Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-10 00:00:00

22 березня 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування по закону на земельну частку (пай), в якій зазначила, що 26 березня 1999 року померла її мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії 1-ВЛ № 166103, актовий запис № 9. Після смерті матері залишилося спадкове майно, яке складалося з особистих речей мами, речей домашнього вжитку, а також права на земельну частку (пай) по сертифікату, серії ХР № 0169557 на право на земельну частку (пай), виданого громадянину України члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) на підставі рішення Валківської районної державної адміністрації Харківської області від 09 серпня 1996 року № 260, в тому, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Родіна», розміром 7,44 в умовних кадастрових гектарах. Спадщину вона прийняла, оскільки всі особисті речі мами, документи та речі домашнього вжитку померлої перейшли в її користуванні та володінні. Інших спадкоємців, що претендують на спадщину не має. Спадщина відумерлою в встановленому законом порядку не значиться. Крім того позивачка пояснила, що в свідоцтві про смерть її матері вказане прізвище [PERSON], а сертифікат на право на земельну частку (пай) видано на ім»я [PERSON], тобто помилково записане її прізвище. Позивачка просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме що сертифікат на право на земельну частку (пай) дійсно належить її матері [PERSON], яка померла та визнати право власності на земельну частку (пай) за нею в порядку спадкування після смерті матері. В судовому засіданні позивачка була відсутня, але від неї надійшла заява про слухання справи без її участі, позов підтримує, просить його задовольнити в повному об»ємі. Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні були відсутніми, про те надіслали до суду листи, зі змісту яких вбачається, що позов підтримують та просять справу розглядати за їх відсутністю. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Вказані спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом УРСР в редакції 1963 року, оскільки спадщина відкрилася до 01 січня 2004 року, а отже, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство у відповідності до ч.1 п.1 ст. 549 УК УРСР визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо фактично вступив у володіння та користування спадковим майном. Як вбачається із матеріалів справи, 26 березня 1999 року померла [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть, виданого Кобзарівською сільською радою Валківського району Харківської області, серія 1-ВЛ № 166103, актовий запис № 9. Вона є матір»ю позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтвом про її народження, із якого вбачається, що дошлюбне її прізвище [PERSON], а батьками є [PERSON] та [PERSON] та копією свідоцтва про одруження, із якого вбачається, що після шлюбу вона взяла прізвище чоловіка «Весела». Після смерті її матері залишилося спадкове майно, яке складалося з особистих її речей та речей домашнього вжитку, а також права на земельну частку (пай), згідно сертифікату, серії ХР № 0169557 на право на земельну частку (пай), виданого на підставі рішення Валківської районної державної адміністрації Харківської області від 09 серпня 1996 року № 260, на ім»я [PERSON], в тому, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Родіна», розміром 7,44 в умовних кадастрових гектарах. Прізвище «Мізін» помилково записане в сертифікаті на право на земельну частку (пай), замість прізвища [PERSON]. Спадщину позивачка прийняла, оскільки всі особисті речі її мами, документи та речі домашнього вжитку перейшли в її користуванні та володіння. Інших спадкоємців, що претендують на спадщину не має. Спадщина відумерлою в встановленому законом порядку не значиться. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно підлягає обов»язковій державній реєстрації». Згідно п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про належність особі правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по - батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи вищевикладене є всі підстави визнати той факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий на ім»я «Мізін» [PERSON] дійсно належить [PERSON], яка померла 26 березня 1999 року, та визнати право власності за позивачкою на земельну частку (пай) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) після смерті її матері.

Outcome: approved