Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з вказаним вище позовом до відповідача. Посилалась на те, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 18 серпня 2001 року. Від вказаного шлюбу 01 грудня 1999 року у них народилася дочка [PERSON]. Разом з тим, подружнє життя не склалося з причин психологічної несумісності та постійних сварок на побутовому рівні. Зазначає, що на даний час вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Вважає, що їхня сімя розпалась остаточно і примирення між ними неможливе. Просила розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала. Пояснила, що з відповідачем вони не проживають з листопада 2011 року, будь-яких відносин вони не підтримують. Відповідач не зробив жодного кроку для примирення, а тому вона вважає, що примирення між ними неможливе. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що час від часу вони з позивачкою розходилися, але потім знову мирилися. Вважає, що на даний час у їхніх стосунках настала чергова криза та їхню сімю можливо зберегти. У звязку з цим, просив надати строк для примирення. Ухвалою суду від 13 червня 2012 року за клопотанням відповідача [PERSON] сторонам було надано двохмісячний строк для примирення. Після спливу наданого судом строку для примирення, сторони в судове засідання не зявилися, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені судом про час і місце розгляду справи. Від позивачки [PERSON] через канцелярію суду надійшла письмова заява, в якій вона позов підтримала в повному обємі. Крім того, вказала, що протягом наданого судом строку на примирення вона з відповідачем не примирилась і вважає, що збереження їхнього шлюбу є неможливим. Судовий розгляд справи просила провести у її відсутність. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити. Пояснив, що зі слів своєї довірительки, йому відомо, що вона з відповідачем [PERSON] не примирилася. За час наданого судом строку для примирення [PERSON] жодного разу не намагався навіть поспілкуватися з нею. Від відповідача через канцелярію суду надійшла заява, в якій він позов не визнав. Просив суд надати строк для примирення терміном шість місяців, оскільки вважає, що їх подружжя на даний час переживає через психологічну кризу стосунків, яка є тимчасовою. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який між ними зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 18 серпня 2012 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №999 (а.с.4). Від вказаного шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO] (а.с.5). Як вбачається із ксерокопії свідоцтва про зміну імені, 22 березня 2007 року [PERSON] змінив прізвище на Суворов Олександр(а.с.8). Починаючи з листопада 2011 року, сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Згідно ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи зазначену норму закону, суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом. На погляд суду, у сторін було достатньо часу для примирення. Разом з тим, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що він мав намір зберегти сімю. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сімя у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо.

Outcome: approved