Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-19 00:00:00

11.10.2012 року [PERSON], [PERSON], які діють у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом, у якому просили суд виселити відповідачів з квартири №18, що знаходиться за адресою: вул. Леваневського, 3, м. Новоград-Волинський. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони (позивачі), разом зі своїм сином, зареєстровані у квартирі № 18, що знаходиться за адресою: вул. Леваневського, 3, м. Новоград-Волинський та є її власниками на підставі свідоцтва про право власності. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], та разом із своєю сестрою є співвласниками цієї квартири. Відповідач [PERSON]А, яка являється дружиною відповідача [PERSON], зареєстрована за адресою: [INFO]. Раніше між ними було досягнуто домовленість про те, що [PERSON] разом із своєю сімєю тимчасово проживатимуть в їхній квартирі № 18, що знаходиться за адресою: Леваневського, 3, м. Новоград-Волинський а вони, у свою чергу, в квартирі відповідача. У серпні цього року вони (позивачі) виявили бажання проживати у власній квартирі. Однак відповідачі відмовились повернутися у своє житло де вони зареєстровані та яке належить їм на праві власності, та не пустили позивачів до власної квартири. Тому, вони змушені звернутися з даним позовом до суду. 23.10.2012 року, у попередньому судовому засіданні, [PERSON]В та [PERSON] подали до суду зустрічну позовну заяву з вимогами до [PERSON], [PERSON], [PERSON], ОСББ «Чайка», Виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, Управління житлового-комунального господарства та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про визнання приватизації незаконною та визнання членом сімї наймача. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що у серпні 2012 року, відповідач [PERSON], який є рідним дядьком позивача [PERSON], неодноразово зявлявся за їхнім місцем проживання [ADDRESS], де відбувся конфлікт. У ході конфлікту відповідач [PERSON] повідомив, що вказана квартира ним приватизована, а тому його племінник, дружина і їхня дитина зобовязані звільнити займане приміщення. Вважають що приватизація поведена не законно. Приватизацію проведено відповідачами, які не проживали у цій квартирі більше 10 років. Позивачі посилаються на те, що згідно законодавства передача займаних квартир здійснюється в спільну власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у даній квартирі. Однак [PERSON], отримуючи довідку № 8 від 28.10.2010 року про осіб які мають право на житло вказав лише осіб, які зареєстровані у спірній квартирі. Тому позивачі за зустрічною позовною заявою змушені звернутися до суду про визнання недійсною довідку № 8 від 28.10.2010 року про склад сімї наймача, видану ОСББ «Чайка», наказ Управління житлового-комунального господарства та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради Житомирської області № 103 від 25.11.2010 року в частині передачі у власність [PERSON] та членам його сімї у власність спірну квартиру та свідоцтво № 29 від 25.11.2010 року про право власності на житло видане на імя [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Просять також визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] таким, що втратили право користування житловим приміщенням та визнати [PERSON] членом сімї померлого наймача [PERSON] і зобовязати ОСББ «Чайка» укласти з позивачем [PERSON] договір найму квартири. Суд, заслухавши позивачів-відповідачів [PERSON] та [PERSON], їхнього представника [PERSON], відповідачів-позивачів [PERSON] та [PERSON], їхнього представника [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку дійшов висновку. Стосовно первісного позову [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом встановлено наступне. Позивачі-відповідача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] являються власниками квартири № 18, що знаходиться за адресою: вул. Леваневського, 3, м. Новоград-Волинський, що підтверджується копією свідоцтва про право власності № 29 від 25.11.2010 року (а.с. 8). Відповідач-позивач [PERSON] являється разом із своєю рідною сестрою [PERSON] співвласником квартири № 3, що знаходиться за адресою: вул. Спортивна 2, м. Новоград-Волинський, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 16.12.1996 року (а.с. 9). Позивач-відповідач [PERSON] намагався потрапити до власного будинку, однак відповідачі-позивачі [PERSON]В та [PERSON] чинили перешкоди у цьому, що підтверджується копією постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 07.09.2012 року (а.с. 6). Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Ст. 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стосовно зустрічної позовної заяви [PERSON]В та [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], ОСББ «Чайка», Виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, Управління житлового-комунального господарства та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про визнання приватизації незаконною та визнання членом сімї наймача встановлено наступне. 22.09.2009 року померла [PERSON], яка являлася матірю позивача-відповідача [PERSON] та бабою відповідача-позивача [PERSON] З пояснень відповідачів-позивачів випливає, що відповідач-позивач [PERSON] проживала разом з [PERSON] у спірній квартирі з 2007 року. На підтвердження даного факту надали Акт обстеження квартири від 27.08.2012 року, у якому факт проживання відповідача-позивача [PERSON] (дівоче прізвище - Саксонік) Г.А. у спірній квартирі з 2007 року встановлений зі слів сусідів (а.с. 34). Суд відкидає вказаний Акт як доказ, оскільки жодним належним доказом не підтверджується факт постійного проживання [PERSON] у вказаній квартирі саме з 2007 року. Натомість, у матеріалах справи є копія медичної картки [PERSON], де дата заповнення вказана 26.09.2008 року та зазначена адреса: [ADDRESS] (а.с. 72-78). Із зазначеного доказу достовірно випливає, що відповідач-позивач [PERSON] проживала з вересня 2008 року за адресою: [ADDRESS]. Посилання відповідачів-позивачів на те, що [PERSON] була вселена у спірну квартиру за згодою усіх наймачів померлої [PERSON], та позивачів-відповідачів [PERSON]В і [PERSON] спростовується поясненнями як самих позивачів-відповідачів [PERSON]В і [PERSON] так і свідком [PERSON], яка являється рідною сестрою, відповідача-позивача [PERSON]. Із пояснень вищевказаних осіб випливає, що наймачі дали згоду на тимчасове проживання [PERSON]. Зазначений факт про те, що позивачі-відповідачі не надавали згоди на постійне проживання у спірній квартирі, підтверджується й тим, що лише при подачі зустрічної позовної заяви до суду [PERSON] знялася з реєстрації за попереднім місцем село Дубрівка, Баранівського району, Житомирської області (а.с. 47). Ст. 65 ЖК України зазначає, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. З матеріалів справи не вбачається, що наймачі надавали письмову згоду на вселення [PERSON] Із пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] випливає те, що дійсно у спірній квартирі проживали, окрім померлої [PERSON], [PERSON] та його дружина [PERSON]. Однак вказані свідки не підтвердили того, що [PERSON] проживала у вказаній квартирі як член сімї наймача квартири. Крім цього, пояснення свідків в основному стосуються відповідача-позивача [PERSON], а не його дружини [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Як встановлено вище та достовірно відомо, що відповідач-позивач [PERSON] проживала у квартирі наймача померлої [PERSON] з вересня 2008 року. У вересні 2009 року [PERSON] померла. Тобто разом проживали близько 1 року. Судом не може зазначений строк розцінюватися як постійність проживання в контексті вищевказаної норми закону. Також суду не надано й доказів на ведення спільного господарства [PERSON] та померлою. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Тому, на підставі вище викладено, суд вирішив відмовити у задоволенні позовної вимоги за зустрічним позовом в частині визнання [PERSON] членом сімї померлого наймача. Оскільки [PERSON] не є членом сімї наймача - тому її права приватизацією жодним чином не порушуються, а тому вона не є особою, яка має право оскаржувати дійсність довідки № 8 від 28.10.2010 року про склад сімї наймача, видану ОСББ «Чайка», наказ Управління житлового-комунального господарства та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради Житомирської області № 103 від 25.11.2010 року в частині передачі у власність [PERSON] та членам його сімї у власність спірну квартиру та свідоцтво № 29 від 25.11.2010 року про право власності на житло видане на імя [PERSON], [PERSON] та [PERSON] оскільки не знайшло підтвердження те, що вона повинна була бути залучена як учасник приватизації. На вищевикладених підставах слід відмовити також і у задоволенні зустрічних позовних вимогах в частині визнання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] таким, що втратили право користування житловим приміщенням. Крім цього, зі змісту зустрічного позову та з пояснень відповідачів-позивачів та їхнього представника не вбачається будь-яких порушених прав відповідача-позивача [PERSON]. Ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. [PERSON] не вказав, за захистом якого саме свого порушеного немайнового чи майнового права звертається до суду. Позовні вимоги за первісним позовом судом вирішено задовольнити у повному обсязі, оскільки вони ґрунтуються на нормах закону, а саме, як зазначено вище, ст. 150 ЖК України та ст. 391 ЦК України. Крім цього, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів-позивачів слід стягнути сплачений позивачами-відповідачами судовий збір у розмірі 107 грн. 30 коп.. Стосовно зауваження представника відповідачів-позивачів [PERSON] про те, що судом не залучено у справу орган опіки і піклування, оскільки вирішується питання про виселення [PERSON], яка має неповнолітню дочку судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2008 року (а.с. 25). Батьком неповнолітньої [PERSON] є відповідач-позивач [PERSON] (а.с. 26). [PERSON] є співвласник квартири № 3, що знаходиться за адресою: вул. Спортивна, 2, м. Новоград-Волинський (а.с. 9). [PERSON] зареєстрований у цій квартирі, що ні ким не оспорюється. Визнаний такими, що втратив право користування цією квартирою у судовому порядку не був. Представником [PERSON] не вірно трактується ч. 4 ст. 29 ЦК України, що вказаною нормою визначено, що місцем проживання неповнолітньої дитини є місце проживання її матері. Натомість, ч. 4 ст. 29 ЦК України чітко вказує, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Оскільки, [PERSON] є батьком неповнолітньої та забезпечений житлом на праві приватної власності, а тому права неповнолітньої дитини не порушуються. На цій підставі судом не ставилось на обговорення питання про залучення у справу органу опіки чи піклування. Крім цього, на початку розгляду справи судом розяснювалися права та обовязки сторін, відповідних клопотань з цього приводу сторонами не заявлялося.

Outcome: approved