Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому було уточнено, до [PERSON], просить стягнути з неї заборгованість за кредитом в сумі 295563 грн. 90 коп., витрати по сплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. При цьому позивач вказує на те, що відповідно до Кредитного договору №08-445/07-А від 27.09.2007 року відповідачці [PERSON] було надано в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в розмірі 32512 доларів США з терміном погашення до 26.09.2014 року за процентною ставкою згідно п.п.4.1, 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3, 4.1.4, 4.1.5, 4.1.6, 4.1.7 процентів річних. Крім того, в забезпечення виконання зобов»язань по кредитному договору між позивачем та позичальником 27.09.2007 року був укладений договір застави транспортного засобу, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №Д-1664. Предметом договору застави є майно, а саме автомобіль. Позивач також вказує, що [PERSON] не виконувала свої зобов»язання за кредитним договором, не сплачувала кредит та відсотки, у зв»язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 19.03.2012 року становить 295563 грн. 90 коп. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що [PERSON] свої зобов»язання за договором кредиту належним чином не виконує, позивач просить стягнути з відповідач заборгованість за основним боргом в сумі 18809,18 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.03.2012 року становить 150191 грн. 30 коп., заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитом в сумі 4006,86 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.03.2012 року становить 31994 грн. 78 коп., заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків в сумі 113377 грн. 82 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні частково визнав позов та пояснив, що згідно його розрахунку підлягають стягненню відсотки за період з 27.09.2007 року до 11.04.2012 року відповідно до відсоткових ставок, встановлених п.4.1 договору. Також, представник відповідача вважає, що розмір штрафних санкцій є нерозумним, є підстави для застосування зменшення розміру неустойки, які просить застосувати до відповідача. Крім того вказав, що розрахунок штрафних санкцій проведений необгрунтовано, оскільки згідно ч.2 ст.258 ЦК України застосовується позовна давність в один рік. Крім того, представник відповідача пояснив, що 09.01.2009 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12.12.2008 року. Вказаним законом Цивільний Кодекс України доповнено ст.1056-1, згідно ч.ч.2, 3 якої встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до вимог ч.4 ст.55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими керувалися при укладені договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше встановлено договором, або не випливає із суті зобов»язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір або укладали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідності з обставинами, які істотно змінилися, договір може бути змінений за рішенням суду. Згоди щодо змін до кредитного договори сторони не досягли. 27.09.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір №08-445/07-А, згідно якого відповідачці [PERSON] було надано в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в розмірі 32512 доларів США з терміном погашення до 26.09.2014 року за процентною ставкою згідно п.п.4.1, 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3, 4.1.4, 4.1.5, 4.1.6, 4.1.7 процентів річних. (а.с.9-11). Відповідно до п.п.1.2., 1.3 Статуту Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», затвердженого Загальними зборами акціонерів та погодженого Національним банком України 28.09.2009 року останнє створено шляхом перетворення Відкритого акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» у Публічне акціонерне товариство Банк «Фінанси та Кредит» та є правонаступником щодо всіх прав та зобов»язань Відкритого акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит». Крім того, в забезпечення виконання зобов»язань по кредитному договору між позивачем та позичальником 27.09.2007 року був укладений договір застави транспортного засобу, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №Д-1664. Предметом договору застави є майно, а саме автомобіль. (а.с.13-15). Відповідно до п. 3.3 Кредитного договору, Позичальник зобов»язується щомісячно, в термін з «1» по «10» число кожного місяця, здійснювати погашення позичкової заборгованості за Кредитними ресурсами у розмірі 388 доларів США та нарахованими процентами у відповідності до кредитного договору та Графіку зниження розміру заборгованості. Банк виконав свої зобов»язання за кредитним договором та на підставі заяви [PERSON], за згодою банку, здійснив видачу кредитних ресурсів в сумі 32512 доларів США. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов»язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов»язань не допускається. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка є заставодавцем, було передано банк в заставу майно відповідно до п.1 договору застави автомобіля від 27.09.2007 року. Згідно ст.572 ЦК України, ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов»язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором,-неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до вимог ст.612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов»язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов»язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст.626 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. [PERSON] скористалася кредитними ресурсами та свої зобов»язання за кредитним договором належним чином не виконує, систематично порушувала виконання умов договору, в зв»язку з чим має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 295563 грн. 90 коп., що включає в себе: - заборгованість за основним боргом в сумі 18809 доларів США 18 центів, що за курсом НБУ станом на 19.03.2012 року становить 150191 грн. 30 коп.; - заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитними в сумі 4006 доларів США 86 коп., що за курсом НБУ станом на 19.03.2012 року становить 31994 грн. 78 коп.; - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами в сумі 113377 грн. 82 коп. В зв»язку з виникненням заборгованості по кредиту, 21.08.2009 року банк направляв [PERSON] лист-претензію щодо погашення в добровільному порядку заборгованості, але відповідачем були проігноровані законні вимоги Банку та грубо порушені умови Кредитного договору та норми чинного законодавства України. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які бор\-жник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчис\-люється у відсотках від суми невиконаного або неналежне виконаного зобов»язання. Згідно п.6.1 кредитного договору встановлено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, відповідач зобов»язана сплатити банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення відповідачем строків платежів. Відповідно до вимог ст.551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, як\-що він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. [PERSON] добровільно не виконує свої обов»язки за договором, однак враховуючи, що розмір пені за несвоєчасне погашення відсотків значно перевищує розмір заборгованості по відсоткам, а тому суд вважає за не\-обхідне зменшити розмір пені за несвоєчасне погашення відсотків, та вважає за необхідне стягнути зі [PERSON] на користь позивача пеню за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 22675 грн. 56 коп., відповідно до ви\-мог п.3 ст.611 ЦК України. При цьому приймаючи рішення про стягнення з відповідача [PERSON] нарахованих відсотків та час\-ткове стягнення пені за несвоєчасне погашення відсотків, а також пені за несвоєчасне погашення кредиту, суд ви\-ходив з умов кредитного договору, підписаного сторонами, а також тих підстав, що [PERSON] не доведено у судовому засіданні того факту, при укладенні кредитного договору, відповідач була впевнена в тому, що така зміна обставин, як різкий зріст курсу гривні відповідно до долара США не настане, оскільки у відповідача існувала можли\-вість передбачення у момент укладення кредитного договору, зміни курсу гривні відповідно до долара США, вра\-ховуючи динаміку зміни курсу валют з моменту введення в обіг національної валюти - гривні - і її девальвації, а також того, що укладаючи зазначений кредитний договір в іноземній валюті, відповідач приймала на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та у момент укладення кредитного договору не мала законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Заперечуючи проти позову представник відповідача посилався на те, що банком незаконно збільшено розмір відсоткової ставки до 15% річних, що заборонено ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12.12.2008 року, яким Цивільний Кодекс України доповнено ст.1056-1, а також посилався на ч.4 ст.55 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Суд не приймає до уваги ці доводи представника відповідача, оскільки збільшення розміру відсоткової ставки до 15% річних є видом відповідальності позичальника за невиконання зобов»язань, який передбачений п.п.4.7, 4.8 кредитного договору від 27.09.2007 року, тобто в даному випадку не мало місце збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку. Крім того, з вказаною умовою договору відповідач була ознайомлена при його підписані. Крім того, суд звертає увагу і на те, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов»язання фактично з моменту його укладення, тобто до вступу в дію ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку». Інші доводи та заперечення проти позову представника відповідача суд до уваги не приймає. оскільки вони не доведені належними та допустими доказами, а наданий ним розрахунок заборгованості не є повним та обґрунтованим. При таких обставинах суд частково задовольняє позовні вимоги. Оскільки суд частково задовольняє вимоги позивача, то відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2048 грн. 62 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial