Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-17 00:00:00

16.09.2008 року позивач звернувся з позовом до суду та просив ухвалити рішення, відповідно до якого зобов`язати Державне підприємтсво «Сакський центральний військовий клінічний санаторій ім. М.І. Пирогова»надати рахунок для придбання путівок на лікування у Державному підприємстві «Сакський центральний військовий клінічний санаторій ім. Пирогова». Ухвалою Київського районного суду м.Одеси (суддя Сватаненко В.І.) від 10 березня 2009 року провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] було закрито. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 жовтня 2009 року ухвала Київського районного суду м.Одеси від 10 березня 2009 року була скасована, питання передано на новий розгляд у той же суд іншим суддею. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2010 року (суддя Калашнікова О.І.) позов був залишений без розгляду у зв`язку з неявкою представника позивача у судові засідання. 26 грудня 2011 року апеляційним судом Одеської області була винесена ухвала, якою ухвала Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2010 року була скасована, справа направлена до районного суду для розгляду по суті. У зв`язку з задоволенням заяви судді Калашнікової О.І. про самовідвід справа була перерозподілена та прийнята до провадження суддею Куриленко О.М. У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце його проведення був сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, однак, позовна заява містить прохання позивача розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином, 20.03.2012 року звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутності, у задоволенні позову відмовити. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до довідки МСЕК № 003624, серії 2-18 ОВ [PERSON] являється інвалідом першої групи ( а.с.5). Звертаючись до суду з позовом, позивач мотивував свої вимоги тим, що він, як інвалід 1 групи, звернувся до ДП МО України «Сакський ЦВКС імені [PERSON]» з заявою про надання йому розрахкнкового рахунку для придбання двох путівок для лікування у санаторії. 04 серпня 2008 року позивач отримав відмову у наданні розрахунку на лікування, чим, на думку позивача, були порушені його права як споживача. Як вбачається з листа ДП «Сакський центральний військовий клінічний Санаторій ім [PERSON]»від 04.08.2008 року, [PERSON] у придбанні путівки для лікування у санаторії було відмовлено на підставі ч.2 ст. 34 Основ Законодавства України про охорону здоров`я у зв`язку з неадекватною поведінкою під час попереднього перебування у санаторії та рекомендовано звернутися до іншого санаторію за профілем захворювання (а.с.3). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 08 жовтня 2007 року вже звертався до Генерального директора ДП МОУ „Сакський ЦВКС ім. М.І. Пирогова з заявою про направлення йому розрахункового рахунку за січень, лютий, березень 2008 року для придбання двох путівок для лікування у санаторії. Однак, профспілковий комітет державного підприємства 26.10.2007 року прийняв рішення про відмову йому у санаторному лікуванні, у зв`язку з чим Генеральний директор підприємства відмовив йому у наданні розрахунку на лікування. Рішенням Сакського міськрайонного суду АР Крим від 26 травня 2008 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково, визнано протиправними дії Державного підприємства Міністерства оборони України «Сакський центральний військовий клінічний санаторій імені М.І [PERSON]»по відмові надати [PERSON] розрахунок для лікування в санаторії за період з 1 січня 2008 року по 1 квітня 2008 року, стягнуто з Державного підприємства Міністерства оборони України «Сакський центральний військовий клінічний санаторій імені СМ.І. [PERSON]»судовий збір та витрати на ІТЗ. Позовні вимоги в іншній частині злишено без задоволення ( а.с.10-13). Ухвалою апеляційного суду Автономної республіки Крим від 03 грудня 2008 року рішення Сакського міськрайонногшо суду АР Крим від 26 травня 2008 року в частині визнання притиправними дії ДП Міністерства оборони України «Сакський центральний військовий клінічний санаторій імені [PERSON]»скасовано і в цій частині позовних вимог відмовлено (а.с.92-93). На теперішній час позовні вимоги [PERSON] заявлені з посиланням на вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; термін послуга, означає діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Зі змісту наведенного випливає, що послуги надаються на підставі договору, усного чи письмового. Однак, договору про надання послуги у вигляді путівок на лікування між позивачем та відповідачем укладено не було. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 квітня 1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ по позовах про захист прав споживачів»правом на пред'явлення позовних вимог розташовують споживачі, які мають на товар письмові документи. Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів»споживач має право на захист своїх порушених прав на надання послуг у разі невиконання умов договору. Тобто, для захисту прав споживача по наданню послуг необхідно, щоб між споживачем та особою, яка надає послуги, виникли договірні зобов`язання. Крім того, позивач не зазначає, на підставі яких саме норм закону він звертався до відповідача, на підставі Порядку забезпечення санаторно-курортними путівками деяких категорій громадян органами праці та соціального захисту населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 року №187, на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21.09.2005 N 803 Про затвердження Порядку оплати санаторно-курортного лікування та відпочинку в Міністерстві внутрішніх справ України тощо. Також суд бере до уваги при винесенні рішення положення ст.34 Закону України „Основи законодавства України про охорону здоров'я, згідно якої лікар має право відмовитися від подальшого ведення пацієнта, якщо останній не виконує медичних приписів або правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я, за умови, що це не загрожуватиме життю хворого і здоров'ю населення. Лікар не несе відповідальності за здоров'я хворого в разі відмови останнього від медичних приписів або порушення пацієнтом встановленого для нього режиму.

Outcome: dismissed