Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що зареєструвала шлюб з відповідачем 05 листопада 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Васильківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 330. Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей. Позивачка просить суд розірвати шлюб з тих причин, що на протязі спільного подружнього життя виявилося, що вони мають різні характери, різні погляди на життя та сімю. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, а тому вважає, що продовжувати спільне проживання з відповідачем надалі неможливо, просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2012 року сторонам по справі було надано строк на примирення до 17 грудня 2012 року. Сторони по справі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 05 листопада 2002 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Васильківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 330 (а.с. 4). У відповідності до Свідоцтва про народження серії І-ОК № 180850 сторони по справі мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно Свідоцтва про народження серії І-БК № 094600 сторони по справі мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу (далі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи наявність в сімї малолітніх дітей, з метою збереження сімї, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки сторонами по справі не доведено суду, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх малолітніх дітей. Судом також не виявлено наявності стійкого (після спливу строку для примирення) волевиявлення обох або одного з подружжя, спрямованого на припинення сімейних відносин.

Outcome: dismissed