Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обовязків, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 14 лютого 2012 року між ТОВ «Ват-Транс» та відповідачем було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого [PERSON] був ознайомлений з інструкцією охорони праці, з правилами внутрішнього розпорядку, з посадовою інструкцією, з інструкцією водія при виконанні міжнародних рейсів та розпочав працювати водієм-експедитором згідно наказу № 4-к від 14.02.2012 року. Зі слів позивача для здійснення міжнародних автомобільних вантажних перевезень за відповідачем був закріплений транспортний засіб сідловий тягач марки «Daimler-Benz» державний номер [NUMBER] та напівпричіп марки «Krone» державний номер [NUMBER] на підставі наказу по підприємству №03/03 від 3 березня 2012 року. 07 березня 2012 року ТОВ «Васт-Транс» з ТОВ «Хекни Експрес» уклали заявку на перевезення вантажу, згідно якої відповідач був направлений у відрядження у м. Ужгород, де прийняв вантаж дезодоранти у кількості 122160 шт. загальною вагою 19336,56 кг від ТОВ «Інтерфіл» для доставки у м. Москва Російської Федерації. 22 березня 2012 року представниками митного органу було складено Акт митного огляду № 10113100/220312/000741, в якому встановлено пошкодження тентованого покриття напівпричепу та недостача вантажу. 06 квітня 2012 року Федеральною митною службою Смоленською митницею було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої було визнано винним ТОВ «Васт-Транс» у скоєнні адміністративного правопорушення та накладено штраф. На думку позивача, [PERSON] при перевезенні вантажу порушив трудові обовязки, зупинявся на не охоронюваних стоянках та заподіяв позивачу прямої дійсної шкоди у розмірі 69313,92 рос. руб., що за курсом НБУ на 03.07. 2012 року складає 17.031,12 гривень. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що [PERSON] працював у позивача в ТОВ «ВАСТ-ТРАНС» на посаді водія експедитора відповідно наказу № 4-к від 14 лютого 2012 року(а.с. 8). Також 14 лютого 2012 року з відповідачем укладено договір про повну матеріальну відповідальність, згідно з п. 1 якого працівник бере на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому підприємством, установою, організацією матеріальних цінностей, а відповідно п. 2 у випадку незабезпечення з провини працівника схоронності довірених йому матеріальних цінностей визначення розміру шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, її повернення виконуються згідно з діючим законодавством (а.с.10). Відповідно до заявки на перевезення вантажу укладеного позивачем із контрагентом ТОВ «Хекни Експрес», відповідач був направлений у відрядження до м. Ужгород (а.с. 12-15), де прийняв вантаж дезодоранти у кількості 122\~160 шт. від ТОВ «Інтерфіл» для доставки у [PERSON] м. Москва, що підтверджується підписом відповідача у копії міжнародній товарно-транспортній накладній СMR № 150312 від 15 березня 2012 року (а.с. 16). 22 березня 2012 року представниками митного органу було складено Акт митного огляду № 10113100/220312/000741 в якому виявлено пошкодження тентового покриття напівпричепу та недостача вантажу, який підписаний відповідачем (а.с. 20-23). 23 березня 2012 року складено Акт митного огляду №10113100/220312/000741 в якому установлено пошкодження тросу, поріз тенту напівпричепу та пошкодження і втрата вантажу, що перевозився відповідачем та ним і підписаний (а.с. 24-29). Федеральною митною службою Смоленською митницею винесено постанову від 6 квітня 2012 року по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої було визнано винним ТОВ «Васт-Транс» у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 16.11 [PERSON] та призначено санкцію у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 5\~000 руб. (а.с. 33-35). Як вбачається із заяви на переказ грошових коштів представник ТОВ «Васт-Транс» сплатив призначену суму 5\~000 рос. руб., та комісію у розмірі 62 рос. руб., що підтверджується квитанцією № 18311 від 4 червня 2012 (а.с. 39). 25 березня 2012 року вантажоодержувач у присутності відповідача склав комерційний акт № 621 про пошкодження 3 кб. та недостачу 181 кб. вантажу, даний акт підписаний представниками вантажоодержувача та відповідачем (а.с. 38). 20.04.2012 відповідач надав позивачу письмові пояснення, в яких вказав, що 19.03.2012 року після перетину кордону з Російською Федерацією відповідач виїхав із зони митного контролю та став на відпочинок від шлагбаума близько 50 метрів, де відпочивали інші водії. Також в поясненнях вказано, що 20.03.2012 став на відпочинок біля вказівника с. Михайлівка ліворуч, де вже стояли два автомобіля з латвійськими номерами. 21.03.2012 відповідач зупинився за заправкою позаду автомобіля, який стояв на ночівлю. 21.03.2012 відповідач прибув на термінал митниці (а.с. 17 -19). 31 травня 2012 року контрагент ТОВ «Хекни Експрес» направив ТОВ «Васт-Транс» претензію № 450, в якій вимагав сплатити за пошкоджений та втрачений вантаж 64\~251,42 рос. руб. (а.с. 36-37). Із копії платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах № 17 від 3 липня 2012 року вбачається, що позивач задовольнив вказану претензію, сплативши 64\~251,42 рос. руб. (а.с. 40). Згідно ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Як вбачається з «Правил внутрішнього розпорядку «ТОВ «Васт-Транс»», затвердженого наказом директора ТОВ «Васт-Транс» № 40 від 1 квітня 1999 року, п. 7 р. 1 Загальні положення, яким визначено, що водій-експедитор при виконанні міжнародних перевезень вантажів зобовязаний доставити ввірений йому вантаж у митницю призначення. Згідно п. 2.2 р. 2 «Посадової інструкції водія - експедитора» затвердженою директором ТОВ «Васт-Транс» 10 березня 2008 року, яким передбачено, що зупинка на маршруті руху дозволяється тільки на охоронюваних стоянках. Відповідно до ст.134 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до вимог ст.1351 вказаного Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обовязків. Згідно до п. 8 Пленуму Верховного Суду України Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29 грудня 1992 року справи про повну матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей, суд зобовязаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 1351 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо за чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Статтею 1351 КЗпП України передбачено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно з переліком посад і робіт, які заміщуються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для зберігання, обробки, продажу, перевезення або застосування в процесі виробництва, затверджених постановою Державного комітету Союзу Радянських Соціалістичних Республік по праці та соціальних питанням та ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24, відповідач належить до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 1351 КЗпП України може бути укладений такий договір. Згідно ч. 1 ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються, зокрема, до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особи відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обовязків. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, та підтверджується зібраними по справі доказами, те що сторони перебували в трудових правовідносинах, між ними було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, шкода завдана підприємству під час виконання працівником його трудових обовязків, та підтверджено факт втрати вантажу допущеної з вини відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved