Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа Заставнівський РС УДМС в Чернівецькій області, про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання. Посилається на те, що він є власником будинку №19 по вул. Перемоги в с. Товтри Заставнівського району Чернівецької області. У вказаному будинку крім нього зареєстрована також його колишня співмешканка відповідач по справі [PERSON], однак остання понад один рік там не проживає. Саме тому, просить визнати її такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком, шляхом зняття її з реєстрації. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, обґрунтувавши вищенаведеним. Представник третьої особи Заставнівського РС УДМС в Чернівецькій області в судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, не надала суду відомостей про причини неявки. Згідно відповіді на запит у Заставнівський РС УДМС в Чернівецькій області №73.16/203 від 01.03.2013р. відповідач [PERSON] зареєстрована в [INFO]. Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача [PERSON] суд постановляє рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, врахувавши думку позивача, покази свідків [PERSON], [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно вимог ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований по вул. Перемоги,19 в с. Товтри Заставнівського району Чернівецької області, що підтверджується договором дарування серії ВАА №583143 від 03.10.2002 року (а.с.8, 31). У вказаному будинку крім позивача [PERSON] зареєстрована також і його колишня співмешканка відповідач по справі [PERSON], що видно з довідок виконкому Товтрівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №466 від 07.02.2013 року (а.с. 7), №111 від 14.03.2013 року (а.с. 35) та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] №114 від 14.03.2013 року (а.с.34), яка більше одного року у згаданому будинковолодінні не проживає, спільним побутом з позивачем не повязана, взаємних прав та обовязків не має, домоволодіння в належному стані не підтримує. Вказана обставина підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] №114 від 14.03.2013 року (а.с.34), а також показами свідків [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні підтвердили той факт, що відповідач [PERSON] у домоволодінні [PERSON] не проживає близько 1,5 років. На сьогоднішній день позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача у її домоволодінні. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Частина 4 ст.156 ЖК України передбачає збереження права користування житлом лише для членів сімї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Таким чином, виникнення права членів сімї власника квартири на користування цим житлом та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на квартиру. Відповідач в силу ст. 3 СК України не є членом сімї власника житла [PERSON], оскільки спільно з ним не проживає, не повязана спільним побутом, не має взаємних прав чи обовязків. Відомості щодо укладення між сторонами договору найму (оренди) житла у відповідності до ст.ст. 810, 814 ЦК України у суду також відсутні. Угоди про користування спірним житлом не мають. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим по вул. Перемоги, 19 в с. Товтри Заставнівського району Чернівецької області обґрунтована та підлягає задоволенню. Статтею 7 ч.1 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). З вказаної норми закону вбачається обовязок органів, які наділені в силу закону відповідними повноваженнями, в даному випадку Заставнівський РС УДМС в Чернівецькій області, зняти з реєстраційного обліку особу щодо якої є рішення, що набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки даний обовязок передбачений самим законом, то для його дублювання в рішенні суду не має підстав, а тому вимога позивача про зобовязання Заставнівський РС УДМС в Чернівецькій області зняти з реєстрації місця проживання відповідача задоволенню не підлягає.

Outcome: partial