Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-27 00:00:00

[PERSON], (далі позивач)\~звернулася\~до суду з позовом до [PERSON], (далі - відповідач), третя особа без самостійних вимог на предмет спору Людвинівська сільська рада Макарівського району Київської області, в якому посилаючись на ст.ст.15, 16, 321, 386, 391 ЦК України, ст. 71, 72, 163 ЖК України, просила постановити рішення, яким визнати останню таким, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку за № 23 по вул. Польова в с. Людвинівка Макарівського району Київської області (далі - спірний будинок). В обґрунтування вимог позивач зазначила, що відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 04.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу [PERSON], позивач є власником будинку за № 23 по вул. Польова в с. Людвинівка Макарівського району Київської області. В спірному будинку зареєстрована але не проживає відповідач у справі, оскільки будинок перебуває в аварійному стані. Протягом тривалого часу відповідач у спірному будинку не проживає, у звязку з чим є підстави визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судове засідання позивач не зявився, подав письмову заяву згідно якої вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові, просила також розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у звязку з чим суд ухвалив заочно розглянути справу. Третя особа подала письмову заяву згідно якої вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові, просила також розглядати справу у її відсутність. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 04.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу [PERSON], позивач є власником будинку за № 23 по вул. Польова в с. Людвинівка Макарівського району Київської області. В спірному будинку зареєстрована але не проживає відповідач у справі, оскільки будинок перебуває в аварійному стані, що підтверджується довідкою виконкому Людвинівської сільської ради. Вирішуючи між сторонами спір, суд виходить з наступного. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. [PERSON] особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією права особи на житло здійснюється спеціальним законом яким є ЖК УРСР. Згідно ст. 4 ЖК УРСР жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає, зокрема, жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд). Користування жилими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду регулюється Главою 6 вказаного Кодексу. Як зазначено у ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як вбачається з аналізу норм цієї глави ЖК УРСР, із власником на відповідних правових підставах можуть проживати або члени його сімї, або ж наймач на підставі договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї власника будинку (квартири) згідно ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме його дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ст. 64 ЖК УРСР). Що ж до користування жили приміщенням приватного житлового фонду на підставі договору найму, це питання регулюється ст. 158 ЖК УРСР, відповідно до якої договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ж ст. 72 цього ж Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оскільки відповідач не є членом сімї позивача як власника житлового будинку, а також більше шести місяців не проживав у спірному будинку, суд вважає, що позовні вимоги до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі, встановленому законодавством на час звернення до суду.

Outcome: approved