Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-05 00:00:00

ПАТ [PERSON] банк [PERSON] в особі Київської регіональної дирекції [PERSON] [PERSON] звернулось з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно. Позивач зазначав, що 28.02.2007 року між ВАТ [PERSON] [PERSON], назву якого було змінено на Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк [PERSON], згідно із статутом та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/2555/82/52811. Відповідно до кредитного договору [PERSON] було надано кредит у розмірі 30 600 доларів США строком до 28.02.2017 року зі сплатою 13,75 % річних за користування кредитними коштами. Відповідно до умов кредитного договору позивачем було виконано свої зобовязання, який надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 30 600 доларів США. [PERSON] зобовязувався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни. Проте, [PERSON] порушує умови кредитного договору, оскільки не повертає чергові суми отриманого кредиту відповідно до встановленого графіку. З метою забезпечення виконання зобовязання 28.02.2007 року між ПАТ [PERSON] банк [PERSON] і [PERSON] було укладено договір іпотеки квартири № 12 по вул. Енгельса в м. Бровари. Станом на 06.07.2009 рік [PERSON] було прострочено виконання зобовязань щодо повернення за кредитним договором кредиту та нарахованих процентів, у звязку з чим заборгованість становить 48\~667,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 388\~011,46 грн., з яких 28\~877,85 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 230\~234,43 грн. заборгованість за кредитом, 5\~658,03 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 45\~109,78 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 7\~164,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 57\~119,94 грн. пеня за прострочення строків виконання зобовязань, 6\~967,44 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 55\~549,31 грн. пеня за прострочені проценти за користування кредитом. Посилаючись на викладене позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/2555/82/52811 від 28.02.2007 року у розмірі 388\~011, 46 грн. звернути стягнення на квартиру № 12 по вул. Енгельса в м. Бровари, що належить [PERSON], та стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 3219,00 грн. Заперечуючи проти позову [PERSON] 19.03.2011 року подала зустрічний позов до ПАТ [PERSON] [PERSON] в особі Київської регіональної дирекції та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору іпотеки припиненим. В позовній заяві позивачка зазначала, що 28.02.2007 року між ВАТ [PERSON] [PERSON], назву якого змінено на ПАТ [PERSON] банк [PERSON] та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/2555/82/52811, за яким [PERSON] отримав кредит в сумі 30 600,00 доларів США строком до 28.02.2017 року, зі сплатою 13,75 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобовязання 28.02.2007 року між ПАТ [PERSON] банк [PERSON] і [PERSON] було укладено договір іпотеки квартири № 12 по вул. Енгельса в м. Бровари, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] У звязку із невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, 27.05.2009 року банк звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовною заявою про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно, у звязку з укладенням договору поруки укладеного 28.02.2007 року заборгованості за кредитним договором № 014/2555/82/52811 від 28.02.2007 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва в задоволенні позовних вимог ВАТ [PERSON] [PERSON] в особі Київської регіональної дирекції [PERSON] [PERSON] до [PERSON] було відмовлено та встановлено, що так як [PERSON] помер 06.07.2009 року, то кредитний договір є припиненим з дня смерті [PERSON], а договір поруки з тієї самої дати у звязку із припиненням основного зобовязання, яке було ним забезпечене. В звязку з тим, що станом на день розгляду справи, тобто після спливу встановленого законом строку на прийняття спадщини, жоден із спадкоємців із заявами про отримання спадщини від померлого до нотаріальної контори не звертались. Посилаючись на викладене, просила визнати договір іпотеки укладений 28.02.2007 року між ВАТ [PERSON] [PERSON] та [PERSON] припиненим. Зобовязати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер 4566390 та зобовязати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] виключити запис з Державного реєстру іпотек на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер 4566452. В судовому засіданні представник позивача за основним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] основний позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Зустрічний позов не визнав, заперечував проти його задоволення. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] за основним позовом та представник позивача за зустрічним позовом основний позов не визнала, заперечувала проти його задоволення. Зустрічний позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідачка за зустрічним позовом приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] не зявилась, про слухання справи повідомлялась належним чином. Надала суду письмові пояснення, в яких зазначала, що заборона відчуження вказаного в договорі іпотеки майна та запис в реєстрі іпотек вносились нею за заявою та повідомленням банку. Для зняття заборони необхідна присутність [PERSON] та представників банку. Проте, банком не було надано таких повноважень. Так як не виконані кредитні зобовязання. Просила слухати справу без її участі. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договорами, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 28.02.2007 року між ВАТ [PERSON] [PERSON], назву якого було змінено на Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк [PERSON], згідно із статутом та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/2555/82/52811. Відповідно до кредитного договору [PERSON] було надано кредит у розмірі 30 600 доларів США строком до 28.02.2017 року зі сплатою 13,75 % річних за користування кредитними коштами. (а.с.10-12). З метою забезпечення виконання зобовязання 28.02.2007 року між ПАТ [PERSON] банк [PERSON] і [PERSON] було укладено договір іпотеки квартири № 12 по вул. Енгельса в м. Бровари, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.1315). Згідно свідоцтва про смерть серії 1-БК № 147085 [PERSON] помер 06 липня 2009 року. (а.с.34). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 липня 2010 року в задоволенні позовних вимог ВАТ [PERSON] [PERSON] в особі Київської регіональної дирекції [PERSON] [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено. (а.с.35). Рішенням суду було встановлено, що згідно ст. 608 ЦК України, зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою. У [PERSON] відсутні правонаступники, оскільки жодний зі спадкоємців не прийняв спадщину після його смерті, отже його зобовязання не може бути виконано іншою особою. Тобто зобовязання [PERSON] припинились із його смертю. Крім того, судом врахована та обставина, що у відповідності до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання. Отже, зобовязання [PERSON] за договором поруки припинились з припиненням зобовязання за договором кредиту з [PERSON] З огляду на викладене, судом не вбачається підстави для задоволення вимог кредитора до поручителя, зобовязання його припинилось зі смертю боржника. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобовязання, забезпеченого заставою. В ч. 2 ст. 593 ЦК України, зазначено, що у разі припинення права застави на нерухоме майно додержавного реєстру вносяться відповідні дані. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення зустрічного позову та відмову у задоволені основного позову, так як відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі викладеного,

Outcome: approved