Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-29 00:00:00

Позивачка 20.03.2012 року звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила стягнути загальний розмір недоплаченого страхового відшкодування 19 616, 36 грн., з яких відповідно 12500,05 грн. з відповідача ПАТ Страхова компанія Універсальна та 7116,31 грн. з відповідача [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що 22.07.2010 року в м. Києві по [PERSON]Лепсе - [PERSON] трапилось ДТП за участю застрахованого автомобіля Шеврорле Лачетті, д. № [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля КІА, д. № [NUMBER], який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу належить позивачці, під керуванням на підставі довіреності сина позивачки - [PERSON] Вказує, що 06.08.2010 року постановою Солом'янського районного суду м. Києва водія автомобіля [NUMBER], [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Оскільки відповідальність заподіювача шкоди згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було застраховано у ПАТ СК Універсальна, то позивачем була подана заява про виплату страхового відшкодування зі всіма документами, необхідними для здійснення страхової виплати. 05.10.2010 року ПАТ Страхова компанія Універсальназдійснило виплату страхового відшкодування на користь позивачки в розмірі 12 999, 95 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 691 від 05.10.2010 року. Разом з тим, 09.12.2010 року ПАТ СК Універсальнау відповідь на подану заяву позивачки з проханням про надання копій документів страхової справи за наслідками ДТП, яке мало місце 22.07.2010 року, надала письмові пояснення щодо відсутності правових підстав в наданні їй копії страхового акта та пояснення щодо визначення розміру страхового відшкодування, яке позивачка вважала недоплаченим. Вважає дії відповідачів такими, що частково порушили чинне законодавство та її права як потерпілої внаслідок ДТП в зв'язку тим, що згідно з даними висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 4834/9 від 08.10.2010 року по визначенню матеріального збитку, заподіяного пошкодженням автомобіля КІА СЕКАТО, д. № [NUMBER], проведеного судовим експертом [PERSON], матеріальний збиток заподіяний пошкодженням автомобіля КІА СЕКАТО, д. № [NUMBER], складає 31616,31 грн., з якого величина втрати товарної вартості (ВТВ) складає 4137,15 грн., а вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фіз. носу КТЗ - 27 479,16 грн. Крім того, позивачкою були понесені витрати в сумі 300 грн. на послуги евакуації пошкодженого автомобіля з місця аварії, що підтверджується квитанцією № 12330 від 24.07.2010 року, та витрати у сумі 700 грн. на проведення експертного дослідження № 4834/9 від 08.10.2010 року, що підтверджується товарним чеком від 02.10.2010 року. Отже, загальний розмір недоплаченого страхового відшкодування, що належить до виплати, на думку позивачки становить 19616,36 грн. (31616,31 грн. + 1000 грн. - 12999, 95 грн.). Так як між відповідачами був укладений договір обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів, враховуючи суму вже виплаченого відшкодування в сумі 12999,95 грн., то, на її думку, з ПАТ Страхова компанія Універсальна підлягає відшкодуванню 12500,05 грн. (25500 - 12999, 95). Розмір різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою відшкодування на користь позивача з відповідача [PERSON] становить у відповідності зі ст. 1194 ЦК України: (31 616, 31 грн. + 1000 грн. - 12 999, 95 - 12 500, 05 грн.) = 32 616,31 грн. - 25 500 грн. = 7 116,31 грн. Представник позивачки в судовому засідання підтримала викладені в позовній заяві обставини та уточнила позовні вимоги, врахувавши проведену ПАТ СК Універсальнадоплату страхового відшкодування в розмірі 1306 грн. та обовязок страхувальника по оплаті франшизи, і просила стягнути на користь позивачки з відповідача ПАТ СК Універсальнасуму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 10 992, 69 грн., а з відповідача [PERSON] - 7 626, 31 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що його відповідальність перед третіми особами застрахована. А вимоги позивачки щодо відшкодовуються витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, заявлені в межах ліміту відповідальності страховика за виключенням безумовної франшизи в сумі 510 грн., щодо сплати якої він не заперечує. Представник ПАТ СК Універсальназазначив, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Тобто, виходячи з вище зазначених норм законодавства, страховик відшкодовує оцінену шкоду у встановленому Законом порядку. Посилався на те, що свої зобовязання щодо виплати страхового відшкодування відповідно до полісу, яким було застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача за шкоду заподіяну майну позивача, страховиком було належним чином виконано. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що завдана шкода при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується виною особою. На підставі ст. ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом встановлено, що 22.07.2010 року в м. Києві по [PERSON]Лепсе - [PERSON] сталось ДТП за участю автомобіля Шеврорле Лачетті, д. № [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля КІА, д. № [NUMBER], який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу належить позивачці, під керуванням на підставі довіреності [PERSON] Як встановлено постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 06.08.2010 року за наслідками розгляду адміністративної справи відносно відповідача [PERSON], вина останнього в скоєнні ДТП була підтверджена, у зв'язку з чим на нього було накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КпАП України у вигляді штрафу. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що вина відповідача [PERSON] є доведеною. Таким чином, було встановлено, що внаслідок даного ДТП з вини відповідача [PERSON] через порушення ним Правил дорожнього руху було завдано пошкоджень автомобілю [NUMBER], належному позивачці. Згідно з ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Тобто відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються спеціальним Законом України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст. ст. 22, 29 Закону страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] перед третіми особами була застрахована згідно з полісом № ВС/8482005 від 28.12.2009 року в ПАТ СК Універсальна, то останнім на підставі заяви позивачки від 23.07.2010 року в порядку ст. 35 Закону та в межах встановленого ліміту за наслідками події (ДТП), яка мала місце 22.07.2010 року, було відшкодовано позивачці шкоду, заподіяну її майну, в розмірі 12999,95 грн. та за заявою від 12.01.2011 року додатково 997,36 грн., а в загальному розмірі - 13997,31 грн. (за мінусом коефіцієнту фізичного зносу, який був розрахований рівним 0,30, та за вирахуванням безумовної франшизи, яка за умовами вищевказаного полісу становить 510 грн.), що підтверджується платіжним дорученням № 691 від 05.10.2010 року і заявою про безготівковий перерахунок від 28.01.2011 року та не заперечується представником позивачки. Статтею 982 ЦК України передбачені істотні умови договору страхування, зокрема, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Відповідні істотні умови визначені Законом України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч. 17 ст. 9 Закону України Про страхуваннястрахове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Відповідно до ст. 29 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Будь-які інші виплати, які мають бути виплачені страховиком за договорами страхування, окрім страхового відшкодування, не передбачені жодною нормою законодавства. Тобто, виходячи з вище зазначених норм законодавства, страховик відшкодовує оцінену у встановленому Законом порядку шкоду. Так, з боку страховика своєчасно було вчинено всі необхідні дії за для врегулювання заявленої події, зокрема: аварійним комісаром було проведено огляд пошкодженого КТЗ, зафіксовано на фото пошкодження, складено акт огляду та розраховано розмір збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Частино першою ст. 990 ЦК України визначені умови та порядок здійснення страхової виплати, а саме: страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Діяльність аварійних комісарів регулюється Законом України Про страхування, Постановою КМ України від 05.01. 1998 року № 8 Про затвердження Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів. У відповідності до ст. 25 Закону України Про страхуваннята п.п. 2, 5 вказаного Положення аварійним комісарам надано повноваження щодо з'ясування причини настання страхового випадку та визначення розміру збитків. При визначенні розміру збитків аварійні комісари керуються вимогами [PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, та користуються сертифікованим комп'ютерним програмним забезпеченням x, яке, в свою чергу, рекомендоване даною методикою, а відтак виконують всі вимоги, що ставляться до суб'єктів оціночної діяльності. Програмне забезпечення є комп'ютерною програмою, яка розроблена за даними виробника КТЗ та містить в собі ціни оригінальних запчастин за даними виробника даного КТЗ. Виходячи з даних актів огляду, ремонтної калькуляції, складеної за допомогою програми , стану автомобіля, в якому він знаходився до ДТП, страхові сертифікати та інші матеріали страхової справи, враховуючи умови договору страхування та враховуючи коефіцієнт фізичного зносу ТЗ, який за вказаною Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів № 142/5/2092 від 24.11.2003 року був розрахований рівним 0,30, загальний розмір страхового відшкодування був розрахований та виплачений позивачці в загальній сумі 13997,31грн. Отже, страхове відшкодування було виплачено за заявою потерпілої в ДТП та в розмірі, погодженому між потерпілою та страховиком, а відтак ПАТ СК Універсальнабуло виконано обов'язок по відшкодуванню шкоди за договором страхування в повному обсязі. Представник позивачки в судовому засіданні посилалась на те, що витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом автомобіля позивачки підтверджуються заказ-нарядом № СМ - 0045626 від 30.12.2010 року про отримання послуг з технічного обслуговування та ремонту, наданими ТОВ Паритет Моторс-Сервіс на суму 24408, 90 грн., та рахунком-фактурою № СМ- 0045626 від 29.07.2010 року, оплаченими позивачкою по квитанції про оплату послуг ТО та ремонту згідно р/ф № СМ-0045626 № 33-4133К від 13.09.2010 року та № 30-76680/С від 30.12.2010 року, а також висновком експертного авто-товарознавчого дослідження № 4834/9 від 08.10.2010 року по визначенню матеріального збитку, заподіяного пошкодженням автомобіля КІА СЕКАТО, д. № [NUMBER], проведеного судовим експертом [PERSON]В, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 6735 від 14.02.2009 року. Разом з тим, жоден з вказаних документів не може слугувати належним доказом розміру завданих позивачці прямих збитків та понесених нею витрат. Так, суд вважає слушними доводи представника відповідача ПАТ СК Універсальна, що вказані документи не свідчать беззаперечно про понесені позивачкою витрати саме у такому розмірі у звязку з даною ДТП, оскільки вказані рахунки містять розрахунок можливої вартості ремонту, а не підтверджують розмір понесеного позивачкою збитку. Крім того, в оплату послуг за квитанціями в тому числі була включена і оплата профілактичного ТО, самі бланки квитанції не містять всіх необхідних для розрахункових документів по оформленню прийому готівкових коштів реквізитів, зокрема, підпису керівника та печатки підприємства, а лише проставлений набірний штамп, начебто банку, тому це не є належним підтвердженням здійснення реальних витрат позивачкою. Щодо висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 4834/9 від 08.10.2010 року, то суд також не може прийняти до уваги наданий позивачкою висновок, який не є належним доказом розміру страхового відшкодування за наслідками страхового випадку, так як у даному висновку не вказано, внаслідок якої події був пошкоджений ТЗ (дата, час, місце, обставини), висновок складений після спливу майже двох місяців з дати настання страхового випадку та після розрахунку та виплати основної частини страхового відшкодування, під час розрахунку експертом визначався взагалі матеріальний збиток, заподіяний пошкодженням ТЗ. При цьому вартість загального матеріального збитку була визначена у звіті без урахування пошкоджень лівого порогу, не повязаних з даною ДТП та отриманих до дати настання події, та, як наслідок, без застосування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля всупереч встановленим ст. 29 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та п. 7.39 [PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів правилам. Дійсно, згідно з відомостями свідоцтва про реєстрацію ТЗ рік випуску автомобіля належного позивачці, датований 2007 роком, а відповідно до п.7.38 [PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, для складників КТЗ зі строком експлуатації, що не перевищує 7 років, коефіцієнт фізичного зносу приймається рівним 0. Однак п. 7.39. визначені винятки стосовно використання зазначених вимог, якими є експлуатація КТЗ в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; експлуатація КТЗ в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4. Отже, наявність пошкодження у вигляді деформації лівого порогу мала вплинути на застосування коефіцієнту фізичного зносу при виконанні розрахунку. Крім того, розрахунок матеріального збитку не є ідентичним розрахунку страхового відшкодування, оскільки не враховує умови Договору та норми законодавства у сфері страхування. До того ж, розрахунки висновку є некоректними, виходячи з того, ремонтна калькуляція складена 08.10.2010 року за відсутності контрольного листа та на підставі прайс-листа від 16.02.2010 року за програмою , що свідчить про застарілість програми, оновлення якої з часом має відбуватись автоматично раз в місяць, що доводить використання під час виконання висновку неліцензійної програми, тобто із застосуванням невірних вихідних даних. Крім того, при порівнянні вихідних даних дослідження висновку, навіть, з даними наданого же позивачкою рахунком-фактурою вбачається завищення розрахунку нормо-годин у вартості робіт. Згідно з п.2.4 [PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Між тим, відповідно до ст. 32.7. Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу. Разом з тим, покласти витрати по втраті товарної вартості на відповідача [PERSON] також не видається можливим через необґрунтованість висновку з вказаних вище підстав, оскільки втрата товарної вартості відповідно до пункту 1.6 [PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів це умовна розрахункова величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ, і однозначно встановити її розмір виключно на підставі даних наданого позивачкою висновку є не можливим, а є лише за вказаних обставин припущенням. Постановою №11 Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року Про судове рішення(з наступним змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, відповідно до ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, і, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Отже, на підтвердження доводів позивачки та для встановлення факту втрати товарного вигляду транспортного засобу належним підтвердженням цього мало бути проведення експертного дослідження, про яке протягом судового розгляду в судовому засіданні заявлено не було. Навпаки, від призначення судової авто-товарознавчої експертизи представник позивачки відмовилася, будучі попередженою про наслідки ухилення від участі в експертизі за встановленими ст. 146 ЦПК України правилами та наслідки не вчинення вказаної процесуальної дії. Між тим, суд не може перебирати на себе не притаманні суду функції і повноваження експерта та визначати питання, які потребують спеціальних знань, якими суд не володіє, оскільки до компетенції суду це не відноситься. Щодо понесених позивачкою витрат в сумі 300 грн. на послуги евакуації пошкодженого автомобіля з місця аварії, що підтверджується квитанцією № 12330 від 24.07.2010 року на підставі ст. 29 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та витрати у сумі 700 грн. на проведення експертного дослідження № 4834/9 від 08.10.2010 року, що підтверджується товарним чеком від 02.10.2010 року, то підстави для покладення цих витрат на ПАТ СК Універсальнатакож відсутні. Так, відшкодування витрат на послуги евакуатора здійснюється на підставі підтвердження повноважень особи щодо транспортування ТЗ, відповідної ліценції та свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ, акту виконаних робіт з евакуації. Жодного з цих документів позивачкою надано не було. Також витрати у сумі 700 грн. на проведення експертного дослідження відшкодовуються лише у порядку, визначеному 34.3. Закону, тобто, якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, то потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно ж до п.34.4. Закону для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Отже, доказів на підтвердження своєї точки зору суду позивачка не надала, ґрунтуючи свої вимоги лише на домислах та припущеннях, що відповідно до норм процесуального права, є недопустимим, а тому за відсутності підтвердження її доводів підстав для задоволення позову в цій частині немає. Ст.1194 ЦКУ, передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Виходячи з викладеного, правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] додатково заявленої позивачем суми немає, оскільки ця сума знаходиться в межах ліміту відповідальності страховика та не покрита страховою сумою лише тому, що до збитків, повязаних з подією, не відноситься. Однак що стосуються збитку у вигляді франшизи, то п. 37.5 ст.37 Закону України Про страхування передбачає, що страхувальником або особою, відповідальність якої застраховано, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування. Оскільки полісом передбачена франшиза в сумі 510 грн., яка відповідно до ст.9 Закону України Про страхуванняє частиною збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування, вона підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позивних вимог.

Outcome: partial