Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого 25 вересня 2006 року у них народився син [PERSON]. Син знаходиться на утриманні та виховується позивачкою одноособово. Батько дитини, відповідач по справі ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка на даний час не працює і просить стягнути, враховуючи, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того просить стягнути заборгованість по аліментам за минулий час в розмірі ? частини від будь-якого отриманого доходу за період з 01 жовтня 2010 року по 29 лютого 2012року. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Суду пояснила, що відповідач добровільно не надає кошти на утримання сина, з дитиною не спілкується. Свій офіційний дохід приховує. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з вищенаведених підстав. Щодо стягнення заборгованості по аліментам повідомила, що кошти, які надавав відповідач витратила на лікаря стоматолога, що займався лікуванням дитини. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі. Суду пояснив, що бажає сплачувати аліменти в розмірі ? частини від своєї заробітної плати, як то передбачено законом. Заробітну плату отримує ту, яка зазначена у поданій суду довідці, який розмір не памятає. Його витрати в місяць на своє утримання складає 4000 гривень, які він кожного місяця позичає у знайомих. На роботу їздить 3-4 рази на тиждень, оскільки не хватає заробітку, йому на таку заробітну плату працювати не вигідно, але він працює на перспективу. Вважає, 400 гривень в місяць на дитину мало коштів, але він нічого вдіяти не може. Позивачці перестав надавати грошове утримання на дитину, оскільки не може контролювати цільове використання цих коштів. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.5). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою ОСН «Комітет м/р «СОВКИ» (а.с.6) Батько дитини, відповідач по справі добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що підтверджується показами позивача не заперечується показами відповідача про те, що він не довіряє позивачу у витраті коштів тому перестав їх давати. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивачка утримує дитину одноособово, не працює, є працездатною, відповідач є працездатним, працює, отримує мінімальну заробітну плату, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечує, але заперечує щодо розміру та виду стягуваних аліментів. Крім того, суд критично оцінює покази відповідача щодо розміру отримуваного ним доходу відповідно до коштів на які він себе утримує зокрема про те, що він щомісячно позичає гроші на своє прожиття, враховуючи, що він з власної ініціативи не змінює місце роботи, не влаштовується на додаткову роботу, хоча як вбачається з його пояснень має вільний час за даним місцем роботи працює три рази на тиждень. Отже, на підставі викладеного суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню зокрема необхідності стягнення аліментів на утримання дитини в судовому порядку, але у частці від заробітку яку суд визначає в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до повноліття дитини. В частині позовних вимог щодо стягнення аліментів за минулий період з жовтня 2010 року по 29 лютого 2012 року позивачу слід відмовити оскільки нею не подано суду докази того, що вона вживала будь-яких заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір повящаний з розглядом даної справи підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial