Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-10 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачі [PERSON] та [PERSON] кожний окремо звернулися до суду з позовними вимогами про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння №250А по вул. Моторній у м. Дніпропетровську. Позивач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] та Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи [PERSON] та Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання угоди дійсною та визнання права власності на домоволодіння №250А по вул. Моторній у м. Дніпропетровську. Позовні вимоги були об'єднані в одне провадження. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що на теперішній час 5/8 частини домоволодіння №250А по вул. Моторній у м. Дніпропетровську належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 08.08.1972 року, реєстровий №1-3181, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.08.1972 року, реєстровий №1-3183. Інші 3/8 частини вказаного домоволодіння належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тобто по 1/8 частині. [PERSON] померла 20.11.1979 року, актовий запис №98, після її смерті відкрилась спадщина на 1/8 частину домоволодіння №250А по вул. Моторній у м. Дніпропетровську. Єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] були онуки [PERSON] та [PERSON]. Зазначені особи не зверталися із заявами про прийняття спадщини та не отримували свідоцтво про право на спадщину, оскільки на час відкриття спадщини вступили в його фактичне володіння та управління. Після смерті [PERSON] частки співвласників у домоволодінні змінились наступним чином: [PERSON] стало належати 10/16 частини, [PERSON] - 3/16 частини, [PERSON] - 3/16 частини. 20.09.1993 року померла [PERSON], єдиними спадкоємцями після смерті якої були її діти: [PERSON] та [PERSON]. Зазначені особи не зверталися із заявами про прийняття спадщини та не отримували свідоцтво про право на спадщину, оскільки на час відкриття спадщини вступили в його фактичне володіння та управління. Після смерті [PERSON] частки співвласників у домоволодінні змінились наступним чином: [PERSON] стало належати ? частина, [PERSON] ? частина домоволодіння. 08.08.1997 року померла мати позивача [PERSON], заяву про прийняття спадщини [PERSON], як єдиний спадкоємець першої черги, до нотаріальної контори не подавав та свідоцтво про право на спадщину не отримував, спадщину прийняв фактично, вступивши у володіння та управління спадковим майном. Таким чином, після смерті матері позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину, що складається з ? частини домоволодіння №250А по вул. Моторній у м. Дніпропетровську. У зв'язку з викладеним, позивач [PERSON] просив суд встановити факт прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини у вигляді 1/8 частини домоволодіння № 250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла 20.11.1979 року; встановити факт прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини у вигляді 5/8 частини домоволодіння № 250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла 20.09.1993 року;\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла 08.08.1997 року; визнати за [PERSON] право власності на ? частину домоволодіння № 250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла 08.08.1997 року. [PERSON] звернувся з позовом до Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, [PERSON] та [PERSON], третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що на теперішній час 5/8 частини домоволодіння №250А по вул. Моторній у м. Дніпропетровську належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 08.08.1972 року, реєстровий №1-3181, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.08.1972 року, реєстровий №1-3183. Інші 3/8 частини вказаного домоволодіння належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тобто по 1/8 частині. [PERSON] померла 20.11.1979 року, актовий запис №98, після її смерті відкрилась спадщина на 1/8 частину домоволодіння №250А по вул. Моторній у м. Дніпропетровську. Єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] були онуки [PERSON] та [PERSON]. Зазначені особи не зверталися із заявами про прийняття спадщини та не отримували свідоцтво про право на спадщину, оскільки на час відкриття спадщини вступили в його фактичне володіння та управління. Після смерті [PERSON] частки співвласників у домоволодінні змінились наступним чином: [PERSON] стало належати 10/16 частини, [PERSON] - 3/16 частини, [PERSON] - 3/16 частини. 20.09.1993 року померла [PERSON], єдиними спадкоємцями після смерті якої були її діти: [PERSON] та [PERSON]. Зазначені особи не зверталися із заявами про прийняття спадщини та не отримували свідоцтво про право на спадщину, оскільки на час відкриття спадщини вступили в його фактичне володіння та управління. Після смерті [PERSON] частки співвласників у домоволодінні змінились наступним чином: [PERSON] стало належати ? частина, [PERSON] ? частина домоволодіння. 26.09.2002 року помер [PERSON]. Єдиним спадкоємцем після його смерті є його син [PERSON], який на момент відкриття спадщини знаходився у ізоляторі тимчасового утримання, тому особисто не міг звернутися із заявою про прийняття спадщини. З метою належного оформлення спадкових прав він надав довіреність на ім'я [PERSON] від 21.02.2003 року, реєстровий №276. У зв'язку з викладеним, позивач [PERSON] просив суд встановити факт прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини у вигляді 1/8 частини домоволодіння №250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла 20.11.1979 року; встановити факт прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини у вигляді 5/8 частини домоволодіння № 250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла 20.09.1993 року; встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], який помер 26.09.2002 року; визнати за [PERSON] право власності на ? частину домоволодіння № 250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер 26.09.2002 року. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи [PERSON] та Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання угоди дійсною та визнання права власності на домоволодіння. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 23 лютого 2003 року між ним та [PERSON], який діяв за дорученням [PERSON], з другої сторони, був укладений договір купівлі-продажу домоволодіння №250-а по вул. Моторній в м. Дніпропетровську. [PERSON]І як покупець сплатив [PERSON] 3500 (три тисячі п'ятсот) доларів США, які [PERSON] отримав одразу, що підтверджується складеною власноруч розпискою від 23.02.2003 року. Договір купівлі-продажу був укладений в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Нотаріально договір купівлі-продажу посвідчений не був у зв'язку з тим, що на момент продажу домоволодіння право власності на нерухоме майно не було зареєстроване у встановленому законом порядку на ім'я [PERSON] та [PERSON]. Після підписання договору [PERSON] були надані наступні документи: доручення від 21 лютого 2003 року та доручення від 22 лютого 2003 року. Інші документи, які потрібні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння № 250-а по вул. Моторній в м. Дніпропетровську, [PERSON] зобов'язався оформити та надати згодом. Позивач вважає, що сторони договору купівлі-продажу, [PERSON] та [PERSON], який діяв на підставі довіреності від [PERSON], домовилися щодо всіх істотних умов договору та позивач, як покупець, виконав його у повному обсязі. [PERSON] після отримання від позивача грошових коштів за домоволодіння та написання розписки фактично передав домоволодіння №250-а по вул. Моторній в м. Дніпропетровську у володіння [PERSON] На думку позивача [PERSON], як представник [PERSON] умисно ухилявся від виконання взятих на себе зобов'язань, порушуючи його права як власника придбаного майна, тобто умисно ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, про це також свідчить звернення [PERSON] до суду з позовом про визнання за ним права власності на домоволодіння №250-а по вул. Моторній в м. Дніпропетровську. Після укладення угоди купівлі-продажу домоволодіння № 250-а по вул. Моторній в м. Дніпропетровську позивач повністю відремонтував будинок всередині та зовні, перекрив дах, збудував веранду, козирок, вбиральню, душ, сарай, погреб, встановив паркан та ворота, вивіз все сміття, вичистив колодязь, підключив будинок до електромережі, в будинку повністю замінив проводку та встановив лічильник електроенергії, провів в будинок воду, відремонтував піч, грубу та димар, відновив підлогу, стіни стелю, сплатив заборгованість за комунальні послуги та продовжує їх сплачувати, повністю обслуговує будинок, сплачує податок за землю, засадив сад молодими фруктовими деревами (більше 10 дерев), кущами смородини, посадив малину, виноград, город засадив полуницею. Це все свідчить про те, що він в повній мірі вступив у володіння та користування домоволодінням 250-а по вул. Моторній в м. Дніпропетровську та добросовісно його обслуговував, тому просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння 250-а по вул. Моторній в м. Дніпропетровську, укладений 23.02.2003 року між [PERSON] та [PERSON], визнати за ним право власності на домоволодіння 250-а по вул. Моторній в м. Дніпропетровську. Також позивач [PERSON] вважає, що протиправними діями [PERSON] йому завдано моральну шкоду, у відшкодування якої він просить стягнути 10000 гривень, а також судові витрати по справі. Позивач [PERSON] та його представник підтримала позовні вимоги, не заперечували проти позовних вимог [PERSON], проти позовних вимог [PERSON] заперечували, були надані письмові заперечення та пояснення аналогічні викладеним у запереченнях. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, не заперечували проти позовних вимог [PERSON], проти позовних вимог [PERSON] заперечували, були надані письмові заперечення та пояснення аналогічні викладеним у запереченнях. Представники позивача [PERSON] підтримали його позовні вимоги у повному обсязі, проти позовних вимог [PERSON] та [PERSON] заперечували, посилаючись на те, що [PERSON] з 2003 року є одноособовим власником спірного домоволодіння, яке він придбав у спадкоємців за 3500 доларів США. Представник відповідача - Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явився, надав суду письму заяву, якою просив справу слухати у його відсутність, рішення постановити відповідно до вимог законодавства. Представник третьої особи - Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, просив справу слухати без його участі, про що надав суду письмову заяву. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] такими, що підлягають задоволенню, [PERSON] в позові відмовити. У судовому засіданні встановлено, що 5/8 частини домоволодіння №250А по вул. Моторній у м. Дніпропетровську належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 08.08.1972 року, реєстровий №1-3181, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.08.1972 року, реєстровий №1-3183. Інші 3/8 частини вказаного домоволодіння належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тобто по 1/8 частині. [PERSON] померла 20.11.1979 року, актовий запис №98, після її смерті відкрилась спадщина на 1/8 частину домоволодіння №250А по вул. Моторній у м. Дніпропетровську. Єдиними спадкоємцями за правом представництва після смерті [PERSON] були онуки [PERSON] та [PERSON], оскільки їх батько, а син спадкодавця [PERSON] помер 14.09.1971 року. Зазначені особи не зверталися із заявами про прийняття спадщини та не отримували свідоцтво про право на спадщину, оскільки на час відкриття спадщини вступили в його фактичне володіння та управління відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року). Після смерті [PERSON] частки співвласників у домоволодінні змінились наступним чином: [PERSON] стало належати 10/16 частини, [PERSON] - 3/16 частини, [PERSON] - 3/16 частини. 20.09.1993 року померла [PERSON], єдиними спадкоємцями після смерті якої були її діти: [PERSON] та [PERSON]. Зазначені особи не зверталися із заявами про прийняття спадщини та не отримували свідоцтво про право на спадщину, оскільки на час відкриття спадщини вступили в його фактичне володіння та управління відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року). Після смерті [PERSON] частки співвласників у домоволодінні змінились наступним чином: [PERSON] стало належати ? частина, [PERSON] - 1/2 частина домоволодіння. 08.08.1997 року померла мати позивача [PERSON] (після шлюбу [PERSON]) [PERSON], заяву про прийняття спадщини [PERSON], як єдиний спадкоємець першої черги, до нотаріальної контори не подавав та свідоцтво про право на спадщину не отримував, спадщину прийняв фактично, вступивши у володіння та управління спадковим майном відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року). Таким чином, після смерті матері позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину, що складається з ? частини домоволодіння №250А по вул. Моторній у м. Дніпропетровську. 26.09.2002 року помер [PERSON]. Єдиним спадкоємцем після його смерті є його син [PERSON], який на момент відкриття спадщини знаходився у ізоляторі тимчасового утримання, тому особисто не міг звернутися із заявою про прийняття спадщини. З метою належного оформлення спадкових прав він надав довіреність на ім'я [PERSON] від 21.02.2003 року, реєстровий №276. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлені факти прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] спадщини у вигляді 1/8 частини домоволодіння № 250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла 20.11.1979 року; [PERSON] та [PERSON] спадщини у вигляді 5/8 частини домоволодіння № 250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла 20.09.1993 року; [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла 08.08.1997 року. Вказані факти підтверджуються даними Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 16.09.2011 року №1910/01-166, показаннями свідків та іншими документами, що знаходяться в матеріалах справи. На теперішній час усі спадкоємці: [PERSON] та [PERSON], які є сторонами у справі, належним чином прийняли спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON], відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), та враховуючи, що між ними досягнуто домовленість про їх частки у спадковому майні відповідно до ст. 1267 ЦК України, тому суд вважає визнати за [PERSON] право власності на ? частину домоволодіння № 250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла 08.08.1997 року, та визнати за [PERSON] право власності на ? частину домоволодіння №250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер 26.09.2002 року. Стосовно позовних вимог [PERSON] до [PERSON] та Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи [PERSON] та Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання угоди дійсною та визнання права власності на домоволодіння, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно наданої [PERSON] розписки від 23.02.2003 року суд не вбачає угоди купівлі-продажу домоволодіння №250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську між [PERSON] та [PERSON], оскільки в розписці йде мова про передплату за будинок, тобто це, на думку суду, була попередня домовленість про майбутню продаж спірного домоволодіння. При вказаній домовленості та написані розписки [PERSON] повинен був переконатися у наявності документів та належності продавцю об'єкта нерухомості, який був предметом домовленості. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що на момент укладання попереднього договору купівлі-продажу від 23.02.2003 року домоволодіння №250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську між [PERSON] та [PERSON], ні він, а ні [PERSON] не були власниками домоволодіння, не мали правовстановлюючих документів на нього, у зв'язку з чим і не мав права розпорядження даним нерухомим майном, окрім цього, не була дотримана нотаріальна форма посвідчення договору, яка обов'язкова для угод з нерухомим майном, тому позовні вимоги в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу задоволенню не підлягають. З огляду на те, що у позовних вимогах про визнання договору дійсним суд вважає відмовити, тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди також задоволенню не підлягають.

Outcome: approved