Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-18 00:00:00

В лютому 2010 року [PERSON] звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства „Страхова компанія „Країна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору публічне акціонерне товариство УкрСиббанк про визнання події страховим випадком, стягнення страхового відшкодування ( а. с. 2 - 3). [PERSON] просив визнати подію, яка мала місце 15 травня 2008 року з участю транспортного засобу OPEL ZAFIRA, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], страховим випадком, стягнути з відповідача страхове відшкодування відповідно до договору № 14/003025/ ПР /2.1.5.1 автомобільного страхування транспортного засобу, а також понесені судові витрати. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, що ним з публічним акціонерним товариством „Страхова компанія „Країна, на вимогу публічного акціонерного товариства УкрСиббанк при укладанні кредитного договору від 19 жовтня 2007 року, в той же день було укладено договір автомобільного страхування вказаного транспортного засобу. За результатами перевірки, яка проведена ВДАІ УМВС України в Чернігівській області за фактом події, що мала місце 15 травня 2008 року о 23.00 годині в м. Чернігові на пляжі Золотий берег, автомобіль позивача під керуванням водія [PERSON] рухався по пішохідній доріжці з боку міського парку культури та відпочинку в напрямку берега р. Десна , в подальшому автомобіль перекинувся в р. Десна, оскільки [PERSON] не вибрав безпечної швидкості для руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням транспортного засобу, в діях водія [PERSON] вбачаються порушення вимог п.п.12.1; 12.3 ПДР України. Позивач зазначає, що відповідач листом № 1377 від 09 червня 2008 року відмовив йому у виплаті страхового відшкодування на тій підставі, що подія, яка відбулась з автомобілем позивача, не підпадає під перелік страхових ризиків, визначених укладеним між сторонами договором автомобільного страхування та Правилами добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 01 лютого 2007 року за № 0670152. [PERSON] вказує, що відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування і стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2012 року вимоги позову задоволено частково. Визнано подію, яка мала місце 15 травня 2008 року з участю транспортного засобу OPEL ZAFIRA, реєстраційний номер [NUMBER], страховим випадком. Стягнуто з публічного акціонерного товариства „Страхова компанія „Країна на користь [PERSON] 26 958, 71 грн. страхового відшкодування, 1 140 грн., сплачених за проведення судової експертизи, 120 грн. в рахунок повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом, а всього 28 218, 71 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. З публічного акціонерного товариства „Страхова компанія „Країна на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 269 грн. 59 коп. В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство „Страхова компанія „Країна просить скасувати оскаржуване рішення від 07 червня 2012 року, ухваливши нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зазначають, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, його ухвалено на основі неповного зясування обставин справи, які мають значення для вірного вирішення справи по суті та з порушенням норм матеріального права. Апелянт вказує, що зібраними по справі доказами було встановлено факт потрапляння застрахованного автомобіля у воду ( р. Десна , пляж Золотий берег). Разом з тим, як зазначає апелянт, [PERSON] надав неправдиві відомості відповідачу щодо обставин випадку (факт зсуву), який стався з автомобілем, що підтверджується доказами по справі, а саме фотознімками з місця події та матеріалами про відмову в порушенні кримінальної справи, що у свою чергу, відповідно до п.п. 18.5.3. п. 18.5. договору страхування є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Апелянт також вказує, що подія, яка сталась з автомобілем позивача (потрапляння у воду) 15 травня 2008 року, не підпадає під перелік страхових ризиків, визначених укладеним між сторонами договором автомобільного страхування та Правилами добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 01 лютого 2007 року за № 0670152. На думку апелянта, суд першої інстанції також невірно встановив факт настання страхового випадку, оскільки ні позивач, ні водій [PERSON] не визивали працівників органів ДАІ на місце події, яка сталась 15 травня 2008 року для її відповідного оформлення, як це передбачено вимогами чинного законодавства. Крім того, апелянт зазначає, що подія від 15 травня 2008 року не була відображена ні в журналі обліку ДТП, ні в базі обліку ДТП, як цього вимагає чинне законодавство, а тому не може вважатися дорожньо - транспортною пригодою, хоча і містить в осбі ознаки порушення п.п.12.1 та 12.3 ПДР України. В даному випадку, як вказує апелянт, суд першої інстанції не взяв до увани п.15.2 укладеного між сторонами договору страхування, відповідно до якого, якщо факт пошкодження траспортного засобу оформлено неналежним чином , питання про врегулювання претензії страхувальника щодо виплати страхового відшкодування віирішується на розсуд страховика. Публічне акціонерне товариство „Страхова компанія „Країна також стверджує, що при стягненні розміру страхового відшкодування судом першої інстанції не було застосовано положення ч. 1 статті 990 Цивільного кодексу України, ч. 1 статті 25 Закону України «Про страхування», п. 18.1.3. договору страхування, укладеного між сторонами, зокрема, при ухваленні оскаржуваного рішення суд безпідставно прийняв до уваги висновок автотоварознавчої експертизи від 18 жовтня 2010 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику застрахованного автомобіля, складає 26 958 грн. 71 коп. Апелянт вказує, що сума вартості матеріального збитку містить в собі суму нарахованої втрати товарної вартості, яка не підлягає відшкодуванню згідно з умовами укладеного між сторонами договору п. 18.1.3, крім того, експертом не було враховано, що автомобіль позивача раніше потрапляв в ДТП і не визначено коефіцієнт фізичного зносу автомобіля. Проте, при ухваленні оскаржуваного рішення, як зазначає апелянт, судом не було звернуто увагу на вказані обставини, що призвело до невірного вирішення в цілому заявлених позовних вимог. В судове засідання апеляційного суду представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору публічного акціонерного товариства УкрСиббанк не зявився, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, є належним чином повідомленим про час і місце розгляду даної справи ( а. с. 274). Відповідно до приписів ч. 2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час в місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, матеріали № 11761 про відмову в порушенні кримінальної справи від 11 липня 2008 року ЧМВ УМВС України в Чернігівській області по заяві [PERSON] за фактом події, яка сталась 15 травня 2008 року о 23.00 год. в м. Чернігові на пляжі Золотий берег за участю водія [PERSON], перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга на підставі приписів п.3, п. 4, ч. 1 статті 309 ЦПК України підлягає задоволенню, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2012 року, - скасуванню. За даних обставин апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити нове рішення по суті заявлених позовних вимог, яким відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до публічного акціонерного товариства „Страхова компанія „Країна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору публічне акціонерне товариство УкрСиббанк про визнання події страховим випадком, стягнення страхового відшкодування. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції зазначив, що подію, яка відбулась з автомобілем позивача 15 травня 2008 року необхідно визнати страховим випадком, також суд вказав, що в ході судового розгляду справи підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування згідно з положеннями Закону України „Про страхування не встановлено, тому позов в частині стягнення з відповідача страхової виплати підлягає частковому задоволенню. А саме, у стягненні на користь позивача розміру завданого матеріального збитку, встановленого експертом, в сумі 26 958, 71 грн. Також на користь [PERSON] з відповідача стягнуто 1140 грн., сплачених за проведення судової експертизи, 120 грн. в рахунок повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом, а всього 28 218, 71 грн. Апеляційний суд не може погодитись з даним висновком суду першої інстанції, оскільки в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апелянта відносно того, що висновки оскаржуваного рішення суду не відповідають фактичним обставинам справи та не узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються матеріалами справи ( а. с. 4), що 19 жовтня 2007 року між сторонами було укладено договір автомобільного страхування № 14/003025/ ПР/2.1.5.1 транспортного засобу позивача OPEL ZAFIRA, реєстраційний номер [NUMBER], на умовах Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) ( нова редакція), зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 01 лютого 2007 року за № 0670152 . Вказаний автомобіль позивача було застраховано на період з 20 жовтня 2007 року по 19 жовтня 2008 року. В п. 4 вказаного договору було зазначено, що договір є чинним при керуванні транспортним засобом, крім страхувальника на законних підставах [PERSON] 20 травня 2008 року [PERSON] повідомив відповідача про настання події, яка сталася 15 травня 2008 року, шляхом подання заяви на виплату страхового відшкодування ( а. с. 132 - 133), в якій про обставини настання події зазначив, що він 15 травня 2008 року о 23.00 годині на пляжі Золотий берег р. Десна ... підїхвав на берег, зупинився, неожиданно начался ссув берега под передним колесом и потянуло машину в воду . В заяві від 20 травня 2008 року, поясненнях від 22 травня 2008 року, адресованих голові правління публічного акціонерного товариства Страхова компанія „Країна, [PERSON], який керував автомобілем позивача, також зазначає, що потрапляння автомобіля 15 травня 2008 року в р. Десна трапилась внаслідок зсуву землі, коли він зупинився перед невеликим обривом на березі р. [PERSON], на пляжі Золотий берег (а. с. 142 - 143). 20 травня 2008 року представником відповідача було проведено огляд пошкоджень застрахованого транспортного засобу та складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу (місця події), в якому було зазначено перелік пошкоджень автомобіля, до вказаного акту додано фотознімки, схема місця події, зйомка берегової лінії в місці настання події (а. с. 144 164, 253-270). Відповідно до постанови про відмову в порушенні кримінальної справи ЧМВ УМВС України в Чернігівській області від 21 травня 2008 року ( а. с. 6), 15 травня 2008 року працівниками взводу БПС було здійснено виїзд на пляж „Золотий берег, де потонув автомобіль OPEL ZAFIRA, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та зясовано, що група молодих людей випадково заїхала на даному автомобілі у річку Десна. При цьому водій [PERSON] пояснив, що він з друзями вирішив заїхати на пляж Золотий берег, але випадково заїхав на вказаному автомобілі у р. Десна. Даний факт підтверджено [PERSON] Г та [PERSON] Враховуючи вищенаведене, в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апелянта, що [PERSON] надав неправдиві відомості відповідачу щодо обставин випадку, який стався із застрахованим автомобілем. А саме, [PERSON] стверджував про факт зсуву берега, зазначаючи про обставини випадку, який стався з автомобілем OPEL ZAFIRA, реєстраційний номер [NUMBER] під його керуванням 15 травня 2008 року. Згідно матеріалів справи ( а. с. 132 - 133), 20 травня 2008 року [PERSON] своєю заявою повідомив ПАТ СК „Країна про факт пошкодження його транспортного засобу. Обставинами настання вказаної події [PERSON] вказав зсув берега під передніми колесами автомобіля, що призвело до потрапляння його у воду та накреслив схематичне зображення страхової події. Проте, згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи ЧМВ УМВС України в Чернігівській області від 21 травня 2008 року ( а. с. 6), 15 травня 2008 року водій транспортного засобу OPEL ZAFIRA, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] випадково заїхав на зазначеному автомобілі у р. Десна, пляж Золотий берег, внаслідок чого автомобіль потонув. Відповідно до п. п. 18.5.3, п. 18.5. укладеного між сторонами договору автомобільного страхування ( а. с. 4 ), страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, у випадках, передбачених статтею 26 Закону України Про страхування , а також у разі надання страхувальником недостовірних відомостей щодо обєкту страхування, причин та обставин страхового випадку. Крім того, необхідно зазначити, що відповідно до приписів статті 8 Закону України Про страхування, страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до договору № 14/003025/ПР/2.1.5.1 автомобільного страхування від 19 жовтня 2007 року та Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) (нова редакція) , зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 01 лютого 2007 року за № 0670152 визначено вичерпний перелік страхових ризиків, який був погоджений з позивачем, а саме: дорожньо транспортна пригода (ДТП), незаконне заволодіння( НЗ) застрахованим транспортним засобом, протиправні дії третіх осіб ( ПДТО), не повязані з незаконним заволодінням застрахованим транспортним засобом та інші випадкові події ( ІВП). За даних обставин, заслуговують на увагу апеляційного суду твердження апелянта відносно того, що дана подія, яка сталася 15 травня 2008 року із застрахованим транспортним засобом позивача, а саме потрапляння автомобіля у річку та його затоплення, не підпадає під перелік страхових ризиків, визначених укладеним між сторонами договором автомобільного страхування транспортного засобу та Правилами добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) (нова редакція),зареєстрованими Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 01 лютого 2007 року за № 0670152. Враховуючи вищенаведене, відповідачем було правомірно прийнято рішення про відмову позивачу у виплаті страхового відшкодування за заявленим випадком, про що позивача було повідомлено листом від 09 червня 2008 року № 1377 (а. с. 129). В подальшому за зверненням [PERSON] до ЧМВ УМВС України в Чернігівській області щодо проведення перевірки за фактом події, яка мала місце 15 травня 2008 року з його транспортним засобом, було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 23 липня 2008 року. З даної постанови вбачається, що 15 травня 2008 року о 23.00 год. в м. Чернігові на пляжі „Золотий берег автомобіль OPEL ZAFIRA, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], рухався по пішохідній доріжці з боку Міського парку культури та відпочинку в напрямку берега р. Десна, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням транспортного засобу, внаслідок чого трапилось перекидання в річку Десна, що свідчить про порушення водієм вимог: - п. 12.1 ПДР України - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; - п.12.3 ПДР України - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди. Відносно [PERSON] не було складено протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП у звязку із спливом терміну притягнення до адміністративної відповідальності (а. с. 7, 276). Відповідно до пояснень [PERSON] від 10 липня 2008 року ( а. с. 275), які містяться в матеріалах № 11761 про відмову в порушенні кримінальної справи від 11 липня 2008 року ЧМВ УМВС України в Чернігівській області по заяві [PERSON] за фактом події, яка сталась 15 травня 2008 року о 23.00 год. в м. Чернігові на пляжі Золотий берег за участю водія [PERSON] про відмову в порушенні кримінальної справи від 11.07.2008 року № 11761, [PERSON] вказує інші обставини настання події. А саме те, що він не впорався з керуванням при виїзді на берег річки та намагався загальмувати, але автомобіль продовжував рухатися, що призвело до перекидання автомобіля на лівий бік та його подальше затоплення. Таким чином, матеріали проведеної ЧМВ УМВС України в Чернігівській області перевірки за фактом події, яка мала місце 15 травня 2008 року з транспортним засобом позивача, не спростовують раніше встановлених обставин вказаної події. Зокрема, 15 травня 2008 року о 23.00 год. в м. Чернігові на пляжі „Золотий берег автомобіль OPEL ZAFIRA, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], рухався по пішохідній доріжці з боку Міського парку культури та відпочинку в напрямку берега р. Десна, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням транспортного засобу, внаслідок чого трапилось перекидання в річку Десна, що свідчить про порушення водієм вимог п.п. 12.1, 12.3 ПДР України ( а. с. 276). Крім того, заслуговують на увагу доводи апелянта відносно того, що вказана подія від 15 травня 2008 року, яка сталася із застрахованим транспортним засобом позивача, не була відображена ні в журналі обліку та базі обліку ДТП, відповідно до вимог чинного законодавства, тому, на думку суду, вона не може вважатись дорожньо-транспортною пригодою, хоча і містить в собі ознаки порушення п. п. 12.1, 12.3 ПДР України. Відповідно до правових положень п.1.10. Правил дорожнього руху, юридичним фактом, який підтверджує ту обставину, що трапилась дорожньо транспортна пригода, є її реєстрація органами Державтоінспекції. Вказана подія 15 травня 2008 року відбулась в зоні відпочинку громадян, на пляжі Золотий берег р. Десна, автомобіль рухався по пішохідній доріжці з боку Міського парку культури та відпочинку, в даних зонах рух автомобільного транспорту не передбачено. Відповідно п. 15.2 укладеного між сторонами договору автомобільного страхування(а.с.4), якщо факт пошкодження транспортного засобу оформлено неналежним чином, питання про врегулювання претензії страхувальника щодо виплати страхового відшкодування вирішується на розсуд страховика. При зверненні до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування позивачем також не представлено відповідну медичну довідку або відомості про проведення відповідного огляду водія [PERSON], як це регламентовано приписами Постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції , і проведення такого огляду. Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] до публічного акціонерного товариства „Страхова компанія „Країна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору публічне акціонерне товариство УкрСиббанк про визнання події, яка мала місце 15 травня 2008 року з участю автомобіля позивача, страховим випадком та стягнення страхового відшкодування. Відповідно до приписів статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства „Страхова компанія „Країна необхідно стягнути 141 (сто сорок одну) грн. 10 коп. в рахунок відшкодування понесених та документально підтверджених судових витрат за апеляційний розгляд справи ( а. с. 236).

Outcome: approved