Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-21 00:00:00

Позивач 06.07.2011 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа 11 Харківська державна нотаріальна контора про захист права власності, в якому просить визнати недійсним договір дарування 2\\3 частини квартири від 20.12.1994 року посвідченого 11 Харківською державною нотаріальною конторою. Припинити право власності [PERSON] на 2\\3 частини квартири № 119 в будинку 158 по пр.. Тракторобудівників в м. Харкові. Визнати право спільної сумісної власності на квартиру № 119 в будинку 158 по пр.. Тракторобкдівників м. Харкова. за ним, [PERSON], [PERSON] [PERSON] цьому посилається на те, що він сумісно з [PERSON] та [PERSON] були власниками квартири № 119 в будинку 158 по пр.. Тракторобудівників в м. Харкові відповідно до свідоцтва про право власності. 20.12.1994 року [PERSON] та [PERSON] подарували 2\\3 частини квартири [PERSON]. На момент укладення договору дарування позивач був неповнолітнім та міг самостійно захистити своє право власності, а в травні 2011 року він дізнався про вказаний вище договір дарування, але вважає, що він був укладений з порушенням закону, так як відповідачі без урахування думки позивача, без дозволу органу опіки та піклування, без нотаріального оформлення визначили частки в спільної сумісної власності на квартиру № 119 в будинку 158 по пр.. Тракторобудівників в м. Харкові. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що всі обставини справи зазначені у позові. Відповідачі були повідомлені про час та місце слухання справи, але в судове засідання не зявилися, у звязку з чим суд розглядає справу в їх відсутності, але не у заочному, а звичайному порядку, оскільки представник позивача своєї згоди на заочний розгляд справи не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи, 11 Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 лютого 1994 року, виданого Харківським міським центром приватизації[ADDRESS] в будинку 158 по пр.. Тракторобудівників м. Харкова належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно до договору дарування, укладеного між [PERSON], [PERSON], та [PERSON] від 20.12.1994 року № 3-5485, посвідченого державним нотаріусом 11 Харківської державної нотаріальної контори, [PERSON] та [PERSON] подарували , а [PERSON] прийняла у дар 2\\3 частини квартири № 119 в будинку 158 по пр.. Тракторобудівників м. Харкова Судом встановлено, що [PERSON] [PERSON], будучі співвласниками на праві спільної сумісної власності квартири № 119 в будинку 158 по пр.. Тракторобудівників м. Харкова, відповідно до даного договору дарування подарували, 2\\3 частини квартири, без згоди органу опіки та піклування, так як співвласник [PERSON] був неповнолітнім на момент укладення договору дарування. До даних спірних правовідносин судом застосовується чинне на той час законодавство. Відповідно до вимог п.2,3 ст.4 Закону України «Про власність»власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про власність»цим Законом встановлюються основні положення про власність в Україні. Відносини власності, не врегульовані цим Законом, регулюються Цивільним кодексом України ( в даному випадку в ред.. 1963 року) та іншими законодавчими актами. Згідно до вимог ч.2 ст. 112 ЦК (в ред. 1963 року) розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Відповідно до вимог п. 34 Інструкції «Про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від N 18/5 від 14.06.94 (що діяла на час дарування) угоди про відчуження або заставу майна, що є спільною сумісною власністю, які підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, підписуються всіма співвласниками цього майна або уповноваженими ними особами. Відповідно до вимог ст.48 ЦК ( ред. 1963 р.) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, Згідно до вимог ст. 59 ЦК (ред. 1963 р.) угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення. Згідно до вимог ст.76 ЦК ( ред. 1963 р) перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Судом встановлено, що позивачу про наявність договору дарування, укладеним між [PERSON], [PERSON], та [PERSON] від 20.12.1994 року стало відомо в травні 2011 року. Відповідно до ст.71 ЦК ( ред. 1963 р.) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. На підставі викладеного, оцінюючи наведені у відповідності зі ст. 57, 58,59,60 ЦПК України докази у їх сукупності, суд вважає що необхідно договір дарування, укладений між [PERSON], [PERSON], та [PERSON] від 20.12.1994 року посвідчений зареєстрованим державним нотаріусом 11 Харківської державної нотаріальної контори визнати недійсним з моменту його укладення.

Outcome: approved