Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ Агрофірма Подолівська про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та її повернення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ним і відповідачем 05.08.2010 року було укладено договір оренди належної позивачу земельної ділянки площею 3,9292 га (рілля), розташованої на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, належної позивачеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 707532, виданого 12.08.2002 року Гусарівської сільською радою Барвінківського району Харківської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 140. Договір був укладений строком на 7 (сім) років та діяв з моменту його державної реєстрації, яка відбулася 04.11.2011 року за реєстровим № 632040004000234 в книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок в управлінні Держкомзему у Барвінківському районі Харківської області. Вказаний договір оренди позивач вважає таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме: в порушення вимог ст. 15 Закону України Про оренду землі в договорі не зазначений кадастровий номер земельної ділянки, до договору не додано кадастрового плану земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; проект відведення земельної ділянки, акт приймання передачі земельної ділянки. Позивач посилається на ту обставину, що акт приймання передачі земельної ділянки без зазначення дати його складення складено за участю генерального директора ТОВ Агрофірма Подолівська [PERSON], який на момент державної реєстрації договору оренди 04.11.2011 року вже не був генеральним директором з 31.08.2011 року і не міг приймати обєкт оренди земельну ділянку. Позивач посилається на те, що відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України Про оренду землі відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Крім того, на думку позивача, оспорюваний ним договір оренди не відповідає Типовому договору оренди землі, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220, що є порушенням вимог ст. 14 Закону України Про оренду землі, згідно якій типова форма договору оренди затверджується Кабінетом Міністрів України. Договір оренди не містить ряду положень, які передбачені Типовим договором, а також містить положення про відповідальність орендодавця, не передбачені Типовим договором. Пропозиція позивача розірвати договір оренди за згодою сторін була відповідачем відхилена. Позивач також зазначає, що підписи від його імені в оспорюваному договорі оренди в акті прийому передачі та акті визначення меж земельної ділянки в натурі йому не належать. Відповідно до ч. 1 ст.32 Закону України Про оренду землі на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами їх обовязків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та договором. В ході розгляду справи, після початку розгляду судом справи по суті, представник позивача змінив підстави позову і прохає також скасувати державну реєстрацію договору оренди, оскільки позивач не подавав вказаний договір для його реєстрації, та на момент державної реєстрації договору 04.11.2011 року [PERSON], який підписав договір від імені відповідача, вже не був генеральним директором ТОВ Агрофірма Подолівська з 31.08.2011 року і не був уповноважений для здійснення будь яких дій (а.с. 145) Представник відповідача позов не визнав і пояснив, що ТОВ Агрофірма Подолівська при укладенні договору оренди вимог чинного законодавства не порушувала. Вказаний договір оренди відповідає вимогам чинного законодавства, в ньому наведені всі істотні умови, передбачені ст. 15 Закону України Про оренду землі. Відсутність в договорі кадастрового номеру земельної ділянки не є порушенням, оскільки чинна на момент укладення договору редакція ст. 15 Закону України Про оренду землі не містила цієї вимоги, і нова редакція вказаної статті набере чинності 01.01.2013 року. Та обставина, що оспорюваний позивачем договір оренди не містить ряду положень, які передбачені Типовим договором, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220, а також містить положення про відповідальність орендодавця, не передбачені Типовим договором, на думку представника відповідача, не є підставою для визнання договору оренди недійсним, оскільки така підстава не передбачена чинним законодавством. Крім того, кожна із сторін виконувала умови укладеного договору, що свідчить про схвалення сторонами у подальшому укладеного договору. Третя особа в надісланих до суду листах та клопотаннях не висловила свого ставлення до позову. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 05.08.2010 року позивачем і відповідачем було укладено договір оренди належної позивачу земельної ділянки площею 3,9292 га (рілля), розташованої на території Гусарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, належної позивачеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 707532, виданого 12.08.2002 року Гусарівської сільською радою Барвінківського району Харківської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 140. Договір був укладений строком на 7 (сім) років та діяв з моменту його державної реєстрації, яка відбулася 04.11.2011 року за реєстровим № 632040004000234 в книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок в управлінні Держкомзему у Барвінківському районі Харківської області. Відповідно до статті 15 Закону України Про оренду землі істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану обєкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. У судовому засіданні було досліджено оспорюваний договір оренди. У вказаному договорі наявні всі істотні умови договору оренди землі, передбачені ст. 15 Закону України Про оренду землі, окрім кадастрового номеру земельної ділянки На момент укладення договору оренди чинна на той час редакція ст. 15 Закону України Про оренду землі не відносила до істотних умов договору оренди положення щодо кадастрового номеру земельної ділянки. Нова редакція вказаної статті щодо обовязковості кадастрового номера є чинною з 01.01.2013 року, що передбачено п. 1 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Державний земельний кадастр. У судовому засіданні встановлено шляхом огляду оригіналів документів, наданих третьою особою, що до оспорюваного договору додано: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки (з договору оренди вбачається, що обмеження (обтяження) у її використанні та встановлені земельні сервітути відсутні); акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди. Зі статті 15 Закону України Про оренду землі вбачається, що проект відведення земельної ділянки додається до договору оренди лише у разі його розроблення згідно із законом. Тобто відповідачем при укладенні з позивачем договору оренди земельної ділянки виконано всі вимоги статті 15 Закону України Про оренду землі. Що стосується акту приймання передачі земельної ділянки, суд дійшов наступного. В оригіналі акту, наданого для огляду третьою особою (а.с. 75), вказана дата його складення 05.08.2010 року (хоча позивач посилається на відсутність дати). Стосовно підписання акту приймання передачі [PERSON], який на момент державної реєстрації договору вже не був генеральним директором ТОВ Агрофірма Подолівська, представник відповідача пояснив, що акт було підписано [PERSON] ще до державної реєстрації договору, і на той час він являвся генеральним директором ТОВ Агрофірма Подолівська. Хоча підписання акту приймання передачі земельної ділянки до державної реєстрації договору і суперечить п. 1 розділу 6 договору, який передбачає передачу земельної ділянки у тижневий строк, дострокова передача земельної ділянки і підписання відповідного акту, на думку суду, не є підставою для визнання договору оренди недійсним, оскільки це не передбачено чинним законодавством. У судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка була реально передана позивачем відповідачу, і сторони в подальшому виконували умови договору оренди, про що свідчать надані представником відповідача документи, що підтверджують одержання позивачем орендної плати (а.с. 66 72). Наведене вище, на думку суду, повністю відноситься і до акту встановлення меж земельної ділянки в натурі (а.с. 80) Позивач як на підставу визнання договору оренди недійсним посилається на ту обставину, що в оспорюваному договорі відсутні деякі положення, передбачені Типовим договором оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220 Про затвердження Типового договору оренди землі, і договір містить ряд положень, не передбачених Типовим договором. На думку суду, відступлення сторонами в укладеному договорі оренди від Типового договору оренди землі не є підставою для визнання договору оренди недійсним, оскільки це не передбачено чинним законодавством. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 6 ЦК України встановлює, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Стаття 14 Закону України Про оренду землі передбачає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України В постанові Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220 Про затвердження Типового договору оренди землі не міститься положення про те, що сторони не можуть відступити від положень Типового договору оренди землі. Стаття 15 Закону України Про оренду землі прямо передбачає, що за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (окрім визначених цією статтею істотних умов договору оренди). Крім того, відповідно до статті 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу. Статті 10, 11 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач стверджує, що підписи від його імені в оспорюваному договорі, акті приймання передачі земельної ділянки та акті визначення меж земельної ділянки в натурі йому не належать. Жодних доказів на підтвердження цього ним не надано. Оскільки позивачем та його представником не доведено іншого, суд виходить з того, що підписи в названих вище документах належать позивачу. Крім того, позивач посилається на ту обставину, що в оспорюваному договорі, акті приймання передачі земельної ділянки та акті визначення меж земельної ділянки в натурі підписи від імені генерального директора ТОВ Агрофірма Подолівська [PERSON] виконані не ним власноручно, а є факсимільними копіями його підпису. Як доказ цього представником позивача надано копію листа за підписом генерального директора ТОВ Агрофірма Барвінок [PERSON] без вихідного номера та дати, в якому [PERSON] повідомляє, що в договорі оренди земельної ділянки, укладеному ТОВ Агрофірма Подолівська з [PERSON], а також в акті приймання передачі земельної ділянки та акті визначення меж земельної ділянки в натурі підписи виконані не ним власноручно, а використані факсимільні копії його підпису без його письмової згоди зі зразком відповідного аналога. Цей лист суд не приймає як доказ, виходячи з наступного. По перше, підпис [PERSON] в наведеному листі не завірено належним чином. По друге, на цей час [PERSON] є генеральним директором ТОВ Агрофірма Барвінок. Представник відповідача надав копію ухвали господарського суду Харківської області від 03.09.2012 року, з якої вбачається, що між ТОВ Агрофірма Барвінок та ТОВ Агрофірма Подолівська існують спори, які вирішуються в судовому порядку (а.с. 97-99). Це дає підстави вважати, що ставлення [PERSON] до ТОВ Агрофірма Подолівська може бути необєктивним і воно не може служити єдиним доказом твердження позивача. По третє, в справі за клопотанням представника позивача призначалася судова технічна експертиза документів (а.с. 103 104), на вирішення якої ставилося питання: чи є підписи, що містяться в договорі оренди земельної ділянки, укладеному 5 серпня 2010 року між ТОВ АФ Подолівська та [PERSON], у акті приймання передачі земельної ділянки, в акті визначення меж земельних ділянок в натурі (а.с. 74, 75, 80) власноручними [PERSON] чи факсимільне відтворення підпису ? [PERSON] було зобовязано здійснити попередньо оплату за проведення експертизи в експертній установі, але він цього не зробив. В подальшому за клопотанням представника позивача ухвала про призначення експертизи була відкликана (а.с. 125). Частина 1 статті 146 ЦПК України передбачає, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Оскільки позивач ухилився від оплати проведення експертизи, призначеної за клопотанням його представника, суд відмовляє у визнанні факту, що підписи, що містяться в договорі оренди земельної ділянки, укладеному 5 серпня 2010 року між ТОВ АФ Подолівська та [PERSON], у акті приймання передачі земельної ділянки, в акті визначення меж земельних ділянок в натурі (а.с. 74, 75, 80) не є власноручними [PERSON], а являються факсимільним відтворенням його підпису. Згідно з ч. 2 ст. 31 ЦПК України, до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підстави позову. Оскільки представником позивача предмет і підстави позову частково змінені вже після початку розгляду судом справи по суті (а.с. 145 -146), вимога про скасування державної реєстрації договору оренди належної позивачу земельної ділянки, укладеного позивачем і відповідачем 05.08.2010 року, не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed