Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Ворошиловської районної в м. Донецьку ради, відділ державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції в м. Донецьку про виселення з житлового приміщення із зняттям з реєстрації, посилаючись на наступні обставини. 11 грудня 2008 року між Акціонерним банком «Український [PERSON]», правонаступником якого по всіх правах та обовязках відповідно до п. 1.2. Статуту є Публічне акціонерне товариство «Український [PERSON]» та [PERSON] був укладений кредитний договір № GK9 на суму у розмірі 114 000,00 доларів США, строком до 10 грудня 2013 року, зі сплатою 18,0 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між Позивачем та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 9 від 11.12.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Донецького нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за номером 6523, відповідно до якого позивач має право у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем 1 своїх зобов'язань за кредитним договором та/або за договором іпотеки отримати задоволення за рахунок предмета іпотеки. За договором іпотеки, предметом іпотеки є належна Іпотекодавцю на праві приватної власності трикімнатна квартира під номером 3 (три) в будинку 1 (один), що знаходиться за адресою: Україна, Донецька область, місто Донецьк, бульвар Пушкіна (надалі за текстом - предмет іпотеки). Відповідно до п. 3.1.4. договору іпотеки Позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання відповідачем 1 зобов'язань за кредитним договором, реалізувати його відповідно до договору іпотеки, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойку, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також інших витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки. Пунктом 4.1.4. договору іпотеки встановлений обов'язок відповідача 1 не відчужувати предмет іпотеки у будь який спосіб та обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб (зокрема не передавати його в оренду, найм, наступну іпотеку тощо), не видавати довіреності на користування та/або розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це Іпотекодержателя. 15 жовтня 2010 року Ворошиловським районним судом м. Донецька було винесено рішення по цивільній справі № 2-4012/10 за позовом банку до відповідача 1 (який було подано у зв'язку з невиконанням останнім умов вищевказаного кредитного договору), яким з останнього на користь Банку стягнуто 1 105 470,28 гривень 28 копійок та стягнуто витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 700,00 гривень, витрати на інформаційнотехнічне забезпечення судового процесу у розмірі 120,00 гривень та звернуто стягнення за іпотечним Договором № 9 від 11.12.2008 року на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру, загальною площею 122,3 кв.м., житловою площею 40,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З метою примусового виконання рішення суду виконавчі листи видані на його виконання були направлені у відділ державної виконавчої служби Ворошиловського районного управління юстиції м. Донецька. В процесі примусового виконання рішення суду 18 листопада 2011 року, державним виконавцем ВДВС був складений акт опису і арешту предмету іпотеки. Згідно акту опису і арешту описане майно (предмет іпотеки) повинно було передано для реалізації не раніше 28.11.2011 року. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем згідно довідки з абонентської служби КП «Служба єдиного замовника Ворошиловського району м. Донецька» встановлено, що у житловому приміщенні зареєстровано три особи, а саме: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та неповнолітня дитина [PERSON] [INFO]. Відповідач 1 зареєстрував в квартирі, яка є предметом іпотеки двох дітей без попереднього погодження з Іпотекодержателем, що є прямим порушенням п. 4.1.4 договору іпотеки. Дії відповідача 1 по реєстрації двох дітей в квартирі, яка є предметом іпотеки напряму перешкоджає позивачу в реалізації прав, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки встановлених Законом України «Про іпотеку». Так відповідно до Закону України «Про іпотеку»звернення стягнення на предмет іпотеки, можливо наступними засобами: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Реалізація предмету іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Наявність відповідачів зареєстрованих та проживаючих в квартирі, яка є предметом іпотеки, напряму перешкоджає реалізації предмету іпотеки з торгів. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. У відповідності до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 109 Житлового кодексу Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. 28.04.2012 року представником служби безпеки Банку була наручно вручена вимога [PERSON], згідно якої мешканці попереджалися, що в разі невиконання вимоги про добровільне виселення, Позивач буде змушений звернутися до суду, і виселення буде проведено в примусовому порядку на підставі рішення суду. Але [PERSON] відмовилася від отримання зазначеної вимоги, та на другій сторінці адвокат відповідача 1 [PERSON]написала пояснення, щодо відмови в отриманні зазначеної претензії наручно, що вже підтверджує факт повідомлення відповідачів про необхідність виселення. 03.05.2012 року на адресу відповідача 1 направлялася вимога за вих. № 18.005/4175 в якій Позивач просив всіх мешканців квартири 3, що розташована в будинку № 1 за адресою: Україна, м. Донецьк, бульвар Пушкіна, протягом 1 місяця з дати отримання вимоги добровільно звільнити вказане житлове приміщення та зняти з реєстраційного обліку за зазначеною адресою себе, [PERSON] ([INFO]), [PERSON] ([INFO]). Також, згідно вимоги мешканці попереджалися, що в разі невиконання вимоги про добровільне виселення, позивач буде змушений звернутися до суду і виселення буде проведено в примусовому порядку на підставі рішення суду. Але зазначена вимога повернулася на адресу Банку, як не отримана, з відміткою на конверті «за закінченням терміну зберігання». Таким чином стає зрозуміло, що відповідач 1 навмисно не отримує кореспонденцію від Банку чим затягує процес виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. На момент укладення договору іпотеки [PERSON] (Іпотекодавець) надав Позивачу довідку видану 04 листопада 2008 року Ворошиловською районною в м. Донецьку радою, відповідно до якої дозвіл органу опіки та піклування на дачу під заставу квартири за адресою: [ADDRESS] не потрібен, так як згідно довідки з місця проживання від 03.11.2008 року № 1625, малолітній син [PERSON] [INFO] зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], що підтверджувалося заявою [PERSON] та заявою матері дитини [PERSON] [PERSON] [INFO] також був зареєстрований в даній квартирі, а на момент укладання договору іпотеки мешкав в Москві (відповідно заяви [PERSON]П.). Відповідно договору дарування від 02.11.2001 року неповнолітній [PERSON] являється власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Також надавалася довідка до Ворошиловської районної в м. Донецьку ради з місця проживання від 03.11.2008 року № 1624, яка підтверджувала, що за адресою: [ADDRESS] діти не зареєстровані. З огляду на вищевикладене стає зрозумілим, що відповідач 1 зареєстрував своїх дітей в квартирі, яка є предметом іпотеки з метою уникнення цивільно-правової відповідальності, яка передбачена договором іпотеки, а саме звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною статтею вказано, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Позивач просив суд виселити [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] з квартири № 3, що розташована в будинку № 1 за адресою: Україна, м. Донецьк, бульвар Пушкіна; зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири № 3, що розташована в будинку № 1 за адресою: м. Донецьк, бульвар Пушкіна; стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача [PERSON] акціонерного товариства «Український [PERSON]»судовий збір у сумі 107,30 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності (а.с. 43), вимоги позову підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи згідно абз. 4, 5 п. 5 ст. 74 ЦПК України були повідомлені належним чином, про що свідчать відповідні поштові конверти в матеріалах справи, не сповістили суд про причини своєї неявки, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали. Представник третьої особи ВДВС Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні вимоги позову підтримав, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник третьої особи органу опіки та піклування Ворошиловської районної в м. Донецьку ради [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представників третіх осіб, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлені наступні обставини. 11 грудня 2008 року між Акціонерним банком «Український [PERSON]», правонаступником якого по всіх правах та обовязках відповідно до п. 1.2. Статуту є Публічне акціонерне товариство «Український [PERSON]» та [PERSON] був укладений кредитний договір № GK9 на суму у розмірі 114 000,00 доларів США, строком до 10 грудня 2013 року, зі сплатою 18,0 % річних за користування кредитом (а.с. 8). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 9 від 11.12.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Донецького нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за номером 6523 (а.с. 10-13). За договором іпотеки, предметом іпотеки є належна Іпотекодавцю на праві приватної власності трикімнатна квартира під номером 3 (три) в будинку 1 (один), що знаходиться за адресою: Україна, Донецька область, місто Донецьк, бульвар Пушкіна. Відповідно до п. 3.1.4. договору іпотеки позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання відповідачем 1 зобов'язань за кредитним договором, реалізувати його відповідно до договору іпотеки, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойку, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також інших витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки. Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 15.10.2010 року було звернуто стягнення за іпотечним Договором № 9 від 11.12.2008 року на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру, загальною площею 122,3 кв.м., житловою площею 40,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Дане рішення набрало законної сили 26.10.2010 року (а.с. 17-18). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В процесі примусового виконання рішення суду 18.11.2011 року, державним виконавцем ВДВС Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку був складений акт опису і арешту предмету іпотеки. Згідно акту опису і арешту описане майно (предмет іпотеки) повинно було передано для реалізації не раніше 28.11.2011 року (а.с. 19). В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем згідно довідки з абонентської служби КП «Служба єдиного замовника Ворошиловського району м. Донецька» встановлено, що у житловому приміщенні зареєстровано три особи, а саме: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та неповнолітня дитина [PERSON] [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу УРСР, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Наявність відповідачів зареєстрованих в квартирі, яка є предметом іпотеки, перешкоджає реалізації предмету іпотеки з торгів. У відповідності до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. 28.04.2012 року представником служби безпеки Банку була наручно вручена вимога [PERSON], згідно якої мешканці попереджалися, що в разі невиконання вимоги про добровільне виселення, Позивач буде змушений звернутися до суду, і виселення буде проведено в примусовому порядку на підставі рішення суду, але [PERSON] відмовилася від отримання зазначеної вимоги, та на другій сторінці адвокат відповідача 1 [PERSON]написала пояснення, щодо відмови в отриманні зазначеної претензії наручно (а.с. 22). 03.05.2012 року на адресу відповідачів направлялася вимога за вих. № 18.005/4175 в якій позивач просив всіх мешканців квартири 3, що розташована в будинку № 1 за адресою: Україна, м. Донецьк, бульвар Пушкіна, протягом 1 місяця з дати отримання вимоги добровільно звільнити вказане житлове приміщення та зняти з реєстраційного обліку за зазначеною адресою себе, [PERSON] ([INFO]), [PERSON] ([INFO]). Також, згідно вимоги мешканці попереджалися, що в разі невиконання вимоги про добровільне виселення, позивач буде змушений звернутися до суду і виселення буде проведено в примусовому порядку на підставі рішення суду (а.с. 24), але зазначена вимога повернулася на адресу Банку, як не отримана, з відміткою на конверті «за закінченням терміну зберігання»(а.с. 25). Пунктом 4.1.4. договору іпотеки встановлений обов'язок Іпотекодавця не відчужувати предмет іпотеки у будь який спосіб та обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб (зокрема не передавати його в оренду, найм, наступну іпотеку тощо), не видавати довіреності на користування та/або розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це Іпотекодержателя. Згідно довідки КП «СЄЗ Ворошиловського району м. Донецька»від 04.12.2008 року на момент укладення договору іпотеки [PERSON] був один зареєстрований за адресою [INFO] (а.с. 21). Згідно довідки КП «СЄЗ Київського району м. Донецька»від 10.12.2008 року малолітній [PERSON] [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO] разом з матірю [PERSON], [INFO] (а.с. 21). Згідно листа Ворошиловської районної в місті Донецьку ради № 01/05-2555 від 04.11.2008 року дозвіл органу опіки та піклування на дачу під заставу квартири за адресою: [ADDRESS] був не потрібен, так як діти в даній квартирі не зареєстровані, не користуються нею і не є власниками або співвласниками квартири (а.с. 20). Таким чином, реєстрація відповідачів в квартирі за адресою [ADDRESS], яка є предметом іпотеки, без попереднього погодження з Іпотекодержателем, є прямим порушенням п. 4.1.4 договору іпотеки та чинного законодавства. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки реєстрація відповідачів у спірній квартирі порушує права позивача та перешкоджає примусовому виконанню рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька суду від 15.10.2010 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме трикімнатну квартиру, загальною площею 122,3 кв.м., житловою площею 40,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом проведення прилюдних торгів, то позовні вимоги позивача в частині зняття з реєстраційного обліку відповідачів є такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення в солідарному порядку з відповідачів [PERSON], [PERSON], неповнолітнього [PERSON] на користь позивача публічного акціонерного товариства «Український [PERSON]»судового збору, суд вважає за необхідне задовольнити її частково, а саме: стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивача публічного акціонерного товариства «Український [PERSON]»судовий збір у сумі 107,30 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial