернути Позивачеві кошти, що мали бути переказані за зазначеними платіжними дорученнями, та запевняв, зокрема через своїх посадових осіб (наприклад незалежного члена наглядової ради [PERSON] (емейл від 17.02.2009 р. додається)), що замовлені операції вже було виконано або буде виконано найближчим часом. Таким чином [PERSON] Банкпрострочив виконання грошового зобов'язання з повернення Позивачеві суми невиконаного переказу та зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Виконання платіжних доручень в гривні №№ 1, 2, 3, 4 від 3 лютого 2009 р. було виконано лише 14.08.2009 р., тобто прострочення складає 193 дні. а) розрахунок 3% річних за прострочення термінів виконання грошового зобов'язання стосовно основної суми переказу: 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення розраховується за формулою = С х 3 х Д /365/100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочки, тобто 205279,53 х 3 х 193/365/100 = 3 256,35 грн. б) розрахунок інфляційних втрат за прострочення термінів виконання грошового зобов'язання стосовно основної суми переказу: Для виконання рекомендацій Верховного суду України (лист Верховного суду України від 03.04.1997 року №62-97р. "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції під час розгляду судових справсума, що внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця індексується з врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості було здійснена з 01 по 15 число відповідного місяця, інфляційні зміни розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця інфляційні зміни розраховуються з врахування цього місяця. Тобто інфляційні витрати повинні вираховуватися, починаючи з лютого 2009 р. на підставі даних, опублікованих в газеті Урядовий курєр: лютий 2009 р. 101,5; березень 2009 р. 101,4; квітень 2009 р. 100,9; травень 2009 р. 100,5; червень 2009 р. 101,1; липень 2009 р. 99,9. Розрахунок інфляційних виплат виконується за формулою: Х * 100,1 / 100 Х = _____грн., де Х - сума боргу, а 100,1 - умовний індекс інфляції. Отже, 205 279,53 х 105,4/100 - 205 279,53 = 11085,09 грн. Загалом на момент повернення основної суми боргу 14.08.2009 р. [PERSON] Банкповинен був сплатити Позивачеві інфляційне нарахування на основну суму боргу та 3% річних в такому розмірі: 3256,35 + 11085,09 = 14 341,45 грн. Відмовившись сплатити цю суму зокрема у своєму листі № 76.2-11-б.б/18958 від 09.09.2009 на мою вимогу від 13.08.2009 р., [PERSON] Банктакож прострочив виконання цього грошового зобов'язання в розмірі 14 341,45 грн. та зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (тобто за весь час до моменту фактичної оплати), а також три проценти річних від простроченої суми. а) розрахунок 3% річних за прострочення термінів сплати суми боргу через несплату пені, штрафних санкцій та інфляційних витрат в сумі 14 341,45 грн. (з 14.08.2009 по 26.04.2012р., тобто за 987 днів): 14\~341,45 х 3 х 987/365/100 = 1 163,43 грн. б) розрахунок інфляційних втрат за прострочення термінів сплати суми боргу через несплату пені, штрафних санкцій та інфляційних витрат в сумі 14 341,45 грн. (з 14.08.2009 по 26.04.2012р., тобто за 987 днів): Інфляційні витрати повинні вираховуватися, починаючи з серпня 2009 р. на підставі даних, опублікованих в газеті Урядовий курєр: індекс інфляції за 2009 р. становив 112,3, за 2010 р. 109,1, за 2011 р. 104,6, за 2012 р. 100,7. Розрахунок інфляційних виплат виконується за формулою: Х * 100,1 / 100 Х = _____грн., де Х - сума боргу, а 100,1 - умовний індекс інфляції. 14 341,45 х 129,1/100 14 341,45 = 4 173,36 грн. Також [PERSON] Банкпрострочив виконання грошового зобов'язання стосовно невиплаченої на момент введення мораторію суми пені в розмірі 8 587,00 грн., що мала бути сплачена, та зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. а) розрахунок 3% річних за прострочення термінів виконання грошового зобов'язання стосовно невиплаченої на момент введення мораторію суми пені в розмірі 8 587,00 грн.: 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, тобто з 16.03.2009 по 26.04.2012, отже за 1138 днів, розраховується за формулою = С х 3 х Д /365/100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочки, тобто 8 587,00 х 3 х 1138/365/100 = 803,18 грн. б) розрахунок інфляційних втрат за прострочення термінів виконання грошового зобов'язання стосовно невиплаченої на момент введення мораторію суми пені в розмірі 8 587,00 грн. з 16.03.2009 по 26.04.2012р., тобто за 1138 днів: Інфляційні витрати повинні вираховуватися на підставі даних, опублікованих в газеті Урядовий курєр: індекс інфляції за 2009 р. становив 112,3, за 2010 р. 109,1, за 2011 р. 104,6, за 2012 р. 100,7. Розрахунок інфляційних виплат виконується за формулою: Х * 100,1 / 100 Х = _____грн., де Х - сума боргу, а 100,1 - умовний індекс інфляції. 8 587,00 х 129,1/100 - 8 587,00 = 2 498,82 грн. Загалом на 26.04.2012 р. [PERSON] Банкповинен сплатити Позивачеві компенсації за невиконані вчасно платіжні доручення в гривнях: 8 587,00 + 14 341,45 + 1 163,43 + 4 173,36 +803,18 + 2 498,82 = 31 567,24 грн. Також Родовід Банк повинен компенсувати витрати Позивача за сплату банківської комісії АТ [PERSON] Банкуза здійснення переказу коштів в сумі 205,48 грн. (за меморіальним ордером № 1720_50 від 03.02.2009 р.), а також компенсацію банківської комісії Укрекімбанкуза видачу готівки в сумі 1 % від отриманої суми (яка становила 2 032,90 грн.), оскільки не виконані вчасно платежі не було на моє прохання відмінено керівником Соломянського відділення № 1 [PERSON], яка невірно проінформувала Позивача, що ці платіжні доручення були скасовані автоматично через неможливість їх вчасного виконання. Відповідно до Статті 612 Цивільного Кодексу України щодо прострочення боржника боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Платіжні доручення Позивача не було виконано в строк, визначений в статті 8, пункту 8.1. Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Українібанк, відповідно до якої банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Направивши Позивачеві 13.02.2009 р. повідомлення про невиконання розрахункових документів № 26207000091.980.000461 від 03.02.2009 р. стосовно платіжних доручень №№ 1, 2, 3, 4 від 3 лютого 2009 р., [PERSON] Банктим самим підтвердив свою нездатність виконати зазначені платіжні доручення. Відповідно до Статті 612 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Також якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Оскільки [PERSON] не відмінила на моє прохання платіжні доручення, виконання яких внаслідок прострочення Відповідача втратило для Позивача інтерес, Позивач відмовляється від прийняття виконання і вимагає відшкодування збитків. Оскільки керівник Соломянського відділення № 1 [PERSON] є працівником Відповідача, з урахуванням ч.1 ст.1172 ЦК Відповідач зобовязаний відшкодувати Позивачеві шкоду, заподіяну його працівником. Сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за неповернення Позивачеві 205,48 грн. підлягає визначенню з 03.02.2009 р., а за відмову компенсувати 2 032,90 грн. з 14.08.2009 р. 1) за неповернення 205,48 грн. банківської комісії, окрім компенсації такої комісії: а) розрахунок 3% річних за прострочення термінів повернення банківської комісії в сумі 205,48 грн. (з 3.02.2009 р. по 26.04.2012р., тобто за 1178 днів): 205,48 х 3 х 1178/365/100 = 19,89 грн. б) розрахунок інфляційних втрат за прострочення термінів повернення банківської комісії в сумі 205,48 грн.: Інфляційні витрати повинні вираховуватися на підставі даних, опублікованих в газеті Урядовий курєр: індекс інфляції за 2009 р. становив 112,3, за 2010 р. 109,1, за 2011 р. 104,6, за 2012 р. 100,7. Розрахунок інфляційних виплат виконується за формулою: Х * 100,1 / 100 Х = _____грн., де Х - сума боргу, а 100,1 - умовний індекс інфляції. 205,48 х 129,1/100 - 205,48 = 59,79 грн. Тобто загалом: 205,48 + 19,89 + 59,79 = 285,16 грн. 2) за відмову компенсувати фактичні збитки, заподіяні з вини працівника Відповідача, в сумі 2032,90 грн. (з 14.08.2009 по 26.04.2012р., тобто за 987 днів), окрім компенсації таких збитків: а) розрахунок 3% річних за прострочення термінів сплати 2 032,90 грн.: 2 032,90 х 3 х 987/365/100 = 164,92 грн. б) розрахунок інфляційних втрат за прострочення термінів сплати 2 032,90 грн.: Інфляційні витрати повинні вираховуватися на підставі даних, опублікованих в газеті Урядовий курєр: індекс інфляції за 2009 р. становив 112,3, за 2010 р. 109,1, за 2011 р. 104,6, за 2012 р. 100,7. Розрахунок інфляційних виплат виконується за формулою: Х * 100,1 / 100 Х = _____грн., де Х - сума боргу, а 100,1 - умовний індекс інфляції. 2 032,90 х 129,1/100 - 2\~032,9 = 591,57 грн. Тобто загалом: 2032,90 + 164,92 + 591,57 = 3 074,86 грн. Отже витрати за сплату банківських комісій з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (тобто за весь час до моменту фактичної оплати), а також три проценти річних від простроченої суми становлять: 285,16 + 3 074,86 = 3 360,02 грн. Таким чином загальна сума боргу Відповідача через невчасне виконання платіжних доручень №№ 1, 2, 3, 4 від 3 лютого 2009 р. на загальну суму 205 279,53 грн. на 26.04.2012 р. становить: 31 567,24 + 3\~360,02 = 34927,26 грн. Враховуючи той факт, що Відповідач вчасно не виконав свої зобовязання за платіжним дорученням в іноземній валюті № 1 від 2 лютого 2009 р., на суму 3061,40 євро, яку разом із сплаченою банківською комісією в сумі 231,00 грн. було повернуто Позивачеві лише 05.08.2009 р., згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 8, пункту 8.1. Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Українібанк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Відповідно до статті 30, пункту 30.1. Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Пунктом 32.2 ст. 32 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Українітакож передбачено, що у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ, цей банк зобовязаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу. Суму переказу разом із сплаченою банківською комісією було повернуто платникові та видано їй в готівковій формі (згідно заяви про видачу готівки №1169_62 від 05.08.2009 р.) лише 05 серпня 2009 р. Оскільки банк не виконав взяті на себе зобов'язання щодо перерахування належних Позивачеві грошових коштів на рахунок в іншому банку згідно із вимогами статті 1073 ЦК України, у банку виник майновий обов'язок сплатити проценти за користування грошовими коштами та, з урахуванням вимог статті 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" ( 2346-14 ) сплатити пеню за неналежне виконання зобов'язань (що підтверджується листом (документ-12 ) від 16.01.2012 Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ). Таким чином, [PERSON] Банкзатримав виконання платіжного доручення в іноземній валюті № 1 від 2 лютого 2009 р., на суму 3061,40 євро на 42 дні до введення мораторію на задоволення вимог кредиторів 16.03.2009 р.. Отже за затримку виконання платіжного доручення № 1 від 2 лютого 2009 р. [PERSON] Банкповинен сплатити платникові пеню загалом за 42 дні, тобто 3061,40 євро. плюс 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Розрахунок суми пені відбувається формулою: сума пені = A0 (1+0,01p)n - A0, де A0\~ - \~величина початкової суми, р\~- ставка пені, n - кількість періодів нарахування пені, тобто Таким чином сума пені за 42 дні складає: сума пені = 3 061,40 х (1+0,01х0,1)42- 3 061,40 = 131,25 євро. Оскільки Конституція України встановлює єдиний платіжний засіб в Україні\~\~гривню, гривня є єдиним законним платіжним засобом і всі розрахунки в державі проводяться тільки в гривні або із застосуванням гривні як єдиного грошового еквіваленту. Офіційний курс гривні до іно\-земних валют встановлює та оприлюднює Національний банк України. На дату введення мораторію за курсом НБУ 131,25 євро дорівнювало в еквіваленті 131,25 х 9,93685 = 1 304,21 грн. Це грошове зобовязання існувало на дату введення мораторію. Статтею 625 Цивільного кодексу визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Виходячи з положень зазначеної норми, інфляційне нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним коштами, належними до сплати. Тому ці гроші нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних уходять до складу грошового зобовязання, у звязку із чим дія мораторію на них не поширюється. Інфляційне нарахування та 3% річних додаються, незважаючи на винуватість чи невинуватість боржника та незалежно від сплати ним суми основного боргу за порушення зобовязань. а) розрахунок 3% річних за прострочення термінів виконання грошового зобов'язання стосовно невиплаченої на момент введення мораторію суми пені в розмірі 1304,21 грн.: 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, тобто з 16.03.2009 по 26.04.2012, отже за 1138 днів, розраховується за формулою = С х 3 х Д /365/100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочки, тобто 1304,21 х 3 х 1138/365/100 = 121,99 грн. б) розрахунок інфляційних втрат за прострочення термінів виконання грошового зобов'язання стосовно невиплаченої на момент введення мораторію суми пені в розмірі 1304,21 грн. з 16.03.2009 по 26.04.2012р., тобто за 1138 днів: Інфляційні витрати повинні вираховуватися на підставі даних, опублікованих в газеті Урядовий курєр: індекс інфляції за 2009 р. становив 112,3, за 2010 р. 109,1, за 2011 р. 104,6, за 2012 р. 100,7. Розрахунок інфляційних виплат виконується за формулою: Х * 100,1 / 100 Х = _____грн., де Х - сума боргу, а 100,1 - умовний індекс інфляції. 1 304,21 х 129,1/100 - 1 304,21 = 379,53 грн. Загалом на 26.04.2012 р. [PERSON] Банкповинен сплатити Позивачеві компенсації за несплачену пеню за невиконані вчасно платіжні доручення в гривнях: 121,99 + 379,53 = 501,52 грн. Не виконавши платіжне доручення на переказ без будь-яких пояснень, [PERSON] Банкпрострочив виконання грошового зобов'язання з повернення Позивачеві суми невиконаного переказу та сплаченої банківської комісії та зобов'язаний сплатити за таку прострочку три проценти річних від простроченої суми суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, тобто з 02.02.2009 р. по 05.08.2009 р, отже за 184 дні. а) розрахунок 3% річних за прострочення термінів виконання грошового зобов'язання стосовно основної суми переказу: 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення розраховується за формулою = С х 3 х Д /365/100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочки, тобто 3061,40 євро х 3 х 184/365/100 = 46,30 євро. а) розрахунок 3% річних за прострочення термінів виконання грошового зобов'язання стосовно сплаченої банківської комісії: 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення розраховується за формулою = С х 3 х Д /365/100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочки, тобто 231,00 грн. х 3 х 184/365/100 = 3,49 грн. б) розрахунок інфляційних втрат за прострочення термінів повернення банківської комісії: Для виконання рекомендацій Верховного суду України (лист Верховного суду України від 03.04.1997 року №62-97р. "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції під час розгляду судових справрозраховується сума, що внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця індексується з врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості було здійснена з 01 по 15 число відповідного місяця, інфляційні зміни розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця інфляційні зміни розраховуються з врахування цього місяця. Тобто інфляційні витрати повинні вираховуватися, починаючи з лютого 2009 р. на підставі даних, опублікованих в газеті Урядовий курєр: лютий 2009 р. 101,5; березень 2009 р. 101,4; квітень 2009 р. 100,9; травень 2009 р. 100,5; червень 2009 р. 101,1; липень 2009 р. 99,9. Розрахунок інфляційних виплат виконується за формулою: Х * 100,1 / 100 Х = _____грн., де Х - сума боргу, а 100,1 - умовний індекс інфляції. Отже, 231 х 105,4/100 - 231 = 12,47 грн. Загалом на дату повернення основної суми боргу 05.08.2009 р. [PERSON] Банкповинен був Позивачеві сплатити інфляційних нарахувань на суму боргу та 3% річних, які не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, в сумі 46,30 євро та 3,49 + 12,47 = 15,96 грн. Відмовившись сплатити цю суму зокрема у своєму листі № 76.2-11-б.б/18958 від 09.09.2009 на мою вимогу від 13.08.2009 р., [PERSON] Банктакож прострочив виконання грошового зобов'язання з повернення Позивачеві суми інфляційних нарахувань на суму боргу та 3% річних, які виступають способом захисту майнового права та інтересу, в сумі 46,30 євро та 15,96 грн. та зобов'язаний сплатити цю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (тобто за весь час до моменту фактичної оплати), а також три проценти річних від простроченої суми. Оскільки Конституція України встановлює єдиний платіжний засіб в Україні\~\~гривню, гривня є єдиним законним платіжним засобом і всі розрахунки в державі проводяться тільки в гривні або із застосуванням гривні як єдиного грошового еквіваленту. Офіційний курс гривні до іно\-земних валют встановлює та оприлюднює Національний банк України. На дату повернення основної суми боргу 05.08.2009 р за курсом НБУ 46,30 євро дорівнювало в еквіваленті 46,30 х 11,04907 = 511,57 грн. Отже загальна сума зобов'язання стосовно невиплаченої на дату повернення основної суми боргу суми, яка є способом захисту майнового права та інтересу, становила 511,57 + 15,96 = 527,53 грн. а) розрахунок 3% річних за прострочення термінів виконання грошового зобов'язання стосовно невиплаченої суми, яка є способом захисту майнового права та інтересу, в розмірі 527,53 грн.: 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, тобто з 05.08.2009 по 26.04.2012, отже за 996 днів, розраховується за формулою = С х 3 х Д /365/100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочки, тобто 527,53 х 3 х 996/365/100 = 43,19 грн. б) розрахунок інфляційних втрат за прострочення термінів виконання грошового зобов'язання стосовно невиплаченої на дату повернення основної суми боргу суми, яка є способом захисту майнового права та інтересу, в розмірі 527,53 грн. з 05.08.2009 по 26.04.2012р., тобто за 996 днів: Інфляційні витрати повинні вираховуватися на підставі даних, опублікованих в газеті Урядовий курєр: індекс інфляції за 2009 р. становив 112,3, за 2010 р. 109,1, за 2011 р. 104,6, за 2012 р. 100,7. Розрахунок інфляційних виплат виконується за формулою: Х * 100,1 / 100 Х = _____грн., де Х - сума боргу, а 100,1 - умовний індекс інфляції. 527,53 х 129,1/100 - 527,53 = 153,51 грн. Загалом на 26.04.2012 р. [PERSON] Банкповинен сплатити Позивачеві компенсації стосовно невиплаченої на дату повернення основної суми боргу суми, яка є способом захисту майнового права та інтересу, в розмірі 527,53 грн. + 43,19 грн. + 153,41 грн. = 724,13 грн. Таким чином загальна сума боргу Відповідача через невиконання платіжного доручення № 1 від 2 лютого 2009 р. на суму 3061,40 євро, за яке було сплачено банківську комісію в сумі 231,00 грн., які було повернуто Позивачеві лише 05.08.2009 р., на 26.04.2012 р. становить: 1 304,21 + 501,52 + 724,13 = 2529,86 грн. 15.10.2010 р. та 19.11.2011 р. Позивач звернувся до Відповідача з заявами про закриття зазначених поточного і карткового рахунків, однак Відповідач цього не зробив, порушивши тим самим умови Договору №ПРЄ.512.ПРР-81/09-2010 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичних осіб-резидентів № 26201512000081 та умови Договору про про відкриття та обслуговування карткового рахунку фізичних осіб-резидентів № 26255001981151. Пункт 3.4.5 цього Договору передбачає, що клієнт має право у будь-який час закрити Рахунок та розірвати цей Договір шляхом надання до Банку письмової заяви установленої форми. Також за п. 3.4.7. зазначеного Договору клієнт має право припинити дію цього Договору у разі незгоди з новими Тарифами, встановленими Банком, якими змінюються розміри процентів, які нараховуються Банком за залишками коштів на Рахунку, суми плати за операції, які здійснюються Банком, та за послуги, які надаються ним. На підставі цього Позивач звернувся до АТ [PERSON] Банкіз заявою від 15.10.2010 р., зареєстровану за вх. № 224, із вимогою закрити поточний рахунок № 26201512000081 та видати залишок коштів на цьому рахунку у повному розмірі. На 15.10.2010 р. залишок коштів на зазначеному рахунку складав 3.354,62 євро. Однак АТ [PERSON] Банкне виконав цю вимогу, посилаючись у своєму листі від 11.11.2010 р., вих. № 969, на те, що рахунок може бути закритий лише після проведення розрахунків між Банком і Клієнтом в повному обсязі, що банк незаконно відмовився зробити. 19.11.2010 року Позивач звернувся до АТ [PERSON] Банкіз заявою від 19.11.2010 р., зареєстровану за вх. № 204 з вимогою перерахувати кошти в сумі 2740,57 євро із зазначеного поточного рахунку на власний рахунок позивача, відкритий в ПАТ Кредитпромбанку м. Харкові, що Позивач безпідставно відмовився робити. Позивач зміг отримати належні йому кошти, що знаходилися на зазначеному поточному рахунку в АТ [PERSON] Банклише 19.05.2011 р. через Ощадбанк. Отже сума боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення за неповернення Позивачеві 3 354,62 євро підлягає визначенню за період з 15.10.2010 р. по 19.05.2011 р., тобто за 216 днів: 3\~354,62 х 3 х 216/365/100 = 59,56 євро, але оскільки Конституція України встановлює єдиний платіжний засіб в Україні\~\~гривню, гривня є єдиним законним платіжним засобом і всі розрахунки в державі проводяться тільки в гривні або із застосуванням гривні як єдиного грошового еквіваленту. Офіційний курс гривні до іно\-земних валют встановлює та оприлюднює Національний банк України. На 19.05.2011 р. за курсом НБУ 59,56 євро дорівнювало в еквіваленті 59,56 х 11,351012 = 676,07 грн. а) розрахунок 3% річних за прострочення термінів сплати виконання грошового зобов'язання стосовно невиплаченої суми, яка є способом захисту майнового права та інтересу, в розмірі 676,07 грн.: 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, тобто з 19.05.2011 по 26.04.2012, отже за 344 дні, розраховується за формулою = С х 3 х Д /365/100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочки, тобто 676,07 х 3 х 344/366/100 = 19,06 грн. б) розрахунок інфляційних втрат за прострочення термінів сплати боргу боргу в сумі 676,07 грн. (з 19.05.2011 по 26.04.2012 р., тобто за 344 дні): Інфляційні витрати повинні вираховуватися, починаючи з травня 2011 р. на підставі даних, опублікованих в газеті Урядовий курєр: індекс інфляції за 2011 р. 104,6, за 2012 р. 100,7. Розрахунок інфляційних виплат виконується за формулою: Х * 100,1 / 100 Х = _____грн., де Х - сума боргу, а 100,1 - умовний індекс інфляції. 676,07х 105,3/100 - 676,07 = 33,80 грн. Таким чином загальна сума боргу Відповідача через невчасне повернення коштів на поточному рахунку № 26201512000081, які було повернуто через Ощадбанклише 19.05.2011 р., на 26.04.2012 р. становить: 676,07 + 19,06 + 33,80 = 728,93 грн. 19.11.2010 року Позивач звернувся до АТ [PERSON] Банкіз заявою від 19.11.2010 р., зареєстровану за вх. № 204, із вимогою закрити картковий рахунок № 26255001981151 та перерахувати залишок коштів на цьому рахунку у сумі 7 200 грн. на власний рахунок позивача в ПАТ Кредитпромбанк. Однак Відповідач відмовився це зробити. Повністю отримати свої гроші з цього рахунку позивач зміг лише 13 квітня 2011 р. Отже сума боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення за неповернення 7\~200 грн. підлягає визначенню за період з 19.11.2010 р. по 13.04.2011 р., тобто за 145 днів: а) розрахунок 3% річних за прострочення термінів виконання переказу на сумму 7 200 грн.: 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, тобто з 19.11.2010 по 13.04.2011, отже за 145 днів, розраховується за формулою = С х 3 х Д /365/100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочки, тобто 7200 х 3 х 145/365/100 = 85,81 грн. б) розрахунок інфляційних втрат за прострочення термінів сплати боргу в сумі 7200 грн. (з 19.11.2010 по 13.04.2011 р., тобто за 145 днів): Інфляційні витрати повинні вираховуватися на підставі даних, опублікованих в газеті Урядовий курєр: індекс інфляції за 2010 р. 109,1, за 2011 р. 104,6. Розрахунок інфляційних виплат виконується за формулою: Х * 100,1 / 100 Х = _____грн., де Х - сума боргу, а 100,1 - умовний індекс інфляції. 7200х 114,1/100 - 7200 = 1015,20 грн. Отже загальна сума, яка є способом захисту майнового права та інтересу, на 13.04.2011 р. складала: 85,81 + 1015,20 = 1101,01 грн. Оскільки вищезазначена сума боргу також не була виплачена, то на неї також поширюються інфляційні нарахування та 3 % проценти річних. Отже: а) розрахунок 3% річних за прострочення термінів виконання грошового зобов'язання стосовно невиплаченої суми, яка є способом захисту майнового права та інтересу, в розмірі 1101,01 грн.: 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, тобто з 13.04.2011 по 26.04.2012, отже за 353 дні, розраховується за формулою = С х 3 х Д /365/100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочки, тобто 1101,01 х 3 х 353/366/100 = 31,86 грн. б) розрахунок інфляційних втрат за прострочення термінів виконання грошового зобов'язання стосовно невиплаченої на дату повернення основної суми боргу суми, яка є способом захисту майнового права та інтересу, в розмірі 1101,01 грн. з 13.04.2011 по 26.04.2012р., тобто за 353 дні: Інфляційні витрати повинні вираховуватися на підставі даних, опублікованих в газеті Урядовий курєр: індекс інфляції становив за 2011 р. 104,6, за 2012 р. 100,7. Розрахунок інфляційних виплат виконується за формулою: Х * 100,1 / 100 Х = _____грн., де Х - сума боргу, а 100,1 - умовний індекс інфляції. 1101,01 х 105,3/100 - 1101,01 = 58,35 грн. Таким чином загальна сума боргу Відповідача через вчасне неповернення коштів на картковому рахунку № № 26255001981151 на 26.04.2012 р. становить: 1101,01 + 31,86 + 58,35 = 1191,22 грн. Додатково Позивач просить стягнути з Відповідача суми неодержаних процентних доходів, які вона могла б отримати в іншому банку, якби її права не були порушені. Згідно із ст.22 Цивільного кодексу України збитками є: - втрати, яких зазнала особа у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. При визначенні недоотриманого прибутку (втраченої вигоди) враховуються заходи, які вжито кредитором для їх отримання. Такими заходами є численні заяви Позивача від до Відповідача, як свідчать про намагання отримати свої кошти. Отже Позивач просить стягнути з Відповідача 8,63 відсотки річних неотриманого прибутку, який Позивач могла б отримати в іншому банку (додаю копію договору депозитного вкладу з можливістю поповнення, відкритого в ПАТ Кредитпромбанк), оскільки Відповідач також не виконав за заявою Позивача від 19.11.2010 р. переказ 2740,57 євро з рахунку Позивача, відкритого в [PERSON] Банку на мій рахунок, відкритий в ПАТ Кредитпромбанк. Таким чином сума неотриманого прибутку в євро на 19.05.2011 (дату повернення коштів через Ощадбанк) за 181 день становила: 2740,57 х 8,63 х 181/365/100 = 117,28 євро Додатково Позивача просить стягнути з Відповідача 17,44 відсотки річних неотриманого прибутку, який Позивач могла б отримати в іншому банку (додаю копію договору депозитного вкладу з можливістю поповнення, відкритого в ПАТ Кредитпромбанк), оскільки Відповідач також не виконав за моєю заявою від 19.11.2010 р. переказ 7200 грн. з мого рахунку, відкритого в [PERSON] Банкуна мій рахунок, відкритий в ПАТ Кредитпромбанк. Сума неотриманого прибутку в гривнях на 19.05.2011 (дату повернення коштів через Ощадбанк) за 181 день становила: 7200 х 17,44 х 181/365/100 = 622,68 грн. Отже Позивачеві завдано загальної матеріальної шкоди в сумі: 34927,26 грн. + 2529,86 грн. +728,93 грн. + 1191,22 грн. + 622,68 грн. = 41 191,17 грн. та 117,28 євро Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобовязань наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Ч.1 ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Особа (фізична або юридична) має право вимагати компенсації завданої їй моральної шкоди в будь-якому випадку порушення її прав, незалежно від того, чи передбачене таке право договором або законом.\~В п. 1 та п. 2 ч.2 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у фізичному болю, стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Стаття 23 ЦК України встановлює, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.\~ Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. При відшкодуванні моральної шкоди в судовому порядку її розмір визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Також при визначенні розміру завданої моральної шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 відповідно до положень Конституції України (254к/96-ВР), зокрема статей 32, 56, 62 і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" (1023-12 ). Пункт 5 частини першої статті 4 Закону України про захист прав споживачів передбачає, що споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. При цьому у визначенні цього ж закону під продукцією розуміється будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Отже банківські послуги, які надавав Позивачеві [PERSON] Банкпідпадають під дію цього закону. Оскільки через недоліки в якості цих послуг Позивач зазнала майнову та моральну шкоду, Позивач має право на відшкодування такої шкоди. Відповідно до пункту 3 вищезгаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я та істотних вимушених змінах у способі життя потерпілого. Через неможливість отримати свої гроші, Позивач не змогла придбати квартиру в Києві, за яку Позивач вже дала завдаток. Оскільки без суми, неправомірно утримуваної [PERSON] Банком, грошей на бажану квартиру в Києві в Позивача не вистачало, Позивачеві довелося переїхати до Харкова, що призвело до істотних вимушених змін у способі мого життя. За обставин неможливості отримати свої гроші через неправомірну невиплату їх Позивачеві Відповідачем Позивач дуже нервувалася і в неї розвився псоріаз, про що вона має довідку. Тепер Позивач потребє періодичного витратного амбулаторного та санаторно-курортного лікування. Вартість першого курсу лікування з цього приводу становила біля 6 тис. грн. (додаю копію санаторної книжки та вартість проживання в санаторії Форос, де Позивач лікувалася в кінці 2009 р., а саме - з 14.10.2009 р. по 04.11.2009 р.): з 14.10 по 15.10.2009 2 дні х 345 грн. (найдешевша вартість місця в двомісному номері) = 690 грн. з 16.10 по 31.10.2009 16 днів х 261 грн. = 4176 грн. з 01.11 по 04.11.2009 4 дні х 243 грн. = 972 грн. Загальна вартість проживання: 690 грн. + 4176 грн. + 972 грн. = 5 838 грн. До цього слід додати вартість проїзду з Харкова до Форосу, що становила 300 грн. Отже один курс лікування в 2009 р. Позивачеві обійшовся 5\~838 + 300 = 6138 грн. У 2010 та 2011 роках Позивач лікувалася за кордоном, де витрати були значно вищими. Оскільки таке лікування Позивачеві тепер потрібно проходити щорічно, вважаю, що Відповідач винний у спричиненні Позивачеві моральної шкоди у значному розмірі та повинен нести відповідальність за її спричинення. Моральну шкоду оцінюю в десятикратному розмірі першого курсу лікування, тобто 61380,00 грн. Таким чином загальний розмір завданих збитків Позивач оцінює в сумі 41 191,17 грн. + 61 380,00 грн. = 101 379,95 гривень та 1237,13 гривень. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved