Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0564 га, яка розташована за адресою : село Фурси Білоцерківського району вулиця Чкалова, 15, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 29.11.2004 року. При отримані зазначеного державного акту позивач не звернула увагу на зазначене в ньому цільове призначення земельної ділянки - ведення особистого селянського господарства замість дійсного цільового призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. З приводу цього позивач звернулася до [PERSON] сільської ради з відповідною заявою. 20 березня 2012 року [PERSON] сільська рада на п'ятнадцятої сесії шостого скликання, розглянувши заяву позивачки, винесла рішення надати їй дозвіл на визнання недійсним державного акту серія ЯБ № 286310 на зазначену земельну ділянку в судовому порядку для послідуючого виправлення помилки. Тому позивач змушена звернутися з зазначеним позовом до суду про визнання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку недійсним, де помилково вказано, що землю передано для ведення особистого підсобного господарства. В попередньому судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, пославшись на ті ж обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Білоцерківського району в судове засідання не зявився, надіславши заяву про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.1, 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані суду докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так в судовому засіданні встановлено, що позивачу видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0564 га по вул. Чкалова в с. Фурси, Білоцерківського р-ну Київської області серії ЯБ № 286310 від 29.11.2004 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010402904095, який не відповідає дійсному цільовому призначенню у відповідності до рішень органу місцевого самоврядування, що підтверджується повністю наданими суду доказами. Невідповідність цільовому призначенню земельної ділянки порушує права позивача і перешкоджає користуванню ділянкою за її дійсним призначенням. Відповідно до ст. 21 ЦК України, - суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ч.1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує це право та його державної реєстрації. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчуються державними актами, форми яких затверджуються Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивачу виданий державний акт, в якому невірно зазначено цільове призначення використання земельної ділянки, що порушує права та інтереси позивача, який може бути скасований лише за рішенням суду, позов слід задовольнити та визнати зазначений державний акт недійсним. На підставі наведеного,

Outcome: approved