Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-12 00:00:00

Уточнивши свої первинні позовні вимоги (а.с.78-80), позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона є матір»ю [PERSON], який загинув [INFO] внаслідок аварії 1-ї категорії, що сталась на СП «Шахтоуправління «Суходільське-Східне» ПАТ «Краснодонвугілля». Позивач вказує, що згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] його батькам є вона - [PERSON] та [PERSON], з яким вона розлучилась у 1986 році. Позивач стверджує, що з 1986 року вона проживала разом із сином. 19.12.2002 року вона повторно уклала шлюб, внаслідок чого і змінила прізвище на «[PERSON]» , але сімейне життя відразу не склалось. Тому з чоловіком вона не проживає з 2002 року, а продовжувала проживати разом із сином. Після смерті сина, позивач почала отримувати від відповідача страхові виплати, але згодом дізналась, що вона, як член сім»ї померлого, має право на отримання компенсації у зв»язку зі смертю члена сім»ї, але відповідачем їй було запропоновано звернутись до суду з метою встановлення данного факту. Позивач вказує, що з моменту народження сина, тобто з 1983 року по день його смерті - [INFO] вона проживала разом із сином у належній їй квартирі за адресою: [ADDRESS], та вела з ним спільне господарство. На момент загибелі її син не перебував у шлюбі, оскільки в 2007 році розірвав шлюб. Позивач вказує, що з 2006 року вона отримує пенсію як інвалід 2-ї групи, через стан здоров»я позивач не має можливості працювати, і кошти, які заробляв син позивача були для позивача головним джерелом її існування. Позивач вказує, що вона проживала із сином однією сім»єю, вони вели спільний побут, мали спільний бюджет, син фактично утримував її, оскільки розмір пенсії позивача не дозволяє їй придбавати необхідні для лікування ліки. Позивач вказує, що вона перебувала на утриманні у свого сина. Посилаючись на норми Сімейного Кодексу України та Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання», позивач просила суд встановити факт її проживання з померлим сином [PERSON] однією сім»єю та факт її перебування на утриманні у померлого сина, та покласти на відповідача обов»язок нарахувати та виплатити їй одноразову допомогу в розмірі п»ятирічного заробітку померлого [PERSON], як члену сім»ї загиблого, а також одноразову допомогу в розмірі однорічного заробітку загиблого як особі, яка перебувала на утриманні загиблого. Під час судового розгляду справи від представника позивача [PERSON], повноваження якого підтверджені довіреністю (а.с.77) надійшла заява про залишення без розгляду позову в частині встановлення факту перебування позивача на утриманні померлого [PERSON] та покладення на відповідача обов»язку нарахувати одноразову допомогу у зв»язку зі смертю годувальника (а.с.63 ) Ухвалой суду від 20.07.2012 року позов [PERSON] в частині встановлення факту її перебування на утриманні померлого [PERSON] та покладення на відділення ВД Фонду ССНВ України в м. Краснодоні обов»язку нарахувати та виплатити [PERSON] одноразову допомогу у зв»язку зі смертю годувальника - залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (а.с. 64) Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась; надала суду заяву, в якій підтримала заявлені вимоги, вказала, що через стан здоров»я не може бути присутньою в судовому засіданні, просила розглянути справу за її відсутності за участю її представника. Представник позивача [PERSON], повноваження якого підтверджені довіреністю, в судовому засіданні підтримав заявлені [PERSON] позовні вимоги в повному обсязі. Суду пояснив, що позивач є матір»ю [PERSON], який загинув внаслідок аварії на шахті при виконанні трудових обов»язків. З моменту народження та по день смерті [PERSON] проживав разом із позивачем. В 1986 році позивач розірвала шлюб з [PERSON], який є батьком загиблого, в 2002 році позивач уклала шлюб з [PERSON], внаслідок чого змінила прізвище, але спільно вони прожили лише декілька місяців, після чого шлюб розпався через зловживання чоловіком позивача алкогольними напоями, хоча офіційно шлюб розірвано не було. Представник позивача вказує, що чоловік позивача з 2002 року проживає окремо від неї, ніякі стосунки між ними не підтримуються. Ніякої матеріальної допомоги позивачу її чоловік їй ніколи не оказував. Єдиною особою, яка матеріально підтримувала позивача та здійснювала догляд за нею був її син [PERSON] Син з 1983 року постійно проживав з позивачем у її квартирі; після укладення шлюбу, син разом із дружиною, продовжували проживати разом з позивачем та здійснювали догляд за нею. Після розірвання шлюбу, син позивача залишився проживати з позивачем. В 2005 році позивач захворіла на розлад центральної нервової системи, стала потребувати систематичного лікування у стаціонарі, коштовного медикаментозного лікування, потребувала сторонньої допомоги у побуті. [PERSON] здійснював догляд за позивачем, придбавав продукти харчування, ліки, сплачував вартість комунальних послуг, супроводжував позивача на лікування, відвідував її у лікарні. Представник позивача вказує на наявність у позивача групи інвалідності, а також на те, що позивач отримує пенсію по інвалідності, розмір якої є незначним та не дозволяє позивачу оплачувати самостійно необхідне їй лікування. З 2005 року позивач не тільки проживала однією сім»єю із сином, але і перебувала на його утриманні. Представник позивача вказує, що після загибелі сина позивач втратила годувальника, який утримував її, тому, згідно з вимогами Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», позивач має право на отримання від відповідача компенсаційних виплат в розмірі п»ятирічного заробітку загиблого, як член сім»ї померлого. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Вказала, що відповідно до вимог ст.. 202,203 Сімейного Кодексу України, догляд повнолітнього сина за непрацездатною матір»ю є його обов»язком, встановленим законом. Вказала, що раніше загиблий [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого має дитину. Послалась на положення ст.. 3 Сімейного Кодексу України щодо того, що сім»я створюється на підставі шлюбу; факт реєстрації позивача та померлого [PERSON] в одному житловому приміщенні не є підставою стверджувати про проживання зазначених осіб однією сім»єю, наявності спільного бюджету та обов»язків, які передбаченні поняттям «сім»я». Представник відповідача визнає, що на момент загибелі сина позивач була непрацездатною особою, але заперечує, що позивач була членом сім»ї загиблого та перебувала на його утриманні. Просила у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи ПАТ «Краснодонвугілля» в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, просив прийняти рішення на розсуд суду. Пояснив, що [INFO] на ВП «Шахтоуправління «Суходільське-Східне» ПАТ «Краснодонвугілля» трапилась аварія 1-ї категорії з груповим нещасним випадком, внаслідок якої і загинув [PERSON]. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він працював разом із [PERSON] на шахті з 2010 року, дома у гостях у нього ніколи не був. Зі слів [PERSON] знає, що останній є розлученим, має дитину, до моменту загибелі проживав разом із матір»ю. Мати [PERSON] хворіла, він возив її до лікарні, придбавав за власні кошти ліки, продукти харчування, він сплачував комунальні послуги. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що [PERSON] вів з матір»ю спільне господарство та вони мали спільний бюджет. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знала [PERSON] з дитинства. Він весь час проживав з матір»ю, вони вели спільне господарство та мали спільний бюджет; заробітну плату [PERSON] віддавав матері. Після смерті дочки мати [PERSON] почала хворіти, потребувала стаціонарного лікування 1-2 рази на місяць. Щоб лікувати мати, [PERSON] пішов працювати на шахту; повністю забезпечував її потреби із свого заробітку, сплачував комунальні послуги, придбавав продукти харчування, ліки, оплачував вартість необхідних медичних процедур.. Вказала, що [PERSON] особисто їй скаржився на те, що всі гроші йдуть на лікування матері. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сестрою позивача. Вказала, що все життя позивач прожила разом із сином однією сім»єю. З 2005 року позивач хворіє. Свідок навідувала позивача вдома 2-3 рази на тиждень, ситуацію в родині позивача знає особисто. Вказала, що [PERSON] заробітну плату віддавав матері, вони вели спільне господарство, сумісно харчувались, сплачували вартість комунальних послуг, [PERSON] придбавав ліки для матері, возив її до лікарні. Позивач потребує приблизно 2000,00 грн. в місяць на ліки, тоді як пенсія позивача становила 800,00 грн. Позивача утримував її син, який працював на шахті; крім сина їй ніхто матеріальної допомоги не надавав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є племінницею позивача. Вказала, що [PERSON] з 1999 року по 2000 рік був одружений, але шлюб було розірвано; з 2000 року проживав з матір»ю, з якою мав спільний бюджет та вони вели спільне господарство. З 2005 року позивач хворіє, потребує постійного прийому ліків, вартість яких становить приблизно 300,00 грн. на тиждень; крім того, потребує стаціонарного лікування 1-2 рази на рік. Вартість якого становить 3000,00 грн. Всі ці витрати, а також витрати на харчування та комунальні послуги здійснював [PERSON] за рахунок свого заробітку, оскільки доходів позивача не вистачає на оплату лікування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з [PERSON] перебував в дружніх стосунках приблизно з 2010 року до дня його загибелі. [PERSON] проживав разом із матір»ю, зустрічався з жінкою, яку свідок особисто не знає, але постійно з нею не проживав, вони лише періодично зустрічались. Зі слів [PERSON] знає, що мати [PERSON] тяжко хворіє та потребує коштовного лікування. Зі слів [PERSON] знає, що останній майже всю заробітну плату віддавав матері, у зв»язку з чим часто відмовлявся від спілкування з друзями, оскільки не мав вільних коштів. Вказав, що декілька разів був вдома у [PERSON], чоловіка матері [PERSON] ніколи не бачив та про нього не знав. Суд, вислухавши сторони, третю особу, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, дійшов до наступного. Відповідно до ст.15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Із свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7) [PERSON] 22 квітня 1986 року розірвала шлюб з [PERSON] (а.с.9). 19 грудня 2002 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], на підставі чого змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.10). Таким чином суд вважає доведеним факт того, що позивач [PERSON] є матір»ю [PERSON], [INFO]. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). У акті № 19 про нещасний випадок на виробництві, затвердженому 09 серпня 2011 року , зазначено, що 29 липня 2011 року о 1 год. 15 хв. [PERSON] знаходився на півничному магістральному відкотному штреку та попав під дію уражуючи чинників вибуху метаноповітряної та пило повітряної суміши, внаслідок чого був смертельно травмований (а.с. 15-33) Згідно з довідкою про склад сім»ї, виданою ТОВ «Еверест Макс» 06.06.2012 року № 1222, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS]. Разом з нею був зареєстрований та проживав з 1983 року по день смерті [INFO] [PERSON] В довідці зазначено, що вказані особи вели спільне господарство (а.с.15). Факт спільного проживання позивача разом із сином [PERSON] також підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 12.06.2012 року (а.с.76) Позивач звернулась до відділення ВД Фонду ССНВ України в м. Краснодоні з приводу отримання соціальних виплат, встановлених ст.. 34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідачем позивачу були призначені виплати як особі, яка мала право на утримання від загиблого [PERSON]; у призначенні виплати, як члену родини загиблого на виробництві позивачу було відмовлено. Відмову у нарахуванні виплати як члену сім»ї загиблого, викладену в листі № Я-39/01-46 від 25.07.2012 року, відповідач мотивував тим, що надані [PERSON] документи не підтверджують факт її мешкання однією сім»єю із сином, який на момент загибелі був повнолітнім. Вказане свідчить, що між сторонами виник спір з приводу наявності у позивача права на отримання соціальних виплат, встановлених ст.. 34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Спірні правовідносини регулюються положеннями Сімейного Кодексу України та Законом України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до ст.. 15 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків - некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням. Статтею 18 зазначеного Закону встановлено, що робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Тобто відділення ВД Фонду ССНВ України в м. Краснодоні є належним відповідачем по справі. Згідно з ч. 7 ст. 34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого. Частинами 2, 4 ст. з Сімейного Кодексу України встановлено, що сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Сім»я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач з померлим [PERSON] знаходилась у кровному споріднені, оскільки [PERSON] був рідним сином позивача, що підтверджено копією свідоцтва про народження [PERSON]. [PERSON] до дня своєї загибелі був зареєстрований та проживав спільно з позивачем за адресою: [ADDRESS], вони були пов»язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права та обов»язки, що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки, пояснення яких є узгодженими та повними, не суперечать іншим матеріалам справи, і у суду немає підстав не приймати їх до уваги. Крім того, факт реєстрації позивача та [PERSON] за одним місцем проживання підтверджений довідкою про склад сім»ї. Представник відповідача не оспорював того, що [PERSON] був зареєстрований та фактично проживав за адресою, яке є місцем постійного проживання позивача. Також факт спільного проживання позивача із сином підтверджений актом обстеження матеріально-побутових умов від 12.06.2012 року (а.с.76). Також в судовому засіданні був підтверджений факт наявності у позивача та [PERSON] взаємних прав та обов»язків, оскільки допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що позивач через наявне у неї хронічне захворювання, не має можливості у побуті обходитись без сторонньої допомоги, і [PERSON] здійснював догляд за матір»ю, а саме : супроводжував до лікарні, придбавав продукти харчування, здійснював комунальні платежі та інше. Також свідки підтвердили, що у позивача з [PERSON] був спільний бюджет, який складався із заробітку [PERSON] та пенсії позивача, і який витрачався на їх спільні потреби. Факт наявності спільного бюджету позивача із загиблим [PERSON] підтверджується також письмовими матеріалами справи, а саме довідками про розмір доходу [PERSON] (а.с.58), позивача [PERSON] (а.с.59) та довідками, які підтверджують витрати [PERSON] на лікування, згідно з якими позивач витрачає кошти, які перевищують суму її пенсії по інвалідності. Посилання представника відповідача на те, що позивач з [PERSON] не були членами однієї сім»ї, оскільки раніше [PERSON] був одружений та має дитину, суд оцінює критично, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб [PERSON] в 2000 році було розірвано, та достовірно встановлено, що він з 2000 року проживав з позивачем. Також суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі, тобто має іншу, ніж [PERSON], сім»ю, оскільки в судовому засіданні поясненнями свідків підтверджено, що позивач з початку 2003 року зі своїм чоловіком не спілкується, разом не проживає, матеріальної допомоги не отримує. Чоловік позивача не зареєстрований разом із нею. В акті обстеження житлово-побутових умов позивача вказано, що вона проживала лише із сином. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд вважає, що позивачем та його представником в повному обсязі доведений факт проживання позивача із загиблим [PERSON] однією сім»єю. На підставі наведеного позивач, згідно з вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу Ураїни, була членом сім»ї померлого [PERSON], її право на отримання одноразової допомоги в розмірі п»ятирічного заробітку загиблого члена сім»ї, встановлене п. 7 ст. 34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» порушене відповідачем та підлягає судовому захисту і за таких обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Оскільки відповідач звільнений від сплати судових витрат, витрати по розгляду справи в суді необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: approved