Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення меж землекористування і усунення перешкод в користуванні власністю, в якому вказав, що відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 13 червня 1973 року він є власником будинку, розташованого у м. Дружківка, вул. Рєпіна 29. Для обслуговування будинку та господарських будівель виділена земельна ділянка, площею 524.3 кв.м. Дана земельна ділянка межує з земельною ділянкою, на якій розташований будинок по вул. Рєпіна 31, який належить відповідачу [PERSON] Відповідач [PERSON] самовільно зайняв частину його земельної ділянки і збільшив розмір своєї на 0.45м. Крім того, він порушує добросусідство, зробивши компостні кучі, в які зливає помиї, гнилі овочі і все це знаходиться під стіною його гаражу і вода стікає під гараж. Відповідач побудував прямо на межі душ, його 6 дерев також знаходяться впритул до його земельної ділянки. Рішенням виконкому Дружківської міської ради від 26 жовтня 2011року встановлена межа. Але відповідач не виконує рішення виконкому і не надає йому можливості встановити межу. Позивач просить суд встановити межу між належними йому і відповідачу земельними ділянками, згідно з протоколом комісії по вирішенню земельних спорів від 27 вересня 2011 року прямою лінією на відстані 2.85 м до будинку №31 та на відстані 1.05м до споруди Б-1, що належить [PERSON], зобовязавши відповідача перенести огорожу, відповідно меж ділянки та знести компостні кучі, зробити водовідвід в бік своєї ділянки знести будівлю літнього душу та викопати 6 дерев розташованих на межі. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги і пояснила, що у 1973 році вона з чоловіком купили будинок по вулиці Рєпіна 29. З 2008 року між ними та відповідачем склалися неприязні відносини. Вони знесли стару огорожу і вирішили поставити нову. Вони почали ставити новий паркан, коли вийшов відповідач і сказав, щоб ставили огородження там, де він вказав. Щоб уникнути сварки, вони встановили паркан там, де вказав відповідач. Це було років 5-6 назад. Потім вони звернулися до виконкому, і комісія винесла рішення про встановлення межі, але відповідач рішення виконкому не виконує. Просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав і пояснив, що комісією по вирішенню земельних спорів Дружківської міської ради при встановлені межі між земельними ділянками, якими користуються він і позивач не вірно були встановлені розміри земельних ділянок. Коли позивач ставив огородження, він в документи не дивився. Його дерева ростуть 2 м від межі і нікому не заважають. Тому в задоволенні позову просить відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом, встановлено, що сторони по справі є сусідами. Позивачу [PERSON] належить по праву власності житловий будинок, розташований по вул.Рєпіна 29, земельна ділянка якого граничить з земельною ділянкою, на якій знаходиться будинок по вул. Рєпіна 31 і належить відповідачу [PERSON] по праву власності. На обидва будинки відсутні рішення органів місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок під забудову зазначених будинків. Дані земельно-кадастрової документації, яка є основою для відновлення меж між земельними ділянками сторін, також відсутні. Рішенням Дружківської міської ради від 26.10.2011року за №6/12-32 був затверджений протокол комісії по вирішенню земельних спорів за зверненням [PERSON] Згідно даного протоколу комісія встановила межі між земельними ділянками сторін відповідно до архівних матеріалів КП «Дружківське МБТІ». Але в натурі (на місцевості) ці межі встановлені не були. В протокол комісії по вирішенню земельних спорів тільки перенесені розміри земельної ділянки, які вказані в технічному паспорті на житловий будинок позивача. Згідно ст.107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації, яка щодо конкретної земельної ділянки зберігається в органах земельних ресурсів місцевої державної влади та місцевого самоврядування. Згідно ч.13 ст.24 Закону України „Про планування і забудову територій" дозвіл на будівництво об'єкта містобудування не є документом, що засвідчує право власності чи право користування (оренди) земельними ділянками. Тому наданий позивачем технічний паспорт на житловий будинок не визначає межі спірних земельних ділянок і не є належним доказом для задоволення позову про встановлення межі між цими земельними ділянками. Встановлення меж земельних ділянок, відповідно до положень ст.ст. 183, 184 ЗК України є питанням землеустрою і відноситься до компетенції землевпорядних організацій, як це вбачається зі ст. 15 ЗК України. Суди ж розглядають спори з приводу сумісного землекористування, в тому числі про усунення порушень меж земельних ділянок, встановлених на місцевості зазначеними організаціями, але не встановленням меж. Згідно ст. 158 ЗК України судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, районів та областей. Спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян вирішуються органами місцевого самоврядування. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Одним із повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин відповідно п. д ч.1 ст.12 ЗК України є організація землеустрою. Землеустрій - це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних утворень; межування земель - це комплекс робіт із встановлення чи відновлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок власників, землекористувачів, у тому числі орендарів, із закріпленням їх межовими знаками встановленого зразка (ст.1 Закону України „Про землеустрій"). Землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності у разі встановлення та зміни меж об'єктів землеустрою (п. б ч.1 ст.20 Закону України „Про землеустрій"). Перелік органів, що здійснюють регулювання у сфері землеустрою, закріплений у статті 8 Закону України „Про землеустрій", і до цих органів відносяться органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації та інші в межах повноважень, встановлених законом. Суд не є органом, який наділений правом встановлювати в натурі (на місцевості) межі земельних ділянок. За вказаних обставин в задоволенні позову про встановлення меж користування земельною ділянкою необхідно відмовити. Що стосується позовних вимог про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зобовязання відповідача знести компостні кучі, зробити водовідвід, знести будівлю літнього душу та знести 6 дерев, то в цій частині позов також не підлягає задоволенню,оскільки позивач не надав суду доказів порушення його прав, як власника.

Outcome: dismissed