Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом відповідача про стягнення заборгованості по кредитному договору. В обґрунтування позову посилається на те, що 29.03.2008 року між ПАТ "Ідея Банк" (правонаступник ПАТ "Плюс Банк) та [PERSON] було укладено кредитний договір №Г11.103.70588, згідно якого відповідач отримав кредит на суму 4320,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,90 % річних строком на 24 місяці. Однак, взятих на себе зобов'язань відповідач не виконував, в результаті чого виникла заборгованість і станом на 19.03.2013 року становить 18266,58 гривень, з яких: прострочений борг - 4009,87 грн., прострочені проценти - 6782,54 грн., строкові проценти - 33,19 грн., нарахована плата за кредитне обслуговування - 38,88 грн., прострочена плата за кредитне обслуговування - 1982,88 грн., пеня за несвоєчасне погашення платежів - 5059,22 грн.; віндикаційні витрати - 360,00 грн. Наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, а тому просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача 18266,58 гривень заборгованості по кредитному договору, а також понесені судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення - не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причин неявки не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про слухання справи по останньому відомому місцю проживання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у її відсутності, провівши заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є безпідставним та задоволенню не підлягає, виходячи з наступних міркувань. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Факт укладення 29.03.2008 року між позивачем, який є правонаступником ПАТ "Ідея Банк", та відповідачем кредитного договору №Г11.103.70588, згідно якого відповідач отримала кредит на суму 4320,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,90 % річних та наявність заборгованості відповідача перед позивачем станом на 19.03.2013 року в сумі 18266,58 гривень, з яких: прострочений борг - 4009,87 грн., прострочені проценти - 6782,54 грн., строкові проценти - 33,19 грн., нарахована плата за кредитне обслуговування - 38,88 грн., прострочена плата за кредитне обслуговування - 1982,88 грн., пеня за несвоєчасне погашення платежів - 5059,22 грн.; віндикаційні витрати - 360,00 грн., - підтверджується матеріалами справи, зокрема, копією кредитного договору від 29.03.2008 року (а.с. 7-8), розрахунком заборгованості, складеним позивачем (а.с. 6). Разом з тим, як вбачається з копії договору №Г11.103.70588 від 29.03.2008 року (а.с. 7-8), відповідач отримала кредитні кошти у сумі 4320,00 грн. на поточні потреби, включаючи втрати на страховий платіж в сумі 129,60 грн. (добровільне страхування життя, розділ 4 договору) строком на 24 місяці, тобто з остаточним повернення кредиту та сплати процентів по ньому не пізніше ніж 29.03.2010 року (п. 1,1., 1.2. договору) Таким чином судом встановлено, що відповідач отримав споживчий кредит (стаття 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 /справа про захист прав споживачів кредитних послуг/) і зобов'язаний був повернути такий в термін до 29.03.2010 року. До суду же позивач звернувся лише 10.04.2013 року (здано на пошту, а.с. 15), тобто з пропуском строку давності. У відповідності зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу і така відповідно до ст. 257 ЦК встановлюється тривалістю у 3 роки. Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" визначено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку. Обставин, що свідчать про переривання перебігу строку позовної давності позивачем не наведено і таких судом не встановлено, а тому суд не знаходить підстав задоволення позову. За наведених вище підстав для відмови в позові в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що не підлягає до задоволення і вимога позивача про стягнення на його користь понесених судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed