Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-02 00:00:00

Як зазначається в позовній заяві,відповідно до укладеного договору №CNXRRX05 060009 від 7.07.2007р.відповідачка отримала в позивача 6267,84 грн. кредиту зі сплатою 12% річних на суму залишку заборгованості за ним та з кінцевим терміном його повернення 7.07.2009р.,але у зв»язку з неналежним і несвоєчасним виконанням даного зобов»язання відповідачкою станом на 17.02. 2012р.утворилася заборгованість в розмірі 34429,63грн.,в т.ч.4335,99 і 13376,33 грн.-по кредиту та процентам за користування ним,2265,64 грн.-по комісії за користування кредитом, 12335,97грн,- пеня за несвоєчасність виконання договірних зобов»язань,а також штрафи в розмірі 500 та 1615,7 грн. (фіксована частина та процентна складова за п.5.3 Умов до правил надання банківських послуг). Тому позивач просить суд стягнути з відповідачки в його користь дану кредитну заборгованість та 344,3грн.витрат по судовому збору.У своїх письмових заявах позивач підтримав свої вимоги та просить дану справу розглянути по суті без участі його представника(а.с. 17,27). В судовому засіданні відповідачка [PERSON]не визнала позову з тих мотивів,що влітку 2007р.в м.Прилуки вона заповнювала надану представником позивача стандартну заяву(з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» її не ознайомлювали і жодних інших документів вона не підписувала),після чого позивач перерахував безпосередньо ТОВ «Фінком» близько 6000 грн.в рахунок вартості отриманих нею будматеріалів на ремонт свого житла,і вона зі своєї зарплати на фірмі «Алітоні» повністю погасила ці кредитні кошти з відсотками та іншими нарахуваннями, не має жодної заборгованості перед позивачем,але не може підтвердити ці обставини відповідними документами у зв»язку з їх знищенням після 3-річного терміну зберігання за місцем її праці. Вислухавши пояснення відповідачки та проаналізувавши наявні- у справі докази, суд вважає необхідним задовольнити даний позов частково з таких підстав. Так,з виготовленої на комп»ютері позивачем і підписаної відповідачкою [PERSON] стандартної заяви вбачається,що 7.07.2007р.(по 7.07.09р.)включно перший надав другій строковий кредит в сумі 6267,84 грн.зі сплатою 10% на місяць на залишок заборгованості по кредиту, 150,45грн,- щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту, 1044,64 грн,- одноразової винагороди за надання фінансового інструменту в обмін на зобов»язання позичальника з повернення кредиту,щомісячного платежу по ньому в розмірі 445,97грн.,сплати відсотків,винагороди,комісії в зазначені в цій заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» строки. Згідно п.4.2 Умов при порушенні позичальником зобов»язань із погашення кредиту він сплачує банку щомісяцяі 1,83% від суми залишку непогашеної заборгованості по ньому. Позичальник доручає банку без додаткового узгодження перерахувати в день надання кредиту: 1044,64грн.-одноразова винагорода за надання фінансового інструменту за цим кредитним договором та 5223,2грн.(з них 870,53грн.ПДВ)-згідно з рахунком-фактурою№10 від 7.07.2007р.,що узгоджується з поданою відповідачкою [PERSON] видатковою накладною №609 від 9.07.2007р. про попередню оплату постачальнику ТОВ «Фінком» 5223,2грн.(-870,53ПДВ=4352,67) за придбання нею в кредит броньованих дверей та 6 видів будматеріалів(а.с.4,21). Згідно ст.ст.10,27ч.2,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, і кожна сторона має рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості,повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,на підтвердження чого зобов»язана подати усі наявні в неї докази до початку розгляду справи по суті. Але в судовому засіданні відповідачкою не подано доказів про погашення нею тіла кредиту і пов»язаних з ним інших нарахувань у більших розмірах,ніж зазначено в позовній заяві,а тому не можуть бути прийняті до уваги не підкріплені доказами її заперечення проти цього позову. Отже,всупереч вимогам ст.ст.526,530,536,1048,1054 ЦК України позичальниця [PERSON] не виконала належним чином зобов»язання відповідно до вимог закону та умов договору в установлений ним строк,а тому позикодавець-позивач вправі вимагати від неї повернення грошових коштів у розмірі наданого кредиту(щомісячний платіж по 445,97грн) і процентів від суми позики(за користування чужими коштами)протягом конкретного строку,якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання яких встановлено розглядуваним кредитним договором. Оскільки текст даного кредитного договору не містять ознак правовідносин,регульованих главою 69 ЦК України (лише його ст.ст.1011-1014 визначаються поняття договору комісії,умови укладення та виконання його,комісійна плата ),а фактичні відносини між сторонами зводилися до одночасного перерахування позивачем 7.07.2007р. із кредитних 6267,84 грн.відповідачці [PERSON] для придбання будматеріалів 5223,2 грн.і на свій поточний рахунок 1044,64 грн.одноразової винагороди за надання цього фінансового продукту,без повноважень на подальше управління таким,позивач не придбавав статусу комісіонера,а тому не мав і не має права на одержання від позичальниці [PERSON] комісійної винагороди,у зв»язку з чим необхідно відмовити в задоволенні позову в цій частині. За змістом ст.ст.16,546,549-552 ЦК України,у зв»язку з порушенням відповідачкою [PERSON] кредитного зобов»язання та незалежно від наявності пов»язаних з ним збитків позивач вправі вимагати застосування до неї лише одного виду штрафних санкцій - неустойки або її різновидів(пені, штрафу),а не їх сукупності всупереч змісту ст.61 Конституції України,яка не допускає подвійної юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення,чому логічним способом захисту майнового права кредитора після неотримання чергових кредитних платежів є своєчасне пред»явлення ним позову до позичальника про розірвання договору та/або стягнення всіх видіе кредитної заборгованості по ньому,а не умисне зволікання з пред»явленням такого позову для безпідставного накопичення за відповідачкою кредитної заборгованості по процентах і пені за невиправдано тривалий час, всупереч її інтересам та фінансових можливостей. Між тим,за змістом ст.ст.509ч.3та 55ІЧ.З ЦК У країни,зобов»язання має ґрунтуватися на засада* добросовісності,розумності та справедливості,а розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду,якщо він значно перевищує розмір збитків,та за наявності інших обставин,які мають істотне ОЧОІТ^ЦИП іЇЇ0._-Я//ї>пр-П.-^па ПАЙАП.ШПОЧТІ .ТЧУ П ЦТ-OJUTp ЙТИ TlLl Г!ДГ«ІШІГ-> KpHTfepfaiM бо при заборгованості в 4335,99 та 13376,33грн. по тілу кредиту і процентам за користуванш ним нарахована пеня в розмірі 12335,97грн.є кабальною для відповідачки [PERSON]А, і не відповідш фінансовим,трудовим чи іншим зусиллям кредитодавця-позивача,а тому за розглядуваних обставиі необхідно визнати розумною, справедливою і достатньою сатисфакцією за прострочення грошовоп зобов»язання стягнення з позичальниці пені в розмірі 4336,00грн.,а в решті стягнення цього вид; неустойки - відмовити за безпідставністю таких вимог. Отже,підлягають стягненню з відповідачки в користь позивача дані три види заборгованості н; загальну суму 22048,32грн.та 214,6 грн.на повернення витрат по судовому збору. Тому на підставі наведеного,

Outcome: approved