Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-03 00:00:00

Позивач за первісним позовом фізична особа-підприємець [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м.Запоріжжя із позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість у розмірі 11007 гривень, інфляційні витрати в розмірі 453,50 гривень, три відсотки річних в розмірі 113,98 гривень, а також витрати на правову допомогу у розмірі 500 гривень та сплачені нею судові витрати, посилаючись на те, що 25.08.2011 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу та надання додаткових послуг №08/25-51, відповідно до якого вона (виконавець) зобовязалася передати замовнику у власність продукцію, зазначену у п.1.2 договору, а саме: металопластикові вікна, фурнітуру та блок, та надати додаткові послуги, зазначені п.1.3 договору (закріплення в отворі, проведення замірів, доставка продукції), а відповідач (замовник) зобовязався у момент підписання договору здійснити попередню оплату у розмірі не менше 50% вартості замовлення 15600 гривень і у момент отримання продукції виплатити остаточну суму у розмірі 11007 гривень. Відповідно до зазначених умов відповідачем було сплачено позивачу попередню оплату у розмірі 15600 гривень. Остаточні роботи по встановленню вікон були завершені 05.10.2011 року, однак на сьогоднішній день відповідач остаточну оплату постановленої та встановленої продукції за договором не здійснив. Добровільно сплатити заборгованість за договором, інфляційні витрати, три відсотки річних відповідач відмовився, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу та понесені нею судові витрати. 02.10.2012 року [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя із зустрічним позовом, в якому просить суд розірвати договір купівлі-продажу та надання додаткових послуг №08/25-51 від 25.08.2012 року, укладеного між ним та фізичною особою-підприємцем [PERSON], стягнути з відповідача за зустрічним позовом вартість товару неналежної якості, сплачену за вищевказаним договором, у розмірі 15600 гривень, витрати на проведення експертного висновку у розмірі 2496 гривень, моральну шкоду у розмірі 500 гривень, а також судові витрати у розмірі 214,60 гривень, посилаючись на те, що відповідно до умов договору ним було сплачено [PERSON] у готівковій формі 15600 гривень. 27 вересня 2011 року виконавцем була здійснена доставка замовленого товару, однак в ході його розвантаження було встановлено, що механічні ушкодження лише зафарбовані, два вікна відчиняються в правий бік. Постачання та встановлення радіусного вікна було здійснено виконавцем 05.10.2011 року без попереднього узгодження з замовником. Крім того, при огляді зазначеного вікна була встановлена невідповідність профілю, ущільнювачі мали невідповідний замовленню колір, на стиках щілини замазані мастикою, вікно мало середній імпост, що суперечить замовленому та зазначеному у специфікації до договору. 06.10.2011 року [PERSON] направлено [PERSON] акт здачі-приймання товарів/робіт, який не був підписаний відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом, що підтверджує неприйняття ним послуг. 07.10.2011 року [PERSON] на адресу [PERSON] була направлена претензія щодо неналежного виконання умов договору, вимогою про розірвання договору, повернення попередньої оплати, здійснення демонтажу 16 металопластикових вікон, однак відповідно до листа-відповіді на претензію від 21.10.2011 року [PERSON] його вимоги не визнала. Згідно експертного висновку, складеного експертом Запорізької [PERSON], 16 віконних блоків, встановлені у стіни приватної житлової будівлі, за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с.Володимирівське, пер.Веселий, буд.7, мають дефекти виробничого характеру та не відповідають конфігурації замовленому та схваленому замовником у специфікації до договору. Витрати, понесені [PERSON] на проведення зазначеної експертизи, складають 2496 гривень та відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача за зустрічним позовом. Крім того, позивач за зустрічним позовом зазначає, що йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 500 гривень, яка виразилась в порушенні його звичайного устрою життя, морально-психологічного хвилювання у звязку з тим, що його родина вже більше року не може оселитися у приміщенні, в якому були встановлені вікна. 07.11.2012 року ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя зустрічний позов [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу та надання додаткових послуг №08/25-51 від 28.08.2011 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та обєднано дані позови в одне провадження. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представник первісний позов підтримали, з підстав викладених у ньому, та просили суд його задовольнити, а зустрічний позов не визнали в повному обсязі та просили суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на те що, Законом України «Про захист прав споживачів»не передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та повернення йому суми передплати. Крім того, позивачем за зустрічним позовом не доведено те, що у вікнах, постановлених позивачем за первісним позовом, є істотні недоліки, а також те, що недоліки товару виникли з вини виконавця. Висновок експерта не є належним доказом по справі, оскільки він був проведений не за ухвалою суду, а за власною ініціативою відповідача за первісним позовом, а тому такий висновок не може бути обєктивним. Крім того, він не відповідає вимогам законодавства щодо призначення та проведення експертизи. Також відповідно до зазначеного висновку експерт перевіряв якість віконних блоків лише зовнішнім оглядом та замірами. У ньому не зазначено конкретних дефектів, які унеможливлюють або роблять складним експлуатацію вікон. Крім того, експертний висновок було здійснено у червні 2012 року, тобто після спливу девяти місяців після встановлення вікон. Також вони зазначили, що з відповідачем за первісним позовом було узгоджено встановлення арочного вікна з профілю Winbau. Відповідач за первісним позовом та його представник у судовому засіданні зустрічний позов підтримали з підстав, викладених у ньому, просили суд його задовольнити, проти задоволення первісного позову заперечували та просила суд відмовити у його задоволенні, Заслухавши пояснення позивача за первісним позовом та його представника, відповідача за первісним позовом та його представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25 серпня 2011 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу та надання додаткових послуг №08/25-51 (а.с.8-12). На виконання вказаного Договору фізичною особою-підприємцем [PERSON] поставлено [PERSON] та встановлено за адресою: Запорізька область, с.Володимирівське, пров.Веселий, буд.7, шістнадцять пластикових вікон. Загальна вартість продукції та додаткових послуг за договором складає 26 607 гривень, з яких [PERSON] сплатив 15600 гривень у моменту підписання, а решту 11007 гривень зобовязувався сплатити у момент отримання продукції (а.с.8-12). Остаточні роботи по встановленню вікон були завершені 05 жовтня 2011 року, проте [PERSON] від остаточного розрахунку відмовився, акт здачі-приймання товарів/робіт від 05 жовтня 2011 року не підписав (а.с.16). У звязку з відмовою [PERSON] від підписання цього акту здачі-приймання робіт, він був направлений йому рекомендованим листом та згідно поштового повідомлення отриманий 22 жовтня 2011 року (а.с.15-18). На час розгляду справи в суді акт здачі-приймання робіт [PERSON] не підписаний, решта коштів по договору в сумі 11007 гривень відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом на користь позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом не сплачена. Аргументуючи відмову у сплаті решти по договору, [PERSON] посилається на те, що монтаж вікон був проведений без узгодження з ним та вказує на неналежне виконання фізичною особою підприємцем [PERSON] договірних зобовязань, а також на істотні недоліки вікон. На підтвердження зазначеного відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом надав суду Експертний висновок Запорізької торгово-промислової палати №ОС-103 від 18.06.2012 року, зроблений ним за власної ініціативи до відкриття провадження у даній справі (а.с.74-85). Вирішуючи питання щодо зустрічних позовних вимог в частині розірвання спірного договору суд виходить з наступного. У договорі купівлі-продажу та надання додаткових послуг №08/25-51 від 25.08.2011 року містяться елементи різних договорів, а саме купівлі-продажу та побутового підряду, таким чином оскаржуваний договір є змішаним, в розумінні ч.2 ст.628 ЦК України. Як вбачається із спірних правовідносин, [PERSON] просить про розірвання договору з підстав порушення фізичною особою-підприємцем [PERSON] спірного договору в частині побутового підряду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.4 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів»за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Пунктом 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», яким надано визначення терміну «істотний недолік», передбачено, що істотним недоліком є недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Наявність істотних недоліків у кожному з шістнадцяти вікон [PERSON] суду не довів, належних та допустимих доказів на пітвердження даного факту не надавав. Наявність окремих недоліків в розумінні п.15 ч.1 ст.1 та ч.3 ст.10 Закону України «Про захист прав спаживачів»не є підставою для розірвання договору та повернення сплачених коштів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд також враховує те, що шістнадцять вікон, які встановлені в будинку [PERSON], є подільними речами в розумінні ст.183 ЦК України. У звязку з цим та з врахуванням того, що судова експертиза у справі не призначалася, суд не приймає до уваги резолютивні висновки експертизи, проведеної за ініціативою відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, оскільки остання проведена не за ухвалою суду та містить висновок про шістнадцять вікон як єдине ціле, що має дефети виробничого характеру. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.853 ЦК України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її, а в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За наведеного, суд критично оцінює доводи [PERSON] про те, що встановлення вікон відбулося без його погодженння, оскільки монтаж проводився у два етапи, а саме: 30 вересня 2011 року та 05 жовтня 2011 року, коли робітникам фізичної особи - підприємця [PERSON] був забезпечений повний доступ до будинку та можливість проводити монтажні роботи. Претензію [PERSON] до фізичної особи - підприємця [PERSON] відправив тільки 07.10.2012 року. Крім того, з самої претенезії вбчається пристуність [PERSON] на обєкті в день заверешення робіт, що мало місце 05 жовтня 2011 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При цьому, з фототаблиць доданих до висновку експерта вбачається і сторонами не заперечувався той факт, що станом на 18 червня 2012 року [PERSON]В вже були виконані роботи на зовнішніх та внутрішніх откосах вікон, в той час як згідно п.6.3 спірного договору всі претензії по установці виробів приймаються до початку оздоблювальних робіт. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У звязку з вищевикладеним зустрічні позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору, повернення сплачених коштів, стягнення витрат на проведення експертизи, моральної шкоди та судових витрат є необгрунтованими і задоволенню не підлягають. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вирішуючи питання про первісні позовні вимоги, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно п.2.3 договору [PERSON] зобовязувався виплатити решту суми в розмірі 11007 гривень в момент отриманя продукції та після виконання фізичною особою підприємцем [PERSON] повязних послуг. В ході розгляду справи встановлено, що станом на 05 жовтня 2011 року всі шістнадцять вікон були встановлені, а отже в цей день [PERSON] був зобовязаний провести з фізичною-особою підприємцем [PERSON] повний розрахунок, передавши їй решту суми в розмірі 11007 гривень. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За наведного позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь фізичної особи підприємця [PERSON] решти суми за договором в розмірі 11007 гривень підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.1 ст.612 ЦП України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відмовишись підписувати акт здачі-приймання товарів/робіт від 05 жовтня 2011 року та направивши 07 жовтня 2011 року претензію щодо недоліків виконаної роботи, боржник не вважається таким, що прострочив виконання грошового зобовязання, оскільки ним заперечується сам факт наявності та правомірності у нього такого зобовязання. За наведеного, позовні вимоги за первісним позовом про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.56 Цивільного процесуального кодексу України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. На підставі ч.1 ст.84 Цивільного процесуального кодексу України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. На підтвердження права на заняття адвокатською діяльністю особою, з якою укладена угода від 26 грудня 2011 року (а.с.39), фізична особа підприємець [PERSON] копію відповідного свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю не надала. Крім того, частиною 2 статті 84 Цивільного процесуального кодексу України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи, що позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом не надано суду належних доказів того, скільки часу надавалась правова допомога, не був проведений відповідний розрахунок на підтвердження витрат з надання правової допомоги, не надано копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, особи з якою укладена угода, вимоги позивача у цій частині суд вважає необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial