overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 12.03.2005року Краснопавлівською селищною радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 09. Від шлюбу сторони не мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. У ході спільного життя відбувалися сварки, непорозуміння, що привело до втрати взаємних почуттів та припинення шлюбно-сімейних стосунків. Позивач вважає подальше сімейне життя неможливим, проти примирення заперечує. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити, розглянути справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою визнає позовні вимоги у повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутності. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 179 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований 12.03.2005 року Краснопавлівською селищною радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 09. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Як встановлено у ході розгляду справи, причиною розпаду сімї стали сварки, відсутність взаєморозуміння, що привело до припинення шлюбно-сімейних відносин. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим. При таких обставинах суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-27 00:00:00

05.03.2012 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на невиконання добровільно відповідачем законного обовязку по утриманню дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки, посилаючись на невиконання добровільно відповідачем законного обовязку по утриманню неповнолітньої дитини. Крім того, пояснила, що вона сама не працює не отримує доходів, сама живе і утримує дитину за допомоги батьків. Відповідач [PERSON] вимоги позову визнав частково в розмірі 100 грн., пояснив, що він ніде не працює і має доходи від тимчасових заробітків. Сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. він не має можливості. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані ними докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно довідки Тростянецької селищної ради від 28.02.2012 року дитина перебуває на утриманні матері. Спірні правовідносини регулюються ст.ст.180, 181 п.3, 182, 184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей присуджуються в частці від доходу за рішенням суду, розмір якої не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; якщо ж платник аліментів має нерегулярний дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника, одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обовязку по утриманню неповнолітньої дитини, чим порушує її права, то з нього потрібно щомісячно стягувати на користь позивачки аліменти в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дитини, - в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що сукупність викладених вище обставин свідчить про наявність у відповідача повної можливості надавати допомогу своїй неповнолітній дитині і такий розмір стягування аліментів не суперечитиме інтересам ні дитини, ні відповідача. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі чверті доходів щомісячно на час його навчання. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, дала пояснення згідно заяви, посилаючись на те, що син потребує матеріальної допомоги, відповідач такої допомоги не надає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав суду письмову заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Позов визнав повністю. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи матеріальне становище сторін, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки в частці від доходу батька в розмірі 1/4 частини щомісячно на час навчання повнолітнього сина до 30 червня 2013 року. На підставі викладеного, ст. 181, 199 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-27 00:00:00

23 жовтня 2004 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 2526. У лютому 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що спільне сімейне життя у неї з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя та сімейні стосунки подружжя, що стало причиною виникнення між ними непорозумінь та сварок. З 2008 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. 20 березня 2011 року від іншого чоловіка у неї народилася дочка [PERSON], яка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Оскільки шлюб між ними розірваний не був, батьком її дитини записаний відповідач [PERSON] На даний час вона зустріла іншого чоловіка, з яким хоче створити нову сімю. Таким чином, їхній шлюб існує лише формально. Просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, а також фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-27 00:00:00

31 липня 1982 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Степовохутірською сільською радою Носівського району Чернігівської області, актовий запис № 20. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. У лютому 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що спільне сімейне життя у неї з відповідачем не склалося, оскільки вони є зовсім різними людьми та мають протилежні погляди на життя. Між ними втрачено почуття поваги, довіри та любові, всі її спроби зберегти сімю були марними. З початку 2011 року вони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують. На даний час вона має намір створити іншу сімю, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити її інтересам. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити його. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, направив до суду заяву, у якій зазначає, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності. Розяснивши представнику позивача наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, а також фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-27 00:00:00

[PERSON]. звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей, сина [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбу від якого мають двох неповнолітніх дітей, які перебувають на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дітей відмовляється надавати. Будучи батьком дітей, він зобовязаний утримувати їх до досягнення ними повноліття. Він має мінливий дохід, тому аліменти слід стягувати у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задоволити повністю. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково, в частині розміру аліментів, вказав що сума розміру аліментів значно завищена. Відповідач не працює, тому не має можливості сплачувати аліменти у такому розмірі. Наголосив, що утримання дітей є рівним обовязком батька та матері. Розмір аліментів який є реально можливим для їх сплати становить 350 грн. на кожну дитину. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рівненського міського суду від 01 листопада 2011 року розірвано. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обовязків по відношенню до дитини. Статтею 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Факт ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги для утримання дітей суд вважає доведеним. Твердження позивача, що відповідач має достатній дохід для виплати аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно спростовується відсутністю доказів про його доходи. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що розмір аліментів в сумі 400 грн. на кожну дитину є реально можливим та достатнім для їх сплати. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в прибуток держави 188,20 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-27 00:00:00

Сторони зареєстрували шлюб 02 серпня 2001 року у Старосільській сільській раді Пустомитівського району Львівської області про що зроблено актовий запис № 8. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулася до суду з позовом і просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на ті обставини, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них відсутнє взаєморозуміння, в кожного із них діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями та обовязками, постійно виникали сімейні конфлікти свідками яких постійно ставали діти, що призвело до розпаду сімї. Як подружжя спільно не проживають з грудня 2010 року. [PERSON] вважає, що міцної сімї не створили, шлюб носить формальний характер, тому його слід розірвати. Згідно поданої заяви позивач підтримує позовні вимоги і просить задовольнити з викладених у позовній заяві підстав, а також просить справу розглядати без її участі. Відповідач також надіслав суду заяву, з якої вбачається, що позовні вимоги він визнає повністю, а також просить справу розглядати без його участі. В звязку з вищевикладеним справа розглядається з урахуванням положень ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Дослідивши представлені на обґрунтування позовних вимог докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося. У сторін відсутнє взаєморозуміння, що привело до фактичного розпаду сім`ї і шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. При цьому визнання відповідачем вимог позивача викладених у позовній заяві не суперечить законові і не порушує права чи законні інтереси інших осіб. На підставі ст. ст. 104, 105, 110 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, де зазначила, що 29.07.1995 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Новоолексіївській селищній раді. Шлюб зареєстровано вперше. Від шлюбу має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати з причини різності характерів та неможливості досягнути розуміння. Примирення між ними неможливо, шлюбні відносини фактично припинені вже тривалий час, з січня 2012 року. В судове засідання сторони прибули, позивач підтвердив свої позовні вимоги. Відповідач позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України, шлюб має бути розірвано, якщо збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру зберегти сімю. Вислухав сторони, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що при зазначених обставинах, коли сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, а також, не бажають примирення, то родину зберегти не можливо і шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 23.10.2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2968,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.08.2009 року. У звязку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 29.11.2011 року утворилась заборгованість в сумі 23840,28 грн., з них: заборгованість за кредитом в сумі 2579,14 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 68,44 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань 19581,26 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1111,44 грн., а тому позивач звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за даним кредитним договором, несплачених відсотків та штрафних санкцій. Сторони в судове засідання не з'явились. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 23.10.2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2968,90 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.08.2009 року. У звязку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 29.11.2011 року утворилась заборгованість в сумі 23840,28 грн., з них: заборгованість за кредитом в сумі 2579,14 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 68,44 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань 19581,26 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1111,44 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). \~ У відповідності до ст. 88 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 04.09.2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 8799,54 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.07.2008 року. У звязку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 30.11.2011 року утворилась заборгованість в сумі 81375,67 грн., з них: заборгованість за кредитом в сумі 8799,56 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 33589,43 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань 34635,46 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 3851,22 грн., а тому позивач звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за даним кредитним договором, несплачених відсотків та штрафних санкцій. Сторони в судове засідання не з'явились. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 04.09.2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 8799,54 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.07.2007 року. У звязку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 30.11.2011 року утворилась заборгованість в сумі 81375,67 грн., з них: заборгованість за кредитом в сумі 8799,56 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 33589,43 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань 34635,46 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 3851,22 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). \~ У відповідності до ст. 88 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому вказав, що 20 січня 2009 року він надав позику відповідачу у розмірі 35 тисяч доларів США, що еквівалентно 269 500 грн., яку останній зобовязався повернути 20 лютого 2009 року, про що видав розписку. В зазначений термін відповідач борг не повернув. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути борг, але відповідач ухиляється від повернення боргу й до цього часу, у звязку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 269 500 грн., а також судові витрати у розмірі 1700 грн. До судового засідання від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити у повному обсязі на підставах викладених у позові. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, у відповідності до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в зв'язку з наступним. Судом встановлено, що 20 січня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким відповідач отримав у борг 35 000 доларів США, що еквівалентно 269 500 грн., підтвердженням чого є його розписка, згідно з якою відповідач взяв на себе зобов'язання повернути суму боргу 20 лютого 2009 року. Відповідно до п. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно статті 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено законом або договором. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику - (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, у встановлений строк, відповідач зазначене зобов'язання не виконав, ухиляється від повернення боргу й до цього часу. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 269 500 грн. [PERSON], як сторона на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат, зокрема витрат на оплату судового збору у розмірі 2695 грн.

Outcome: approved