Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] у жовтні 2012 року звернувся до суду з позовом до ТОВ Промислово-технічний центр Прогрес про зміну запису у трудовій книжці, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги, моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги в частині: суми заборгованої заробітної плати за серпень-вересень місяць 2012 року, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди; та просив, у звязку з тим, що магазин закрився з підстав нерентабельності, формулювання причини звільнення [PERSON] у трудовій книжці викласти в наступній редакції звільнена у звязку із змінами в організації виробництва і праці за п. 1 ст. 40 КЗпП України. В іншій частині позовних вимог просив залишити без змін. Додатково пояснив, що у відомостях про отриману заробітну плату ні за серпень, ні за вересень 2012 року [PERSON] не розписувалася. Отримала 04.09.2012 року лише аванс за серпень 2012 року у сумі близько 511 грн. Позивач у судовому засіданні позовну заяву та уточнені позовні вимоги підтримала з підстав викладених у них та додатково пояснила суду. У період з 03.01.2012 року по 04.09.2012 року вона працювала на посаді комірника в магазині Океан, розташованому у м. Пирятин, що належить ТОВ Промислово-технічний центр Прогрес. 04.09.2012 року прийшовши на роботу завідувач магазином повідомив, що магазин закривається і всі працівники звільнені. Цього ж дня з ТОВ Промислово-технічний центр Прогрес приїхав працівник кадрів, роздав трудові книжки із записами про звільнення та аванс за серпень 2012 року, щодо повного розрахунку при звільненні то пообіцяв розрахуватися на наступний день. Ніяких заяв про звільнення за угодою сторін позивач не писала. У відомостях про виплату коштів позивач ніде не розписувалася. Крім того повідомила, що насправді вони отримували ще й чорну заробітну плату у конвертах, в рахунок якої при звільненні брали товар. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог вказуючи на безпідставність та необґрунтованість, пояснюючи суду наступне. На початку вересня 2012 року працівниками магазину Океан, розташованого у м. Пирятин, що належить ТОВ Промислово-технічний центр Прогрес були написані заяви про звільнення за угодою сторін. Кадровою службою були підготовлені накази та внесені записи до трудових книжок. 04.09.2012 року представник ТОВ Промислово-технічний центр Прогрес ознайомив працівників з наказами про звільнення під розпис та віддав трудові книжки. Текст наказів ніхто не оспорював. Крім того, цього ж дня було проведено повний розрахунок по заробітній платі, що підтверджується відомостями на виплату коштів № 30 за серпень та № 31 за вересень 2012 року підписані працівниками. Однак при перевезенні документації та товарно-матеріальних цінностей з м. Пирятин до м. Полтави, водієм було втрачено частину товару, зокрема і документація (заяви про звільнення), за що останній поніс відповідальність. Накази та розпорядження керівництва щодо ліквідації чи реорганізації підприємства відсутні. [PERSON], бувший керівник ТОВ Промислово-технічний центр Прогрес, у судовому засіданні пояснив. У період з 2000 по грудень 2012 року працював на посаді керівника ТОВ Промислово-технічний центр Прогрес. У вересні 2012 року від підлеглих він дізнався, що працівники магазину Океан, розташованого у м. Пирятин, написали заяви на звільнення за угодою сторін. У звязку з тим, що не було кому працювати, магазин було закрито. Ні ліквідації, ні реорганізації магазину Океан не проводилася. Відомості про виплату коштів ним були підписані та передані представнику, який мав їхати до м. Пирятин розраховуватися з працівниками. В цей день, при перевезенні товарно-матеріальних цінностей та документації, з вини водія було втрачено частину товару в тому числі і заяви. Свідок [PERSON], бувший завідуючий магазином Океан ТОВ Промислово-технічний центр Прогрес, у судовому засіданні вказав. У період з березня по вересень 2012 року він працював на посаді завідувача магазину. У його обовязки входило формування відомостей по заробітній платі, відповідно до відпрацьованих годин працівників. 4 вересня 2012 року зателефонував представник ТОВ Промислово-технічний центр Прогрес і повідомив, що закривається магазин, необхідно терміново спакувати швидкопсувні продукти харчування. В цей день приїхав працівник кадрів ТОВ Промислово-технічний центр Прогрес привезла трудові книжки та накази про звільнення. Працівники заяви на звільнення не писали. Ввечері видали аванс за серпень місяць. Однак, ні в яких відомостях про отримання коштів працівники не розписувалися. Повний розрахунок по заробітній платі пообіцяли провести пізніше. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності уважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на наступне. Судом установлено: 03.01.2012 року позивач [PERSON] була прийнята комірником у магазин Океан ТОВ Промислово-технічний центр Прогрес, про що свідчить запис у трудовій книжці виданої 01.09.1998 року серія АХ № 382202 та копія наказу від 03.01.2012 року № 3. (а.с. 6-7, 22) Через збитковість роботи магазину, його адміністрація прийняла рішення про звільнення працівників. При цьому представник адміністрації запевнив працівників, що заробітну плату, компенсацію за невикористані відпустки, вихідну допомогу буде негайно виплачено, як тільки вони підпишуть накази про звільнення. Наказом № 36 від 03.09.2012 року за п. 1 ст. 36 КЗпП України [PERSON] була звільнена з посади комірника магазину Океан, розташованого по вул. Борців Революції, 18 у м. Пирятин, Полтавської області. (а.с. 21) З наказом позивач ознайомлена під розпис. Щодо вимог позивача про зміну формулювання причини звільнення [PERSON] у трудовій книжці на: звільнена у звязку із змінами в організації виробництва і праці за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно з ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Повна ліквідація підприємства, установи, організації є безумовною підставою розірвання трудового договору за пунктом 1 цієї статті. Різного роду реорганізації (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), а також перепрофілювання можуть бути підставою розірвання трудового договору в разі скорочення чисельності або штату працівників. Ліквідація - це така форма припинення юридичної особи, за якої припиняються всі її права та обов'язки. Реорганізація - це друга форма припинення юридичної особи. При реорганізації юридична особа також припиняється. Але всі її права та обов'язки в порядку правонаступництва переходять до нової (іншої) юридичної особи. Скорочення чисельності працівників здійснюється щодо нереєструємого персоналу, коли за планами по праці на певні періоди передбачається збільшення або зменшення чисельності працівників. Це зменшення кількості працівників за планом по праці на певний період часу і є скороченням чисельності. Скорочення штату здійснюється щодо реєструємого персоналу, коли за новим штатним розписом передбачається зменшення штатних одиниць із вказівкою на конкретні посади. Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови від 6 листопада 1992 року роз'яснив судам, що, розглядаючи трудові спори, пов'язані із звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясовувати, чи дійсно у відповідача відбулися зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не має можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи поперджувався він за два місяці про наступне вивільнення. У судовому засіданні як представник відповідача так і бувший керівник ТОВ Промислово-технічний центр Прогрес повідомили, що реорганізація, ліквідація, банкрутство, перепрофілювання товариства, у тому числі і скорочення штату працівників не проводилося. Позивач також підтвердив, що її ніхто заздалегідь не попереджував про ліквідацію чи реорганізацію підприємства. З наказом та підставою звільнення вона була ознайомлена під розпис. Претензій до тексту наказу у позивача на той час не було. Відповідно до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 01.11.2012 року ТОВ Промислово-технічний центр Прогрес не ліквідовано та не реорганізовано. (а.с. 12-13) Така окрема юридична особа, як магазин чи маркет Океан у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців не зареєстрована. Інших доказів, що свідчили б про зміни в організації виробництва і праці сторонами суду не надано. Встановивши всі наведені вище обставини, суд зазначає, що ч 1 ст. 233 КЗпП України встановлено місячний строк на звернення до суду у разі незаконного звільнення, з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. З матеріалів справи вбачається, та підтверджується показаннями позивача, що трудову книжку останній було видано 04.09.2012 року, а позов до суду надійшов 30.10.2012 року, тобто передбачений строк для звернення сплинув. Статтею 267 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому, в процесі розгляду, такої заяви від сторін не надійшло. Щодо вимог позивача про виплату компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди. Як стверджувала у судовому засіданні позивач, після звільнення з роботи заборгованість по заробітній платі та компесацію за невикористану відпустку вона не отримала. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Представник відповідача заперечував проти тверджень позивача в частині того, що ТОВ Промислово-технічний центр Прогрес не розрахувався з нею при звільненні по заробітній платі та те, що працівники ще додатково отримували чорну заробітну плату. Надав докази суду, що спростовували слова позивача копії відомостей на виплату коштів, підписані працівниками, від 23.08.2012 року серія ВЗП № 000029 де [PERSON] отримано кошти у сумі 511 грн. 39 коп., від 04.09.2012 року серія ВЗП № 000030 де [PERSON] отримано кошти у сумі 511 грн. 39 коп., від 04.09.2012 року серія ВЗП № 000031 де [PERSON] отримано кошти у сумі 660 грн. 54 коп. (а.с. 23-25) Відомості надані позивачем щодо отримання працівниками чорної заробітної плати у судовому засіданні знайшли своє спростування, що підтверджується довідкою про середньоденне грошове забезпечення для розрахунку виплат на випадок безробіття та розрахунком при звільненні. (а.с. 31-33) Однак позивач вказала, і про це стверджував свідок [PERSON], що відомості на виплату коштів від 23.08.2012 року серія ВЗП № 000029 та від 04.09.2012 року серія ВЗП № 000031 вона не підписувала. Так, судом було розяснено право позивачу, відповідно до ст. 143 ЦПК України, просити суд провести експертизу у відповідній судово-експертній установі. Позивач відмовилася від проведення почеркознавчої експертизи, вказуючи на відсутність коштів. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд уважає, що в цій частині в позові слід відмовити, оскільки позивач не надав суду переконливих доказів про заподіяння йому такої шкоди.

Outcome: dismissed