Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду в своїх інтересах та в інтересах малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що 06.06.2008 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] та народила від цього шлюбу двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Під час перебування в шлюбі відповідач набув права власності на квартиру [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24 грудня 2009 року. З 01.09.2010 року вона з дітьми та відповідач зареєструвались в спірній квартири та почали там проживати. В липні 2012 року відповідач в результаті сімейних сварок без її згоди поміняв замок в квартирі та відмовляється пускати її та малолітніх дітей до квартири. З цього приводу вона зверталась до правоохоронних органів. Вказує, що відповідач самоправно виселив її з належної їм квартири разом з малолітніми дітьми та перешкоджає вільно користуватись належним їй майном. Просить зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні житлом їй, [PERSON], та малолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] шляхом вселення в квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, підтвердивши обставини, що викладені в позовній заяві. Уточнила позовні вимоги, просила зобовязати [PERSON] не чинити перешкод в користуванні квартирою № 176 в будинку № 114а по проспекту Незалежності м. Чернівці Вселити її з малолітніми дітьми в спірну квартиру. Представники відповідача позовні вимоги не визнали та пояснили, що квартира є особистою приватною власністю [PERSON], яка придбана за рахунок кредитних коштів отриманих 22 серпня 2007 року в сумі 265\~738 грн. Будівництво цієї квартири було повністю профінансовано в серпні 2007 року, завершено в кінці 2009 року. Оскільки всю вартість будівництва квартири [PERSON], а фактично його матірю [PERSON], було сплачено до укладення шлюбу з відповідачкою, квартира не є спільною сумісною власністю подружжя. Не заперечують факту заміни дверного замка, а також того, що позивачка з дітьми не має можливості проживати в спірній квартирі. Представник третьої особи служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засіданні не зявився, хоча був належно повідомлений про день, час і місце розгляду справи, в звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], відповідач [PERSON] та їх малолітні діти [PERSON], 2008 року та [PERSON], 2011 року зареєстровані за адресою [INFO], що стверджується довідкою від 31 серпня 2012 року, виданою ОСББ будинку Сокіл-Чернівці. Згідно свідоцтва про право власності від 24 грудня 2009 року відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 06 червня 2008 року. Право власності на зазначену квартиру відповідачем набуто під час знаходження в шлюбі з позивачкою, а тому відповідно до вимог ст.. 60 ч.2 СК України є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачці та її малолітнім дітям в користуванні спірним житловим приміщенням, так як змінив замок у вхідних дверях та не допускає позивачку з дітьми в квартиру, що підтверджується актом від 30 серпня 2012 року, складеним представниками ОСББ Сокіл-Чернівці, копією постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, а також не заперечується представниками відповідача. Такі дії відповідача, на думку суду, є неправомірними, так як статтею 317 ЦК України передбачено, що за власником закріплюється право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.. 18 Закону України Про охорону дитинствадіти члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Таким чином, позовні вимоги позивачки щодо усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення в спірну квартиру підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно цих вимог закону встановлено, що позивачкою понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 107 грн. 30 коп., а також витрати по оплаті правової допомоги сумі 2000 грн., які є документально підтвердженими, а тому підлягають стягненню на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved