Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] в якій просить припинити право спільної сумісної власності та визначити за ним, а також за [PERSON], яка померла 23.09.2004 року, [PERSON] по 1/3 частці в квартирі [ADDRESS], яка належить їм на праві спільної сумісної власності, також визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку квартири [ADDRESS], що належала [PERSON], яка померла 23.09.2004 року, а в сумі на 2/3 частки в зазначеній квартирі. В обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що 23.09.2004 року померла його мати [PERSON], яка при житті заповіт не складала. Після смерті матері спадкоємцями першої черги залишилися він та його брат (відповідач), інших спадкоємців немає. Після смерті матері відкрилася спадщина на її частку у спільній сумісній власності, а саме на 1/3 частку квартири [ADDRESS]. 27.09.2012 року він звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, однак, у видачі свідоцтва було відмовлено з тих підстав, що він порушив строк для прийняття спадщини встановлений ст. 1270 ЦК України. Проте, у встановлений зазначеною нормою закону строк він не звернувся, оскільки вважав, що проживаючи із матір'ю на час відкриття спадщини він фактично прийняв спадщину після смерті матері в порядку ст. 1268 ЦК України. Його брат [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, після смерті матері у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори теж не звертався. Більш того, на момент відкриття спадщини його брат вже тривалий час проживав окремо від матері, а тому не може вважатися таким, що фактично прийняв спадщину після її смерті. В майбутньому він планує викупити у відповідача належну тому частку квартири, але для цього необхідно припинити право спільної сумісної власності та визначити, що частки кожного із співвласників є рівними. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, нотаріально посвідченою заявою сповістив про можливість розгляду справи без його участі, проти ухвалення судового рішення на користь [PERSON] не заперечує, від одержання обовязкової частки у спадщині та частки у спадщині за законом, за заповітом та за всіма іншими правами після смерті своєї матері [PERSON] відмовляється на користь [PERSON] Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, сповістила про можливість розгляду справи без її участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із виданим 27.11.2000 року свідоцтвом про право власності на житло квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Зазначена квартира приватизована згідно із Законом України Про приватизацію державного житлового фонду. Загальна площа спірної квартири складає 56,9 кв.м. Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації право спільної сумісної власності [PERSON] [PERSON] та [PERSON] на зазначену квартиру було зареєстровано, про що в реєстрову книгу здійснено запис за № 524п-1700-298. Відповідно до технічного паспорту спірна квартира розташована на 4 поверсі пятиповерхового будинку і складається із трьох кімнат житловою площею 38,4 кв.м., в тому числі: 1-а кімната 11,4 кв.м., 2-а кімната 17,3 кв.м., 3-я кімната 9,7 кв.м., кухня площею 5,4 кв.м., вбиральня 2,8 кв.м., коридор 6,2 кв.м., вбудована шафа 3,2 кв.м. Квартира також обладнана балконом площею 0,9 кв.м. Загальна площа квартири складає 56,9 кв.м. з висотою приміщень 2,5 м. Виданим 27 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 578431 підтверджується, що [PERSON] померла 23.09.2004 року в м. Дніпропетровську у віці 72 років від кардіосклерозу атеросклеротичного, про що в книзі реєстрації актів про смерть 27.09.2004 року зроблено актовий запис за № 1254. Довідкою житлової організації КЖЕП № 26 м. Дніпропетровська від 10.05.2011 року за вих. № 1387 підтверджується, що [PERSON] разом із сином [PERSON] та братом [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. 27 вересня 2012 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадкового майна після смерті матері [PERSON] та просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом, заповітом та всіма іншими правами. Разом із тим, [PERSON] повідомив про відсутність спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині згідно зі ст. 1241 ЦК України. Спадкова справа за заявою позивача була відкрита приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] під № 53448582 у Спадковому реєстрі, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви [PERSON] та [PERSON] вони відмовляються на користь [PERSON] від одержання обовязкової частки у спадщині та частки у спадщині за законом, за заповітом та за всіма іншими правами після смерті [PERSON]. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частина 1 ст. 368 ЦК України передбачає, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно до ст. 373 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Отже, при праві спільної сумісної власності розмір часток [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не визначений. Разом з тим, кожний із співвласників має право на виділ частки з майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, у натурі. При виділенні частки одного зі співвласників необхідно попередньо визначити розмір частки в праві спільної сумісної власності, що належить цьому співвласникові. Вважається, що частки кожного зі співвласників рівні. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності трьом особам, отже, з урахуванням цього частки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є рівними, тобто кожному з них належить по 1/3 частки спірної квартири. Договір про визначення часток у спільній сумісній власності між власниками спірної квартири не укладався. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, позовні вимоги [PERSON] про виділення часток у майні належному йому, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на законі та їх задоволення не порушує права, свободи та законні інтереси інших осіб щодо спірного майна. В 2004 році [PERSON] померла та після її смерті спадкоємцями належної їй 1/3 частини спірної квартири залишились її сини [PERSON] та [PERSON] [PERSON] фактично прийняв спадщину у відповідності до ст. 1268 ЦК України, оскільки встановлено, що саме він проживав разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, опікувався спірним майном, та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Разом із тим, відповідач [PERSON] у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори також не звертався та на час відкриття спадщини проживав окремо від матері. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є, зокрема, день смерті особи. Згідно із ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] не складала заповіт, а сторони у справі є в силу ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги. Згідно із ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що ані [PERSON], ані [PERSON] у визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк не зверталися до нотаріальної контори в порядку ст. 1269 ЦК України із заявою про прийняття спадщини. Натомість, [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, та в силу ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом шести місяців він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Із дослідженої в судовому засіданні заяви [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони звернулися із відповідною заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON] лише 21.09.2012 року. Вищевикладені обставини безспірно встановлені судом та підтверджуються поясненнями представника позивача, а також наданими суду письмовими доказами. За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частку спірної квартири також підлягають задоволенню, оскільки саме позивач у відповідності з ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері у вигляді 1/3 частки спірної квартири належної їй на праві приватної власності, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК Кодексу не заявив про відмову від неї та фактично її прийняв проживаючи на час відкриття спадщини із спадкодавцем та опікувався спадковим майном.

Outcome: approved