Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №DNZ0GA00000090від 18.07.2007 р. [PERSON] 18.07.2007 року отримала кредит у розмірі 41 800,00дол.США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.07.2017 року. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Утім, на порушення зазначених правових норм та умов договору третя особа зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного Кодексу України наслідками порушення третьою особою зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором третя особа станом на 06.05.2009 року має заборгованість в розмірі 209 530,55 грн. (еквівалент 27 211,76 дол. США), яка складається з наступного: 25 016,37 дол. США - заборгованість за кредитом, 1512,56 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 456,00 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 226,83 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Як зазначається позивачем при зверненні до суду в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором позивач та відповідач [PERSON] 18.07.2007 р. уклали договір іпотеки №DNZ0GA00000090. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 45,6 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 05.07.2007 р., посвідченого державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром № 2-1014. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржник основного зобовязання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателяна продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Предмет позову становить вимога про звернення стягнення на квартиру загальною площею 45,6 м2, яка розташована за адресою:Дніпропетровська обл., [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №DNZ0GA00000090 від 18.07.2007 р.) Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, про виселення відповідача, який зареєстрований і проживає у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Дніпропетровську. У судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, особи, які беруть участь у справі, не зявилися; представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не зявився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахував заяву представника позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 закону України «Про банки та банківську діяльність»); за ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Разом з тим, виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежать саме на позичальнику; відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № DNZ0GA00000090 від 18.07.2007 р. третя особа у справі [PERSON] 18.07.2007 року отримала кредит у розмірі 41 800,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.11.2017 року. Утім, на порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України третя особа зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала; відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного Кодексу України наслідками порушення Відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з порушенням з боку третьої особи зобовязання за кредитним договором станом на 06.05.2009 року розмір заборгованості складає 209530,55 грн. (еквівалент 27211,76 дол. США), яка складається з наступного: 25 016,37 дол. США - заборгованість за кредитом, 1512,56 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 456,00 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 226,83 дол. США- пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 18.07.2007 р. між позивачем та відповідачем у цій справі був укладений договір іпотеки №DNZ0GA00000090, згідно з яким відповідач [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]; дане нерухоме майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 05.07.2007 р., посвідченого державним нотаріусом четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром № 2-1014. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Іпотека ? вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому ЗУ «Про іпотеку»; відповідно до абз. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, оскільки третя особа не діяла у спосіб, передбачений законом та кредитним договором, заборгованість за кредитним договором не сплачує, порушенням з боку позичальника боргового зобовязання завдаються збитків іпотекодержателю та змінюється обсяг його прав, можливість звернення стягнення на майно сторони за цим позовом погодили під час укладення іпотечного договору, у звязку з цим вимога щодо звернення стягнення на майно є такою, що підлягає задоволенню з урахуванням заборгованості за кредитним договором від 06.05.2009 р. №DNZ0GA00000090 в розмірі 27211,76 дол. США, яка складається з наступного: 25 016,37- заборгованість за кредитом, 1512,56 - заборгованість по процентам за користування кредитом, 456,00 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 226,83 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що підлягають сплаті іпотекодержателю (Публічному акціонерному товариству [PERSON] «ПриватБанк») з вартості предмета іпотеки. Разом з тим, частково задовольняючи позов та відмовляючи в задоволенні його вимоги про надання позивачу права укладати від імені відповідача договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, суд бере до уваги вимоги закону щодо представництва інтересів у правовідношеннях, навіть не зважаючи на неоспорювання відповідачем правочину у цій частині, судом не може бути захищено право позивача у спосіб, який суперечить закону (право укладати від імені відповідача договіркупівлі-продажу предмета іпотеки, а також здійснювати від імені відповідача інші повноваження), через що, враховуючи також те, що відповідач не оспорював розмір заборгованості за кредитним договором, що розцінюється судом як визнання даної обставини, яка є підставою для звільняє від доказування (ч. 1 ст. 61 ЦПК України), порушені права позивача підлягають поновленню в межах заявлених вимог (ст. 11 ЦПК України) та в обраний судом спосіб, зазначений вище. Разом з тим, частково задовольняючи позов та відмовляючи в задоволенні його вимоги про виселення з квартири мешканців, суд виходить з того, що позивач не виконав обовязок доказування в цій частині вимог позову, не надав доказів, та не клопотав про їх забезпечення шляхом витребування за умови складнощів в їх отриманні, відносно осіб, місце проживання яких зареєстровано за зазначеною вище адресою, у звязку з чим для суд, оскільки справа розглядається у порядку позовного провадження та суд позбавлений можливості витребовувати докази за власною ініціативою, вбачаються підстави для ухвалення про відмову в задоволенні даної вимоги позову. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: partial