overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-29 00:00:00

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 28 березня 2011 року задоволено позов ПАТ КБ «Надра»до [PERSON] про стягнення заборгованості, постановлено стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 29115 грн. 53 коп. та судові витрати в сумі 411 грн. 16 коп. 28.02.2012 року відповідач [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить в порядку ст..373 ЦПК України розстрочити виконання вказаного рішення суду, посилаючись на те, що після проголошення судового рішення матеріальний стан відповідача змінився, що вона безробітня та не має достатнього заробітку для здійснення одноразового платежу в рахунок виконання рішення. На підставі викладеного, просить суд розстрочити виконання рішення суду від 28.03.2011 року шляхом внесення щомісячних платежів в розмірі 291,15 грн. Згідно ст.373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім’ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо, тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони, суд який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу та порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Відповідач в судовому засіданні заяву про розстрочення виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28.03.2011 року по справі №2-1892/11 підтримав. Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення заяви та розстрочки виконання рішення суду заперечив, посилаючись на те, що після укладення кредитного договору відповідач неналежним чином виконував свої зобов’язання, у зв’язку з чим банк звернувся до суду про дострокове стягнення всієї суми заборгованості. Також банк пропонував боржникам сплатити суму заборгованості по кредиту без суми несплачених відсотків, несплаченої пені та несплаченого штрафу за прострочення строків сплати мінімального необхідного платежу. Тому представник позивача вважає, що підстав для розстрочки виконання рішення суду не вбачається. Заслухавши відповідача, думку представника позивача, дослідивши матеріали справи та матеріали, додані до заяви, суд вважає, що заява відповідача не підлягає задоволенню, оскільки погіршення матеріального становища відповідача, на думку суду, не свідчить про винятковість випадку та необхідність розстрочення виконання рішення суду у зв’язку з викладеними обставинами. На підстав викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-29 00:00:00

19.03.2012 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 19.08.1995 р. з відповідачем зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів і з жовтня 2011 р. шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, з 28.01.2012 р. проживають окремо. Питання утримання дитини вирішили у добровільному порядку, спору про поділ майна не виникає. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на ті ж обставини, що викладені у позові. Відповідач позов визнала і не заперечила проти розірвання шлюбу. Просить залишити їй шлюбне прізвище. Вислухавши сторони, дослідивши докази у цій справі суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 19 серпня 1995 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Пятихатської районного управління юстиції у Дніпропетровській області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 98 (а.с. 3), від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], актовий запис № 6 (а.с. 4). Шлюбні відносини між подружжям припинені з жовтня 2011 р. і не поновлювалися, з жовтня 2011 р. проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Встановлюючи мотиви, причини та підстави розірвання шлюбу суд зясував, що подружжя тривалий час свої стосунки не поновлювали і такого наміру не мають, тому суд робить висновок, що морально-правові основи шлюбу втрачені, збереження шлюбу на паритетних засадах не можливе, оскільки почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки втрачені. Спору про поділ майна не виникає. Відповідно до положень ч. 2 ст.. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права дитини. На підставі ст. ст. 104, 105 ч. 3, 110-112, 113, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про надання додаткового терміну на прийняття спадщини. В позовній заяві виклала наступні обставини. 12 січня 2006 року помер [PERSON]. Після своєї смерті залишив заповіт на ім'я позивача на все майно спадкодавця де б воно не було і з чого б воно не складалося. Помилково вважаючи, що заповіт надає право власності на вказане спадкове майно, позивач для оформлення даного права до нотаріальної контори не звертався. Коли, в подальшому позивач звернувся до нотаріальної контори для офіційного оформлення спадщини, то отримав відмову у зв'язку з пропуском строку для оформлення спадщини. Крім того йому було роз'яснено про необхідність звернення до суду з позовом про надання додаткового терміну для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач позовні вимого підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву в якій позов визнав повністю, та просить розглядати справу без участі відповідача, так як не має можливості прибути до судового засідання. Крім того суд враховує письмові докази додані до справи: - свідоцтва про смерть [PERSON] серія І-АМ № 038893. - заповіт зареєстрований в реєстрі за № 137 посвідчений секретарем Червоногребельської сільської ради 11 березня 2005 року. - документи на право власності на земельну частку пай. Вислухавши позивача, враховуючи думку відповідача, вивчивши додані до справи документальні докази суд відмічає, що згідно вимог ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. І незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач звернувся до нотаріуса, але він пропустив строк на оформлення спадщини на земельну частку пай. Відповідно до ст. 1272 ЦК України суд може в разі пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини надати додатковий строк для прийняття спадщини. Таким чином, дослідивши обставини справи суд вважає можливим надати додатковий строк [PERSON] для прийняття спадщини померлого [PERSON] Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-29 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] вказує, що з відповідачем зареєстрували шлюб 09.01.1990 року. Від шлюбу мають доньку Катерину, [INFO]. З відповідачем шлюбні відносини не склалися. Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сім'я розпалася та збережена не може бути. Після розлучення просить суд залишити її прізвище без змін. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити. Також вона пояснила, що з відповідачем вже довгий час не знаходять спільної мови, спільно господарство не ведуть, втратили почуття поваги та любові один до одного. В судове засідання відповідач не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке є у справі. Суд, вислухавши думку позивачки, згідно ст.76,169,224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, оглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: як було встановлено в судовому засіданні і як вбачається із матеріалів справи: - 09.01.1990 року було зареєстровано шлюб позивачки з відповідачем; - від шлюбу сторони мають доньку Катерину, [INFO]; - сторони спільно господарство не ведуть, втратили почуття поваги та любові один до одного; - відповідач в судове засідання не зявився та не надав свої заперечення проти позову, якщо у нього такі є. Діючим законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1 СК України. При цьому, згідно ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як дана сім'я розпалася та збережена бути не може. При цьому, суд враховує інтереси сторін та їх доньки. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-29 00:00:00

Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], матірю якого є позивачка. Позивачка, посилаючись на те, що відповідач не надає допомоги на утримання дитини, звернулась в суд з позовом про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач позов визнав повністю. Судом встановлено, що відповідач не утримує свою дитину, яка знаходиться на утриманні позивачки. Відповідно до ст. 180, ч. 2 ст. 182 СК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З відповідача слід стягнути на користь держави 214 грн. 60 коп. судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-29 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, на що може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення, складання повного рішення відкласти до 04.04.2012 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-29 00:00:00

ПАТ Комерційний банк Надразвернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї на користь банку кредитних коштів в сумі 24\~703,75 грн.. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.02.2008 року між ВАТ КБ Надра(правонаступником якого є ПАТ КБ Надра) та [PERSON] укладено кредитний договір № 306/2008 - Ф, за умовами якого позичальник отримав в банку кредит у сумі 9 000 грн. на строк до 17.02.2011 року, проте, після закінчення строку дії договору кредитних коштів не повернула. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, в якій повністю підтримав позов та попросить його задовольнити з викладених у заяві мотивів. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій позов визнала. Судом встановлено наступні факти: Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, що встановлені договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 06.02.2008 року між ВАТ КБ Надра(правонаступником якого є ПАТ КБ Надра) та [PERSON] укладено кредитний договір № 306/2008 - Ф, за яким позичальник отримала в банку кредитні кошти у сумі 9 000,00 грн. із розрахунку 3,1% на місяць на строк до 17.02.2011 року, згідно п.п. 1.1, 1.3.1, 1.4 кредитного договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі 9 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 06.02.2008 року. Однак, [PERSON] в порушення взятих на себе згідно кредитного договору зобовязань, після закінчення строку дії договору кредитних коштів не повернула. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобовязання, а саме зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 612 частиною 1 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Кінцевий термін повернення кредиту закінчився 17.02.2011 року. Станом на 16 листопада 2011 року непогашеною залишилась заборгованість в розмірі 24\~703,75 грн., з них: 8\~499,76 грн. непогашений кредит; 10\~544,56 грн. несплачені відсотки; 5\~299,43 грн. несплачена пеня за прострочення строків виконання зобовязань, 360,00 грн. несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу. Таким чином, у даному випадку мають місце порушення з вини відповідачки майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення в його користь заборгованості за користування кредитом в розмірі 24\~703,75 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третьої особи Першої Тернопільської державної нотаріальної контори, у якій просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири № 69 за адресою вул.Вербицького, 1 в м.Тернополі. Заявлені вимоги мотивує тим, що квартира зареєстрована на його колишню дружину [PERSON] на праві приватної власності, хоча була придбана під час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій позов підтримав та з мотивів, викладених у позовній заяві, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій позов визнав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Першої Тернопільської державної нотконтори у судове засідання не зявилися, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій проти задоволення позову не заперечила. Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 05.08.1983 року по 03.12.2003 року, що підтверджується свідоцтвами про укладення шлюбу серії П-СГ №281696 , виданим відділом ЗАГСу м.Броди Львівської області, актовий запис №116 та про розірвання шлюбу серії І-ИД № 043827, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №865. За час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] сплатили пайові внески за кооперативну квартиру №69 за адресою вул.Вербицького, 1 у м.Тернополі, проте, оформили право власності на неї лише за [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 11.02.1998 року, виданим Тернопільським міським БТІ на підставі розпорядження міського голови № 129 від 05.02.1998 року. Відповідно до вимог ст.60 СК України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є спільною сумісною власністю. Статтею 68 ч.1 передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ст. 70 ч.1 СК України частки майна чоловіка та дружини є рівними. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. За таких обставин, слід визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, зазначивши, що 16 червня 2010 року померла його мати [PERSON] Єренеєвна, після смерті якої залишилося спадкове майно житловий будинок № 9 по вул. Новоселів в м. Носівка Чернігівської області. Він (позивач) є спадкоємцем майна покійної по заповіту, спадщину прийняв, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину на будинок в нотаріальній конторі не може, так як на нього відсутні правовстановлюючі документи. На його (позивача) замовлення Носівським БТІ було виготовлено технічну документацію на будинок. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок № 9 по вул. Новоселів в м. Носівка Чернігівської області. В судовому засіданні позивач позов підтримав з мотивів, які викладені в позовній заяві, пояснив, що мати мала два будинки: один по вул. Новоселів, в якому проживала, другий по вул. Белінського. Будинок № 9 по вул. Новоселів мати побудувала в 1960 роках, але документів не виготовила. Будинок № 40 по вул. Белінського мати ([PERSON]) заповіла своїй внучці [PERSON] В судове засідання представник Носівської міської ради не з'явився, на адресу суду направив заяву, в якій позов визнав та просив справу розглядати без участі їх представника. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові докази, приходить до наступного. [PERSON] померла 16 червня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3). З копії заповіту (а.с. 23) видно, що [PERSON] заповіла позивачу все її майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право (крім будинку № 40 по вул. Белінського (Кікоша)). Відповідно до ст. 1223 ЦК України позивач, як особа, яка зазначена в заповіті, має право на спадкування після смерті матері. З копії спадкової справи № 60/2010 до майна померлої 16 червня 2010 року [PERSON] [PERSON] видно, що позивач прийняв спадщину, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку за адресою м. Носівка вул. Новоселів, 9 (а.с. 18-42). В судовому засіданні встановлено, що будинок, який належав [PERSON] був побудований до 1970 року. З матеріалів справи видно, що в лютому 2012 року на будинок № 9 по вул. Новоселів в м. Носівка Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 8-10). За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, позивача необхідно визнати власником житлового будинку, що належав [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2005 року; в шлюбі мають сина [PERSON], 06 жовтня 2005 року, який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Мотивуючи тим, що відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини, хоча є працездатним, має можливість надавати допомогу синові, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку. В судове засідання позивач не з"явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, підтримала позов та просила його задоволити повністю. Відповідач в судове засідання не з"явився, подав заяву про визнання позову і розглдя спраив в його відсутність, згідний сплачувати аліменти на утримання дитини. В зв"язку з визнанням відповідачем позову суд ухвалив рішення про задоволення позову в попередньому судовому засіданні у відповідності до ст.174 ЦПК України. В зв"язкуз відсутністю сторін у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалось. Судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2005 року; в шлюбі мають сина [PERSON], 06 жовтня 2005 року, який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає домоги на у тримання дитини. За станом здоров"я та матеріальним становищем відповідач в змозі надавати дитині утримання, інших утриманців не має. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому позов підлягає до задоволення , поскільки порушуються законні права та інтереси неповнолітньої, право дитини на нормальні умови проживання, виховання та утримання. Розмір аліментів суд визначає в 1/4 частині всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Визнання відповідачем позову не суперечить закону , не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 22 лютого 2005 року Іркліївською сільською радою Чорнобаївського району за актовим записом №3 . В шлюбі мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Мотивуючи тим, що відповідач надмірно вживав спиртні напої, позивач втратила до нього почуття поваги і любові, подальше спільне життя суперечить її інтересам, позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не "явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, просила позов задоволити на підставах, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнав, згідний на розірвання шлюбу. В зв"язку з визнанням відповідачем позову суд ухвалив рішення про задоволення позову в попередньому судовому засіданні у відповідності до ст.174 ЦПК України. В зв"язку з відсутністю сторін у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалось. Судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 22 лютого 2005 року Іркліївською сільською радою Чорнобаївського району за актовим записом №3 . В шлюбі мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Судом з `ясовані фактичні взаємини подружжя: сторони втратили почуття взаєморозуміння та поваги один до одного, на примирення сторони не згідні, з вересня 2011 року проживають окремо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. У відповідності до ч.2 ст.112 ЦПК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлені підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved