Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] у травні 2012 р. звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що вона та відповідачі є співвласниками в рівних частках по 1/3 частини квартири [ADDRESS]. При цьому, зазначає, що в спірній квартирі зареєстровані та проживають її двоє неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Далі зазначає, що спірна квартира складається з трьох ізольованих кімнат житловою площею 10,5 кв.м., 13,3 кв.м. та 17,3 кв.м. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначає, що відповідачі почали перешкоджати їй користуватись всіма кімнатами, зловживають спиртними напоями, не дивлячись на те, що вона, позивачка вагітна та має народити третю дитину, тому вважає занеобхідним встановити конкретний порядок користування квартирою та просить суд виділити в її користування кімнату житловою площею 17,3 м2, виділити відповідачці [PERSON] кімнату житловою площею 10,5 м2 та відповідачці [PERSON] кімнату житловою площею 13,3 м2 інші приміщення залишити в загальному користуванні сторін. Крім того, просить свою частку спірної квартири виділити в натурі у вигляді кімнати житловою площею 17,3 м2. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнала, у зв'язку з його безпідставністю та необґрунтованістю та подала зустрічний позов, посилаючись на те, що житлова площа спірної квартири становить 41,1 м2, у зв'язку з чим, на кожного співвласника припадає частка у розмірі 13,7 м2. При цьому , зазначає, що вона займає та користується кімнатою житловою площею 13,3 м2, що фактично співпадає з ідеальною часткою у спільному майні, а тому вважає виділення їй у користування зазначеної кімнати буде відповідати вимогам закону та не порушить прав інших співвласників. У зв'язку з наведеним вище [PERSON] просила у задоволенні основного позову відмовити, зустрічний задовольнити та виділити у її користування кімнату житловою площею 13,3 м2, житлові кімнати - 10,5 м2 та 17,3 м2 залишити в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON], інші приміщення залишити в спільному користуванні сторін. Представник [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення зустрічного позову та просила у його задоволенні відмовити, у зв'язку з його безпідставністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила на адресу суду заперечення, відповідно до яких просила у позові [PERSON] відмовити, в тому числі, з підстав не проживання останньої в спірній квартирі на протязі 13 років. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності [PERSON] на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення представника [PERSON], відповідачки [PERSON] та дослідивши письмові докази по справі прийшов до висновку, що у задоволенні основного та зустрічного позовів необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 02.12.2011 р. є співвласниками по 1/3 частці кожний квартиру [ADDRESS] (а.с. 4). Встановлено, що в спірній квартирі [ADDRESS] зареєстровано сім осіб, а саме: сторони по справі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], громадянин [PERSON] та малолітні: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 53). Судом встановлено, що відповідно до технічного паспорту, спірна квартира складається з трьох кімнат жилою площею 41,1 м2 (10,5 м2, 13,3 м2, 17,3 м2), а тому на кожного із співвласників даного житлового приміщення припадає частка в розмірі 13,7 м2 (а.с. 6-7). Посилання позивачів по основному та зустрічному позовів на необхідність визначення порядку користування спірним житловим приміщенням, шляхом виділення в користування [PERSON] житлової кімнати площею 17,3 м2, та [PERSON] житлову кімнату площею 10,5 м2 та відповідачці [PERSON] 13,3 м2, суд вважає безпідставним, оскільки частка кожного з них окремо в спірній квартирі становить 13,7 м2 (1/3 частина від житлової площі 41,1 м2), таких окремих приміщень у вказаній квартирі не має, а виділення сторонам в користування житлові кімнати відповідно до запропонованих варіантів сторін, буде погіршувати становище та житлові права один одного. Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які поживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилими приміщеннями нарівні з власниками будинку (квартири). Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього прав чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Також суд враховує ту обставину, що між сторонами фактично не встановлено порядку користування спірним житловим приміщенням, у зв'язку з неприязними стосунками між один одним, в спірному житловому приміщенні зареєстровані та проживають інші особи, в тому числі, малолітні, житлові права яких можуть бути порушенні при визначенні порядку користування квартирою. Дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про не обґрунтованість основного та зустрічного позовів, які відповідно до ст. 60 ЦПК України позивачами та їх представниками в судовому засіданні не доведено, безперечних доказів в підтвердження та обґрунтування останніх не надано, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити. На підставі ст. 156 ЖК України, ст.ст. 321, 358 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 179, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed