Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 08 листопада 2006 року вона купила житловий будинок по провул. Терешкової, б.15 с. Полезне Великомихайлівського району Одеської області у [PERSON], який є власником вказаного будинку. Домовившись з ним про ціну та всі істотні умови договору купівлі продажу, сплатила йому повну вартість будинку в сумі 3000 грн. На підтвердження правочину [PERSON] видав їй розписку, і пообіцяв нотаріально посвідчити укладений між ними договір купівлі продажу. Вона неодноразово зверталась до відповідача про нотаріальне посвідчення договору купівлі продажу житлового будинку, однак відповідач від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу ухиляється, мотивуючи відсутністю у нього коштів і часу навіть зареєструвати своє право власності на будинок у БТІ. Тому, просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку №15 по провулку Терешкової с.Полезне Великомихайлівського району Одеської області, укладений 08 листопада 2006 року між нею та відповідачем [PERSON]. Визнати за нею право власності на житловий будинок №15 по провулку Терешкової с.Полезне Великомихайлівського району Одеської області. Зобовязати БТІ Великомихайлівського району Одеської області зареєструвати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами в порядку купівлі-продажу, розташований за адресою: провулок Терешкової, буд.№15 с.Полезне Великомихайлівського району Одеської області. Позивачка в судове засідання не зявилась. Про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчить розписка в довідковому листі, причину неявки суду не повідомила. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі ордеру №22173 від 19.10.2012року та домовленості, позовні вимоги позивачки підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, але через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просить справу слухати у його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позову не грунтуються на законі та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В матеріалах справи наявна розписка, яка складена 08 листопада 2006 року, згідно якої [PERSON] отримав від [PERSON] 3000 гривень та продав житловий будинок за адресою: провул. Терешкової, б.15 с. Полезне Великомихайлівського району Одеської області [PERSON] Позивач [PERSON] вважає, що на момент укладання договору купівлі-продажу, сторони дійшли домовленості з усіх його істотних умов, сторони договору виконали основні зобов'язання, де позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 3000 гривень, а відповідач у свою чергу розписку про одержання грошей, тому вважає визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: провул. Терешкової, б.15 с. Полезне Великомихайлівського району Одеської області , укладений 08 листопада 2006 року між [PERSON] та [PERSON] та визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ч. 1 ст. 209 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Згідно ч. 1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації -з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до вимог п. 5 розділу 5 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмеженьвід 1 липня 2004 року: До створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації. Ст. 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмеженьпередбачено, що підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, є нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу; договори, інші визначені законом документи щодо речових прав на нерухоме майно; рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили. Згідно ст. 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень передбачено виключний перелік підстав з яких може бути відмовлено в державній реєстрації права власності на нерухоме майно, а відмова у державній реєстрації прав з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.Зст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення двостороннього договору передбачені ст. 220 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 цієї ж статті, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно із ч. З ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Як роз'яснив у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено і не заперечується представником позивача, що договір купівлі-продажу житлового будинку не укладався, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація такого договору не проводилась. Тобто, недотримано вимоги, визначені чинним законодавством щодо форми договору цієї категорії. Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, суд вважає, що договір купівлі-продажу житлового будинку №15 по провулку Терешкової с.Полезне Великомихайлівського району Одеської області є неукладеним, а тому він не створює прав та обов'язків для сторін. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для визнання дійсним правочину купівлі-продажу житлового будинку . Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Разом з тим, позивач звернувся до суду не за вирішенням спору, а з приводу належного оформлення права власності на нерухоме майно. Також, позивач не надав суду доказів з приводу того, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку від 08 листопада 2006 року, відповідно до яких [PERSON] продав, а [PERSON] купила житловий будинок за адресою: провулок Терешкової , буд.15 с.Полезне Великомихайлівського району Одеської області, оскільки відповідач, згідно нотаріально засвідченої заяви, визнав позов в повному обсязі. Крім того, судом при дослідженні матеріалів по справі, було виявлено, що відповідач [PERSON] жодним чином не може порушувати прав позивача [PERSON], оскільки [PERSON], як покупець згідно договору купівлі-продажу від 08 листопада 2006 року не пред'являє до [PERSON] вимог щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації вказаного вище договору.

Outcome: dismissed