Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

Прокурор Михайлівського району звернувся до суду з позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, за участю третьої особи служби у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації. В позові зазначено, що відповідач є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, вихованням дитини не займається, його долею не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, про фізичний, духовний та розумовий розвиток дитини не піклується. Прокурор просить суд позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини на користь фізичної чи юридичної особи, під опіку якої буде передана дитина, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. В судове засідання прокурор не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27 вересня 2010 року, направленого на ім'я голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не з'явився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того, це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судове засідання представник третьої особи не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв прокурора та представника третьої особи про слухання справи за їх відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1059 року, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язків щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження, виданого 18 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 18 березня 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 29. В актовому записі № 29 від 18 березня 2010 року про народження дитини [PERSON], [INFO], відомості про батька дитини [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері [PERSON]. Згідно вироку Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 лютого 2011 року [PERSON] було засуджено до відбуття покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі. Згідно розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області № 188 від 28 квітня 2011 року, [PERSON] було призначено опікуном над малолітньою дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON], [INFO]. Згідно акту обстеження умов проживання від 02 жовтня 2012 року, складеного депутатом Михайлівської селищної ради [PERSON], за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт. Михайлівка, вул. К. Маркса, 3, проживає [PERSON]. Загальна площа будинку складає 30 кв. м, городу немає. З підсобного господарства [PERSON] нічого не утримує. Проживає разом з матір'ю, родиною сестри в будинку, який не належить їм на праві особистої власності. Проживає за рахунок тимчасових заробітків, постійного місця роботи немає. Матеріально не забезпечена. Умови проживання негативні. В помешканні, де проживає [PERSON] не створено умов для належного проживання та виховання малолітньої дитини. Згідно акту соціального інспектування № 156 від 03 жовтня 2012 року, [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. Так, за цією адресою в одному будинку проживають дві рідні сестри, санітарно-гігієнічні норми не відповідають вимогам, складне матеріальне становище, низький виховний потенціал, проблеми алкогольної залежності. Згідно характеристики Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 09 жовтня 2012 року, [PERSON] за час проживання на території Михайлівської селищної ради зарекомендувала себе з негативного боку. Ніде не працює, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, має судимість. Безвідповідальна, безтурботна. Має сина, але вихованням його не займається. Після повернення з місць позбавлення волі долею сина не цікавиться, забирати сина з сім'ї опікуна відмовилася. Безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов'язків. Відгуки сусідів, знайомих щодо способу життя [PERSON] лише негативні. Згідно висновку органу опіки та піклування служби у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області від 10 жовтня 2012 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] встановлено, що [PERSON] нещодавно повернулася з місць позбавлення волі. За місцем проживання характеризується негативно, ніде не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків, зловживає спиртними напоями, підтримує стосунки з особами, які ведуть аморальний спосіб життя та мають судимість. Має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Коли дитина перебувала з матір'ю, вона не піклувалася про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечувала необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, що негативно впливало фізичний розвиток дитини. Під час відбування покарання і до теперішнього часу дитина знаходиться під опікою у сім'ї [PERSON]. Мати долею сина не цікавиться, забирати дитину відмовляється, на засідання комісії, де розглядалось питання щодо повернення дитини матері, [PERSON] не з'явилася. Тому орган опіки та піклування служба у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягнути з неї аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Таким чином, судом встановлено, що мати дитини [PERSON] систематично, навмисно та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї дитини протягом тривалого часу: не виявляє інтересу до існування своєї дитини, її долею не цікавиться, вихованням не займається, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує її харчування та лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі. Крім того, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатною та має можливість надавати допомогу на утримання сина. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність, в інтересах малолітньої дитини, позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини та стягнути з відповідача на користь фізичної чи юридичної особи, під опіку якої буде передана дитина, аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved