overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалося, через неприязні стосунки, сварки та непорозуміння. Між ними втрачено почуття поваги один до одного, а тому вони припинили спільне життя. На примирення з відповідачем не погоджується, просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що з відповідачем в шлюбі він перебуває з 10.02.2005 року. Від даного шлюбу в них є одна неповнолітня дитина, дочка [PERSON], [INFO]. Причиною по якій він хоче розірвати шлюб є те, що вони з дружиною люди з різними поглядами на сімейне життя, через що виникають сварки та непорозуміння. Близько року подружжя проживає окремо, не веде спільного господарства та не живе подружнім життям. Вважає, що шлюб існує лише формально, збереження його неможливе, примирення не принесе бажаного результату, а тому просить розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, по невідомій суду причині, хоча про час та день слухання справи була повідомлена належним чином. Суд вважає, оскільки відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином та про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, про що не заперечив позивач. Дослідивши та оцінивши докази у справі, заслухавши пояснення позивача, суд встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.02.2005 року, про що свідчить свідоцтво про одруження серії 1-ИД № 099434, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 141. Від даного шлюбу в сторін є одна неповнолітня дитина, дочка [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що у сторін різні погляди на сімейне життя, вони не підтримують шлюбних відносин та нарізно ведуть господарство. Між подружжям втрачено почуття любові і взаємоповаги один до одного. Їх шлюб носить формальний характер. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов слід задовольнити, розірвати шлюб. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-26 00:00:00

ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування заборгованості за кредитним договором зазначивши, що: 22.02.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № 04-2.1/145, згідно умовами якого, позивач надав відповідачу кредит на суму 90 000грн. 00 коп.,(девяносто тисяч грн.) із розрахунку 16% річних з терміном повернення кредиту не пізніше 20.02.2013 року. Відповідач не додержувався належного виконання умов зазначеного договору, в силу чого його заборгованість перед позивачем станом на 25.01.2012 року становить 50 288 грн. 15 коп. Представник позивача, [PERSON] в судове засідання не зявився надіславши заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій визнає позовні вимоги та просить суд розглянути справу у його відсутність. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу за наявними в ній доказами відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України. Судом було встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини: 22.02.2008 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 04-2.1/145,відповідно до якого позивач взяв на себе зобовязання надати відповідачу кредит у сумі 90 000 грн. 00 коп., а відповідач зобовязувався повертати кредит згідно графіку погашення суми кредиту та сплачувати щомісячно проценти за користування кредитом.(а.с.5). Відповідно до ст.1054 ЦК України даний договір є кредитним договором, а згідно ст.. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, видавши грошові кошти у сумі 90 000грн. 00коп. у безготівковій формі відповідачу. Однак, відповідач не додержувався належного виконання умов зазначеного договору, в силу чого його заборгованість перед позивачем станом на 25.01.20112 року становить 50 288 грн. 15 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору.(а.с.4). Згідно квитанції № 2 від 13 квітня 2012 року виданої Ладижинським БВ філією ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» [PERSON]М частково погасив заборгованість на суму 5 000 грн. 00 коп. Виходячи із наведеного, на підставі вивчених наявних у справі доказів, взявши до уваги позицію позивача та визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» підлягають до задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-26 00:00:00

Представник Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON], посилаючись на те, що у звязку з наявністю у нього психіатричного розладу, який обумовлює суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня, а тому просить винести рішення про його примусову госпіталізацію. В суді представник заявника лікар-психіатр [PERSON] підтримав подану заяву та попросив її задовольнити з викладених мотивів. Прокурор у судовому засіданні не заперечив проти задоволення заяви. [PERSON] в суді з приводу розгляду стосовно нього заяви представника психіатричного закладу про примусову госпіталізацію нічого пояснити не зміг. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти: [PERSON], [INFO], житель будинку-інтернату у с.Красна Пуща Бережанського району, був госпіталізований в Тернопільську обласну клінічну психоневрологічну лікарню 26.04.2012 року лікарем-психіатром амбулаторно-поліклінічного відділення ТОККПНЛ [PERSON] після його особистого огляду. Підставою для огляду були відомості про поведінку [PERSON], які надійшли від фельдшера будинку-інтернату с. Красна Пуща Бережанського району [PERSON] про те, що [PERSON] змінився в психічному стані періодично неспокійний, дратівливий, легко збудливий, конфліктний в стосунках з іншими підопічними будинку-інтернату. 26.04.2011 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні, згідно висновку якої він потребує госпіталізації та лікування у психіатричному відділенні ТОККПНЛ у звязку з наявністю у нього психіатричного розладу, який обумовлює суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Комісією також із анамнезу захворювання встановлено, що він хворіє психічним розладом з дитинства, є сиротою, в школі із 7 років навчання давалось вкрай важко, формально закінчив 3 класи. Перебував в будинку-інтернаті, де періодично працював різноробочим, допомагав по господарству. На даний є підопічним будинку-інтернату в с.Красна-Пуща, Бережанського району. Діагноз: помірна розумова відсталість, синдром емоційно-вольової нестійкості. Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу від 22.02.2000 року особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, який обумовлює суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку є доцільною, а тому заяву представника психіатричного закладу слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 27.03.2008 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] Позивачка вказує, що збереження сімї неможливе, оскільки між нею та відповідачем спільне життя не склалося та шлюбні відносини фактично припинені. Вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем неможливе. Просить шлюб укладений між ними розірвати. В судове засідання позивачка не зявилася, від неї до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка надала суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.03.2008 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, де зроблений відповідний актовий запис №311, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. /а.с.3/. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Згідно ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 112 СК України зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що збереження сімї неможливе, оскільки їхня сімя розпалася остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що збереження сімї між сторонами неможливе, та зокрема суперечить правам та інтересам позивача, та те що, після, спливу строку на примирення вони не примирилися, а також те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-26 00:00:00

20 березня 2012 року [PERSON]М (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Романівської сільської ради про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 27 вересня 1999 року [PERSON] посвідчила в Романівській сільській раді заповіт, відповідно до якого заповіла все всоє майно [PERSON]. 27 березня 2009 року між ним та [PERSON]С було укладено договір дарування житлового будинку № 22 по вул.. Жовтневій в с. Романівка Брусилівського району та земельної ділянки розміром 0.5617 га.. 23 січня 2011 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок № 22 по вул.. Жовтневій в с. Романівка Брусилівського району та земельної ділянки розміром 0.5617 га. Крім того, після її смерті, у 2012 році, позивачу стало відомо про те що мається державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 3.7041 га. на [PERSON] О.С.. 07 березня 2012 року він звернувся з заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори і отримав відмову у звязку з пропущенням встановленого для прийняття спадщини. Нотаріус порекомендував звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Просить визначити для нього додатковий строк тривалістю один місяць для подачі до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], яка померла 23 січня 2011 року. В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги, просить позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача не зявився, надіслав в суд заяву про розгляд справи в їх відсутність, позов визнають, заперечень не мають. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши та оцінивши матеріали справи, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 23 січня 2011 року. Копія заповіту від 27 вересня 1999 року підтверджує, що [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]. Відповідно копії договору дарування [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок № 22 по вул.. Жовтневій в с. Романівна Брусилівського району та земельної ділянки розміром 0.5617 га. на якій він розташований. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON], яка проживає в [INFO] є власником земельної ділянки площею 3.7041 га., яка розташована на території Романівської сільської ради Бруслівського району, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк; у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 11 Цей строк у позивача закінчився 23 червня 2011 року. у Згідно ст.1272 ч.З ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для Я прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Причину пропуску строку для прийняття спадщини позивачем суд вважає поважною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду 31.01.2012 року з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 11 листопада 2001 року Десантненською сільською радою. Позивачка, яка надала клопотання про розгляд справи за її відсутністю, в позовній заяві зазначила, що сімейні стосунки з позивачем припинились, від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], який проживає разом з позивачкою. Спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше сумісне життя неможливе, з оглядом на що просить розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши надані позивачем докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено наступне: Шлюб сторін зареєстровано 11 листопада 2001 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 300705, виданим Десантненською сільською радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 20 від 11 листопада 2001 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 116385, виданого виконавчим комітетом Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 25 від 19 серпня 2002 - сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім'ї рівні права та обовязки. За правилами ст.110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За наведених обставин та наданих доказів, суд визнає позов доведеним та таким що підлягає задоволенню, оскільки фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сімї, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-26 00:00:00

20 березня 2012 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованому між ними 28 квітня 1990 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області, відповідний актовий запис №242. Шлюб у сторін зареєстровано вперше. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, але відповідач не бажає розірвати шлюб у відділі РАЦС. Свої вимоги мотивує тим, що з причин різних поглядів на життя та побутові проблеми виникали суперечки, у звязку з чим, були припинені шлюбні відносини. Протягом останніх шести років спільне життя між позивачем та відповідачем відсутнє, та відповідач проживає за іншою адресою. Подальше спільне життя та збереження сімї вважає неможливим. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що з відповідачем [PERSON] з осені 2008 року шлюбні відносини не підтримують та вона проживає за іншою адресою. Крім того просить строк на примирення не надавати, а шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про слухання справи без її участі, просила строк на примирення не давати, позовні вимоги визнає. Суд вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, з свідоцтва про шлюб 1-БП №034392 виданого повторно 15 січня 2008 року вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 28 квітня 1990 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 28 квітня 1990 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області зроблено відповідний актовий запис за №242 і прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. (а.с.2). З довідки до акта огляду МСЕК від 01.06.2010 року серії АС №069114 вбачається, що [PERSON] має другу групу інвалідності. Дата огляду 31.05.2010 року, дата чергового переогляду 31.05.2012 року. (а.с.4). З довідки виданої сектором громадянства, імміграції реєстрації фізичних осіб Шосткинського МВ УМВС України в Сумській області вбачається, що у [PERSON], [INFO], місце проживання зареєстровано за адресою: [INFO]. (а.с.6). Судом встановлено, що з осені 2008 року сторони не проживають однією сімєю, вони мешкають за різними адресами, не підтримують подружніх стосунків, не мають взаємних почуттів, не несуть взаємних обовязків, кожен має особисте життя. За таких обставин, зважаючи на те, що позивач [PERSON] на примирення не згоден, а відповідач [PERSON] позов визнає, суд вважає, що їх сімя розпалася остаточно, і тому цей шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-26 00:00:00

Позивач 15.03.2012 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання як непрацюючої дружини та утримання спільної неповнолітньої дитини дочки [PERSON] [INFO] Вказала, що відповідач не надає матеріальної допомоги, хоча має таку можливість, а тому просила стягнути з нього аліменти в розмірі 17% його доходів на її утримання до досягнення дитиною трьох років та 17%-на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття. Ухвалою суду до участі по справі в якості третьої особи притягнуто [PERSON]. Позивач в засідання не з'явилася, надала заяву про уточнення позовних вимог. Просила стягувати з відповідача по 1/6 частині з усіх видів його доходів на її утримання та на утримання дочки до повноліття. Просила суд слухати справу без її участі. Відповідач в засідання не з'явився, надав заяву про визнання позову зі змінами , просив слухати справу без його участі. Третя особа [PERSON] не заперечує проти задоволення позову, про що свідчить її заява. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.84,180,182, 183 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач працює, отримує заробітну плату, сплачує аліменти в розмірі ј частини з усіх видів його доходів на утримання іншої дитини сина [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] . Позивач не отримує від чоловіка матеріальної допомоги, але потребує її, на даний час не працює, перебуває у декретній відпустці. Враховуючи викладене, суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини та непрацюючої дружини до досягнення нею трьох років по 1/6 частині з усіх видів доходів відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-26 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачі звернулися до суду з позовом, у якому просять усунути перешкоди у користуванні належною їм власністю квартирою № 38 по вул. Садовій, 123 в м.Прилуки шляхом зняття з реєстрації у цій квартирі [PERSON] Свої вимоги обгрунтовують тим, що відповідач після розірвання шлюбу (21.03.2011р.) з [PERSON] залишив вказане житло та виїхав у м.Київ. У зв»зку з тривалою відсутністю відповідача без поважних причин за місцем реєстрації, позивачі звернулися до суду із відповідним позовом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні позивачі змінили свої вимоги та просять визнати відповідача таким, що втратив право на користування їх квартирою, бо він не проживає і не проявляє інтересу до житла з квітня 2011 року, коли забрав із квартири всі свої речі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Належним чином повідомлений відповідач [PERSON] у судове зсідання не зявився та не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому суд,

Outcome: approved