Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] (правонаступник [PERSON]О.) у квітні 2010 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та їх малолітнього сина [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, що по вул. І.Франка, 20 в м. Копичинці Гусятинського району Тернопільської області. Позивач вказала, що спірний житловий будинок належить її на праві особистої приватної власності. Відповідачі [PERSON] є її онуком, [PERSON] колишньою дружиною її онука [PERSON], [PERSON] правнуком, які прописані в її будинку відповідно [PERSON] з 15 листопада 1993 року, [PERSON] з 1998 року, [PERSON] з 1999 року, але у звязку із загостренням між відповідачами [PERSON] та [PERSON] подружніх відносин відповідачі розлучилися і відповідач [PERSON] виїхав за кордон в 2004 року, а відповідачка [PERSON] із сином [PERSON] 11 жовтня 2004 року залишили спірний житловий будинок без поважних причин і переїхали проживати в іншу квартиру в м. Копичинці, що по на вул. Ясна, 8 в м. Копичинці. Так як вона залишилася одна, хвора, безпомічна її у кінці 2005 року забрав до свого житла проживати її син [PERSON] Посилаючись на те, що відповідачі не проживають у спірному житловому будинку понад 4 роки без поважних причин, просила позов задовольнити. В судовому засіданні представник правонаступника позивача, її представник-адвокат позовні вимоги підтримали в повному обсязі, зіславшись на доводи викладені в заяві. А також пояснили, що [PERSON] жив у житловому будинку [PERSON] до 2004 року, тобто до того часу як виїхав до Америки, [PERSON] залишила без поважних причин спірне житло 11 жовтня 2004 року і переїхала жити в квартиру, що на вул. Ясна, 8 в м. Копичинці. Позивач [PERSON] з жовтня 2004 року до жовтня 2005 року проживала сама в спірному будинку. З жовтня 2005 року до дня її смерті позивач [PERSON] виїхала із свого житла проживати до свого сина [PERSON] в м. Дунаївці Хмельницької області, оскільки булу хвора, немічна і не могла сама себе обходити. За її заявами з того часу світло і газо постачання до спірного житлового будинку відповідними службами були відключені. Зазначила, що за час проживання позивачки з жовтня 2004 року до жовтня 2005 року відповідачка [PERSON] до [PERSON] жодного разу не приходила, ні вчому не допомагала. Комунальні послуги [PERSON] сплачувала самостійно. Продукти харчування приносили сусіди. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Судом явка відповідача по справі була визнана обовязковою. Проте, відповідач [PERSON] в судове засідання не зявлявся, про причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Відповідачі [PERSON] із малолітнім сином [PERSON] в судове засідання не зявлялася, проте остання попередньо неодноразово надсилала суду письмові заяви про слухання справи у її відсутності. В попередньому судовому засіданні [PERSON], будучи присутньою, позов не визнала. Вказала, що вона та її бувший чоловік в спірному житловому будинку проживали відповідно [PERSON] з 1993 року, а вона з 1998 року, так як одружилася з [PERSON] до 2004 року у звязку з тим, що [PERSON] чинила перешкоди в користуванні житлом, з того часу по даний час проживає на квартирі в м. Копичинці вул. Ясна, 8. Представник третьої особи органу опіки та піклування Гусятинської райдержадміністрації пояснила, що у вирішенні даного питання покладається на розсуд суду. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що вона є родичкою [PERSON] Зазначила, що відповідачі проживали в житловому будинку належному [PERSON], що в м. Копичинці, по вул. І.Франка, 20 до 2004 року. В 2003 році між відповідачами [PERSON] та [PERSON] онуком позивачки [PERSON] в судовому порядку було розірвано шлюб. Зі слів [PERSON] її відомо, що [PERSON] під час спільного проживання погано ставилася до [PERSON], не доглядала її. Після того як відповідач [PERSON] в 2004 році виїхав до Америки відповідач [PERSON] з сином [PERSON] прожили ще з [PERSON] пів року у спірному житловому будинку, а в кінці 2004 року переселилися в інше житло в м. Копичинці, де і до сьогодні проживають. Вказала, що при неодноразовому відвідуванні [PERSON], у вищевказаний період, тобто з кінця 2004 року, вона жодного разу там не бачила [PERSON] Свідок [PERSON] в суді пояснила, що вона була сусідкою [PERSON], підтвердила факт проживання відповідачів [PERSON] в житловому будинку [PERSON] по вул. І.Франка, 20 в м. Копичинці до кінця 2004 року. Також вказала, що відповідач [PERSON] покинула вказане житло зимою 2004 року. Ні за проживання спільно в спірному житловому будинку із [PERSON], а ні після 2004 року [PERSON] до хворої позивачки не навідувалася, не доглядала її. Зі слів [PERSON] її відомо, що вона лише знущалася над останньою. Вказала, що за [PERSON], яка проживала в спірному житловому будинку до кінця 2005 року доглядали вона, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON]Я в судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою [PERSON] в якої на подвірї щоденно набирала воду з криниці на протязі багатьох років. Підтвердила факт не проживання з 2004 року відповідачів в житловому будинку № 20 по вул. І.Франка в м. Копичинці, власником якого була [PERSON] Також вказала, що її неодноразово хвора [PERSON] скаржилася про те, що [PERSON] коли разом вони проживали не давала їди, казала, що не хоче з нею проживати. Під час проживання [PERSON] з 2004 року до 2005 року в спірному житловому будинку вона не бачила, щоб відповідачка до [PERSON] приходила, допомагала її. Доповнила, що не бачила, щоб [PERSON] відкидала сніг на подвірї з 2004 року до 2011 року. Суд, заслухавши доводи представників правонаступника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок, що в м. Копичинці по вул. І.Франка, 20 Гусятинського району Тернопільської області належить [PERSON] на праві особистої власності, що стверджується копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Копичинецької міської ради 27 вересня 1962 року та договором дарування, нотаріально посвідченого нотаріусом Гусятинської держнотконтори 13.09.1972 року, реєстровий № 1574. Відповідач [PERSON] зареєстрований у вищевказаному житловому будинку з 1993 року, відповідач [PERSON] з 1998 року [PERSON] з 1999 року, що підтверджується записом в домовій книзі будинковолодіння по вул. І.Франка, 20 в м. Копичинці (Т.1 а.с. 82). Проте, фактично проживали у ньому відповідно [PERSON] з 1993 року до 2004 року, [PERSON] з 1998 року по 2004 рік, [PERSON] з 1999 року по 2004 рік, що підтверджується приписами попередженнями Гусятинського РЕМ від 08 листопада 2007 року, 14 березня 2008 року, стверджено поясненнями представника правонаступника позивача, поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] допитаних у судовому засіданні та не заперечено самою відповідачкою [PERSON] в попередньому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 травня 1998 року по 12 вересня 2003 року, що стверджується рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2003 року про розірвання шлюбу та не заперечено сторонами. Той факт, що відповідачі не проживають у спірному житловому будинку з 2004 року стверджується також актом обстеження від 02.02.2010 року складеного комісією Копичинецької міської ради Гусятинського району. Згідно роздруківки з особового рахунку № 11179 Гусятинського РЕМ житловий будинок в м. Копичинці по вул. І.Франка, 20 31 березня 2008 року було відключено від електропостачання у звязку з наявністю боргу. З листопада 2004 року по даний час відповідач [PERSON] з сином [PERSON] проживають у найманій квартирі в м. Копичинці по вул. Ясна, 8, а відповідач [PERSON] зареєстрований у приватному будинку по вул. Залізнична в м. Копичинці, власником якого є [PERSON] батько [PERSON], що підтверджено стороною позивача по справі та не заперечено відповідачем [PERSON] Позивач несла всі витрати по сплаті комунальних послуг та інших платежів, як власник житла. Позивач [PERSON] у житловому будинку, що по вул. І.Франка, 20 в м.Копичинці проживала до кінця 2005 року, а наступні роки проживала у квартирі свого сина [PERSON] в м. Дунаївці Хмельницької області, що стверджується її заявою від 22 вересня 2009 року, адресованою до Гусятинського РЕМ. В силу вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно вимог п.п. 3, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, а місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Посилання відповідачки [PERSON] в попередньому судовому засіданні на те, що їх відсутність викликана поважними причинами, оскільки позивач чинила їй перешкоди у користуванні житлом у спірному житловому будинку, суд не приймає до уваги оскільки дані доводи в судовому засіданні не доведені відповідачкою. Посилання відповідачки [PERSON] в попередньому судовому засіданні, що вона постійно відвідувала спірне житло з 2004 року, суд не приймає до уваги, оскільки дані доводи в судовому засіданні не доведені відповідачкою і спростовані поясненнями свідків по справі, які стверджують, що остання не зявлялась в спірному житловому будинку з 2004 року, а саме з часу переїзду в інше житло. Судом також встановлено, що з вимогами про усунення перешкод у користуванні житлом, відповідачі у відповідні органи чи суд не зверталися. Відповідачами в судове засідання відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України не представлено, а судом не здобуто будь-яких інших доказів того, що вони та їх син не проживали в житловому будинку, або були відсутні з поважних причин. Таким чином, враховуючи встановлені обставини по справі та вимоги ст. 405 ЦК України, суд приходить до висновку що [PERSON], [PERSON] та малолітній [PERSON] були відсутні в спірному житловому будинку без поважних причин понад встановлений законом строк, а тому їх слід визнати такими, що втратили право на зазначене житло. Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON], [PERSON] в користь правонаступника позивача [PERSON] слід стягнути судові витрати по справі. Оскільки відповідач [PERSON], [INFO], є малолітньою особою, з якого згідно норм ЦПК України неможливо стягувати судові витрати, суд вважає, що судові витрати слід стягнути пропорційно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьків [PERSON], а саме з [PERSON] на користь правонаступника позивача [PERSON] 4 грн. 25 коп. судового збору та 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. З [PERSON] на користь правонаступника позивача [PERSON] 4 грн. 25 коп. судового збору та 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі наведеного та ст. ст. 88, 405 ЦК України,

Outcome: approved