Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

В червні 2012 року до суду звернулась [PERSON] з позовом, якій в подальшому уточнила, до [PERSON] та [PERSON] в якому просила визнати недійсним договір купівлі продажу 16/100 частки будинку №8 по вулиці Замковій, 8, в м. Новограді-Волинському від 26.07.2010 р. укладений між [PERSON] та [PERSON]. Позивач посилаючись на те, що оскільки рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 15 лютого 2010 року, залишеного в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 березня 2012, 16/100 частки будинку по вул. Замковій, 8 визнано спільною сумісною власністю подружжя і в звязку з чим [PERSON] не мав права відчужувати це майно без її згоди, просить суд позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились повторно, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином. Від [PERSON] заяв чи клопотань про відкладення чи слухання справи у його відсутність не надходило. Від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки вона перебуває у відрядженні, яке судом було не задоволено за необґрунтованістю, а тому суд ухвалив проводити судовий розгляд у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 26.07.2010 року було укладено договір купівлі-продажу 16/100 частки будинку №8 по вулиці Замковій, 8, в м. Новограді-Волинському посвідчений приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 931, за умовами якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила зазначену частку за 8 000 грн.. Також встановлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 15 лютого 2010 року, залишеного в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 березня 2012, 16/100 частки будинку по вул. Замковій, 8 в м. Новограді-Волинському визнано обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] /а.с.6-11/. Пунктом. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, а розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до положень Цивільного Кодексу, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. Вищезазначеним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] розірвано 23.11.2004 року. Відповідно до ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Правочин до розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Таким чином, оскільки 16/100 частки будинку є спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON] і [PERSON] С, та була продана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.2010 року без згоди співвласника [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним оспорюємого договору купівлі-продажу підлягають задоволенню з підстав, передбачених ч. 1 ст. 203 ЦК України, так як така згода мала бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена(ч. 3 ст. 65 СК України). Також у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають понесені нею судові витрати, а саме судовий збір та витрати повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 454,60 грн..

Outcome: approved