Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-10 00:00:00

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 14 жовтня 2009 року між сторонами у справі було укладено кредитний договір №BL7049/1, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 60569,14 гривень, зобов`язавшись його повернути до 01 жовтня 2016 року ануїтетними платежами, сплативши проценти за користування кредитом в розмірі, що передбачені договором. Посилаючись на те, що відповідач з березня 2010 року зупинив виплати за договором, позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом в розмірі 64330,78 гривень, а також покласти на відповідача судові витрати у справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 14 жовтня 2009 року між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником було укладено кредитний договір №BL7049/1, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 60569,14 гривень, зобов`язавшись його повернути ануїтетеними платежами згідно графіку погашення в термін до 01 жовтня 2016 року, сплативши у період з 14 жовтня 2009 року по 30 вересня 2010 року 22% річних за користування кредитом (44% річних за користування кредитом понад строк кредитування), а починаючи з 01 жовтня 2010 року 30% річних (60% річних за користування кредитом понад строк кредитування). Також договором передбачено право кредитодавця вимагати дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом у випадку порушення позичальником порядку та строків повернення кредиту. Викладене підтверджується копією вказаного кредитного договору (а.с.12-21). Із матеріалів справи встановлено, що відповідач з березня 2010 року перестав здійснювати належне погашення кредиту, що зумовило виникнення заборгованості перед позивачем, розмір якої станом на 30 червня 2010 року склав 64330,78 гривень, з яких 58902,16 гривень заборгованість за тілом кредиту, 1400,4 гривень прострочена заборгованість за тілом кредиту, 5296,08 гривень проценти, 132,54 гривень підвищені проценти, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.42-45). Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаних вище договорів, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положеннями ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №BL7049/1 від 14 жовтня 2009 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між позивачем та відповідачем даного договору із дотримання вимог діючого законодавства, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобов`язань за даним договором та встановлено наявність у позивача права вимагати дострокове повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати на суму 763,31 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved