Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 29.12.2010 року о 17-00 г. в м.Дніпропетровську на пл.Петровського в районі е/о №12 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [NUMBER] під керуванням невстановленого водія, що належить [PERSON] та автомобілем [NUMBER] під його (позивача) керуванням, за наслідками якої його автомобілю було завдано механічні пошкодження. Водій автомобілю Lexus LX 570з місця пригоди зник. Ним на місце аварії було викликано працівників ДАІ, якими було зафіксовано дорожньо-транспортну пригоду. Під проведено ДАІ перевірки місцезнаходження автомобілю та [PERSON] встановити не вдалось. Зазначеної дорожньо-транспортною пригодою йому було завдано матеріальні збитки у вигляді вартості відновлювальних робіт пошкодженого майна. В звязку з тривалим розшуком винуватця та, як наслідок, неможливості звернутись до нього чи страховика, він був змушений за власні кошти провести відновлювальні роботи. Так, 15.07.2011 року він звернувся до ПП АЕЛІТА- офіційного дилера Hyundai Motors в Дніпропетровській області, де було проведено відновлювальні роботи пошкодженого автомобілю, вартість яких склала 4632 грн. 54 коп. Також діями та бездіяльністю відповідача йому було завдано моральну шкоду у вигляді тяжких емоційних та моральних переживань, душевних страждань, що стали наслідком дорожньо-транспортної пригоди та в звязку з псуванням майна; моральних та психічних переживань, викликаних необхідністю звернення до різноманітних підрозділів МВС, підприємств, з метою відновлення пошкодженого майна та, з рештою до суду, з метою захисту та відновлення порушених прав, що додає незручностей та забирає багато часу; додаткового емоційного навантаження та необхідність витрачати додаткові кошти з метою відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків. З урахуванням викладеного просив стягнути з відповідача на його користь завдані матеріальні збитки в сумі 4632 грн. 54 коп. та моральну шкоду в сумі 1000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останній в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що відповідач [PERSON] на теперішній час перебуває за кордоном, де навчається та в звязку з цим не має змоги прибути до суду. 29.12.2010 року належним відповідачу автомобілем [NUMBER] керував [PERSON] на підставі відповідної довіреності, тому саме він повинен нести відповідальність за завдану позивачу шкоду. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просив винести рішення на розсуд суду, зазначивши, що дійсно 29.12.2010 року він на підставі довіреності керував автомобілем [NUMBER], що належить [PERSON] та знаходився в м.Дніпропетровську на пл.Петровського. Проте, виїжджаючи з парковки, зіткнення з автомобілем позивача не скоював, його ніхто не зупиняв. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно свідоцтва про реєстрації транспортного засобу АЕС 256950 позивач є власником автомобілю [NUMBER] (а.с.6). Як вбачається з наданих на запит суду з ВДАІ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області матеріалів, 29.12.2010 року о 17-00 г. в м.Дніпропетровську на пл.Петровського в районі е/о №12 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [NUMBER] під керуванням невстановленого водія та автомобілем [NUMBER] під керуванням позивача, за наслідками якої автомобілю Нyundai TUCSONбуло завдано механічні пошкодження. Водій автомобілю Lexus LX 570з місця пригоди зник. Під час проведення перевірки встановити автомобіль та водія, який скоїв дорожньо-транспортну пригоду не виявилось можливим. Також згідно вказаних матеріалів вбачається, що автомобіль [NUMBER] належить відповідачу [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як розяснено в абзаці 2 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкодипід володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). З наданих до суду матеріалів ВДАІ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за фактом дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що на місце останньої працівники ДАІ викликались [PERSON], в наданих поясненнях останній чітко зазначав колір, марку та державний номер автомобілю, який скоїв зіткнення з належним йому автомобілем, що співпадає з кольором, маркою та номером автомобіля, що належить відповідачу [PERSON]; вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди під час проведення перевірки не встановлено; а згідно протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди від 29.12.2010 року вбачається, що наїзд було зроблено на припаркований автомобіль [NUMBER], що належить позивачу, іншим автомобілем при здійсненні розвороту, з чого можливо зробити висновок щодо наявності вини саме водія вказаного автомобіля у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та недотримання ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України. Також суд приймає до уваги те, що факт перебування автомобілю [NUMBER] 29.12.2010 року близько 17-00 г. на пл.Петровського в м.Дніпропетровську представник відповідача та третя особа не заперечували. Аналізуючи вказані вище обставини в їх сукупності, суд вважає доведеним факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29.12.2010 року о 17-00 г. на пл.Петровського в м.Дніпропетровську, за участю транспортних засобів, що належать позивачу та відповідачу та вини у вчинені останньої водія автомобілю [NUMBER], що належить [PERSON] Посилаючись на відсутність підстав для відповідальності відповідача [PERSON], як власника автомобіля [NUMBER], за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, представник відповідача посилався на наявність довіреності від 18.05.2010 року, видану [PERSON] на імя [PERSON] на право представництва його інтересів з приводу експлуатації вказаного автомобілю. Разом з тим, будь-яких доказів тому, що 29.12.2011 року під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди за кермом автомобілю знаходився саме [PERSON], ані останнім, ані представником відповідача не надано. З місця дорожньо-транспортної пригоди водій автомобілю [NUMBER] зник. А будучі обізнаними про заявлення позивачем майнових вимог з приводу заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю належного [PERSON] автомобіля, останній, а також [PERSON] до органів ДАІ з метою встановлення фактичних обставин вчиненої дорожньо-транспортної пригоди та осіб, що винні у її вчинені не звертались та не повідомляли останніх про наявність довіреності від 18.05.2010 року на імя [PERSON] А сам факт наявності довіреності від 18.05.2010 року, суд не вважає достатньою підставою для цивільно-правової відповідальності [PERSON] за заподіяну позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідальність за заподіяну позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду має нести саме відповідач [PERSON], як власник транспортного засобу. З матеріалів ДАІ також вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоду автомобілю позивача було завдано пошкодження у вигляді тріщини переднього бамперу справа. З наданих позивачем на підтвердження розміру заподіяної матеріальної шкоди заказу-наряду №97858 та квитанції про сплату вбачається, що вартість відновлювальних робіт по ремонту пошкодженого бамперу склала 4632 грн. 54 коп., яка сплачена позивачем. Вказані роботи проведено ПП АЕЛІТА, яке є офіційним дилером Hyundai Motors в Дніпропетровській області. Тому вказані документи суд вважає належними доказами на підтвердження заявлених позивачем вимог в частині заподіяної матеріальної шкоди. З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню та з відповідача на його користь у відповідності до ст.ст.386,1166,1187,1188 ЦК України слід стягнути завдану матеріальну шкоду в розмірі 4632 грн. 54 коп. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкодиобовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу була заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях, які він пережив внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження належного йому майна; непоправній втраті часу проведеного на місці пригоди з моменту зіткнення до оформлення співробітниками ДАІ всіх необхідних документів; додаткового емоційного навантаження та необхідності витрачати додатковий час з метою відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків; що завдавало йому незручності у повсякденному житті, необхідність вишукування додаткового часу і додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 500 грн. В іншій частині в задоволені позову позивачу слід відмовити. Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений останнім при подачі позову судовий збір в сумі 188 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial