Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-09 00:00:00

У грудні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 80 000 грн. боргу за договором позики. Зазначаючи, що 8 серпня 2011 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики за умовами якого він передав відповідачу 80 000 грн., а [PERSON] власноручно написав розписку, згідно якої зобов'язався повернути всю суму позики в строк до 12 серпня 2011 року. Однак в обумовлений договором строк відповідач позику не повернув та надалі продовжує ухилятись від виконання зобов'язання в добровільному порядку. У березні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання укладеного між ними договору позики недійсним, посилаючись на його безгрошевість. В обґрунтування зустрічного позову посилався на те, що в серпні 2011 року до нього звернувся [PERSON] та запропонував послуги з посередництва при укладені договору довічного утримання за яким [PERSON] мав набути право власності на земельну ділянку та житловий будинок у м. Полтаві. За надання посередницьких послуг [PERSON] бажав отримати передоплату у розмірі 80 000 грн., яку [PERSON] мав сплатити в день підписання договору довічного утримання - 12 серпня 2011 року, а в якості гарантії [PERSON] написав розписку про отримання у борг указаної суми. Договір довічного утримання укладено не було, а [PERSON] повідомив, що знищив написану [PERSON] розписку. В подальшому [PERSON] запропонував [PERSON] укласти договір довічного утримання щодо квартири у м. Іллічівську. Цього разу, 31 серпня 2011 року між [PERSON] та ТОВ "Київський регіональний центр нерухомості", єдиним засновником якого є [PERSON], укладено договір завдатку за яким [PERSON] сплачено завдаток у сумі 2 400 грн., однак договір довічного утримання знову укладено не було. У судовому засіданні [PERSON] первісний позов підтримав, просив його позовні вимоги задовольнити, а в зустрічному позові відмовити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. [PERSON] та його представник [PERSON] посилаючись на те, що 8 серпня 2011 року [PERSON] фактично коштів [PERSON] не передавав, розписка була написана в якості гарантії посередницьких послуг, просять суд зустрічний позов про визнання договору позики недійсним задовольнити, а в первісному позові про стягнення боргу відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в позові, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК Українина підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст.1049 ЦК Українивстановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом установлено, що відповідно до розписки від 8 серпня 2011 року [PERSON] взяв 80 000 грн. в борг у [PERSON] до 12 серпня 2011 року (а.с. 4). Таким чином, факт укладення між сторонами договору позики підтверджується розпискою позичальника. Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Проте, [PERSON] будь яких доказів на підтвердження його доводів щодо безгрошевості укладеного з [PERSON] договору позики не надав. Його посилання на укладений 31 серпня 2011 року договір завдатку із ТОВ "Київський регіональний центр нерухомості" не впливає на характер спірних правовідносин, що склались між сторонами. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що [PERSON] взяте на себе зобов'язання за укладеним із [PERSON] договором позики не виконав, взяті у борг кошти в обумовлений договором строк не повернув, на підтвердження своїх доводів безгрошевості договору позики доказів не надав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики, а також про відмову в зустрічному позові [PERSON] Крім того, при вирішені вимог зустрічного позову, суд звертає увагу на те, що договір позики за своєю суттю є реальним договором, оскільки відповідно до приписів ч. 2 ст. 1046 ЦК України є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Тому в розумінні ст. 215 ЦК України не може бути визнаний недійсним у зв'язку з його безгрошевістю. Оскільки первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved