overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона розірвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивача, яка не працює. З відповідачем по справі склалися неприязні відносини, він самоусунувся від виховання дитини, не приймає участі у матеріальному утриманні їхньої дитини. Відповідач не піклується ні про малолітню дитину, а ні про дружину, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. А тому позивач просить в судовому порядку стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки Каролдіни [INFO] в розмірі 1\\4 частини з всіх видів заробітку, але не менше 30% неоподаткованого мінімуму доходів громадян відповідно до віку дитини, щомісячно та стягнути кошти на її особисте утримання в розмірі 1\\6 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення дочкою 3-х років. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON] [INFO] є сторони по справі. Дитина проживає разом з позивачем та відповідачем по справі, знаходиться на повному утриманні матері, батько дитини, відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та утримання позивача не надає. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні підтримувати один одного. Право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.4 ст. 75 СК України, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, не працює так, як перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідач є працездатною особою, інших осіб на своєму утриманні не має та визнає даний позов повністю. Відповідно до ст.88 ЦПК України та ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь держави 214 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та [PERSON], посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 1991 року, від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з дружиною у них не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя, у звязку з чим між ними постійно виникають суперечки та сварки. Вони фактично припинили підтримувати шлюбно-сімейні відносини з листопада 2009 року, спільного господарства не ведуть, а за таких обставин, він дійшов висновку про необхідність розірвання даного шлюбу, а тому змушений звертатись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначив, що спільне життя з дружиною у них не склалося, одруження виявилось невдалим, на даний час шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з листопада 2009 року, спільне проживання з відповідачем та збереження сімї є неможливим, шлюб існує формально, а тому він наполягає на його розірванні. Крім того, позивач просив суд не надавати їм з дружиною строк для примирення. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, зазначила суду, що дійсно подружні стосунки між нею та [PERSON] фактично припинені, на даний час вони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, наміру зберігати дану сімю у неї немає, а тому вона не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що подружжя перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 1991 року, від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач на розірвання шлюбу згодна, сторони просили суд не надавати їм строк для примирення. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-09 00:00:00

Прокурор Летичівського району в інтересах держави в особі Летичівської центральної районної лікарні звернувся до суду з заявою про лікування в примусовому порядку у протитуберкульозному закладі [PERSON], яка хворіє туберкульозом, представляє епідемічну небезпеку для сімї та оточуючих, посилаючись на те, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні однак, самовільно залишила стаціонар у звязку з чим була виписана. В судовому засіданні прокурор Заїка Р.В. вимоги підтримав. Представник Летичівської ЦРЛ [PERSON] вимоги підтримав, додавши, що дійсно [PERSON] хворіє на туберкульоз, зловживає алкоголем, і потребує лікування в примусовому порядку у Хмельницькому обласному протитуберкульозному диспансері. [PERSON] в судове засідання не зявилася, причину неявки не повідомила, справу розглянуто за її відсутності. Вислухавши пояснення прокурора, представника Летичівської ЦРЛ, дослідивши матеріали справи суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.12 Закону України Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз, лікування хворих на туберкульоз здійснюється під обовязковим медичним контролем із дотриманням установлених стандартів лікування. Лікування та медичний нагляд за всіма хворими на туберкульоз, інфікованими мікобактеріями туберкульозу, здійснюються спеціалізованими протитуберкульозними закладами. Згідно ст. 13 Закону України Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз, особи, хворі на туберкульоз, зобовязані дотримуватися режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, дотримуватися вимог санітарно гігієнічних і санітарно протиепідемічних правил і норм у лікувально профілактичних закладах, на роботі та в побуті, вживати інших заходів для запобігання поширення туберкульозу. Згідно ч. 3 ст. 13 вказаного Закону обовязкова госпіталізація осіб, щодо яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється на строк до трьох місяців. Згідно виписки із протоколу № 94 засідання Летичівської ЛКК від 28.11.2012 року, довідки № 581 Летичівської ЦРЛ від 30.11.2012р. [PERSON] хворіє на ВДТБ (14.10.2012р.) легень (інфільтративний) Дестр+МБТ+М+К+. Резист.О Гісто кат 1 ког 4(2012р.) і потребує обовязкового примусового лікування, лікуватися стаціонарно чи амбулаторно відмовляється, самовільно залишила стаціонар, зловживає алкоголем, зявляється в громадських місцях, представляє епідемічну загрозу для сімї та оточуючих і тому, їй необхідне стаціонарне лікування терміном 3м в примусовому порядку. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, докази, їх юридичну оцінку, суд приходить до висновку, що заяву прокурора про лікування в примусовому порядку у протитуберкульозному закладі [PERSON] слід задоволити повністю. На підставі наведеного, ст. ст. 12, 13 Закону України Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи його тим, що 18 листопада 2006 року вона вперше уклала шлюб з відповідачем; шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області за актовим записом № 67. У шлюбі було народжено сина -[PERSON], [INFO]. Вважає, що сімя розпалася через появу різних життєвих інтересів та поглядів на життя, різних характерів у кожного з подружжя, появою непорозумінь, що переростали у постійні сварки, припинення спільного проживання однією сімєю. Позивач зазначає, що способи примирення з відповідачкою вже вичерпані, збереження сімї неможливе, тому просить укладений з ним шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, про підтримання позову в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, терміну для примирення з позивачем просила не надавати. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 18 листопада 2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі від позивача відповідачка народила сина -[PERSON], [INFO] (а.с. 5). На даний час сторони проживають один від одного окремо (позивач проживає в [INFO], а відповідачка в с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області), наполягають на розірванні шлюбу, терміну для примирення просять не надавати. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин подальше збереження сім'ї у сторін неможливе, а їх шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя суперечитиме їх інтересам. Позовна вимога [PERSON]ГІ. про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб - розірванню. Витрати по розірванню шлюбу в органах РАЦС слід покласти на відповідача. Оскільки позивачка просить не відшкодовувати понесені нею судові витрати, суд вважає за можливе не проводити розподіл судових витрат по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-09 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення громадян [PERSON] [PERSON] - [PERSON] Мохаммад та [PERSON] Голамалі, піклувальниками обмежено дієздатній громадянці України [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до рішення Іванківського районного суду Київської області від 10.12.2007 року у справі № 2-о-122, заявник є піклувальником [PERSON] на даний час заявник має необхідність виїхати на певний час за межи України, тому останній просить встановити піклувальниками його знайомих громадян [PERSON] [PERSON], які згодні виконувати обовязки піклувальників та здійснювати матеріальну підтримку підопічної. В судове засідання заявник не зявився, надав суду заяву у який просив заяву задовольнити. Також до суду надійшла заява від [PERSON] яка є матірю піклувальником у якій остання не заперечувала, щодо призначення обмежено дієздатній громадянці України [PERSON] піклувальниками [PERSON] Мохаммад та [PERSON] Голамалі, заборонивши їм, вчиняти будь-які дрібні правочини від імя підопічної. Представник заявника у судове засідання не зявився написав заяву про те, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без його участі.. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки, згідно з п.5 ст.63, п.3 ст.69 ЦК України, фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників, які зобовязані вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Дії заявника не суперечать змісту ст.ст.70, 71 ЦК України. Відповідно до ст.62 ЦК України опіка та піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки та піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-09 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 24.11.2007 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану Княжиківської сільської ради с. Княжики Монастирищенського району Черкаської області, зроблено запис № 08. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. Через п»янки, постійні сварки, непорозуміння, їх взаємовідносини із відповідачем ускладнились, сумісне проживання та збереження шлюбу є не можливим. Просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Дорошенко». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду подала заяву від 30.11.2012 року про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність від відповідача до суду не надходило. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 169 ЦПК України дає право суду у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами, в звязку з чим відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо доказів для розгляду справи по суті та постановлення рішення, і вважає, що за даних обставин збереження сім'ї є неможливе і недоцільне, шлюб носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а також з урахуванням положень ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. ст. 81, 88 ЦПК України. На підставі викладеного ст. ст. 24, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-09 00:00:00

29 листопада 2012 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті чоловіка залишилося спадкове майно, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями. У встановлений законом строк вона звернулася з заявою у Локачинську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Оформити право на спадщину на спірний будинок не може через відсутність правовстановлюючих документів на нього. Просить визнати право власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами № 9 по вул. Новій в с Шельвів Локачинського району Волинської області. В судовому засіданні позивач і представник позивача підтримали позов з підстав зазначених у позовній заяві і останній пояснив, що у позивача є договір купівлі-продажу спірного будинку, інші особи на майно не претендують, є всі підстави задовольнити позов. Представник відповідача позов визнав і пояснив, що сільська рада проти позову не заперечує. Інші особи на спірне майно не претендують. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач є спадкоємцем за законом і вона прийняла спадщину згідно закону, інші спадкоємці від спадщини відмовилися (спадкова справа № 91/2012 від 18.11.2011 р.). Спірне майно належало спадкодавцю, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, витягом з погосподарської книги № 1 за 2011 рік (а.с. 9-11). Так як на момент відкриття спадщини спадкодавцю належало право власності на спірне майно, то суд прийшов до висновку, що право власності на нього переходить до позивача, як спадкоємця за законом і за нею необхідно визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, визнання відповідачем позову відповідає закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому визнання позову необхідно прийняти і ухвалити рішення про задоволення позову відповідно до ст. 174 ЦПК України. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій зазначила що від шлюбу з відповідачем має доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Відповідач проживає окремо, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини і на її утримання не надає, в звязку з чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, так як вона не працює, не має заробітку, окрім соціальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки, якої є вкрай недостатньо. В суді позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив, що дає судові змогу розглянути справу за його відсутності з винесенням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON] [INFO] є сторони у справі (а.с.3) Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні Суду не надано доказів того, що відповідач є непрацездатним, має фізичні вади чи погіршений стан здоровя, інших осіб на утриманні та не має можливості утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Разом з тим суд приймає до уваги, що рішенням від 31.10.2012 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини на користь позивачки в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно. За цих обставин суд вважає, що позов може бути задоволений лише частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-09 00:00:00

Позивач пояснила, що за свідоцтвом про народження V-ЖД № 325327, яке 11 січня 1992 року видане Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області на підставі актового запису за № 3 від 11 січня 1992 року відповідач є батьком [PERSON] [INFO]. Відповідач мешкає окремо від дитини, яка є повнолітньою, знаходиться з позивачкою та навчається в Ізмаїльському технікумі економіки і права на контрактній формі з 01 вересня 2012 року до 01 липня 2016 року. просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] [INFO] аліменти щомісячно в розмірі 2500 грн. до 01 липня 2016 року. Відповідач допустив повторну неявку в судове засідання, оповіщений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив. З оглядом на вищевикладені обставини суд з урахуванням думки позивача постановляє заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими. Батьківство відповідача щодо [PERSON] [INFO] підтверджене свідоцтвом про народження V-ЖД № 325327, яке 11 січня 1992 року видане Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області на підставі актового запису за № 3 від 11 січня 1992 року. Згідно вимог ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжує навчання й у зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Навчання дитини в Ізмаїльському технікумі економіки і права на контрактній формі з 01 вересня 2012 року по 01 липня 2016 року підтверджено договором вищевказаного навчального закладу за № П9-37 від 02 серпня 2012 року. Потреба дитини в матеріальній допомозі з урахуванням навчання, а також строк навчання до 01 липня 2016 року сторонами не оскаржуються. Відповідно до вимог ст. 200 СК України з урахуванням роз'яснень п.20 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів визначається з урахуванням обставин, передбачених вимогами ст. 182 СК України. Видатки по справі розподіляються відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, у звязку із чим з відповідача на користь держави стягуються 300 грн. Відповідно до вимог ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в межах стягнення за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом, в якому посилається на те, що 16 липня 2009 року помер її батько - [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, у вигляді житлового будинку, який знаходиться за адресою: Луганська область, Попаснянський район, сел. Камишуваха, сул. Садова, 2, яка належить позивачеві за заповітом. Оскільки позивач вважала, що заповіту достатньо для оформлення спадщини, у встановлений законодавством шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На підставі цього, позивач просить суд визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та надати додатковий строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не зявилася, у наданій суду письмовій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу слухати за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився, позов визнав повністю, у наданій суду письмовій заяві просив справу слухати за його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для цього законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що 16 липня 2009 року помер [PERSON] батько позивача (а.с.4), який склав заповіт (а.с. 5), у якому позивач є спадкоємицею його майна. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою: Луганська область, Попаснянський район, сел. Камишуваха, вул.\~Садова, 2 (а.с. 11-13). Таким чином, суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому визнає причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважними. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1220, 1225, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved