Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання в Україні з 29.07.1989 року посилаючись на те, що він народився [INFO] в м.Актюбінськ, Республіки Казахстан. З 01.08.1989 року заявник навчався у Харківському вищому військовому училищі тилу, яке закінчив у лютому 1993 року. Будучи курсантом ХВВУТ [PERSON] проживав у гуртожитку училища та був зареєстрованим з 01.08.1989 року по лютий 1993 року за адресою [ADDRESS]. Згідно до витягу з наказу начальника Харківського вищого військового училища тилу за № 156 від 29.07.1989 року [PERSON] було зараховано курсантом 1-го курсу цього училища, в якому він навчався та проживав у гуртожитку училища з 01.08.1989 року по лютий 1993 року за адресою: [ADDRESS]. Проживання за адресою Харківського вищого військового училища тилу, регламентується Статутом внутрішньої служби збройних сил СРСР (який регламентує обов'язки курсантів тощо), а саме, ст. 142, згідно до якої військовослужбовці розміщуються у казармах. Після закінчення військового училища заявник отримав вільний диплом і своє подальше життя не пов'язував з військовою службою, залишився проживати в м.Харкові. Змінювати документи у нього не було необхідності. 26.04.1991 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], до теперішнього часу проживає в м.Харкові. У 2006 році заявник почав оформлювати документи для вступу до громадянства України. Він звернувся до відповідних органів, тривалий час йшла перевірка наданих ним документів, робилися запити до Казахстану, а потім йому роз'яснили, що необхідно підтвердити факт проживання в Україні до 24 серпня 1991 року. Це і стало приводом його звернення до суду. Заявник у судове засідання не з'явився надав суду заяву, в якій підтримав вимоги заяви підтримав повністю, просив суд розглядати справу без його присутності. Представник зацікавленої особи - Головного управління департаменту міграційних справ України в Харківській області у судове засідання з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без присутності представника зацікавленої особи. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав: [PERSON] народився [INFO] в м.Актюбінськ, Республіки Казахстан. З копії витягу з наказу № 156 від 29.07.1989 року Харківського вищого військового училища тилу вбачається, що [PERSON] зарахований курсантом 1-го курсу цього училища. З копії повторного свідоцтва про шлюб [NUMBER] вбачається, що [PERSON] 26.04.1991 року зареєстрував шлюб з [PERSON], актовий запис № 814. З копії договору купівлі-продажу від 30.05.2005р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] (зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.05.2005 року), вбачається, що [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]. З доданих документів вбачається, що [PERSON] з 29.07.1989 року проживає в Україні. Зазначені відомості про факт, встановлений судом, необхідні заявнику для оформлення документів для вступу до громадянства України. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Outcome: approved