Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-18 00:00:00

14.02.2013 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через грубість та жорстокість, безвідповідальне ставлення до інституту сімї, а тому стосунки між подружжям були розірвані, сторони проживають окремо з грудня 2012 року, спільне господарство не ведуть. Позивачка вважає примирення з відповідачем неможливим, а тому просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні вимоги позовної заяви визнав, додатково пояснивши суду, що до розірвання відносин з позивачкою призвела різність характерів і просить позов задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивачки та відповідача, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що 30 липня 2005 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області (актовий запис №71) (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Анастасію, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ №052315 (а.с. 5). Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2012 року. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно з'ясовано взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Як встановлено у судовому засіданні і про це стверджують сторони, вони не проживають разом та спільним побутом не повязані. Згідно з ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, я відповідач проти цього не заперечує, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved