Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-03 00:00:00

29 січня 2013 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулась позивач з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що 28 липня 1983 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у відділі РАЦС Словянського МРУЮ, про що зроблено актовий запис № 674 від 28 липня 1983 року. 10 листопада 2000 року вона отримала у спадщину житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Маяковського, буд. 74. Відповідач [PERSON] зареєстрований у зазначеному будинку з 17 червня 2002 року. Проте, з 2006 року відповідач припинив своєю проживання у зазначеному вище будинку, у звязку з розривом шлюбних відносин з позивачем. Зазначає, що перешкод у користуванні жилим приміщенням ні вона, ні її рідні відповідачу не чинять, останній самостійно визначив для себе інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується понад 7 років без поважних причин. Тому, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, шляхом зняття його з реєстраційного обліку. У судове засідання позивач не зявилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заявлені позовні вимоги підтримала, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач є власницею житлового будинку № 74, розташованого по вулиці Маяковського у місті Словянську Донецької області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 липня 2000 року, виданого Першою Словянською державною нотаріальною конторою. Як вбачається з копії Домової книги для прописки громадян, які мешкають у будинку № 74 по вулиці Маяковського міста Словянська Донецької області, у даному домоволодінні, окрім позивача зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, особа визнається такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням, якщо ця особа відсутня понад встановлені строки. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] не мешкає в житловому будинку № 74 по вулиці Маяковського міста Словянська Донецької області більш ніж півроку, мешкає в іншому місці та добровільно відмовляється знятись з реєстрації, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню лише в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщення. Зняття особи з реєстрації віднесене законодавцем до компетенції місцевих органів ДМС України, у звязку з чим у даній частині, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: approved