Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-31 00:00:00

Позивач ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення, який в ході розгляду справи було уточнено. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що відповідно до укладеного договору № ZPD0GI0000003755 від 28.02.2008 року [PERSON] отримав у позивача кредит у розмірі 284 000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.02.2033 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами 28.02.2008 року було укладено договір іпотеки № ZPD0GI0000003755, згідно умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 50,20 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], та належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Оскільки Позичальником належним чином не виконувалися грошові зобов'язання, передбачені Кредитним договором, станом на 28.07.2011 року загальна сума боргу за Кредитним договором складає 626 679,86 гривень, з них: 283 433,45 гривень - заборгованість за кредитом; 212 026,55 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 131 219,86 гривень - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. У зв'язку з цим, Позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 50,20 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки позивачем. Ухвалою Орджонікдзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2012 року за клопотанням представника відповідача провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк „ПриватБанк" до [PERSON] про звернення стягнення було зупинено до розгляду цивільної справи № 2-4313/2011 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „ПриватБанк" про визнання недійсним підвищення процентної ставки за кредитним договором, яка знаходилася в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2012 року, яке набрало законної сили, в задоволені позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „ПриватБанк" про визнання недійсним підвищення процентної ставки за кредитним договором - відмовлено. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2013 року провадження у даній справі було відновлено та справу призначено до розгляду. В судове засідання представник позивача не з'явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник до судового засідання не з'явилися, про день і місце слухання справи завчасно повідомлявся у встановленому законом порядку. Представником відповідача через канцелярію суду подано заяву про відкладення розгляду справи, у зв'язку з перебуванням відповідача у відрядженні, однак доказів на підтвердження поважності причини неявки суду не надано, та неможливість явки в судове засідання представника відповідача, у зв'язку з його зайнятістю в іншому процесі, але судом причини неможливості їх явки до судового засідання визнано неповажними. Згідно раніше наданих пояснень у судовому засіданні представником відповідача позовні вимоги відповідач не визнав, однак ніяких доказів в обґрунтування заперечень суду не надав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк „ПриватБанк", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" та [PERSON] укладено Кредитний договір № ZPD0GI0000003755, згідно якого відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 284 000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.02.2033 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами 28.02.2008 року було укладено договір іпотеки № ZPD0GI0000003755, згідно умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 50,20 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], та належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на станом на 28.07.2011 року загальна сума боргу за Кредитним договором складає 626 679,86 гривень, з них: - 283 433,45 гривень - заборгованість за кредитом; - 212 026,55 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 131 219,86 гривень - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, який міститься в матеріалах справи. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 3 Закону України „Про іпотеку", у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Згідно ст. 7 Закону України „Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ч.1 ст. 33 Закону України „Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України „Про іпотеку" в силу іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та в рахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором перед ПАТ КБ „ПриватБанк" звернути стягнення на квартиру загальною площею 50,20 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки позивачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 700,00 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved