Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-07 00:00:00

Позивач у березні 2013 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.02.2007 року [PERSON] отримав кредит у сумі 250,00 грн.,у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до п.6.5 Договору, Платник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентами за користування кредитом, по перевищенню платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором. Однак у зв'язку з порушенням умов договору Відповідачем, станом на 31.01.2013 року виникла заборгованість за сумою кредиту у розмірі 28574,06 грн. Просив суд, стягнути з [PERSON] суму заборгованості у розмірі 28574,06 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 285,74 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подала до суду заяву у якій просить розглядати справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матери справи, вважає що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У своєму позові позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] не виконував свої зобов'язання за Договором у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 28574,06 грн., яка складається з 9823,97 грн. - заборгованість за кредитом; 10017,38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6895,85 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1336,86 грн. - штраф (процентна складова), на підтвердження якої надав розрахунок суми заборгованості, однак при цьому позивачем не надано підтвердження того, що відповідач користувався наданою позивачем платіжною карткою, а також, судом встановлено, що, відповідно до матеріалів справи, Договір №б/н від 13.02.2013 року було укладено [PERSON], у той час позов пред'явлено до [PERSON]. Згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed