Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-05 00:00:00

У січні 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Суворова, 46 в м. Пирятин, Полтавської області в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка є спадкоємцем першої черги після померлого 11.07.2012 року її чоловіка [PERSON], однак вона позбавлена можливості оформити право на вказане спадкове майно, оскільки побудувавши за життя вказаний будинок, чоловік не оформив на нього правовстановлюючих документів та не зареєстрував своє право власності на вказане нерухоме майно у встановленому законом порядку. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивачка прийняла спадщину, однак державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок, тому позивачка просить визнати за нею право власності на зазначене майно. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги всі відповідачі визнали. Представник третьої особи до суду не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 11.07.2012 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №219498 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області (а.с. 6). Судом встановлено, що позивачка є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-УР №627009 (а.с. 5). За змістом листа Пирятинської державної нотаріальної контори №66/02-17 від 29.01.2013 року, спадщину за законом шляхом постійного проживання разом з померлим на час його смерті прийняла його дружина [PERSON] позивачка у справі (а.с. 20). При цьому, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо житлового будинку розташованого по вул. Суворова, 46 в м. Пирятин, Полтавської області, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно на імя померлого [PERSON] (а.с. 20). Згідно довідки виданої квартальним комітетом виконавчого комітету Пирятинської міської ради 12.10.2012 року, позивачка та померлий [PERSON] були зареєстровані та проживали за адресою: [INFO]. Позивачка і до теперішнього часу лишається зареєстрованою та проживає за вказаною адресою (а.с. 12). За змістом копії технічного паспорту на житловий будинок №46 по вул. Суворова в м. Пирятин, вказане майно рахується за померлим [PERSON] (а.с. 7). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми померлого [PERSON], а отже спадкоємцями першої черги, однак на спадкове майно померлого батька не претендують, із заявами про прийняття спадщини вони не звертались. За даними Пирятинської державної нотаріальної контори, у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо спадкової справи померлого 11.07.2012 року [PERSON] (а.с. 29). Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки померлий [PERSON] не встиг отримати правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок у звязку зі смертю, що є для будь-якої людини подією непередбачуваною, суд вважає, що це майно належало йому на праві власності, а тому позивачка як спадкоємець першої черги за законом має право на його спадкування. За обставин, коли домоволодіння належало померлому, позивач є спадкоємцем першої черги, однак свідоцтво про право власності на житловий будинок у спадкоємця відсутнє, учасники процесу не заперечують проти задоволення позову, визнання права власності на домоволодіння за позивачем в порядку спадкування за законом відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved