Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП Красноармійськвугілляпро відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем перебував у трудових відносинах з 26.01.1963 року по 14.11.1969 року, наказ про прийняття на роботу № 44ок від 26.01.1963 року. Звільнений 14.11.1969 р. за інвалідністю. 16 липня 1969 року близько 12 години 40 хвилин з ним стався нещасний випадок на виробництві в звязку з чим він отримав ушкодження здоровя, а саме: при виконанні виїмці вугілля з верхньої ниші, з кровлі впав масив вугілля та породи, в результаті чого він отримав травму хребта. За результатами розслідування нещасного випадку на виробництві відповідачем був складений Акт (Форма Н-1) від 18.07.1969 року № 95. В результаті нещасного випадку йому було встановлено діагноз: закритий компресійний перелом Д-ХІІ хребця з забоєм конусу спинного мозку. В цей же день він був госпіталізований до травматологічного відділення Димитрівської центральної міської лікарні. В зв'язку з чим він був оглянутий Красноармійською міжрайонною травматологічною МСЕК, де йому 14.11.1986 р. було встановлено 90% втрати професійної працездатності та 2 група інвалідності. Після проходження МСЕК продовжує лікування. В результаті виробничої травми відбулося ушкодження його здоровя, у звязку з чим йому нанесений моральний збиток, який виражається в тому, що протягом тривалого періоду він постійно знаходиться у пригніченому стані у звязку з травмою. Для нього все життя поділено на дві нерівнозначні частини. Перша частина де він здоровий чоловік, який має гідну роботу, добрі заробітки, надію на майбутнє, яка будує плани на подальше життя, впевнено стоїть на своїх ногах, має родину, про яку може подбати, яка впевнена в своїх силах і має можливість всі свої мрії втілити в життя. І другу половину, в якій ця людина є зламаною, хворою, інвалідом, яка втратила сенс життя. На теперішній час почуває себе втраченою для суспільства та родини людиною. Його фізичний та моральний стан не дозволяють йому почувати себе повноцінною людиною. Постійні думки про те що сталося не дають йому спокою, який потрібний йому для одужання. Тривале лікування позначилося на його загальному стані, він знаходиться в пригніченому стані через те, що можливості лікування і відновлення здоровя практично немає, відносини в родині погіршилися, він став інвалідом, позбавлений можливості повноцінно забезпечувати свою родину. Постійно звинувачує себе за цей нещасний випадок і за те, що він не зміг його відвернути чи попередити. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює в 100000 грн. В судове засідання позивач не зявився надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача ДП Красноармійськвугілляв судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вирішення питання стосовно позовних вимог просить вирішити на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем по справі з 26.01.1963 року по 14.11.1969 року перебував в трудових відносинах (а.с. 4-6). Під час виконання трудових обов'язків, в результаті нещасного випадку на виробництві він отримав ушкодження здоровя - діагноз: закритий компресійний перелом Д-ХІІ хребця з забоєм конусу спинного мозку. (а.с. 7-10). В зв'язку з чим він був оглянутий Красноармійською міжрайонною травматологічною МСЕК, де йому 14.11.1986 р. було встановлено 90% втрати професійної працездатності та 2 група інвалідності. (а.с. 3). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обовязків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в звязку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив 90% працездатності, визнаний інвалідом 2 групи. Після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. Суд вважає, що саме діями відповідача позивачеві спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Відповідно до ст.1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, повязані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоровя їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо). Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкодиповязують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих звязків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, розясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоровя позивача, те, що професійна працездатність в звязку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 90%, позивач визнаний інвалідом 2 групи. Виходячи із викладенного, суд вважає можливим стягнути з відповідача Державного підприємства Красноармійськвугілля на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 грн. Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача Державного підприємства Красноармійськвугілля на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 214,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial