Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-15 00:00:00

20 листопада 2012 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування вимог зазначила, що спільно із своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у [INFO]. З 1997 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем та судовим рішенням від 02.08.2012 року шлюб між ними розірвано. Відповідач є зареєстрованим у квартирі, однак не проживає у ній з вересня 2011 року, особистих речей у квартирі не має. Наявність реєстрації відповідача створює для неї низку додаткових витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Вважаючи, що відповідач втратив право користування вказаним житлом, просить визнати його таким, а також зняти з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON], будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибув з невідомих суду причин. Треті особи [PERSON] та [PERSON] також до судового засідання не зявилися, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали. Представник третьої особи Орджонікідзевського РВ в місті Маріуполі ГУДМС України Донецької області у судове засідання не прибув з невідомих причин, будучи при цьому своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Таким чином, за наявності письмової згоди позивача суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони з 23 грудня 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 серпня 2012 року, яка набрало чинності 14 серпня 2012 року, шлюб між ними розірвано. Згідно із особовим рахунком № 1703, наданим ЖКП «Азовжитлокомплекс», у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: квартиронаймач [PERSON], її чоловік [PERSON], син [PERSON], донька [PERSON]. Як вбачається з акту, складеного ЖКП «Азовжитлокомплекс» від 25.10.2012 року, [PERSON] з вересня 2011 року не проживає за місцем реєстрації у квартирі [ADDRESS]. Статтею 71 Житлового кодексу України передбачений шестимісячний строк, протягом якого за тимчасовою відсутністю членів сімї наймача за ними зберігається жиле приміщення. У випадку відсутності за поважних причин понад шість місяців цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Даною нормою матеріального закону, крім того, передбачений перелік випадків зберігання жилого приміщення понад встановлений строк. Зважаючи на вимоги ст. 72 ЖК України особа може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені ст. 71 ЖК України строки. Як розяснено у п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України, у справах про визнання наймача або члена його сім ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідач, не прибувши до судового засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування наявності звязку зі спірним жилим приміщенням або наявності поважних причин відсутності в спірному помешканні понад встановлені житловим законодавством строки. За таких обставин, враховуючи, що відповідач понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає за можливе постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Разом із тим, згідно із ст. 7 Закону України "Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. В сенсі наведеної зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється в тому числі за остаточним судовим рішенням про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а отже не потребує додаткового вирішення судом такого питання. Відповідно до ст.ст. 79,88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 107,30 гривень. На підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України»,

Outcome: partial