Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-01 00:00:00

В грудні 2011 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 194 по вулиці Колонтай в м. Миколаєві за набувальною давністю. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона з 1989 року зареєстрована у житловому будинку № 194 по вулиці Колонтай в м. Миколаєві, а фактично почала в ньому проживати з січня 2001 року. Даний житловий будинок належав на праві приватної власності [PERSON], яка померла 16.01.1990 році, та яка приходилась батьку позивача - [PERSON] рідною тіткою. На спадщину після смерті [PERSON] ні хто не претендував, а її батько у коло спадкоємців за законом не входив, в звязку із тим, що на той час діяв ЦК України 1963 року, тому не мав можливості прийняти спадщину після смерті тітки. В 2000 році [PERSON] зробила технічну документацію та довідку - характеристику на спірний житловий будинок, а з січня 2001 року переїхала із своєю сімю у вищезазначений будинок і проживає там по сьогоднішній день. Позивач добросовісно заволоділа спірним будинком, і продовжує відкрито та безперервно володіти ним більше десяти років, тому вона просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 194 по вулиці Колонтай в м. Миколаєві за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав, викладених в позовній заяві, просила суд його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позову суду не надав. Заслухавши пояснення позивача, свідків та дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Спірний будинок № 194 по вулиці Колонтай у м. Миколаєві, (раніше вулиця Виноградна, 150, що підтверджується довідкою № 15-2186 від 29.07.2009 року виданою Управлінням містобудування та архітектури виконкому Миколаївської міської ради про перейменування вулиць), належав на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу № 242 від 14.02.1969 року, посвідченого нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в МЕТІ за реєстровим № 3323 від 07.08.1975році. 16.01.1990 році [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія II -ФП № 378787, видане 16.01.1990 року завідуючим відділом ЗАГС м. Миколаєва, актовий запис № 47. На прийняття спадщини після її смерті ніхто не претендував, бо в неї не було близьких родичів, крім батька позивача - [PERSON], який їй приходився племінником. Однак, на той час діяв ЦК України в редакції 1963 року, який не дозволяв батькові позивача вступити у права спадкування за законом. [PERSON] з дозволу [PERSON] у 1989 році прописалася у спірному будинку, а вселилася із своєю сімю у січні 2001 року та проживає там по теперішній час. Позивач зробила всю технічну документацію на вищезазначений будинок, про що свідчить копія технічного паспорту № 194 від 13.09.2000 року, довідку - характеристику №1454 від 18.09.2000 року видана МБТІ. Із ксерокопій книжок по оплаті за житлово-комунальні послуги вбачається, що позивач проводить оплату таких послуг в спірному будинку, її прізвище вказане в якості платника у відповідних квитанціях. Таким чином на момент звернення до суду позивач добросовісно заволоділа житловим будинком № 194 по вулиці Колонтай в м. Миколаєві та більше десяти років відкрито та безперервно ним володіє. Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є: законний обєкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved