Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-15 00:00:00

Позивачка 10.12.2012 року звернулась до суду з позовом та просила стягнути з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 10.12.2012 року до досягнення нею повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з 27.10.2001 року по 26.01.2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. З 26.01.2004 року по теперішній час позивачка проживає з відповідачем окремо. Зазначає, з дня розлучення і по теперішній час між нею та відповідачем не вирішено питання про надання належної грошової допомоги на утримання спільної доньки, угоди про добровільну сплату аліментів з відповідачем не досягнуто. Також зазначила, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину, так як знаходиться у працездатному віці та займається підприємницькою діяльністю. Враховуючи вище наведене просила суд позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та зазначив, що може надавати кошти на утримання дитини у розмірі зазначеному позивачем. Наслідки визнання відповідачем позову йому роз'яснені і зрозумілі. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.10.2001 року по 26.01.2004 року, що підтверджується відповідним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 26.01.2004 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії -[NUMBER] від 06.02.2003 року (а.с.6). Також встановлено, та не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні, що 26.01.2004 року по теперішній час позивачка проживає окремо від відповідача, за адресою: [ADDRESS]. Донька [PERSON] проживає з позивачкою. З пояснень представника позивача також вбачається, що позивачка на даний час ніде не працює, а тому не має можливості повністю забезпечити першочергові витрати по задоволенню потреб дитини, а саме: матеріальних витрат на одяг, оздоровлення, витрат на забезпечення життєдіяльності. Встановлено, що відповідач працює, отримує дохід, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, що визнано останнім в суді. Договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи те, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати доньку до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя нарівні з позивачкою, враховуючи майновий стан відповідача, , ту обставину, що відповідач визнав позов, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 10.12.2012 року і до її повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 214,60 грн.

Outcome: approved