Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-12 00:00:00

В червні 2011 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати частково недійсним кредитний договір № 014\\08-112\\52817 від 15.08.2006 року, укладений між [PERSON] та AППБ «Аваль», правонаступником якого є ВАТ «[PERSON] Аваль»; визнати недійсним договір поруки, укладений між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ВАТ «[PERSON] Аваль», та [PERSON]; встановити, що [PERSON] також є позичальником за кредитним договором № 014\\08-112\\52817 від 15.08.2006 року; встановити, що позивач взяв у кредит за кредитним договором № 014\\08- 112\\52817 від 15.08.2006 року 1000 доларів США, а [PERSON] - 2000 доларів СІІІА; встановити, що поручителем [PERSON]Л за кредитним зобовязанням по кредитному договору № 014\\08-112\\52817 від 15.08.2006 року є [PERSON]; визнати .[PERSON] таким, що в повному обсязі виконав свою частину зобовязань за кредитним договором № 014\\08-112\\52817 від 15.08.2006 року, укладеного між [PERSON] та АППБ «Аваль», правонаступником якого є ВАТ «[PERSON] Аваль»; стягнути з [PERSON] на користь ВАТ «[PERSON] Аваль» 1686,05 доларів США за кредитним договором № 014\\08-112\\52817 від 15.08.2006 року, укладеного між [PERSON] та АППБ «Аваль», правонаступником якого є ВАТ «[PERSON] Аваль». Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував, що 15 серпня 2006 року між ним та АППБ «Аваль», правонаступником якого є ВАТ «[PERSON] Аваль», був укладений кредитний договір № 014\\08-112\\52817, згідно якого АППБ «Аваль» надав [PERSON] кошти у розмірі 3000 доларів США терміном на 36 місяців до 15 серпня 2009 року зі сплатою відсотків відповідно до графіку погашення кредиту. В забезпечення виконання кредитного договору між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ВАТ «[PERSON] Аваль», [PERSON] та [PERSON] 15 серпня 2006 року були укладені договори поруки, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] взяли на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням боржника - [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 014\\08-112\\52817 від 15 серпня 2006 року. Позивач також вказував, що перебував у фактичних трудових відносинах з [PERSON], який був у нього директором. [PERSON] запропонував [PERSON] оформити на себе кредит в відділені «Аваль-Океан» в АППБ «Аваль», правонаступником якого є ВАТ «[PERSON] Аваль», на суму 3000 доларів США, з яких обіцяв віддати заборгованість по заробітній платі у розмірі 6000 грн. [PERSON] стверджував, що всі виплати по тілу кредиту та відсотках буде здійснювати самостійно, буде поручителем по даному кредитному договору та залучить в якості другого поручителя свою дружину - [PERSON] Оскільки позивач знаходився у скрутному фінансовому положенні, інших доходів на той час не отримував, він був змушений погодитись на пропозицію [PERSON] та укласти кредитний договір. Після укладання кредитного договору [PERSON] отримав на руки суму, еквівалентну 1000 доларів США, а решту коштів у розмірі 2000 доларів США отримали [PERSON] та [PERSON] Згідно усної домовленості [PERSON] та [PERSON] позивач повернув банку отриману їм частку кредиту разом з нарахованими відсотками, а решту залишив для сплати [PERSON] [PERSON]Л не виконує взятої на себе домовленості перед [PERSON], ввів його в оману, у звязку із чим [PERSON] за вимогою банку повинен повернути залишок заборгованості по зазначеному кредитному договору. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, підтвердили факти, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник ВАТ «[PERSON] банк Аваль» не зявився до судового засідання, надав заяву, в якій просить суд слухати справу у його відсутність. В задоволені позову просить відмовити . Відповідач [PERSON] та треті особи, що не заявляють самостійних вимог - [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не зявились, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215,216 ЦК України. Відповідно до частин 1 та 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину мас бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин мас бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Передбачені ст. ст. 1054, 1055 ЦК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту. Отже суттєвими умовами кредитного договору є предмет, сума кредиту, умови повернення кредиту, розмір та умови сплати процентів за користування кредитом. Інші умови кредитного договору вважається суттєвими лише за умови досягнення сторонами згоди відносно них. Судом встановлено, що сторонами за кредитним договором досягнуто згоди з усіх питань, що врегульовані даним договором, це підтверджує й сам Позивач, а відтак у ньому містяться усі необхідні суттєві умови, які передбачені чинним законодавством щодо договорів даного типу. Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтями 6 та 627 Цивільного кодексу України визначено свободу договору у вигляді того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України). Сутність свободи договору розкривається насамперед через співвідношення актів цивільного законодавства і договору: сторони мають право врегулювати ті відносини, які не визначені у положеннях актів цивільного законодавства, а також відступати від положень, що визначені цими актами, і самостійно врегулювати свої відносини, крім випадків, коли в актах законодавства міститься пряма заборона відступів від передбачених ними положень або якщо обов'язковість положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту чи суті відносин між сторонами. Статтею 204 Цивільного кодексу України закріплена презумпція правомірності правочину, за якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що 15.08.2006 року між Акціонерним поштово- пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ВАТ «[PERSON] Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014\\08- 112\\52817, згідно якого АППБ «Аваль» надав позивачу кошти у розмірі 3000 доларів США терміном на 36 місяців до 15 серпня 2009 року зі сплатою відсотків відповідно до графіку погашення кредиту. В забезпечення виконання кредитного договору між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ВАТ «[PERSON] Аваль», [PERSON] та [PERSON] 15 серпня 2006 року були укладені договори поруки, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] взяли на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням боржника - [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 014\\08-112\\52817 від 15 серпня 2006 року. (а.с. 37, 38) Таким чином, сторони по справі виконали всі передбачені ст.ст. 553, 626-628, 1054, 1055 ЦК України умови укладання кредитного договору та договорів поруки, тому у відповідності до вимог ст. 629 ЦК України зазначені договори є обовязковими для виконання сторонами. Посилання позивача та його представника на злочинні дії [PERSON], як на підставу- позовних вимог, спростовується процесуальними документами правоохоронних органів (а.с. 49; 51; 56; 57; 60; 62; 64; 65). Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Частина 2 ст. 59 ЦГЖ України передбачає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач в порушення зазначених приписів не довів суду підстав свого позову. Встановлені; судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме: договорами, графіком, листами, розрахунками (а.с. 29-31; 32; 37,38; 39; 48) Відповідно до ст. 22 Закону України про захист прав споживачів позивач звільняється від сплати судового збору, тому суд не вирішує питання про стягнення судового збору.

Outcome: dismissed