Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-17 00:00:00

Прокурор Пирятинського району Полтавської області в інтересах держави в особі Пирятинського районного фінансового управління звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що [PERSON] знаходячись у стані алкогольного спяніння, близько 21 години 45 хвилин 25 лютого 2011 року в квартирі у с. Яцини Пирятинського району Полтавської області, поблизу місцевого кафе-магазину Харківецького споживчого товариства, в ході сварки з неповнолітнім [PERSON], що відбулася на грунті неприязних відносин, наніс останньому удари кулаком та ногами по голові та тілу, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритої травми, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення. На лікування [PERSON] Пирятинською ЦРЛ було затрачено 2 522 грн. 52 коп. [PERSON] Вироком Пирятинського районного суду від 06.03.2012 року засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України. Витрати на лікування потерпілого відповідач не відшкодував. Просить стягти з [PERSON] на користь Пирятинського районного фінансового управління кошти в сумі 2 522 грн. 52 коп., витрачених на лікування [PERSON] 26.11.2012 року ухвалою суду було залучено Пирятинську центральну районну лікарню в Полтавській області до участі в цивільній справі за позовом прокурора Пирятинського району Полтавської області в інтересах держави в особі Пирятинського районного фінансового управління до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. У судовому засіданні прокурор позов підтримав, і пояснив, що вироком Пирятинського районного суду від 06.03.2012 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за те, що він 25.02.2011 року в ході сварки побив потерпілого [PERSON], спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження. Після одержаних вказаних тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні Пирятинської ЦРЛ відповідно з 26 лютого 2011 року по 12 березня 2011 року (14 ліжко-днів). Вартість одного ліжко-дня становить 112,75 грн.. Відповідно до довідки-розрахунку Пирятинської ЦРЛ витрати лікарні на лікування [PERSON] за вказаний час перебування його на лікуванні склали всього 2 522 грн. 52 коп. Тому [PERSON], як особа, яка вчинила злочин, зобовязаний відшкодувати витрати закладу охорони здоровя на лікування потерпілого. Просить суд стягти з [PERSON] на користь Пирятинського районного фінансового управління кошти у сумі 2 522 грн. 52 коп., витрачених на стаціонарне лікування [PERSON], потерпілого від злочину. Представник позивача фінансового управління [PERSON] позов прокурора підтримала, просила його задовольнити, вказавши, що кошти, витрачені Пирятинською ЦРЛ на лікування потерпілого повинні надійти до районного бюджету. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] позов підтримала та розяснила, які витрати включені до розрахунку вартості ліжко-дня в лікувальному закладі, що підлягають відшкодуванню до районного бюджету. Відповідач позов не визнав, пояснивши, що він відшкодував витрати на лікування, які поніс потерпілий, не має коштів для відшкодування витрат ЦРЛ на лікування останнього. Судом установлено: [PERSON] вироком Пирятинського районного суду від 06 березня 2012 року засуджений за ч.1 ст.121 КК України за те, що він знаходячись у стані алкогольного спяніння, близько 21 години 45 хвилин 25 лютого 2011 року в квартирі у с. Яцини Пирятинського району Полтавської області , поблизу місцевого кафе-магазину Харківецького споживчого товариства, в ході сварки з неповнолітнім [PERSON], що відбулася на грунті неприязних відносин, наніс останньому удари кулаком та ногами по голові та тілу, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритої травми, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення. Після одержання вказаних тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні Пирятинської ЦРЛ з 26 лютого 2011 року по 12 березня 2011 року, тобто 14 ліжко-днів (а.с.23). Суд не приймає до уваги заперечень відповідача про те, що потерпілий знаходився на лікуванні в Пирятинській ЦРЛ не з 26 лютого 2011 року, а пізніше, оскільки вони спростовуються дослідженими в ході судового розгляду Журналом обліку прийому хворих у стаціонар (а.с. 23-24) та медичною карткою хворого [PERSON], якими підтверджено дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Фактичні витрати закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочину визначаються згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат на лікування закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використанням, затвердженим постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545. Як передбачено п.1 цього Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Відповідно до п.2 Порядку, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць / в якому проводилося лікування/ на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Відповідно до довідки-розрахунку Пирятинської ЦРЛ витрати лікарні на лікування [PERSON] за вказаний час перебування його на лікуванні склали всього 2 522 грн.52 коп., яка відповідає зазначеному Порядку (а.с.5). Пирятинська ЦРЛ фінансується за рахунок коштів районного бюджету, розпорядником яких є Пирятинське районне фінансове управління, тому кошти повинні бути стягненими на користь районного бюджету. Оскільки фінансування закладів охорони здоровя, зокрема Пирятинської ЦРЛ, здійснюється з районного бюджету, вбачається порушення державних інтересів, а тому мають місце підстави для звернення прокурора до суду в межах своєї компетенції, передбаченої ст. 121 Конституції України. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. [PERSON] вчинив злочин будучи неповнолітнім, тому повинен відшкодувати завдану шкоду, відповідно до вимог ст.. 1179 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. З матеріалів справи вбачається, що відповідач навчається в Дегтярівському професійному аграрному ліцеї та щомісячно отримує стипендію в розмірі 275 грн.(а.с.15) за рахунок якої може бути відшкодовано завдана ним шкода. Відповідно до ч.2 ст. 1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Згідно ч.3 ст. 1179 ЦК України обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. 20.12.2012 року відповідачу виповнюється 18 років, тому суд не вбачає підстав для стягнення частини відшкодування з батьків [PERSON] Враховуючи те, що [PERSON] засуджений до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, тому саме він, як особа, яка вчинила злочин, у відповідності до вимог ст. 1206 ЦК та ст. 93-1 КПК України 1960 року, зобовязаний відшкодувати витрати закладу охорони здоровя на лікування потерпілого. Згідно ч.3 ст.1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Не є підставою звільнення відповідача від стягнення витрат, понесених Пирятинською ЦРЛ на лікування потерпілого та обставина, що ним та його батьками відшкодовані витрати, понесені самим потерпілим на своє лікування. З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved