Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому з уточненням позовних вимог просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця, додаткові витрати у розмірі 300 грн. щомісяця та аліменти за минулий час, а саме за три роки, що передують дню подання позовної заяви у розмірі 15506,20 грн. Позов мотивує тим, що 04 серпня 2007 року вони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом РАЦСу м.Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №395. 21 грудня 2011 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області даний шлюб було розірвано. За час перебування у шлюбі 21.06.2008 року у них народилась донька [PERSON], яка перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка потребує постійної батьківської уваги, допомоги, піклування та догляду. Також доповнила, що дитина часто хворіє, значна частина коштів йде на її лікування. Вона не має можливості сама повністю утримувати доньку, забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань, а дитина знаходиться саме у такому віці, коли необхідно всесторонньо розвивати дитину. У звязку з тим, що дитина проявляє здібності до музики, танців, образотворчого мистецтва, часто хворіє додаткові витрати на дитину є необхідністю для розвитку її талантів, а також можливістю на забезпечення її відповідними ліками та оздоровленням. В добровільному порядку відповідач не погоджувався допомагати матеріально утримувати дитину. Лише після її погроз щодо звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, Відповідач кілька разів передав грошові кошти поштовим переказом. Зазначила, що відповідач отримує нерегулярний і мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби, та, як відомо, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, інших дітей не має, а тому встановлення аліментів у твердій грошовій сумі є найбільш доцільним. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та в заяві про збільшення позовних вимог. Доповнила, що її заробітна плата не дає можливості забезпечувати дитину всім необхідним, тому змушена звернутись з даним позовом до суду. Відповідач та його представник [PERSON] позов визнали частково. Відповідач пояснив, що не відмовляється від утримання дитини та згідний сплачувати аліменти на її утримання, в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як його дохід є стабільним, а не мінливим, як вказувала позивач. В частині позовних вимог щодо стягнення аліментів за минулий час заперечив, вказавши, що позивач не надала доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання з нього аліментів, а він ухилявся від їх сплати. Протягом цих трьох років він допомагав матеріально утримувати дитину: давав гроші колишній дружині, купував одяг для дитини. Більше того, ще в 2010 році вони проживали спільно. В грудні 2011 року Дрогобицьким міськрайонним судом розглядалась справа про їх розлучення, і в даному процесі позивач не піднімала питання фінансової допомоги. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу лише в межах заявлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] до 21.12.2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них 21.06.2008 року народилась донька [PERSON], яка на даний час проживає разом з матір"ю позивачкою по справі. Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Разом з тим, згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, в даний час між позивачкою та відповідачем виник спір з приводу утримання неповнолітньої дитини, а тому суд переконаний, що позивачка потребує допомоги на утримання дівчинки, а відповідач зобовязаний їй таку допомогу надавати. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки,стан здоров'я дитини, і матеріальне становище відповідача - платника аліментів, а також з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівності прав та обовязків обох батьків щодо дитини і визначає їх у розмірі 400 грн. на дитину щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення донькою повноліття. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Суд, беручи до уваги те, що розмір заробітної плати позивачки, не дає їй можливість залучити дитину до певних навчально-пізнавальних програм з метою розвитку її здібностей, оздоровити дитину, придбати ліки в разі її хвороби, приходить до переконання що вимога позивача про стягнення додаткових витрат на дитину підлягає до задоволення в розмірі 200 грн. щомісячно. Суд вважає, що визначена сума аліментів та додаткових витрат забезпечить дитині належний та достатній рівень матеріального утримання відповідатиме належній та необхідній частці для забезпечення потреб неповнолітньої дитини в продуктах харчування, одязі, засобах гігієни,тощо. Згідно до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Що стосується стягнення аліментів за минулий час, то суд вважає за необхідне в цій частині вимог [PERSON] відмовити, оскільки вона не надала доказів того, що вживала необхідних заходів щодо одержання аліментів з [PERSON] і не мала можливості одержувати їх у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. [PERSON] за 2012 рік сплатив 2400 грн., а з позивачкою проживав до 21.12.2011 року. Крім цього, у разі зміни, в подальшому, матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved