Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-02 00:00:00

02.02.2009року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] районної в м. Києві державної адміністрації , Відділу приватизації житла Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації , [PERSON] про визнання протиправним розпорядження про приватизацію житла та скасування свідоцтва про право власності на частину квартири, посилаючись на наступні обставини. Позивачка [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], проживають в [INFO], яка належить їм на праві власності в розмірі 73/100 частини відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.04.2007 року. Позивачці стало відомо, що частина квартири, яка залишалась неприватизованою, 04.02.2008 року була приватизована на імя малолітньої [PERSON], [INFO] - дочки від другого шлюбу колишнього чоловіка позивачки - [PERSON] Вказана приватизація відбулась відразу після його смерті, а після приватизації - 14.03.2008 року до квартири було зареєстровано [PERSON] - другу дружину [PERSON] Позивачка вважає, що проведена на імя малолітньої [PERSON] приватизація частини квартири є незаконною, оскільки жодного дня дочка відповідачки [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживала, тому не могла бути зареєстрована за вказаною адресою. Вона ніколи не була наймачем і не укладала договору найму житлового приміщення. Відповідачі порушили норми Закону України «Про приватизацію державного нового фонду», оскільки приватизація здійснюється з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача та кожного члена його сімї та додатково 10 квадратних метрів на сімю. Вказана норма не була отримана позивачкою та її дітьми, а після смерті [PERSON] вона мала право отримати у власність житлову площу, наймачем якої він був. Тому позивачка просила визнати протиправним розпорядження № 48907 від 04.02.2008 року Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації та видане на підставі нього свідоцтво про право власності на житло на ім'я [PERSON] , а також просила скасувати вказане розпорядження та видане на підставі нього свідоцтво про право власності. 23.06.2010року позивачка подала заяву про доповнення позовних вимог, предявивши позов також до Комунального підприємства «Управління житлового господарства» Дарницького району м. Києва , Відділу ГІРФО Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві , просила визнати незаконною реєстрацію місця проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] з дня реєстрації та зобовязати Відділ ГІРФО зняти їх з реєстрації. Також просила визнати незаконним укладення договору найму 27/100 частин житлового приміщення за адресою [ADDRESS], укладений з [PERSON] та визнати недійсним вказаний договір найму. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила позов задовольнити. Пояснила, що її колишній покійний чоловік [PERSON] після розподілу особового рахунку незаконно прописав на свою частину житлової площі малолітню дочку [PERSON], [INFO], оскільки вона ніколи у квартирі [ADDRESS] не проживала. У звязку з цим і приватизація вказаної частини квартири , і реєстрація в спірне житло відповідачки [PERSON] є незаконними. Своїми діями відповідачка з малолітньою дитиною порушують житлові права позивачки та її дітей. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, вважаючи його необгрунтованим та безпідставним. Вказав, що покійний [PERSON] зареєстрував новонароджену дитину за місцем свого проживання та реєстрації . Після смерті чоловіка [PERSON] продовжує сплачувати комунальні платежі за кімнату, що була приватизована на імя доньки [PERSON], [INFO] Жодних порушень закону при приватизації допущено не було. Крім того, позивачка з дітьми першою приватизувала свою частину квартири. Після смерті [PERSON] його кімната не звільнилась, оскільки в ній була зареєстрована його донька, отже спірна кімната не могла бути передана в користування позивачці. Представник відділу приватизації житла Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації [PERSON] зазначила, що приватизація частини квартири [ADDRESS] на імя [PERSON] проведена відповідно до вимог чинного законодавства, підстав для відмови у проведенні приватизації - не було. Представник відповідача - Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмові пояснення, в яких просив розглянути справу в його відсутності. Зазначив, що рішення райдержадміністрації про приватизацію 27/100 частин квартири на імя [PERSON] та видане свідоцтво про право власності на житло - є правомірними. Підстави для визнання їх незаконними і недійсними - відсутні ( а.с. 60-61). Відповідач КП «Управління житлового господарства» Дарницького району м. Києва та ВГ1РФО Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, своїх представників в судове засідання не направили, заперечень на позов не подали. Судом визнано за можливе розглянути справу у відсутності представників цих відповідачів. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, якою просив розглянути справу в його відсутності, у відповідності до вимог діючого законодавства, з максимальним врахуванням інтересів дітей, які не мають іншого місця проживання ( а.с. 215). Треті особи [PERSON] та [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в судове засідання не зявились. Будучи присутніми під час розгляду справи до оголошення перерви, зокрема, 29.09.2009 року також просили задовольнити позовні вимоги [PERSON] 1.1., зазначивши про те. що малолітня [PERSON] ніколи в їх квартирі не проживала, тому приватизація нею кімнати, площею 12 кв.м. є незаконною. Вислухавши сторони, їх представників, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 08.07.1988 року по 01.03.2005 року ( свідоцтва про укладення та розірвання шлюбу - а.с. 9- 10). Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 8). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.03.2005 року ( а.с. 180-181) по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] 1.1, про зміну договору найму житлового приміщення та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, встановлено наступні обставини. Рішенням виконкому Старокиївської районної ради народних депутатів № 5 від 08.08.1994 року [PERSON] на сімю із пяти осіб виділено трикімнатну квартиру [ADDRESS]. На час ухвалення рішення судом в квартирі проживали та були зареєстровані сторони та двоє дітей. Судом було встановлено, що [PERSON] тимчасово з поважних причин, викликаних неприязними стосунками в сімї і з метою уникнення будь-яких сварок в присутності дітей, був відсутній у спірній квартирі. Вказаним рішенням суду від 15.03.2005 року позов [PERSON] було задоволено, змінено договір найму житлового приміщення - квартири [ADDRESS] , виділено в користування [PERSON] жилу кімнату, площею 12 кв.м., а [PERSON] з дітьми - дві кімнати, площею 17,7 кв.м. та 12,2 кв.м., місця загального користування залишено в спільному користуванні. В задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням , - відмовлено. На виконання рішення суду, наказом КП «Управління житлового господарства» Дарницького району м. Києва за № 175 від 11.08.2005 року було внесено зміни в договір найму трикімнатної квартири [ADDRESS] та укладено договір найму на 1 кімнату, житловою площею 12 кв. м. з [PERSON] На кімнати , житловою площею 17,7 кв.м. та 12,2 кв.м. укладено договір найму з [PERSON] 1.1., до складу сімї якої входять діти - [PERSON], [PERSON] (а.с. 133). 30.07.2005 року [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] . 16.09.2005 року в них народилась дочка [PERSON] ( а.с. 75-76). Як вбачається з довідки форми № 3 від 09.01.2008 року та довідки про склад сім'ї від 15.01.2008року, місце проживання [PERSON] було зареєстроване , відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦК України , за адресою місця проживання її батька - кімнати площею 12 кв.м. у квартирі [ADDRESS] - 15.11.2005 року (а.с. 68,73). Розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 46687 від 13.04.2007року було задоволено заяву наймача [PERSON] про приватизацію 73/100 частин квартири [ADDRESS] та передано у спільну часткову власність їй та [PERSON], [PERSON] вказану частину квартири, загальною площею 58,11 кв.м. , про що було видано свідоцтво про право власності на житло ( а.с. 125, 132 ). Свідоцтво про право власності зареєстроване в Київському міському БТІ 07.08.2007 року. 10.12.2007року [PERSON] помер у віці 48 років, про що Відділом РАГС Дарницького РУЮ у м. Києві було видано свідоцтво про смерть ( а.с. 13). 08.01.2008року на підставі свідоцтва про смерть [PERSON] був знятий з реєстраційного обліку ( а.с. 17). 01.02.2008року відповідачка [PERSON], мати малолітньої [PERSON]. Вернулася з заявою до Органу приватизації Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про передачу в особисту приватну власність дитини частини квартири [ADDRESS], подавши з заявою довідку про склад сімї наймача від 25.01.2008 року, довідку ЖЕК № 210 КП «Управління житлового господарства» Дарницького району м. Києва від 18.01.2008 року про те, що [PERSON], [INFO], проживала і була постійно зареєстрована з 15.11.2005 року разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] по день його смерті - 10.12.2007року (а.с.67-76). Розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 48907 від 04.02.2008року заяву [PERSON] О.1. в інтересах дочки було задоволено, передано [PERSON] у приватну власність 27/100 частин квартири [ADDRESS], загальною площею 20,99 кв.м. та видано свідоцтво про право власності на житло від 04.02.2008року ( а.с. 66 , 69). 14.03.2008року Відділом ГІРФО Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві за вказаною адресою також було зареєстроване місце проживання відповідачки [PERSON] (а.с. 142- 148). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб (з урахуванням положення частини другої статті 2 цього Закону), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Відповідно до ст. 29 ЦК України , місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до ст. 65 ЖК України , наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, що проживають разом з ним, вселити в займане жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку , що позивачкою в судовому засіданні не надано доказів, що Дарницькою районною в м. Києві державною адміністрацією порушено порядок приватизації житла [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] і що вказаною приватизацією порушено права [PERSON] 1.1. Посилання позивачки на те, що малолітня [PERSON] в даній квартирі ніколи не проживала, не можуть бути підставою для задоволення позову , оскільки, як вбачається з наданих документів, вона була членом сімї наймача , зберігала за собою право користування житлом за місцем проживання батька. На час приватизації вона не була визнана такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням. Крім того , оскільки особові рахунки на жилі приміщення були розділені між позивачкою [PERSON] 1.1, та померлим [PERSON] , позивачка 23.04.2007 року приватизувала з дітьми 73/100 частини квартири, з заявою про надання їй звільненої , на її думку кімнати, площею 12 кв.м., після смерті [PERSON] вона до відповідача не зверталась, тому суд приходить до висновку, що права позивачки відповідачем не порушені. Твердження [PERSON] 1.1, про те, що відповідно до ст. 54 ЖК України вона мала во отримати жиле приміщення - кімнату, площею 12 кв.м., що звільнилася після смерті [PERSON], суд вважає безпідставними, оскільки вказана кімната не була вільною, право користування вказаною кімнатою має член сімї наймача - його дочка [PERSON] Також, зважаючи на ту обставину, що з покійним [PERSON] було укладено окремий договір найму на кімнату, площею 12 кв.м. у квартирі [ADDRESS] , та відповідно до ст. 29 ЦК України та ст. 65 ЖК України, згода позивачки на реєстрацію малолітньої [PERSON] за адресою спірної квартири не потребувалась. Подальша реєстрація відповідачки [PERSON] у спірній частині квартири, що належить на праві власності її доньці, прав позивачки не порушує. Отже позовні вимоги про визнання протиправним розпорядження про приватизацію житла та скасування свідоцтва про право власності на частину квартири, визнання незаконною та скасування реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] - є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Також суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] 1.1. про визнання недійсним договору найму 27/100 частин квартири [ADDRESS], оскільки , як встановлено в судовому засіданні, такий договір найму з малолітньою [PERSON] не укладався , адже вона була членом сімї наймача [PERSON] Посилання позивачки на норми ст. 203, 215 ЦК України є безпідставними, оскільки правовідносини щодо укладення договору найму в квартирах державного та комунального житлового фонду регулюються нормами глави 2 Житлового кодексу України . Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному , обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку . що права позивачки [PERSON] діями відповідачів не порушені, заявлені нею вимоги є необгрунтованими та безпідставними , тому в задоволенні її позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного , ст. 47-48 Конституції України, ст. 15,30, 47, 54, 61 ,63, 64, 65, 65-1 Житлового кодексу України, ст. 1-5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», ст. 15, 16, 29, 202, 203, 215 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed