Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-29 00:00:00

У грудні 2011 р. позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про захист честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтуванні позову зазначає, що він є співробітником Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова та займає посаду завідуючого лабораторіями кафедри технічної фізики та математики. При цьому відповідач також є працівником даного університету та займає посаду головного інженера Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова. Як з’ясовано судом, 16.06.2010 р. о 15 год. 20 хв. позивач зайшов до відповідача у службовий кабінет по службовому питанню, а саме проведення у належний стан лабораторій та навчальних кабінетів, за які він відповідає, але був ображений відповідачем у присутності свідків: [PERSON], [PERSON], які перебували у кабінеті відповідача. На прохання позивача щодо продовження роботи штукатурів на 1-2 дні, відповідач почав ображати позивача образливими словами, на прохання позивача заспокоїтись, відповідач вказав: «Пішов на ….», після чого позивач зауважив, що вони перебувають на робочому місці у робочий час, але відповідав не відреагував та продовжував розмовляти на підвищених тонах та кричати на позивача. Вважає, що діями відповідача принижено його честь, гідність та ділову репутацію, так як із ним по роботі вже ніхто не спілкувався, вважає що даний інцидент зганьбив його в очах колег та студентів. 16.06.2010 р. позивач звернувся із письмовою заявою до ректора НПУ ім. М.П. Драгоманова [PERSON], і дану заяву віддав проректору університету, який запропонував зачекати до вересня, поки не закінчиться прийом абітурієнтів, але у вересні так його питання і не було вирішено. 22.09.2010 р. позивач повторно звернувся до голови конфліктної комісії НПУ ім.. [PERSON] по профкомі університету, але відповіді так і не отримав. Внаслідок дій відповідача йому завдано моральної шкоди, яку він оцінюю в 20000 грн., які просить суд стягнути з відповідача, зобов'язати відповідача спростувати недостовірну інформацію шляхом публічного вибачення та стягнути судові витрати. У судовому засіданні позивач спочатку підтримав позовні вимоги, потім відмовився від них, а в подальшому знову їх підтримав. У судовому засіданні відповідач заперечив проти позову повністю, суду пояснив, що він ніколи не принижував захист честі, гідності та ділової репутації відповідача. Суд, вислухавши пояснення сторін, опитавши свідків та дослідивши матеріали справи встановив наступне. За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Визнання інформації неправомірною не передбачено чинним цивільним законодавством і не відповідає встановленим ст. 16 ЦК України способам захисту прав. Згідно ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушені розповсюдженням про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація вважається недостовірною доки особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Як з’ясовано судом, і позивач та відповідач є співробітниками Національного педагогічного університету ім. М.П. Драгоманова. 16.06.2010 р. о 15 год. 20 хв. позивач зайшов до відповідача у службовий кабінет по службовому питанню, а саме проведення у належний стан лабораторій та навчальних кабінетів, за які він відповідає, але був ображений відповідачем у присутності свідків - [PERSON] та [PERSON], які перебували у кабінеті відповідача. На прохання позивача щодо продовження роботи штукатурів на 1-2 дні, відповідач почав ображати позивача образливими словами, на прохання позивача заспокоїтись, відповідач вказав: «Пішов на ….», після чого позивач зауважив, що вони перебувають на робочому місці у робочий час, але відповідав не відреагував та продовжував розмовляти на підвищених тонах та кричати на позивача. Вважає, що діями відповідача принижено його честь, гідність та ділову репутацію, так як із ним по роботі вже ніхто не спілкувався, вважає що даний інцидент зганьбив його в очах колег та студентів. Як встановлено судом, 16.06.2010 р. позивач звернувся із письмовою заявою до ректора НПУ ім. М.П. Драгоманова [PERSON], але дану заяву віддав проректору даного університету, який і запропонував зачекати до вересня, поки не закінчиться прийом абітурієнтів до навчального закладу, але у вересні так його питання і не було вирішено. 22.09.2010 р. позивач повторно звернувся до голови конфліктної комісії НПУ ім.. [PERSON] по профкомі університету, але реакції не відбулось. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Право висловлювати судження, оцінки, думки гарантовано ст. 34 Конституції України. Це право закріплено також у ст. 10 Європейської конвенції «Про захист прав людини і основних свобод», яка відповідно до ст. 9 Конституції України є складо вою частиною національного законодавства. Зважаючи на викладене, позивачем у справі не виконано вимоги чинного цивільно-процесуального законодавства щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які він послався, як на підставу своїх вимог. Таким чином, у суду відсутні підстави для висновку щодо обґрунтованості заявлених позивачем позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. Відповідно, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і позовні вимоги позивача до відповідача щодо відшкодування, завданого йому протиправною поведінкою відповідача моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed