Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-06 00:00:00

У вересні 2012 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.03.2008 між ТОВ «Український промисловий банк» (який відступив право вимоги ПАТ «Дельта Банк») та відповідачем було укладено Кредитний Договір № 147-004/ФК-08, відповідно до умов [PERSON] надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 303\~000,00 грн. з розрахунку 12% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 26.03.2008 по 25.03.2023. Мета кредитування придбання нерухомості. Відповідно до [PERSON] відповідач був зобовязаний щомісячно у встановлені строки здійснювати погашення заборгованості за кредитом та сплачувати проценти за користування кредитним коштами. Оскільки, відповідач, не виконує належним чином взяті на себе кредитні зобовязання, позивач просив суд стягнути з нього суму заборгованості у розмірі 369\~023,24 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, в своїй позовній заяві в п. 4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи. Представник позивача подала заяву через канцелярію суду в якій просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, проти задоволення заперечувала. Пояснила, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2010 року залишеним в силі ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2010 року кредитний договір № 147-004/ФК-08 розірвано та з банку на її користь стягнуто 127\~042,9 грн. та судові витрати. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. 26.03.2008 між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем було укладено Кредитний Договір № 147-004/ФК-08, відповідно до умов [PERSON] надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 303\~000,00 грн. з розрахунку 12% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 26.03.2008 по 25.03.2023. Мета кредитування придбання нерухомості. З умовами договору [PERSON] була ознайомлена, нею він підписаний. 30.06.2010 між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку». Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2010 року залишеним в силі ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2010 року кредитний договір № 147-004/ФК-08 розірвано. Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Частиною 3 ст. 653 ЦК України встановлено, що якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Як вбачається з ч. 4 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач в якості підстав позову зазначає невиконання відповідачем зобовязань за кредитним договором, які припинилися внаслідок набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору. Окрім цього, як вбачається з рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2010 року (справа № 2-1793/2010) та ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2010 року кредитні кошти не були видані відповідачу, а спрямовувались банком на будівництво житлового будинку, оскільки ТОВ «Укрпромбанк» виступав управителем фонду фінансування будівництва та після добудови повинен був передати у власність відповідача квартиру у збудованому будинку. Договір було розірвано, оскільки відповідачем зобовязання виконувались, а банком («Укрпромбанк»), як управителем фонду зобовязання не виконані. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову у звязку з його безпідставністю. На підставі ст. ст. 652, 653 ЦК України,

Outcome: dismissed