Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-29 00:00:00

03 жовтня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, а в подальшому уточнила позовні вимоги до Зміївської міської ради Харківської області в якому просить встановити факт того, що вона та померлий 26 листопада 2011 року [PERSON], проживали однією сімєю понад пять років, а саме з 2 листопада 1996 року, визнати її спадкоємцем четвертої черги щодо майна, що відкрилось після смерті спадкодавця та визнати її право в порядку ст. 1259 ЦК України на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування після померлого [PERSON] В обґрунтування свого позову [PERSON] вказала, що з 1996 року вона проживала разом з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу, при цьому вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні зобовязання тощо. 26 листопада 2011 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку №36, що розташований по вул. 50 років Комсомолу в м. Зміїв Харківської області. Власником іншої ? частини вказаного вище будинку є син позивача [PERSON], який помер 4 січня 2004 року. Крім того [PERSON] за життя був власником грошового вкладу на рахунку №8379 у відділенні Ощадного банку України №2838/015 в м. Зміїв Харківської області. [PERSON] вказує про те, що вона звернулася у встановлений законодавством строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], але ій було відмовлено в оформленні її прав та рекомендовано звернутися до суду/ Оскільки [PERSON] здійснювала постійний догляд, надавала допомогу та опікувалася про [PERSON], який тяжко хворів до часу смерті, з огляду на зміст ч. 2 ст. 1259 ЦК України, вважає, що має право на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги. Таким чином [PERSON] просила суд задовольнити її вимоги у повному обсязі та встановити факт того, що вона та померлий 26 листопада 2011 року [PERSON], перебували у фактичних шлюбних стосунках та проживали разом у період з 1996 року до часу смерті [PERSON], визнати її спадкоємицею четвертої черги після померлого [PERSON] та визнати за нею право на спадкування після померлого [PERSON] разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування за законом в першу чергу. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності з проханням задовольнити позов у повному обсязі. Від Зміївської міської ради Харківської області на адресу суду надійшов лист з проханням провести розгляд справи за відсутності їх представника з посиланням на відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог [PERSON] Представник Зміївської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином про причини неявки не повідомили. Від керуючого ТВБВ 10020/0463 філії ХОУ АТ «Ощадбанк» надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного: 26 листопада 2011 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №335349, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №325. / а.с.7/ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по вул. 50 років Комсомолу, 36 в м. Зміїв Харківської області та ощадного вкладу на рахунку №8379 у філії Ощадного банку України №2838/015 / а.с.9, 14/ Інша ? частина будинку №36 по вул. 50 років Комсомолу в м. Зміїв Харківської області належала померлому 4 січня 2004 року [PERSON] / а.с.15, 18-22/ Згідно довідки Зміївської районної державної нотаріальної контори Харківської області за №2204/0116 від 12 жовтня 2012 року, після померлого 26 листопада 2011 року [PERSON] до нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON] /а.с.39/ Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи,які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спори про спадкування роглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що має юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 20 лютого 2012 року, що складений комісією за участю депутата Зміївської міської ради та свідків, [PERSON] проживала за адресом [INFO] з цивільним чоловіком [PERSON] з 2 листопада 1996 року по 26 листопада 2011 року./ а.с.11/ З медичних документів, що містяться у матеріалах справи вбачається, що [PERSON] мав психічний розлад здоровя, хворів. / а.с.8,13/ Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), слід враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного Кодексу України, про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімю до набрання чинності цим Кодексом. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] спільно проживала у період 1996 року по 2011 рік, тобто понад пять років, з нині померлим [PERSON], вони були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, крім того вона протягом тривалого часу опікувалася, надавала допомогу спадкодавцеві, який тяжко хворів, внаслідок чого у суду є підстави для застосування норм ч.2 ст. 1259, ст. 1264 ЦК України, а відповідно й для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved