Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрований 02.02.2002 року відділом ДРАЦС Бердичівського МРУЮ Житомирської області, актовий запис №51. Під час шлюбу в них з відповідачем народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з тим, що між ними часто виникають сварки, непорозуміння, відповідач не рахується з інтересами сім'ї, не виконує подружніх обов'язків, зловживає спиртними напоями, не надає матеріальної допомоги сімї. В зв'язку з чим підтримувати сімейні відносини було неможливо, тому позивачка вирішила шлюб розірвати. Спору про поділ майна немає. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, працює офіційно, має постійний заробіток, тому позивачка просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% передбаченого законом мінімального розміру для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про одруження сторін (а.с.3), свідоцтво про народження дитини (а.с.4), та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, разом не проживають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ст. 105 ч. 3 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Всупереч положень ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, відповідач, як батько, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, чим грубо порушує права останньої. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу утримання, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на дитину, суд, враховуючи положення ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України, вважає, що аліменти слід стягувати у розмірі 1/4 всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% передбаченого законом мінімального розміру для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати згідно ст. ст.79, 81, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved