Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

ПАТ «Дельта-Банк» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 02.11.2006 року Публічний акціонерний банк «Дельта Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та фізична особа - резидент України [PERSON], уклали кредитний договір № 001-16050-021106. Відповідно до пункту 1.1. вищевказаного договору, позивач зобов'язаний надати відповідачеві кредит у сумі 2585,00 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором, із остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів і комісійних по ньому не пізніше ніж 01.05.2008 року. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 2585,00 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 5762026 від 02.11.2006 року та рахунок-фактура № 247 від 02.11.2006 року. Зі свого боку, відповідач, отримав у своє розпорядження майно, що підтверджується накладною № 247 від 02.11.2006 року. У відповідності до договору, позичальник зобов'язаний повернути кредит та плату за його користування (відсотками) не пізніше 01.05.2008 року. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. Станом на 30.08.2012 р. відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. [PERSON] неодноразово був повідомлений про виникненням заборгованості по оплаті передбачених договором платежів перед TOB «Комерційний банк «Дельта». Однак на даний час кредитна заборгованість позичальником погашена не була. Таким чином, станом на 30.08.2012 року за відповідачем по укладеному з TOB «Комерційний банк «Дельта» кредитному договору № 1352069 від 02.11.2006 року рахується заборгованість на загальну суму 2307,50 грн., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 1466,78 грн.; заборгованість за відсотками: 67,82 грн.; заборгованість за комісіями: 772,90 грн. Положеннями договору передбачено, що TOB «Комерційний банк «Дельта» у випадку порушення позичальником строків сплати передбачених договором платежів більше ніж на 1 (один) місяць має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Представник позивача в судове засідання з'явився, однак в позовній заяві до суду просять провести розгляд справи без участі представника. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча вчасно і належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін у справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак, як роз'яснено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявленостороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Судом встановлено 02.11.2006 року Публічний акціонерний банк «Дельта Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та фізична особа - резидент України [PERSON] уклали кредитний договір № 001-16050-021106. Відповідно до пункту 1.1. вищевказаного договору, позивач надати відповідачеві кредит у сумі 2585,00 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором, із остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів і комісійних по ньому не пізніше ніж 01.05.2008 року. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 2585,00 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 5762026 від 02.11.2006 року та рахунок-фактура № 247 від 02.11.2006 року. Зі свого боку, відповідач, отримав у своє розпорядження майно, що підтверджується накладною № 247 від 02.11.2006 року. У відповідності до договору, позичальник зобов'язаний повернути кредит та плату за його користування (відсотками) не пізніше 01.05.2008 року. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. Станом на 30.08.2012 р. відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. [PERSON] неодноразово був повідомлений про виникненням заборгованості по оплаті передбачених договором платежів перед TOB «Комерційний банк «Дельта». Однак на даний час кредитна заборгованість пзичальником погашена не була. Таким чином, станом на 30.08.2012 року за відповідачем по укладеному з TOB «Комерційний банк «Дельта» кредитному договору № 1352069 від 02.11.2006 року рахується заборгованість на загальну суму 2307,50 грн., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 1466,78 грн.; заборгованість за відсотками: 67,82 грн.; заборгованість за комісіями: 772,90 грн. Оскільки п.1.2 договору визначено кінцевий термін повернення кредиту 01.05.2008 року, то з врахуванням вимог п.5 ст. 261 ЦК України початком перебігу строку позовної давності слід вважати 02.05.2008 року. Позовну заяву подано до суду 10.01.2013 року. За вказаних обставин, з часу закінчення строку дії кредитного договору 02.05.2008 року до часу звернення із вказаним позовом до суду - 10.01.2013 року сплив строк загальної позовної давності -3 (три) роки. Позивачем в установленому законом порядку не доведено поважність причин пропуску строку позовної давності. Оскільки позивачем порушено строки позовної давності відповідно до вимог ч.4 ст. 267 ЦК України, вказана обставина є підставою для відмови у позові. Позивач не просив поновити строк звернення до суду та не надав суду обґрунтованих доказів щодо наявності поважних причин для пропуску строку звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 11 ч. 11 п. 7 ЗУ «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно з п. 31 Постанови № 5 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Згідно п. 1.1. кредитного договору кошти використовуються для розрахунків за товари чи послуги, виконання держателем своїх зобов'язань перед банком та цим договором. З огляду на викладене наданий кредит є споживчим. Перебіг позовної давності відповідно до ч.1, ч.3 ст. 264 ЦК України переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку. Судом встановлено, що останній платіж здійснений відповідачем 03.07.2007 року. Обставин, які б свідчили про зупинення, перерив або про наявність підстав для поновлення строку позовної давності матеріали справи не містять. З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем пропущений строк звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed