Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-04 00:00:00

Позивач у вересні 2012 року звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості в розмірі 6183,58 євро у зв'язку з невиконання умов кредитного договору. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов. Відповідач [PERSON] позовних вимог не визнав і пояснив, що погасив існуючу перед позивачем заборгованість в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. Судом встановлено, що 16.03.2005р. між позивачем в особі директора філії "Розрахунковий Центр" комерційного банку "Приватбанк" [PERSON] та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит в розмірі - 65486,00 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишалися, то сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З пояснень представника позивача та матеріалів справи вбачається, що на час звернення позивача до суду, відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав в повному обсязі не виконав. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні розрахунками заборгованості відповідача, правильність нарахування яких не викликає у суду сумніву. Також встановлено, що 16.03.2005р. між позивачем особі директора філії "Розрахунковий Центр" комерційного банку "Приватбанк" [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] було укладено договори поруки, за умовами яких [PERSON] та [PERSON] поручилася перед позивачем, за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Положеннями ст.ст. 553 та 554 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручитель. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Аналізуючи досліджені в судовому засідання докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором обґрунтовані, доведені в судовому засіданні і підлягають задоволенню. Крім того такою, що підлягає задоволенню, суд визнає вимогу про відшкодування понесених позивачем судових витрат в розмірі 634,53 грн. Доводи [PERSON] про сплату ним заборгованості за кредитним договором в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідачем не було надано суду належних доказів відсутності заборгованості перед позивачем.

Outcome: approved