overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-14 00:00:00

[PERSON] 22.01.2013 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. У обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано за рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 30.08.2010 року, має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], про яку відповідач не піклується, не цікавиться її здоров`ям та вихованням, не надає матеріальної допомоги на її утримання, а тому просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, і до досягнення нею повноліття. Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивачки та без його участі, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі, заявленому позивачкою. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що від шлюбу, розірваного за рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 30.08.2010 року сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями вказаного рішення та свідоцтва про народження, виданого Крушельницькою сільською радою Сколівського району Львівської області 14.06.1996 року на ім`я [PERSON], з якого вбачається, що її батьком є [PERSON]. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховано стан здоров'я та матеріальне становище дітей і платника аліментів. Ураховуючи наведене, є підстави стягувати з відповідача у користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-14 00:00:00

ЖК "Рудничий -1" звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач пояснив, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], але комунальні послуги не сплачує, у зв'язку з чим станом на 1 серпня 2012 року виникла тривала заборгованість в сумі 13926,25 гривень, тому позивач просить суд позов задовольнити, та стягнути з відповідача загальну заборгованість у вказаному розмірі. В судовому засіданні представник позивача Гонтаренко Є.Г. заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість у сумі 13926,25 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме просила застосувати строк позовної давності.. Вислухавши доводи позивача, представлені суду матеріали на підтвердження заявлених вимог, суд вважає за необхідне позов Житлового кооперативу "Рудничий -1" до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач по справі дійсно проживає в [ADDRESS] Згідно ст. 67,68 ЖК України та 815 ЦК України наймач житлового приміщення зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, та відповідно до п.3,5 Правил утримання та збереження житлового фонду в м. Кривому Розі, затверджених рішенням Криворізької міської Ради № 1353 від 10 травня 2007 року, власники квартир, наймачі, орендарі зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку та при будинкової території. Відповідач у встановлений строк та в повному обсязі не сплачує комунальні послуги та квартирну плату, тому станом на 01 серпня 2012 року виникла тривала заборгованість в сумі 13926,25 гривень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, оскільки, згідно з вимогами Цивільного Кодексу України, позовна давність встановлена строком на три роки, а позивач вимагає стягнути борг за весь період заборгованості в сумі 13926,25 гривень, т.б. із урахуванням заборгованості, яка виникла до серпня 2009 року. Таким чином, згідно вимог діючого законодавства суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість, яка виникла з 1 серпня 2009 року по 1 серпня 2012 року, т. б. за останні три роки в сумі 3729 гривень 52 копійки, в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами спору 08 квітня 1978 року у відділ ЗАГС м. Львова виконкому Шевченківської районної ради депутатів трудящих, актовий запис 124. Заявлені вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося із-за різних характерів та переконань, стосунки між сторонами спору погіршилися, тривалий час сторони спору не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, шлюб носить формальний характер. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав та просить їх задовольнити, посилаючись на мотиви, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце судового розгляду, заперечень на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, а, відтак, за зазначених обставин, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення в порядку ч.4 ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення, суд встановив наступні обставини: Між сторонами спору 08 квітня 1978 року у відділ ЗАГС м. Львова виконкому Шевченківської районної ради депутатів трудящих зареєстровано шлюб, актовий запис 124. У сторін спору є спільних неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечитиме інтересам одного з них. В судовому засіданні позивачка пояснила, що стосунки між сторонами спору погіршилися давно, тривалий час сторони спору не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, шлюб носить формальний характер. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, проти примирення категорично заперечує, відповідач суд не з'являється, не бажає реалізувати своє право на захист з метою збереження шлюбу, то позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і пояснила, що причиною розірвання шлюбу є наявність в сім'ї різних поглядів сторін на вирішення сімейних проблем. На протязі року спільно не проживають , спільного побуту не ведуть. Збереження сім'ї неможливе, спору про поділ спільно нажитого майна та місце проживання дитини не мають. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши сторони , вивчивши матеріали справи в повному об'ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому Княжпільською сільською радою Кам'янець - Подільського району , актовий запис № 04 від 20 вересня 1998 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Подальше перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача , сторони спору про місце проживання неповнолітньої доньки та поділ спільного майна подружжя не мають. Причиною розірвання шлюбу є наявність в сторін різних поглядів на вирішення сімейних проблем, сторони на протязі року спільно не проживають. Примирення неможливе. Данні обставини підтверджуються поясненнями сторін, свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, копією свідоцтва про народження дитини . Позивачка після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказавши, що шлюб зареєстрований 16.01.2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам'янець - Подільському, Кам'янець - Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що видане свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER], та внесено актовий запис за № 25. В обґрунтування вимог позивач вказує, що з відповідачем не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства. Під час спільного проживання не зійшлися характерами, не змогли знайти спільної згоди у вирішенні сімейних проблем, в веденні домашнього господарства. Сім'я розпалася, перспектив для її збереження немає. Від шлюбу у подружжя є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER], [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER]. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить суд позов задовольнити та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін. В наданий судом термін для примирення сторони не примирилися. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-14 00:00:00

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука, Полтавської області від 01 листопада 2012 року постановленого по справі за вищезазначеним позовом позов задоволено. Зобов'язано [PERSON] за власний рахунок знести самочинно збудовані незавершений будівництвом житловий будинок (літ. «Д» згідно плану земельної ділянки) розміром 5,24х9,05 м. та вбудовано-прибудований гараж (літ. «Ж» згідно плану земельної ділянки) розміром 5,24х3,55 м. за адресою: [ADDRESS]. Зобов'язано [PERSON] повернути самовільно зайняту частину земельної ділянки площею 5,5 кв.м. в розпорядження [PERSON] у придатному для використання стані. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 17,00 грн. судового збору та 37,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В позові [PERSON] до [PERSON] і Управління державного комітету земельних ресурсів у м.Кременчук про визнання недійсним державного акту [NUMBER] від 25.07.2000 року на право приватної власності на землю [NUMBER] та державного акту [NUMBER] від 03.03.1998 року на право приватної власності на землі [NUMBER] - відмовлено. При постановлені рішення суду від 01 листопада 2012 року не було вирішено питання про стягнення з відповідача за первісним позовом витрат на проведення будівельно-технічної експертизи №П-104 від 13.04.2012 року у сумі 1710,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, направив в судове засідання свого представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заяву про винесення додаткового рішення підтримав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що у неї немає матеріальної можливості для сплати коштів. Представник третьої особи Виконкому Кременчуцької міської ради Войтенко Д.М. при вирішенні питання покладався на розсуд суду. Суд заслухавши учасників судового засідання, дослідивши необхідні для вирішення даного питання матеріали справи, дійшов до висновку, про необхідність винесення додаткового рішення. Згідно ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, що беруть участь у справі або за власною ініціативою ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені останнім судові витрати, а саме витрати на проведення будівельно-технічної експертизи №П-104 від 13.04.2012 року у сумі 1710,00 грн., які підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордеру №146 від 04.04.2012 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-14 00:00:00

Заявник [PERSON], [INFO], звернулась в Зіньківський районний суд Полтавської області з заявою, в якій просить надати їй право на шлюб, так як вона не досягла шлюбного віку. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що з її нареченим [PERSON] [INFO], у неї склалися довірливі та близькі стосунки засновані на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. У серпня 2012 року заявниця завагітніла і перебуває на двадцять першому тижні вагітності. Стосунки наречених підтримані як зі сторони нареченого так із сторони нареченої. Наречені бажають зареєструвати шлюб до народження дитини. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свою заяву. Заінтересовані особи [PERSON] мати заявниці, та [PERSON] наречений заявниці, підтримують заяву про надання заявниці права на шлюб, так як це відповідає їхнім спільним інтересам. Заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів громадянського стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської свого представника до суду не направила, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши докази наявні у матеріалах справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини: [PERSON] народилася 23 червня 1995 року. Батьками заявниці є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими розірвано 15 травня 2001 року. Заявниця проживає разом з матірю [PERSON]. На час звернення до суду заявниця не досягла шлюбного віку, але бажає зареєструвати шлюб з [PERSON], якому 12 грудня 2012 року виповнилося 22 роки. Заявниця вагітна зі строком двадцять один тиждень, перебуває на обліку по вагітності в 2-й Полтавській клінічній лікарні, що підтверджено довідкою лікувального закладу Згідно з ст.22 Сімейного кодексу України особи, які бажають зареєструвати шлюб мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу, який встановлено для жінок та чоловіків у вісімнадцять років. Відповідно до ст.23 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла шістнадцять років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо це відповідає її інтересам. Відповідно до п.17 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 р. № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 N 3307/5) державна реєстрація шлюбу з особою, якій відповідно до Сімейного кодексу України (2947-14 ) знижено шлюбний вік, проводиться на загальних підставах. У цьому випадку особа, яка не досягла шлюбного віку, при поданні заяви про державну реєстрацію шлюбу пред'являє паспорт або паспортний документ та копію рішення суду про надання права на шлюб. Враховуючи обставини досліджені в ході судового розгляду справи, суд вважає, що надання права на шлюб [PERSON] відповідає її інтересам, а тому заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 7 червня 2008 року [PERSON] позичив у неї 2400 грн., які зобов'язався повернути до 7 серпня 2008 року та 28 червня 2009 року позичив у неї 3100 грн., які зобов'язався повернути до 30 вересня 2009 року., на підтвердження чого видав їй розписки. У встановленні договорами строки [PERSON] борги їй не повернув. На її прохання повернути борг відповідач не реагує. Просить стягнути заборгованість за договорами позики на загальну суму 5500 гривень та судові витрати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, підтвердила обставини зазначені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України ( а.с. 12, 29). Судом за згодою позивачки, відповідно до вимог ст.224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договори позики: від 07.06.2008 року на суму 2400 гривень з терміном повернення до 07 серпня 2008 року, що підтверджується розпискою ( а.с. 14, 30) та від 28 червня 2009 року на суму 3100 гривень з терміном повернення до 30 вересня 2009 року (а.с. 13). Вказана заборгованість по договорами не повернута (а.с. 13,14). Встановлені в суді факти регулюються правовідносинами, передбаченими статтями 1046, 1047, 1049 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договорами позики: від 07.06.2008 року на суму 2400 гривень та від 28 червня 2009 року на суму 3100 гривень, а всього на загальну суму 5500 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачки по сплаті судового збору в сумі 214 гривень 60 копійок підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті свого брата [PERSON], який помер 13 жовтня 1993 року. Обґрунтував свою заяву тим, що 13 жовтня 1993 року помер його брат [PERSON]. Через важке матеріальним становищем тіло померлого на судмедекспертизу не возили, у звязку з чим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції було відмовлено у реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть по причині відсутності лікарського свідоцтва про смерть, що не дає йому можливості оформити спадщину. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримав, просить їх задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву, в якій вимоги визнає у повному обсязі та просить суд справу розглянути за його відсутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Свідок [PERSON] суду підтвердив смерть [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи положення ч.2 ст.158 та ст. 169 ЦПК України суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши всі докази та давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки зібрано достатньо доказів, які підтверджують факт, про встановлення якого просить заявник. Встановлені судом правовідносини регулюються п.8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що згідно довідки Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області № 102 від 23 січня 2013 року (а. с. 4), [PERSON] помер 13 жовтня 1993 року та заборонений на території Росошанської сільської ради Липовецького району. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції від 24 січня 2013 року № 292-66 (а. с. 5), підтверджено смерть [PERSON], [INFO], однак відмовлено заявнику у її реєстрації через відсутність лікарського свідоцтва про смерть. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, суд вважає, що надано достатньо доказів, які підтверджують той факт, що [PERSON], помер 13 жовтня 1993 року у селі Росоша Липовецького району Вінницької області. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до свідоцтва про народження від 01 липня 1949 року, свідоцтва про народження, серія ЯЦ №236843 (а.с. 6), паспорта, серія АВ №104958 (а.с. 3), заявник являється братом [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має. Встановлення даного факту не пов'язано з наступним вирішенням спору про право цивільне, а тому заява [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-14 00:00:00

В січні 2013 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння у подружньому житті, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Про час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлені належним чином в судове засідання не зявилися але надали заяву в якій підтримують заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, та просять їх задовольнити. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 14.12.1991 року зареєстровано виконавчим комітетом Лесконожської сільської ради Новгород Сіверського району Чернігівської області шлюб запис № 7. Від шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Встановлено, що спільне господарство подружжям не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються. Подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим та суперечить інтересам позивача. Спору щодо поділу майна та місця проживання дитини між сторонами не існує. Діти будуть проживати з матірю. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам дитини, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved