Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду в інтересах держави в особі ПАТ Державний ощадний банк Українив особі ТВБВ № 10020/0449 філії ХОУ з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 02.09.2008 року відповідно до укладеного договору між банком та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 20000 грн. та зобовязався сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач в порушення умов договору кредиту свої зобовязання не виконує, у звязку з чим позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором, яка станом на 26.01.2012 року складає 18362,27 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити та надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності та будь-яких пояснень щодо позову не надавав, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, та вважається повідомленим належним чином, оскільки відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності фізичної особи, яка бере участь у справі, за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою її місця проживання чи місця перебування, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. [PERSON] та [PERSON] позов не визнали повністю, заперечували проти його задоволення, зазначивши, що заборгованість за кредитним договором повинен сплачувати [PERSON], оскільки він брав кредит та отримував кошти. Суд, вислухавши представника позивача, відповідачів, вивчивши матеріали справи та додавши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ст.121 Конституції України на органи прокуратури України покладено обовязки по представництву громадян та держави в судах, у випадках, визначених законом. Відповідно до ст.36-1 Закону україни Про прокуратурупідставою для представництва прокуратурою в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються між ними або державою. У звязку з тим, що відповідно до ст.7 Закону України Про банки та банківську діяльність, у якій визначено статут державного банку, державний банк це банк, 100% статутного капіталу якого належить державі, позивач звернувся до суду в інтересах банку, так як порушено інтереси державної власності. Відповідно до ст.45 ЦПК України прокурор може звернутися до суду із заявою про захист державних чи суспільних інтересів. 2 вересня 2008 року між банком та [PERSON] укладений кредитний договір №618, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 20000 грн. строком на 36 місяців, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 01.09.2011 року на споживчі потреби, та відповідно до п.1.1 якого зобовязався належним чином виконати та повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 30% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, встановлені кредитним договором. Однак, в порушення умов договору відповідач зобовязання не виконує. Відповідно розрахунку суми заборгованості за договором кредиту [PERSON] має перед Банком прострочену заборгованість за кредитом, яка станом на 26.01.2012 року складає 18362,27 грн., а саме: - заборгованість по простроченому кредиту 11348,69 грн; - заборгованість по простроченим відсоткам 2097,58 грн; - пеня по простроченим кредиту та відсоткам 4916 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦКУ, якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з договору кредиту [PERSON] взяв на себе зобовязання забезпечувати повернення кредиту та відсотків за його використання, а також сплати пені у разі невиконання кредитних зобовязань у визначений термін. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 02.09.2008 року було укладено договір поруки № 618/1 з [PERSON] та договір поруки № 618/2 з [PERSON] Відповідно до вищевказаних договорів поруки у разі невиконання або неналежного виконання зобовязань за кредитним договором вони відповідають перед банком як солідарні боржники. [PERSON]. та [PERSON] зобовязалися відповідати перед Банком в тому ж обсязі, що і [PERSON] за кредитним договором, зокрема, за повернення основної суми заборгованості, відсотків за використання кредиту, а також сплати пені та інших штрафних санкцій, встановлених кредитним договором. Згідно положень ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у випадку порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед боржником солідарно, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Пунктом 3 Договору поруки встановлена солідарна відповідальність [PERSON] та [PERSON] Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши діюче законодавство з питань, що регулюють предмет спору, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню за наявності досліджених у судовому засіданні доказів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved