Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те що те, що 30.10.2009 року померла їхня мати [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельних ділянок площею 0,1592 га, 0,4564 га, 2,8600 га, які розташовані на території с. Чупира, Білоцерківського району, Київської області. Спадкоємцями першої черги по закону являються позивачі, як діти померлої. В передбачений ст. 1269 ЦК України шестимісячний строк позивачі подали заяви про прийняття спадщини до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте Білоцерківська державна районна нотаріальна контора не має можливості видати позивачам свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді земельних ділянок, оскільки спадкодавець за життя не встигла отримати державні акти та зареєструвати належним чином, тому позивачі змушені звернутися до суду з зазначеним позовом, яким просять суд визнати за ними право на спадкове майно у вигляді земельних ділянок. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги, пославшись на ті ж обставини та підстави, викладені у позовній заяві та просять суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, надіславши до суду письмову заяву, в якій позов визнав повністю, просить справу заслухати в його відсутність. Аналогічна письмова заява надійшла до суду від третьої особи Білоцерківської районної державної нотаріальної контори. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.1, 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов знайшов своє підтвердження в суді і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так в суді встановлено, що позивачі по справі являється дітьми спадкодавця і відповідно спадкоємцями першої черги на спадкове майно за законом, в тому числі і земельні ділянки, які спадкодавець при житті не встигла належним чином оформити та внести в книгу реєстрації Державного земельного кадастру із обєктивних причин, що повністю підтверджено матеріалами справи. По справі також встановлено, що спадкодавцю [PERSON], згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ № 308456, належала земельна ділянка площею 0,1592 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ № 308457, належала земельна ділянка площею 0,4564 га для ведення особистого селянського господарства; згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ № 369210, належала земельна ділянка площею 2,8600 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які видані у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2-2250 від 02.12.2008 року, розташовані в межах [PERSON] сільської ради, Білоцерківського району Київської області, які вона при житті не встигла отримати та належним чином зареєструвати у відділі земельних ресурсів, що стало причиною відмови позивачам в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене спадкове майно. Дана обставина підтверджується копіями зазначених Державних актів. Родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцями підтверджується копіями свідоцтв про народження, про шлюб. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України позивачі по справі є спадкоємцями першої черги за законом. У відповідності до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу та інших цивільно-правових угод, прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи, що факт прийняття спадщини позивачами після смерті їхньої матері знайшов своє підтвердження в суді, позовні вимоги слід задовольнити і слід визнати за ними право на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved