Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до Рубіжанського міського суду з позовом до відповідача вказавши наступне. З 01.02.2011 року вона працювала швачкою 3 розряду потоку 37 швейного цеху „Рубіжне" в ПАТ „Глорія Джинс". 13.08.2012 року її звільнили з роботи за прогули без поважної причини згідно п.4 ст. 40 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним, оскільки прогулом без поважних причин назвали її невихід на роботу в суботу- 14.07.2012 року. Однак , про необхідність виходу на роботу в цей (вихідний) день, її нікто не повідомив. У своїй пояснювальній записці вона пояснила, що в цей день знаходилася вдома біля хворої матері, ніким про необхідність виходу на роботу у вихідний день не повідомлялась. Чи проводилася керівництвом відповідача перевірка з цього приводу їй не відомо. Крім пояснювальної записки вона ніде більш не підписувалася та ні з чим не була ознайомлена. З 14.08.2012 року вона не працює. Просить поновити її на роботі на посаді шівчки 3 розряду потоку 37 швейного цеху „Рубіжне" в Публічному акціонерному товаристві „Глорія Джинс", стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 серпня 2012 року по день поновлення на роботі. В судовому засіданні позивач неодноразово уточнювала заявлені позовні вимоги. Остаточно просила поновити її на роботі на посаді шівчки 3 розряду потоку 37 швейного цеху „Рубіжне" в Публічному акціонерному товаристві „Глорія Джинс", стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 серпня 2012 року по 28 лютого 2013 року в сумі 4410 грн. Позивач надала аналогічні пояснення по суті позову. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду заперечення, в яких зазначив, що наказом від 13.07.2012 р. № 443 на швейній дільниці "Рубіжне"ПАТГлорія Джинс" було перенесено робочий день 11.07.2012 на 14.07.2012. Вказаний наказ був вивішений 13.07.2012 до обідньої перерви для ознайомлення працівниками вказаної дільниці на дошці оголошень та на кожному поверсі будівлі де розміщується дільниця. Також, працівникам було доведено зміст вказаного наказу їх безпосередніми керівниками. Отже, відповідачем були здійснені всі заходи задля забезпечення ознайомлення працівників швейної дільниці "Рубіжне" із наказом від 13.07.2012 р. № 443 та переносом робочого дня на 14.07.2012 р. Оскільки позивачка не вийшла на роботу 14.07.2012, посадовими особами відповідача 17.07.2012 було запропоновано їй надати письмові пояснення щодо причин неявки на роботу та для подальшої оцінки їх поважності та вирішення питання щодо застосування заходів дисциплінарного впливу. Проте, позивачка відмовилась від надання письмових пояснень щодо причин відсутності на роботі 14.08.2012 р., у зв'язку із чим, мастером потоку № 37 [PERSON], швачками того ж потоку [PERSON], [PERSON] було складено акт від 17.07.2012 щодо відмови позивачки від надання письмових пояснень щодо причин відсутності на роботі 14.08.2012 року. Крім того , здійснення прогулу є не першим випадком порушення трудової дисципліни позивачкою. Так, керівництво ПАТГлорія Джинс" неодноразово отримувало усні й письмові скарги на позивачку, зокрема від трудового колективу в якому безпосередньо вона працювала. Наказом від 13.08.2012 р. № 1270 позивачка була звільнена з роботи на підставі п. 4 статті 40 КЗпП України за прогул без поважних причин. Звільнення позивачки відбулось з урахуванням вимог чинного законодавства, зокрема із отриманням згоди профспілкового комітету. Оскільки позивачкою було допущено порушення трудової дисципліни у вигляді відсутності на роботі без поважних причин понад 3 годин, пояснень та документів щодо поважності причин відсутності вона не надавала, враховуючи наявні матеріали щодо встановлених порушень трудової дисципліни, згоди профспілкового органу на звільнення, відповідачем було законно видано наказ про звільнення [PERSON] на підставі п.4 статті 40 КЗпП України. Вимоги про поновлення на роботі не підлягають задоволенню, оскільки звільнення [PERSON], як вбачається з вищевикладеного, відбулось із дотриманням встановлених чинним законодавством України норм. Отже, й вимога про виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу також не підлягає задоволенню, оскільки відсутній факт вимушеного прогулу. Просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог за їх необгрунтованістю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши й оцінивши надані письмові докази по справі в їх сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Наказом № 451 від 01.02.2011 року ПАТ "Глорія Джинс" позивач була прийнята швачкою 3 розряду до швейної дільниці „Рубіжне" ПАТ "Глорія Джинс" (копія наказу-а.с.66,копія трудової книжки-а.с.41). Наказом № 443 від 13.07.2012 року ПАТ „Глорія Джинс" визначено ,що в зв"язку з виробничою необхідністю ,для виконання невідкладних ,заздалегідь непередбачених робіт від термінового виконання яких залежить в подальшому нормальна робота підприємства ,наказано організувати роботу у вихідний день 14 липня 2012 року для працівників дільниці „Рубіжне",31,33,34 та 40 потоків відповідно переліку ,наданого відділом кадрів(копія наказу а..с. 116 ) . Відповідно до табеля обліку робочого часу по швейному цеху „Рубіжне" за липень 2012 року позивач 14 липня 2012 року була відсутня на роботі. Відповідно до акту від 17.07.2012 року(а.с.55) позивач відмовилася від надання письмових пояснень з приводу своєї відсутності на роботі 14.07.2012 року .Замість цього надала якесь спростування. Профсоюзним комітетом первинної профспілкової організації ПАТГлорія Джинс" № 23/1-2 від 10 серпня 2012 року ,було надано згоду на звільнення позивача за п.4 ст.40 КЗПП України за прогул без поважних причин (копія постанови-а.с.53). Наказом № 1270 від 13.08.2012 року ПАТГлорія Джинс" позивача було звільнено з зазначеного товариства за п.4 ст.40 КЗпП України з 13.08.2012 року (копія наказу-а.с.42 копія трудової книжки-а.с.41).Даний наказ позивач отримала,що нею не оспорювалось. Згідно з положеннями п. 4 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. При цьому Пленум Верховного Суду України в п. 24 своєї постанови від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" зі змінами роз'яснив судам , що при розгляді справ про поновлення на роботі при звільненні за п. 4 ст. 40 КЗпП України - прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Підставами позову позивача є та обставина ,що про необхідність виходу на роботу 14.07.2012 р.вона не знала. В цей день знаходилася вдома біля хворої матері, ніким про необхідність виходу на роботу у вихідний день не повідомлялась-наказом або відомістю під розпис. Суд вважає,що позов є необгрунтованим оскільки позивачем не надані докази,які б підтвердили доводи позивача про те,що їй було невідомо про необхідність виходу на роботу 14.07.2012 р. оскільки вона перебувала на робочому місці, а наказ був вивішений 13.07.2012 до обідньої перерви для ознайомлення працівниками вказаної дільниці на дошці оголошень та на кожному поверсі будівлі де розміщується дільниця. Позивач в судовому засіданні пояснила,що вона не зобов"язана підходити і читати інформацію ,розміщену на дошці оголошень. Суд бере до уваги і те,що відповідно пояснень представника відповідача за прогул 14.07.2012 року була звільнена одна позивач.Всі працівники дільниці в цей день вийшли на роботу. Позивач вважає,що її повинні були ознайомити з наказом про роботу у вихідний день під підпис,але діючим законодавством це не передбачено. Таким чином , не вихід позивача на роботу 14.07.2012, суд вважає за прогули. Звільнення позивача відбулося у встановленому Законом порядку. Крім того, суд вважає необхідним зазначити , що відповідно до ч.1 ,п.3 ч.2 ст.71 КЗпП України робота у вихідні дні забороняється. Залучення окремих працівників до роботи у ці дні допускається тільки з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації і лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в частині другій цієї статті,а саме: для виконання невідкладних, наперед не передбачених робіт, від негайного виконання яких залежить у дальшому нормальна робота підприємства, установи, організації в цілому або їх окремих підрозділів. Суд вважає ,що наказ № 443 від 13.07.2012 року ПАТ „Глорія Джинс" був виданий з урахуванням зазначеної норми .Отже дії відповідача по залученню відповідача до роботи у вихідний день 14.07.2012 року і при звільненні позивача відповідають вимогам Закону. При таких обставинах ,суд вважає,що вимога позивача про виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу також не підлягає задоволенню . За таких обставин позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Глорія джинс" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed