Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить надати їй додатковий строк для подачі заяви на прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] р. 13.11.2012 р. позивачка подала додаткову позовну заяву, в якій просить визнати недійсною її відмову від прийняття обов'язкової частки спадщини після смерті матері [PERSON], [INFO], надану 14 грудня 2006 р. до Веселівської державної нотаріальної контори Запорізької області. Представник позивачки в судовому засіданні на задоволенні позову наполягає та пояснив, що мати позивачки все життя проживала в с. Костянтинівка Мелітопольського району разом з позивачкою та знаходилась на її утриманні. Восени 2005 р. переїхала до меншої сестри позивачки [PERSON] За час життя мати позивачки при розпаюванні колгоспних земель, як пенсіонерка колишнього колгоспу ім. Леніна та мешканка с. Костянтинівка, набула право власності на земельну ділянку, розташовану на території Костянтинівської сільської ради, розміром 6,0198 га. [INFO] р. померла мати позивачки. Після її смерті позивачка є спадкоємцем за законом. Восени 2006 р. зі слів її сестри [PERSON] позивачці стало відомо, що складу спадкового майна входить лише земельна частка, яка розташована на території Костянтинівської сільської ради. На початку грудня 2006 р. до позивачки звернулась її рідна сестра [PERSON] по питанню оформлення спадщини, запропонувавши зайти до Костянтинівської сільської ради та написати заяву. [PERSON], згадавши про заповіт матері на її ім'я, запевнила позивачку, що оформлення спадщини буде дешевше та без збору додаткових документів, якщо позивачка напише якусь заяву, а в подальшому оформленням буде займатись вона. А після оформлення земельного паю використовувати плату за дачу в оренду земельної ділянки місцевому фермерському господарству будуть вдвох. В середині грудня 2006 р. позивачка в присутності секретаря Костянтинівської сільської ради та її сестри, не розуміючи істинне значення та наслідки, так як має лише початкову 5-ти класну освіту, маючи хворобливий стан, перенісши два інсульти, під диктовку написала заяву, як з'ясувалось пізніше - на відмову від прийняття обов'язкової частки спадщини. Після підписання даної заяви, подальшим оформленням спадщини займалась відповідачка. З 2007 р. земельна частка, яка належала матері позивачки знаходиться в оренді у [PERSON] До 2011 р. орендну плату у вигляді зернових щорічно отримувала позивачка, сплачуючи ? частину готівкою сестрі [PERSON] і тому вважала, що земельна ділянка належить їм двом. В серпні 2012 р. відповідачка сказала позивачці, що їй необхідні гроші та вона не має наміру ділити з нею орендну плату за земельний пай і що вона взагалі не має права на пай. На момент надання заяви на відмову від прийняття обов'язкової частки спадщини позивачка мала мету швидкого, менш дорожчого, без додаткового збору документів оформлення спадщини і зовсім не мала на увазі позбавлення себе права власності в порядку спадкування на земельну частку. В силу її 5-ї класової освіти не розуміла та усвідомлювала значення своїх дій. В разі кваліфікованого роз'яснення такої заяви позивачка ніколи б її не подала, так як вона є малозабезпеченою пенсіонеркою, часто хворіє, їй вкрай необхідні грошові кошти на існування та ліки, тобто вона суттєво помилялася. Крім того, саме сестра позивачки вмовила її написати таку заяву, з метою заволодіння правом власності в порядку спадкування на всю земельну частку та скривши факт наявності банківських вкладів часів Радянського Союзу, тобто навмисно ввела в оману позивачку, щодо обставин, які мають для неї суттєве значення. Просить визнати недійсною відмову [PERSON] від прийняття обов'язкової частки спадщини після смерті матері та надати позивачці додатковий строк для подачі заяви на прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] р. Від відповідачки надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність в зв'язку з її станом здоров'я, де вона вказала, що до 1999 р. вона жила в с. Веселе Запорізької області, паєм повністю користувалась [PERSON] В період з 1999 р. по 2001 р. вона проживала з матір'ю в с. Костянтинівка Мелітопольського району. За період часу з 2001-2005 р. зерном та всім отоварюванням паю з нею ніхто не ділився. В 2005 р. на її ювілеї мати заявила, що буде жити у неї. Ще при житті мати заповідала їй пай та ощадкнижку. Вступив в законні права користування землею після смерті матері, вона на протязі 2006-2011 р. ділилася 50% отоварюванням з [PERSON] Від третьої особи Веселівської державної нотаріальної контори надійшла заява з проханням розглянути справу у їх відсутність, проти задоволенні позовних вимог не заперечують. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. [INFO] р. народилась позивачка, її матір'ю вказана [PERSON], батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 5/. 30.09.1975 р. позивачка вступила до шлюбу з [PERSON] та взяла його прізвище, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу /а.с. 8/. 17.01.2006 р. [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося заповідає дочці [PERSON] /а.с. 56/. [INFO] р. померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 6/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на земельну ділянку, розташовану на території Костянтинівської сільської ради, розміром 6,0198 га, яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку; вклад з відсотками, що зберігається в ощадбанку № 3306/022 смт. Веселе Веселівського району Запорізької області, рахунок № [NUMBER] на суму 2238,27 грн. та всіх інших компенсаційних виплат; земельну частку (пай) розміром 0,09 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. 01.10.2006 р. [PERSON] звернулась з заявою до Веселівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини /а.с. 65, 67/. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. 14.12.2006 р. [PERSON] надала заяву до Веселівської державної нотаріальної контори про відмову від прийняття обов'язкової частки спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] р. /а.с. 66/. 18.12.2006 р. [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 6,0198 га, яка розташована на території Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району /а.с. 59/ та на вклад з відсотками, що зберігається в ощадбанку № 3306/022 смт. Веселе Веселівського району, рахунок № [NUMBER] на суму 2238,27 грн. та всіх інших компенсаційних виплат /а.с. 61/. 01.10.2010 р. [PERSON] отримала додаткове свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) розміром 0,09 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району /а.с. 63/. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 17.11.2008 р. /а.с. 14/ власником земельної ділянки на території Костянтинівської сільської ради, площею 6,0198 га. є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.12.2006 р Згідно ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Судом встановлено, що позивачка підписала заяву про відмову від обов'язкової частки в спадщині під впливом обману зі сторони відповідачки, після смерті матері вона отримувала орендну плату за земельну частку матері у вигляді зернових щорічно, сплачуючи половину готівкою сестрі-відповідачці по справі. Вказану обставину підтвердила сама відповідачка в своїх письмових поясненнях, що вона, оформив спадщину, 6 років ділилася половиною оплати за земельний пай, який належав матері. Згідно довідки Костянтинівської районної гімназії № 1 «Таврія» від 31.08.2012 р. /а.с. 13/ [PERSON] дійсно навчалась в Костянтинівській семирічній школі № 1 з 31.08.1951 р. по 20.09.1952 р. Закінчила п'ять класів. Згідно ч.5 ст.1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Таким чином, в силу того, що позивачка має 5-ти класову освіту, часто хворіє, вона не змогла усвідомити зміст поданої нею заяви до Костянтинівської сільської ради. Тобто позивачка суттєво помилялася щодо змісту та значення такої заяви. З матеріалів справи вбачається, що заява про відмову від спадщини подана позивачкою до нотаріальної контори після спливу встановленого законом строку на подання заяви про відмову від прийняття спадщини. Вказані обставини у відповідності з ч.1 ст. 233 ЦК України є підставою для визнання відмови позивачки від спадщини недійсною, як це передбачено ч.5 ст.1274 ЦК України. Таким чином, позивачка пропустила строк для прийняття спадщини після смерті матері з поважних причин, оскільки була невірно інформована про строки подання заяви в нотаріальну контору, а також тим, що довірилась відповідачці, яка мала оформити документи на спадщину на їх обох, а тому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, суд вважає, що слід визнати недійсною відмову [PERSON] від прийняття обов'язкової частки спадщини після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO]., надану 14.12.2006 р. в Веселівську державну нотаріальну контору Запорізької області та надати їй додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved