Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-04 00:00:00

16.04.2013 року позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому зазначив, що з 14червня 2011 року по 07 березня 2013 року, він працював в приватному акціонерному товаристві Авіакомпанії Аеросвіт на посаді бортпровідника Департаменту сервісу пасажиру на борту ПС Льотного комплексу. 07 березня 2013 року він був звільнений за власним бажанням, на підтвердження цього є копія наказу №798-ос від 06.03.2013 року . Відповідно до наказу позивачу повинні були здійснити повний розрахунок та виплатити компенсацію за невикористану відпустку у кількості 13(тринадцяти) календарних днів , вихідну допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат. Однак, відповідач не виплатив йому ці нарахування, а тому просить стягнути заборгованість, яка становить 20725,38 грн. та грошові кошти за затримку розрахунку при звільненні у розмірі середнього заробітку 5507,84 грн, за весь час затримки, моральну шкоду в розмірі 12392 грн.64 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, але через канцелярію суду надав заяву в якій він на позові наполягає в повному обсязі та просить слухати справу в його відсутності. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ніяких заперечень щодо позову не надавав. Суд, дослідивши матеріали справи та витребувані документи, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Між позивачем та відповідачем склалися трудові правовідносини щодо оплати праці, які передбачені ст.ст. 47, 115, 117 Кодексу законів про працю України. Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України „Про оплату праці, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Встановлено, що [PERSON] з 14 червня 2011року по 07 січня 2013 року працював в приватному акціонерному товаристві Авіакмпанії Аеросвіт посаді бортпровідника Департаменту сервісу пасажиру на борту ПС Льотного комплексу. 06 березня 2013 року він був звільнений за власним бажанням на підставі наказу № 798-ос від 06.03.2013 року (а.с.6). З цього приводу позивачем доведено наявність трудових відносин постійного характеру в порядку, визначеному ст. 60 ЦПК України, в період до -06.03.2013 року, що підтверджується записом в трудовій книжці (а.с.8-10). 06.03.2013 року позивач вже не працював, а тому розрахунок з ним повинен був бути проведений 07.03.2013 року, чого зроблено не було. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, що при звільненні позивачу не виплачено заробітної плати, компенсацію за невикористану відпустку за період грудня 2012 року по березень місяць 2013 року, вихідну допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітних плат , а також не проведено розрахунок при звільненні, чим відповідачем порушені вимоги статті 47 Кодексу законів про працю України. Так, з довідки про доходи [PERSON]. №2458 від 22.03.2013р (а.с.7) слідує, що за період з грудня 2012 року по березень 2013 року сума заборгованості становить 20725 грн 38 коп. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. З цього приводу суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості в сумі 20725 грн 38 коп., підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того,у звязку з порушенням встановлених строків виплати заробітної плати позивач має право на отримання компенсації відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати. Утрата частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їхньої виплати компенсується у разі затримання виплати доходів на один і більше календарних місяців відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 ( з урахуванням внесених змін за постановами Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2001 року № 958 і від 31 березня 2003 року № 430) Відповідач зобовязаний зробити розрахунок суми такої компенсації. Відповідно до частини 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці не проведення розрахунку з працівником в день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст. 117 Кодексу законів про працю України. Під час звільнення позивача, всі належні суми повинні були виплачені йому в день звільнення. Оскільки відповідач порушив цю норму, то відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю України підлягає виплаті позивачу середній заробіток за весь час затримки по день винесення судового рішення, а саме з 07.03.2013 року по день ухвалення судового рішення. Як вбачається, затримка розрахунку заробітної плати станом на 05.06.2013 р., день ухвалення рішення, за період з 07.03.2013 , складає 57 робочих дні. Відповідно довідки № 2459 від 22.03.2013 р.( а.с. 7) середньомісячна заробітна плата позивача [PERSON] на період звільнення складала 3\~ 761 грн. 40 коп. Отже, середньоденна зарплата складатиме 188 грн.07 коп.( 3\~ 761 грн. 40коп. : 20 р.д. = 188 грн.07 коп.). А тому, середній заробіток за період затримки розрахунку, який підлягає відшкодуванню за період з 07.03.2013 р. до 05.06.2013 р., тобто 57 робочих дні, становить 10\~ 719 грн.99 коп. ( 188 грн,07коп.. х 57 р.д.= 10\~ 719 грн.99 коп.). Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд находить, що таких підстав не вбачається, оскільки позивачем [PERSON] не зазначено та не надано жодного доказу того, що йому нанесені моральні страждання. Таким чином, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості заробітної плати в розмірі 20\~ 725 грн.38 коп. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільнені в розмірі 10\~ 719 грн. 99 коп. В решті позовних вимог необхідно відмовити. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 314 грн. 45 коп., відповідно до ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від їх оплати. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про присудження працівникові заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 47, 115, 117 КЗпП України, ст. 24 Закону України „Про оплату праці,

Outcome: partial