Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ПСП Агрофірма Світанок, посилаючись на те, що згідно з вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 12.04.2011 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочину, перебаченому ч.2 ст. 286 КК України, а саме в тому, що 28.09.2010 року о 17 год. 30 хв. на 93 км автодороги Київ-Фастів Біла Церква-Тараща-Звенигородка, водій трактора ХТЗ-17 221 д.н. КА 20405 [PERSON] рухаючись в напрямку на м.Фастів, не впевнившись, що виконання маневру повороту ліворуч буде безпечним і не створить перешкод, або небезпеки іншим учасникам руху почав виконувати маневр повороту ліворуч на село Сидори Білоцерківського району, не надавши перевагу в русі транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку в результаті чого відбулося зіткнення автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], котрий рухався в напрямку м.Біла Церква. Позивач вказував на те, що він являвся пасажиром автомобіля [NUMBER] і в результаті вказаної ДТП він отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію-як небезпечні для життя.Позивач також вказував на те, що із вироку суду вбачається, що винним у вказаній ДТП є [PERSON], який знаходився із відповідачем у трудових відносинах і останній є також власником трактора ХТЗ-17 221 д.н. КА 20405, яким на момент ДТП керував [PERSON] Позивач просив у судовому порядку стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 24 492 грн. 87 коп., та моральну шкоду в сумі 50 000 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник надали до суду заяву в якій позивач зменшив свої позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, та останні просили стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 22 304 грн. 44 коп., які складаються із витрат, які позивач поніс у звязку з придбанням ліків, лікарських засобів та на медичне обстеження під час стаціонарного лікування у Білоцерківській міській лікарні № 1 з 28.09.2010 року по 15.10.2010 року включно, та у інституті нейрохірургії АМН України /м.Київ/ з 15.10.2010 року по 02.11.2010 року включно, а також 50 000 гривень моральної шкоди, та судові витрати в сумі 127 грн. 32 коп., які складаються із витрат понесених позивачем на направлення телеграм про виклик до суду відповідачу та третій особі. Представник відповідача позов не визнав. Третя особа [PERSON] до суду не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так в судовому засіданні було встановлено, що 28.09.2010 року о 17 год. 30 хв. на 93 км автодороги Київ-Фастів Біла Церква-Тараща-Звенигородка, водій [PERSON], який знаходився в трудових відносинах з ПСП Агрофірма Світанок, керуючи трактором ХТЗ-17221 д.н.з. КА 20405, який належав відповідачу, рухаючись в напрямку на м. Фастів, не впевнившись, що виконання маневру повороту ліворуч буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав виконувати маневр повороту ліворуч на село Сидори Білоцерківського району, не надавши перевагу в русі транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку в результаті чого відбулося зіткнення автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався в напрямку м.Біла Церква, в результаті чого сталася ДТП. Наведене підтверджується поясненнями учасників процесу, копією вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 12.04.2011 року, а також вказане підтверджується матеріалами справи. В судовому засіданні було встановлено, що причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху України, яке виразилося в невиконанні ряду вимог, а саме пунктів: 1.1, 1.3, 10.1, 1.10, 10. 4, 16.13 ПДР України, і сукупність допущених [PERSON] грубих порушень ПДР України знаходяться в прямому причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками що наступили. Згідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 12.04.2011 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначено [PERSON] покарання по цій статті у вигляді 5-ти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] був звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки. Вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 12.04.2011 року набрав законної сили 27.04.2011 року. Наведені обставини вбачаються із копії вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 12.04.2011 року а також вказані обставини підтвердили у суді учасники процесу. Судом встановлено, що в результаті ДТП пасажир автомобіля [NUMBER] [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді геморагічного забою обох лобних часток головного мозку, компресії бокових шлуночків головного мозку, субарахноїдального крововиливу, скалкового вдавленого перелому лобної кістки з переходом на ліву тімяну кістку, порушення цілісності кісток правої очниці, перелому кісток носа, перелому решітчастої кістки з переходом на основу черепа, крововиливу у праву верхньощелепну пазуху, крововиливу у комірки решітчастої кістки, крововиливу у основну пазуху, рани лобно-тімяної ділянки голови, ранки лівого передпліччя, відкритого перелому ліктьової кістки, синця на повіках правого ока, субконюктивального крововиливу правого ока, ретробульбарної гематоми правого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи №451/д від 11.01.2011 р. відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя. Наведене вбачається із копії вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 12.04.2011 року, із пояснень позивача, та із матеріалів справи. В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] у звязку з отриманням тяжких тілесних ушкоджень під час вищевказаного ДТП знаходився на стаціонарному лікуванні: у Білоцерківській міській лікарні № 1 з 28.09.2010 року по 15.10.2010 року включно, та з 10.01.2011 року по 21.01.2011 року включно; у інституті нейрохірургії АМН України /м.Київ/ з 15.10.2010 року по 02.11.2010 року включно, та з 06.06.2011 року по 11.07.2011 року включно. Наведене підтверджується поясненнями позивача та його представника а також медичними картками стаціонарного хворого [PERSON], історіями хвороб на стаціонарного хворого [PERSON] Судом було встановлено, що в результаті вказаного ДТП [PERSON] було спричинено матеріальну шкоду. Так позивачем було витрачено на придбання ліків під час стаціонарного лікування у Білоцерківській міській лікарні №2 за період з 28.09.2010 року по 15.10.2010 року включно суму 17 183 грн. 79 коп., та на проведення позивачу призначених останньому медичних досліджень суму 1037 грн., а всього суму 18 220 грн. 79 коп., що підтверджується відповідними квитанціями, які містяться в матеріалах справи, медичною карткою №11114 стаціонарного хворого [PERSON], рецептами. Крім вказаного, в судовому засіданні було встановлено, що позивачем на придбання ліків під час стаціонарного лікування у інституті нейрохірургії АМН України / м. Київ/ за період з 15.10.2010 року по 02.11.2010 року включно, було витрачено суму 364 грн. 70 коп., та на придбання медичних засобів суму 3 800 грн., а всього 4164 грн. 70 коп., що підтверджується відповідними квитанціями, які містяться в матеріалах справи, а також історією хвороби за №5454 на стаціонарного хворого [PERSON] Таким чином матеріальна шкода спричинена позивачу внаслідок ДТП складає 22 385 грн. 49 коп., з яких позивач просив стягнути з відповідача на його користь 22 304 грн. 44 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 1 п.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа вішкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов»язків. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на час вчинення ДТП знаходився у трудових відносинах з Агрофірмою Світанок, а саме він працював механізатором у вказаній Агрофірмі Світанок, останній також належав і трактор ХТЗ-17 221 д.н. КА 20405, яким керував [PERSON] під час ДТП. Наведене підтверджує ться поясненнями учасників процесу та копією вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 12.04.2011 року. Вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 12.04.2011 року було встановлено, що сукупність допущених [PERSON] вищевказаних в рішенні грубих порушень ПДР України знаходяться в прямому причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками що наступили. Згідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути матеріальну шкоду в сумі 22 304 грн. 44 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її за вдала, за наявності її вини. А згідно до ч.2 цієї ж статті, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. В ч. 1 ст. 1168 ЦК України вказано, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В ч. 3 вказаної статті зазначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає, що до часткового задоволення підлягають позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди. Так суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду в сумі 30 000 гривень, яка полягає у тому, що в результаті вищевказаної ДТП позивачу було спричинено тяжкі тілесні ушкодження /небезпечні для життя/ в результаті чого позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у Білоцерківській міській лікарні № 1 з 28.09.2010 року по 15.10.2010 року включно, та з 10.01.2011 року по 21.01.2011 року включно; у інституті нейрохірургії АМН України /м.Київ/ з 15.10.2010 року по 02.11.2010 року включно, та з 06.06.2011 року по 11.07.2011 року включно. Суд вважає, що моральна шкода полягає також і в тому, що в результаті ДТП позивач став інвалідом 2 групи, в результаті спричинених позивачу вищевказаних тілесних ушкоджень останній переносив фізичний біль та страждання. Вказане підтверджується медичними картами стаціонарного хворого Білоцерківської міської лікарні №2 та історіями хвороб стаціонарного хворого інсти туту нейрохірургії АМН України /м.Київ/, копією довідки МСЕК, поясненнями позивача та іншими матеріалами справи. Суд враховує також і те, що внаслідок ДТП та вказаного лікування змінився звичний, установлений спосіб життя [PERSON], а також змінився нормальний та звичний душевний його стан. Крім вказаного, в звязку з ДТП позивач вимушений був лікуватися за свої кошти, що призвело до незапланованих фінансових витрат з боку позивача. Наведене підтверджується вищевикладеними у рішенні доказами та поясненнями позивача. Суд вважає, що позивачу слід відмовити в задоволенні його частини позову про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 20 000 грн., оскільки відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а позивачем не було надано суду доказів про спричинення йому моральної шкоди на суму 20 000 грн., позивачем було надано докази на підтвердження спричинення позивачу моральної шкоди в сумі 30 000 гривень. На підставі вищевикладеного суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 22 304 грн. 44 коп., моральну шкоду в сумі 30 000 грн., та судові витрати в сумі 127 грн. 32 коп., які складаються із витрат понесених позивачем на направлення телеграм про виклик до суду відповідачу та третій особі. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 523 грн. 04 коп. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача про те, що позов не підлягає до задоволення, так як позивачем не було надано до суду відповідних доказів на підтвердження його позовних вимог, оскільки ці посилання спростовуються вищевикладеними у рішенні належними та допустимими доказами. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач же не надав до суду доказів на підтвердження своїх заперечень. На підставі викладеного та ст.ст. 23, 1166, 1167, 1168, 1172, 1188, 1192 ЦК України,

Outcome: approved