overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

У липні 2012 р. позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 25 вересня 2010 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO]. Зазначає, що сімейні стосунки між ними не склалися, близько року вони проживають окремо. Відповідач забрав свої речі і пішов з дому. Дочка знаходиться на її повному утриманні, відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини дуже рідко, що не дає їй можливості в повній мірі утримувати дитину. Вказує, що самій їй важко утримувати дитину, а відповідач повинен приймати участь у вихованні та утриманні її по Закону. Просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини його заробітку, починаючи з дня пред»явлення позову і до досягнення дочкою повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов, дала суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів. Відповідно до положень ст.180, ч.І ст. 183 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що відповідач свої батьківські обовязки по матеріальному утриманню дитини не виконує. Судом встановлено, що дитина проживає з матірю. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, наведені в ст. 182 СК України. Суд, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач позов визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів. На підставі ст.ст. 180-182 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою до відповідача про встановлення факту проживання однією сімєю з [PERSON], який помер 22.08.2011 року, вказуючи, що з померлим вона проживала однією сімєю з 1995 року, однак офіційно вони зареєстрували шлюбні відносини 05 жовтня 2006 року. За час спільного проживання до реєстрації шлюбу, заявницею та [PERSON] було набуто певне нерухоме майно, але бути спадкоємцем цього майна вона не може, оскільки не встановлені родинні відносини, тому [PERSON] була змушена звернутися до суду з відповідною заявою. [PERSON] у судове засідання не зявилася, представила до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням вимог. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. У судовому засіданні було встановлено, що 05 жовтня 2006 року між заявницею та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №030925, актовий запис №15. Однак, однією сімєю [PERSON] та [PERSON] стали проживати набагато раніше, а саме з 1995 року. За цей час вони мали спільний побут, за спільні гроші набували певне майно, вели спільне господарство. 22 серпня 2011 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №270471, актовий запис № 53. Письмовими свідченнями [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтверджується факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] з 1995 року і до самої смерті [PERSON] Згідно з довідкою виконкому Троїцької сільської ради Біляївського району від 22.08.2011 року, саме заявниця за свій рахунок проводила похорони [PERSON] Дані факти лише підтверджують факт того, що дійсно заявниця з 1995 року проживала однією сімєю з померлим [PERSON] Згідно з ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою, правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений час, суд вважає за необхідність проголосити вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду , повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін , на що може бути витрачений значний час , суд вважає на необхідним проголосити вступну та резолютивну частини , суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою обґрунтування доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 19 травня 1989 року міським відділом ЗАГСу м. Хмільника Вінницької області за актовим записом № 79. Позов мотивований тим, що протягом останніх восьми років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося та на даний час шлюбні відносини між ними повністю припинені. Відповідач нехтує сімейними цінностями, в результаті чого часто виникали сварки та скандали. У даний час сторони спільно не проживають і подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини позивач не вбачає, а тому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, заперечень щодо позову не надав, причини неявки суду не вказав та будь-яких клопотань про перенесення розгляду справи не заявляв, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, шляхом виклику в суд через оголошення у пресі - газеті "Вінниччина" від 14 вересня 2012 року № 71 (22713). Оскільки наявних у справі доказів достатньо для вирішення справи по суті та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалює заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню зважаючи на наступне. Так, судом встановлено, що 19 травня 1989 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано міським відділом ЗАГСу м. Хмільника Вінницької області за актовим записом № 79. Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо тривалий час через різні характери та погляди на життя, а тому позивач прийшла до переконання про небажання примиритися та перебувати у шлюбі, який існує формально. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і збереження її неможливе. Формальне перебування в шлюбі суперечитиме інтересам сторін, тому його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до Жуківської сільської ради Буринського району Сумської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], оскільки вона не може оформити спадщину через пропуск строку встановленого для її прийняття з поважної причини. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини так як встановлений законом строк вона пропустила з поважної причини. Відповідач позов визнав і не заперечує проти визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні 07.04.2006 року померла мати позивачки [PERSON] постійне місце проживання якої було с. Жуківка Буринського району Сумської області. Після її смерті відкрилася спадщина. До складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) площею 3,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0204426 від 23.03.1997 року Позивачка є спадкоємцем першої черги спорідненості. Коли позивачка звернулася до нотконтори по питанню оформлення спадщини їй пояснили, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, що підтверджується поясненням сторін, копією свідоцтва про смерть . Відповідно до ст.1269 ЦПК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем мав подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] в нотаріальну контору своєчасно не звернулася через незадовільний стан здоров'я, фінансові проблеми та незнання чинного законодавства, а про пропуск строку довідалася в нотаріальній конторі, що підтверджується поясненням сторін. При таких обставинах суд вважає, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин і їй необхідно визначити додатковий строк тим самим задовільнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

В квітні 2012 року позивач звернулася до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначає, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2010 року. Від даного шлюбу мають дітей не мають. Відповідач знаходиться в містах позбавлення волі, тому вона звернулася до суду із даним позовом. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та повага друг до друга, що призвело до частих скандалів і припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є не можливим. Майнового спору вони не мають. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, так як знаходиться в містах позбавлення волі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2010 року, шлюб був зареєстрований Копиченицькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис № 08. Від даного шлюбу дітей не мають. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.З cm. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

Позивачка просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: Луганська область м. Лисичанськ кв-л. Жовтневої революції[ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач з травня 1999 р. за вказаною адресою не мешкає без поважних причин. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Допитаний за судовим дорученням відповідач позов не визнав, суду письмово пояснив, що договір дарування не укладав, мешкати за місцем реєстрації не може, бо там живе колишня дружина з новим чоловіком, відповідач працює у різних містах. З приводу вселення нікуди не звертався. Свідки [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні надали пояснення аналогічні поясненням позивачки, підтвердивши, що відповідач не мешкає за місцем реєстрації більше одного року, вселитися не намагався. У судовому засіданні досліджені докази: копії паспортів; копія договору дарування квартири: довідка з ЛКП «Паспорта служба»; довідка Лисичанського МВ УМВС; довідка КП «ЛЖЕК №5»: журнал судового засідання Оболонського районного суду від 25.06.2012 р.; письмові пояснення; телефонограма; конверт. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачці на підставі договору дарування від 15.01.2008 р. на праві приватної власності належить квартира №2 у буд. 18 по кв-лу. Жовтневої революції м. Лисичанська. У вказаній квартирі з 19.03.1993 р. зареєстрований колишній чоловік позивачки [PERSON]. З травня 1999 р. відповідач мешкає за адресою м. Київ. вул. Попова, 5/48. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими, підстав для сумніву у показаннях свідків та наданих документах про право власності позивачки на квартиру у суду немає. Відповідач у свою чергу докази своїх заперечень не надав, повідомлений за 26 днів до судового засідання всупереч своїм поясненням в нього не зявився, доказів права власності на спірне житло не надав. З відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 107,3 грн. На підставі викладеного та ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

В червні 2012 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 28 серпня 2010 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за № 359. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачкою припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сімї неможливо у звязку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Позивач [PERSON] стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній, спору щодо порядку виховання та місця проживання дитини не має. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до вимог ст.ст. 110-112,114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їхньої дитини. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Відповідачем надано заяву про відновлення свого дошлюбного прізвища, а тому відповідно до ст. 113 СК України, відповідачу слід відновити дошлюбне прізвище -Вітязєва. Оскільки, позивачем не ставилось питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України не стягує з відповідача на користь позивача судові витрата.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути борг за кредитним договором у сумі 7346,78 грн., посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] не виконала зобовязань за кредитним договором №КЛ-2293/06.03.2012-Кр від 06.03.2012 р., за яким відповідачка [PERSON] є поручителем. Представник позивача у судове засідання не з'явився, позов підтримав, просив справу слухати за його відсутності, про що надав письмову заяву. Відповідачі у судове засідання не зявилися, просили справу розглядати за їх відсутності, позов визнали, про що надали письмові заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 06 березня 2012 р. між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір кредиту №КЛ-2293/06.03.2012-Кр відповідно до якого їй було надано кредитні кошти у розмірі 6000 грн. В забезпечення виконання вищевказаних умов договору 06.03.2012 р. між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки №КЛ-2293/06.03.2012-Пр. Зобовязання за кредитним договором [PERSON] належним чином не були виконані в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 7346,78 грн., яка складається з основної суми заборгованості за кредитами в сумі 5828,04 грн. та відсотками за користування кредитами у розмірі 1518,74 грн. Вказана сума на підставі ст.ст. 526, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідачів. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. З відповідачів на користь позивача у рівних частках підлягає стягненню судовий збір у розмірі 214,6 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

Позивачка просила визнати відповідачка таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Луганська область м. Лисичанськ кв. Дружби народів [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач з березня 2008 р. за вказаною адресою не мешкає без поважних причин. Позивачка у судове засідання не зявилася, позов підтримала, просила справу розглядати в її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутності, позов визнав, про що надав письмову заяву. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що з 06 липня 2007 р. позивачка мешкає та зареєстрована у квартирі розташованій за адресою Луганська область м. Лисичанськ кв. Дружби народів[ADDRESS], та є власницею спірної квартири. Разом з позивачкою у вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.7). З 2008 р. відповідач за вказаною адресою не проживає і відсутній без поважних причин, за комунальні послуги не сплачує. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. На підставі викладеного та ч.2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

В липні 2012 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] в якій просила розірвати шлюб, зареєстрований 12 вересня 2007 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за № 420. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сімї неможливо у звязку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], 31.08.2001р.н. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній, спору щодо порядку виховання та місця проживання дитини не має. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засідання позов визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до вимог ст.ст. 110-112,114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їхньої дитини. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано заяву про залишення дошлюбного прізвища, а тому відповідно до ст. 113 СК України, відповідачу слід залишити прізвище [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved