Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Гусятинської селищної ради, [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності, а саме на квартиру №6, що по вул. Тернопільська, 14 в селищі Гусятин Гусятинського району Тернопільської області. В обгрунтування вимог позивач вказала, що вона проживає у спірній квартирі, в яку її сімя вселилась як в гуртожиток на підставі ордера № 5, виданого Гусятинською газокомпресорною станцією Барського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів від 02 липня 1997 року по даний час. Рішенням Гусятинського районного суду від 30 листопада 2006 року (справа № 2-381/2006) встановлено, що спірна квартира не перебувала в жодному спеціальному статусі. 05 листопада 2012 року її мати [PERSON] померла. За життя, спірної квартири не узаконила, що призвело до неможливості нею, як спадкоємцем успадкувати дану квартиру. У судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, зіславшись на доводи викладені у заяві. Просить визнати право власності на спірну квартиру за нею та відповідачем по справі [PERSON] в рівних частинах по ? частини. Крім того пояснила, що у спірній квартирі також проживав до 2006 року її батько [PERSON] та проживає її брат [PERSON] відповідач по справі. Вважає, що її право на квартиру ґрунтується на давності володіння. Просила судові витрати не стягувати з відповідача, залишити за нею. Представник відповідача [PERSON] селищної ради в судовому засіданні 17.05.2012 уточнений позов визнала, просила задовольнити. Пояснила, що дана квартиру на баланс Гусятинської селищної ради не передавалася. Правоустановчі документи на спірну квартиру відсутні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог позивачем та просив у рівних частках за ним та його сестрою [PERSON] позивача по справі визнати право власності на спірну квартиру за набувальною давністю. Вказав, що він на даний проживає в спірній квартирі із сестрою [PERSON] позивачем по справі. Суд заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства, зокрема ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України ст. 47 Конституції України, відповідно до яких кожен має право на життя. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно, або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Судом встановлено факт, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 02.07.1997 року, тобто понад десять років постійно мешкають та доглядають за спірною квартирою № 6 що по вул. Тернопільська, 14 в селищі Гусятин Тернопільської області. До 2006 року там крім того проживав [PERSON]І, - батько сторін по справі [PERSON], який виписався, а до 05 листопада 2012 року проживала [PERSON] мати вказаних сторін по справі. Після її смерті право власності на вказану квартиру ніхто не набував, що підтверджується довідкою Гусятинського РК БТІ від 24.05.2012 року за № 596 та не заперечено жодною із сторін. За весь час проживання у спірній квартирі претензій на дане житло ніхто не предявляв. З моменту вселення у вказану квартиру та на теперішній час позивач та відповідач [PERSON] відкрито, добросовісно та безперервно мешкає в даному житлі та використовує його в особистих потребах. За цей час позивачем проведені косметичні та капітальний ремонт квартири, підтримується належний технічний стан житла, особисто та вчасно сплачується квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач у суді довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується спірним нерухомим майном протягом терміну, передбаченого законом для можливості застосування положень ст. 344 ЦК України. Ніхто за цей час не заявляв до неї, її спадкодавця [PERSON] вимог, щодо повернення вказаного майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому є всі підстави для визнання за позивачем та відповідачем [PERSON] в рівних частках права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, суд, відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України, враховуючи думку позивача, вважає що судовий збір в розмірі 1637.00 грн. слід віднести за рахунок позивача із відповідачів не стягувати. На підставі наведеного, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України;

Outcome: approved