Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ ОТП Банк, треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON], Дзержинський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису вчиненого 18.03.2010 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] про звернення стягнення на автомобіль [NUMBER], рік випуску 2006, кузов MR1Y59UG9600003604NOTE таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову, позивач зазначив, що 09.06.2006 р. між ним та АКБ Райффайзенбанк України було укладено споживчий кредитний договір № СL-701|169|2006, за яким позивач отримав 4\~ 851 , 49 доларів США на придбання автомобіля. З метою забезпечення належного виконання кредитних зобовязань між сторонами був укладений договір застави автотранспортного засобу № РСL-701/169/2006, за якими позивач передав до банку у заставу належний йому автомобіль [NUMBER], чорного кольору, рік випуску 2006, кузов MR1Y59UG9600003604NOTE . Пізніше АКБ Райффайзенбанк України було перейменовано в ПАТ ОТП Банк. 18.03.2010 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 2329, яким рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 84269,09 грн. запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб. Позивач вважає, спірні правовідносини врегульовано Законом України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, яким не передбачено звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса. Правову позицію про те, що відповідно до Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень підстав для звернення стягнення на заставлене майно шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису немає. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутністю, позов задовольнити в повному обсязі та взяти до уваги, що оскаржуваний акт містить приватноправовий характер індивідуальної дії та не може бути визнаний законним лише фактом його виконання. Представник відповідача ПАТ ОТП Банк в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу за відсутністю представника, в задоволенні позову просила відмовити. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутністю. Представник третьої особи Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчать розписки, які містяться в матеріалах справи, про причини неявки до суду не повідомив, заяву про відкладення справи не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до приписів Цивільного Кодексу України, Закону України Про заставу, а також умов договору застави, застава - це спосіб забезпечення виконання зобовязань рухомим майном, що залишається у володінні і користуванні заставодавця, згідно з якими заставодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобовязань одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Застава виникає на підставі договору. Пунктами 1.1., 2.1., 2.2., 6.1, 6.2. договору застави в повній мірі описані суть і строки виконання боргових зобовязань, їхній розмір, вимоги, що задовольняються із вартості предмета застави. У звязку з тим, що [PERSON] не здійснював вчасно оплату кредиту згідно графіка платежів 04.11.2008 р. було вручено вимогу щодо дострокового виконання його зобовязань за кредитним договором в повному обсязі протягом 30 календарних днів, але дана вимога про погашення достроково всієї суми боргових зобовязань не була виконана. Відповідно до ст. 20 Закону України Про заставу у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання заставодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно до вимог про задоволення вимог іпотеко держателя. Аналогічні норми також передбачені ст.ст. 572, 589, 590 ЦК України , ст.ст. 19, 20 Закону України Про іпотеку. У відповідності до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України Про нотаріат для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Пункт 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженні наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5 визначає, що заборгованість або інша відповідальність боржника визначається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1172. Згідно з п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів до таких документів відносяться нотаріально посвідчені угоди, що передбачать сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Безспірними визнаються вимоги, які не викликають у їх отримувача будь-яких заперечень, будь-яких не погоджень із заявленими вимогами, будь-яких зустрічних заяв з відповідним обґрунтуванням та своїми запереченнями, вимоги за наслідками яких не виник спір між сторонами, вимоги під сумнів їх змісту яких не ставить отримувач даних вимог. Матеріали справи не містять будь-яких доказів, що позивач на момент вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом ставив під сумнів безспірність вимог АТ ОТП Банк, а також справа не містить жодних доказів, щодо направлення позивачем будь-яких заперечень з приводу заперечень з приводу правомірності чи неправомірності розрахунку боргових зобовязань, не існувало будь-яких судових оскаржень кредитного договору та договору застави. Таким чином, суд приходить до висновку, що під час вчинення виконавчого напису приватний нотаріус діяв правомірно та на підставі діючого законодавства та правомірно включив у зміст виконавчого напису вимогу про погашення заборгованості у повному обсязі .

Outcome: dismissed