Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 20 липня 2012 року незаконними діями відповідачки їй було нанесено психологічну травму, привселюдно її було обізвано непристойними словами. Вказаними діями було порушено її звичайний уклад життя, вона була безпідставно осоромлена при людях, на протязі значного часу вона переживає через вказані події, погіршився її стан здоровя, стала знервованою, погано спить,\~\~у зв'язку з чим просить суд зобовязати відповідачку спростувати перед свідкам відомості, які не відповідають дійсності та стягнути з відповідачки моральну шкоду у розмірі 3000грн. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити. Відповідачка позовні вимоги не визнала. Пояснивши те, що відносини між нею та позивачкою дійсно складні, виникають суперечки щодо виховання їхньої онуки, але вона ніколи не поширювала про позивачку інформацію, яка порушує її особисті немайнові права, у присутності третіх осіб. Просила у задоволенні позову відмовити. Із показів свідка [PERSON] вбачається, що 20.06.2012 року вона разом із сусідкою [PERSON] перебувала у квартирі [PERSON] коли приїхала її сваха [PERSON] та починаючи з дверей почала сваритися та ображати позивачку. Через деякий час ми почули шум вже на подвірї тому вийшли на балкон. Валентина намагалася заспокоїти сваху, але бесіда перейшла у гучну сварку і це одразу її занепокоїло. Але незважаючи на усі погані слова та образи у присутності інших мешканців будинку, які перебували на той час у дворі також все бачили, та маленьку онуку, яка також чула всі ці нецензурні вислови, [PERSON] не заспокоювалася та продовжувала ображати [PERSON] Із показів свідка [PERSON] вбачається, що вона бачила на вулиці сварку позивача та відповідача при дитині. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що бачила відповідачку коли та прижала забирати дитину у нетверезому стані, погрожувала позивачці. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що бачила коли [PERSON] гуляла разом з внучкою на вулиці приїхала машиною [PERSON]М.і відразу почала бійку. Із показів свідка [PERSON] вбачається, що зі сторони [PERSON] після смерті її доньки відносини стали неприязними. При кожній можливості принижує [PERSON] Із показів свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] своєю нецензурною сваркою заважала навіть сусідам [PERSON], які в тей момент перебували вдома. Із показів свідка [PERSON] вбачається, що вона була неодноразовим свідком сварок між [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] дуже часто говорила, щ [PERSON] настроює дитину проти них. Із показів свідка [PERSON] вбачається, що свідком спільних сварок вона не була. Із показів свідка [PERSON] вбачається, що сварки починала [PERSON] Погрози були с обох сторін. Із показів свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] починала провокувати сварки, а [PERSON] ігнорувала всі висловлювання позивача. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що після смерті [PERSON], їхня онучка [PERSON], [INFO], залишилась проживати разом зі своїм батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] 18.01.2012 року Суворовським районним судом м. Херсона було винесено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення способу її виховання. Факти того, що за місцем проживання [PERSON] відбулися двухстороні сварка не заперечувалося сторонами та підтвердилися показаннями всіх допитаних у судовому засіданні свідків. Те, що сторони між собою не можуть узгодити виховання онуки вбачається з кількості постанов про відмову в порушенні кримінальної справи. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 297 ЦК України - кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до положень частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 3 статті 10 ЦПК України). Згідно роз'яснень, що містяться в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. №1Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, згідно з положеннями ст. 277 ЦК і ст. 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України, від 27.02.2009, № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідач в судовому засіданні посилався на наявність у нього права на висловлювання оціночних суджень. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати. Враховуючи зазначене, суд вважає, що поширена позивачем інформація є його точкою зору, судженнями, особистою оцінкою про дії, моральну оцінку позивача в контексті подій та ситуацій, пов'язаних із сторонами, заснованих на конкретних подіях, які мали місце. Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. №1Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. П. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди(зі змінами,внесеними постановою від 25.05.2001 року №5) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя. В судовому засіданні відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, позивач не надав жодних доказів того, що відомості викладені відповідачкою порушують її особисті немайнові права, завдають шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджають позивачу повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, а відтак юридичний склад правопорушення, який би давав підстави для задоволення позову в частині захисту честі гідності та ділової репутації відсутній. У зв'язку з цим, підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди також відсутні. На підставі вище наведеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed