Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-19 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням. В обґрунтування позову посилається на те, що на підставі положень ст. 128 Житлового кодексу України, глави II «Примірного положення про гуртожитки», затвердженого [PERSON] Міністрів УРСР від 03.06.1986 року, [PERSON] було виділено ліжко місце в гуртожитку №3 за адресою: м. Рівне, вул. Кн. Острозького 14. [PERSON] и тривалий час не проживає за вказаною адресою, однак в добровільному порядку, шляхом подачі відповідної заяви до органів реєстрації, з реєстраційного обліку не знімається, у зв'язку з чим ПАТ «Рівнеазот» змушений звернутись до суду з позовом, оскільки така формальна реєстрація відповідача створює певні перешкоди та обмежує можливості підприємства у повноцінному володінні та розпорядженні зазначеним нерухомим майном. В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав і остаточно просить суд визнати [PERSON] такими, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку №3 за адресою: м. Рівне, вул. Кн. Острозького 14. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та наданих доказів та постановити заочне рішення. Суд ухвалює рішення при заочному розглядів справи, що відповідає положенням ст. 224ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що на підставі положень ст. 128 Житлового кодексу України, глави II «Примірного положення про гуртожитки», затвердженого [PERSON] Міністрів УРСР від 03.06.1986 року, [PERSON] було виділено ліжко місце в гуртожитку № 3 за адресою: м. Рівне, вул. Кн..Острозького 14. [PERSON] тривалий час не проживає за вказаною адресою, однак в добровільному порядку, шляхом подачі відповідної заяви до органів реєстрації, з реєстраційного обліку не знімається, у зв'язку з чим ПАТ «Рівнеазот» змушений звернутись до суду з позовом, оскільки така формальна реєстрація відповідача створює певні перешкоди та обмежує можливості підприємства у повноцінному володінні та розпорядженні зазначеним нерухомим майном. Як вбачається з матеріалів перевірки паспортного режиму на відповідність реєстрації громадянина та фактичного проживання в гуртожитку, відповідач за місцем реєстрації не проживає з 2007 року по теперішній час, місце його проживання невідоме. Даний факт підтверджується дослідженими в судовому засіданні актами про перевірку паспортного режиму на відповідність реєстрації громадянина та фактичного проживання в гуртожитку №3 по вул. Князя Острозького, 14 від 06.10.2010р., 10.02.2011р., 14.07.2011р., 02.11.2011р.; пояснення завідувача гуртожитку №3 [PERSON] та чергової по гуртожитку №3 [PERSON], які працюють в гуртожитку з 2007р. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» № 1382-П/ від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» № 2623-П/ від 02.06.2005 року, неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Крім того суд рахує, що наявні в справі акти обстеження свідчать про те, що відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, тому відповідно до ст. ст. 130-132 Житлового кодексу Української РСР та Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою [PERSON] Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208, втратив право користування житловим приміщенням. Відповідач змінив своє місце проживання та в порушення ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ не повідомив про зміну свого місця проживання, письмово відповідний орган реєстрації, протягом семи днів та впродовж довгого періоду часу, не вжив заходів, щодо усунення даного порушення та ухиляється від зняття з реєстрації місця проживання по вказаній вище адресі. Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, оскільки відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає більше шести місяців, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат, суд вважає, що він вважається таким, що втратив право користування нею.\~ Оскільки відповідач визнається втратившими право користування житловим приміщення на законних підставах, то він підлягає зняттю з реєстраційного обліку по вищевказаній адресі. На підставі ст.ст. 71,72 ЖК України,

Outcome: approved