overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-03 00:00:00

У травні 2012 року ПАТ «Банк» Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором , посилаючись на те, що 18 вересня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 52-69/08-А згідно якого, банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 66855 грн. з терміном погашення до 17 вересня 2012 року та оплатою процентів 17.4 річних відповідно до графіку зниження розміру заборгованості. Відповідач належним чином не виконувала умови договору, внаслідок чого станом на 02 квітня 2012 року утворилася заборгованість в розмірі 207729.84 грн., з яких: 47708.68грн.; 1471.37 грн. заборгованості по відсоткам; 889.14 грн. заборгованості по щомісячній комісії; 157950.87 грн. заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту, та відсотків. Просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк» Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором у розмірі 207729.84 грн., та судовий збір у розмірі 2077. ЗО грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що борг відповідачем буде виплачений в строк до закінчення дії договору. Заслухавши осіб, які приймали участь у розглядів справи, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Як вбачається із матеріалів справи 18 вересня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надалі позивач та [PERSON] був укладений кредитний договір № 52-69/08- А згідно якого, банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 66855 грн. з терміном погашення до 17 вересня 2012 року та оплатою процентів 17.4 річних відповідно до графіку зниження розміру заборгованості. Відповідач належним чином не виконувала умови договору, внаслідок чого станом на 02 квітня 2012 року утворилася заборгованість в розмірі 207729.84 грн., з яких: 47708.68грн.; 1471.37 грн. заборгованості по відсоткам; 889.14 грн. заборгованості по щомісячній комісії; 157950.87 грн. заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту, та відсотків. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-03 00:00:00

У березні 2012 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] надала [PERSON] в борг 5\~000 (пять тисяч) грн. 00 коп. строком на 70 (сімдесят) днів. Відповідач зобовязався вчасно сплатити борг, що підтверджується розпискою. Проте після закінчення строку, зазначеного у розписці, боржник не сплатив вищезазначені кошти. Позивач неодноразово вимагала від боржника виконати своє зобовязання, проте боржник так і не повернув. Позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу в розмірі 5\~000 (пять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір. В судовому засіданні Позивач та її представник просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] надала [PERSON] в борг 5\~000 (пять тисяч) грн. 00 коп. строком на 70 (сімдесят) днів. Відповідач зобовязався вчасно сплатити борг, що підтверджується розпискою від 30.06.2011 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи. Проте після закінчення строку, зазначеного у розписці, боржник не сплатив вищезазначені кошти. Позивач неодноразово вимагала від боржника виконати своє зобовязання, проте боржник так і не повернув. Згідно зі ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Нормою ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України покладено на позичальника обовязок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 1047 Цивільного кодексу України зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею витрати, а тому з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 216 (двісті шістнадцять) грн. 00 коп. На підставі ст. ст. 526, 1046, 1049 Цивільного кодексу України та 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Вказала, що від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON]-А.С., [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки між ними постійно виникають конфліктні ситуації, стосунки напружені, що негативно впливає на виховання їхньої малолітньої доньки. З 04 січня 2010 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Подальше їх сімейне життя та збереження шлюбу не можливе. Просила суд розірвати шлюб укладений з [PERSON] Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судом встановлено, що 06 лютого 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб у відділі РАЦС Рівненського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №124. Прізвища після одруження чоловіка та дружини: [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] [PERSON], [INFO]. Тривалий час сторони проживають окремо, подружні відносини між ними припинені. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, і його необхідно розірвати. На підставі викладеного ст.ст.110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-03 00:00:00

12 червня 2012 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в 2003 році зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від сумісного життя мають двох малолітніх дітей. Більше півроку тому вони припинили шлюбні відносини та не підтримують подружніх стосунків. Позивачка прийшла до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася та примирення між ними неможливе, крім того, збереження шлюбу не відповідає її інтересам. Позивачка в судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та просила розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та просив розірвати шлюб з позивачкою. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Воскресенською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 22 серпня 2003 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження було зроблено актовий запис за № 16. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.4). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть сумісного господарства, не мають загального бюджету. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сімї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір в розмірі 107 грн. 30 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-03 00:00:00

11 червня 2012 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в 2001 році зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] Від сумісного життя мають малолітню доньку [PERSON] Останні пять років вони припинили шлюбні відносини та не підтримують подружніх стосунків. Дитина проживає разом з ним. Позивач дійшов до впевненості, що їх сім'я з відповідачкою розпалася та примирення між ними неможливе, крім того, збереження шлюбу не відповідає його інтересам. Позивач в судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву з проханням слухати справу за його відсутності та просив розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідачка в судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала та просила розірвати шлюб з позивачем. Відповідно до свідоцтва про шлюб виданого Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 1 вересня 2001 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження було зроблено актовий запис за № 13. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.5). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть сумісного господарства, не мають загального бюджету. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сімї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК з відповідачки підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір в розмірі 107 грн. 30 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-03 00:00:00

У січні 2012 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] сільської ради, у якому просять визнати за ними право на отримання у власність по 1/2 частці за кожним в порядку спадкування спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 2,2942 га, яка розташована в межах [PERSON] сільської ради Білоцерківського району, зазначена в державному акті серії ЯЖ №655635, що був виданий після смерті [PERSON], який помер 24.06.2007 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі зазначають, що 24.06.2007 року помер їх батько [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді права на земельну ділянку, площею 2,2942 га, яка розташована в межах [PERSON] сільської ради, Білоцерківського району. Позивачі у передбачений законом шестимісячний строк звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та прийняли спадщину. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 24.06.2007 року помер [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді права на земельну ділянку площею 2,2942 га, яка розташована в межах [PERSON] сільської ради Білоцерківського району, зазначена в державному акті серії ЯЖ №655635 Державний акт у встановленому законом порядку зареєстрований не був у звязку зі смертю [PERSON] Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його діти [PERSON] та [PERSON],я у встановлений законом строк прийняли спадщину. Згідно із ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачами в судовому засіданні надано докази, що вони мають право на спадкування після смерті [PERSON], який помер 24.06.2007 року, вищевказаної земельної ділянки, а саме: -копією свідоцтва про смерть [PERSON], з якого видно, що він помер 24.06.2007 року; -копіями свідоцтв про народження з яких вбачається, що батьком позивачів є [PERSON]; -копією державного акту серії ЯЖ №655635 на право власності на земельну ділянку 2,2942 га, яка розташована в межах [PERSON] сільської ради Білоцерківського району, з якої видно , що державний акт не зареєстрований у встановленому законом порядку; -копією постанови державного нотаріуса від 25.04.2012, з якого видно, що позивачі упродовж шести місяців звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їм було відмовлено, за відсутністю реєстрації за спадкодавцем держаного акту; -іншими доказами, наданими позивачами та дослідженими судом. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачі набули у порядку спадкування право на зазначену земельну ділянку, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-03 00:00:00

22.06.2012 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. На підтвердження своїх вимог в заяві вказала, що з 2008 року вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. На даний час вона з дитиною проживає в будинку своїх батьків. А відповідач проживає у своїх батьків. Дитина знаходиться на її повному утриманні. Відповідач допомогу на утримання дитини добровільно надавати відмовляється. Вона зареєстрована як приватний підприємець, але в звязку з необхідністю догляду за дитиною тимчасово припинила підприємницьку діяльність. Щомісяця отримує допомогу у розмірі 1000 гривень. А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач до суду не зявився про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Від нього надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив, що: - згідно копії свідоцтва про народження сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. - довідка видана виконкомом Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області підтверджує, що на утриманні позивачки [PERSON] знаходиться донька [PERSON], [INFO]. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки ( а не лише мати ) зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому враховуючи вищевикладене і те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, проживає окремо від дитини, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно в силу ст.ст.180,182 Сімейного кодексу України та згідно вимог статті 88 ЦПК України судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-03 00:00:00

20.06.2012 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказав, що: 27 квітня 2010 року уклав шлюб з відповідачем, від шлюбу дітей не мають. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, так як між ними немає взаєморозуміння, в них різні погляди на життя та шлюбно-сімейні стосунки, часто виникають сварки. Шлюбно-сімейні стосунки між ними припинені з вересня місяця 2010 року і не відновлювались. Спільне господарство не ведеться. Відповідач не дає згоди на розірвання шлюбу в органах РАЦС. А тому просив винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить його інтересам. Від позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про шлюб, сторони 27 квітня 2010 року зареєстрували шлюб. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з вересня місяця 2010 року, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згоден і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що шлюб суперечить його інтересам, відповідач заперечень по позову не надала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-03 00:00:00

У червні 2012 року [PERSON]. звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 30 грудня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області, актовий запис № 607. В обгрунтування вимог посилається на те, що сімейне життя не склалося через неприязні стосунки. Сторони не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільне господарство. Шлюб існує лише формально. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач позов підтримав і просив його задовільнити. Відповідач у судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, та про те, що проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлені такі факти та відповідні їм право правовідносини. 30 грудня 1999 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Згідно із ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що визнання позву не суперечить закону не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СУ України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-03 00:00:00

Позивачі в судовому засіданні підтримали позов, посилаючись на те, що з 2002 року [PERSON], проживає однією сім'єю без шлюбу з [PERSON] [INFO] у них народився син [PERSON]. У зв'язку з тим , що на момент реєстрації дитини позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем по справі, то останнього записали батьком в актовому записі про народження дитини. Позивачі просили суд змінити у актовому записі про народження [PERSON], [INFO] відомостей про батьківство відповідача [PERSON] [PERSON], просив визнати своє батьківство щодо дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, через засоби масової інформації (а.с.22). В матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява про передачу усіх прав на дитину матері [PERSON], відповідача [PERSON], від 16.02.2012 року в якій він, відмовляється від своєї дитини, та дає згоду на усиновлення дитини [PERSON] з присвоєнням дитині прізвища та по батькова усиновителя. Та просив справу про усиновлення розглядати у його відсутність. Представник третьої особи до суду не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи з урахуванням обставин, які згідно ч.1. ст. 61 ЦПК України не підлягають доказування, оскільки визнані сторонами, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивач [PERSON], та відповідач [PERSON], з 26 січня 1991 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області № 2-5830/11. З 2002 року між [PERSON], та [PERSON], фактично були припинені шлюбні відносини, з цього періоду позивачка стала проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу із [PERSON], від якого [INFO] народила сина [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 26 вересня 2008 року виконкомом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області). Із свідоцтва про народження дитини вбачається, що 26.09.2008 року в Книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис № 98, згідно якого батьком [PERSON] є [PERSON]. На підставі ч.1 ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Підставою для визнання батьківства є будь - які відомості, що посвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (ч.2 ст. 128 СК України). Згідно ст. ст. 145, 147 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків за їхньою згодою. По батькові дитини визначається за іменем батька. На підставі наведеного , суд вважає, що факт відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, знайшов свого підтвердження, а тому вимоги позивачів підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved