Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-06 00:00:00

У серпні 2012 року позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 25 травня 2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", назву якого змінено на ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] (далі - відповідач-2) укладено кредитний договір № 014/06/11/3037, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати відповідачу-2 кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 90 900,00 доларів США на строк до 25.05.2027 року зі сплатою 12,85 % річних за користування кредитом, а відповідач-2 зобов'язалась здійснювати щомісячне погашення кредиту та сплачувати проценти у розмірах та строки, передбачені договром. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] (далі - відповідач-1), який є майновим поручителем [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно якого відповідач-2 передала в іпотеку майнові права на: земельну ділянку площею 0,0404 га та будинок, що розташовані за адресою: [ADDRESS], право власності на які виникне у позичальника після державної реєстрації договорів купівлі-продажу будинку і земельної ділянки та державної реєстрації права власності на них. Державна реєстрація договорів купівлі-продажу будинку і земельної ділянки та права власності на них є підставою щоб предмет іпотеки змінився з майнових прав на будинок і земельну ділянку на сам будинок та земельну ділянку. Взяті на себе зобов'язання щодо надання кредитних коштів банк виконав. Відповідач-2 з жовтня 2007 року не виконує належним чином зобов'язання за договором, не здійснює вчасно щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах та строки, передбачені кредитним договором та додатковою угодою № 1 до нього, у зв'язку з чим станом на 23.04.2012 року виникла заборгованість на загальну суму 99 794,71 доларів США, що еквівалентно 796 930,62 грн., із них: заборгованість за кредитом - 90 025,02 доларів США, що еквівалентно 718 912,80 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 788,85 доларів США, що еквіваленнтно 6 299,52 грн.; заборгованість за відсотками - 5 540,97 доларів США, що еквівалентно 44 248,52 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 5 288,11 доларів США, що еквівалентно 44 229,26 грн.; пеня за прострочення погашення кредиту - 508,35 доларів США, що еквівалентно 4 059,53 грн.; пеня за прострочення погашення відсотків - 3 720,37 доларів США, що еквівалентно 29 709,76 грн. , У зв'язку з наведеним позивач просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 99 794,71 доларів США, що еквівалентно 796 930,62 грн., а також, відповідно до вимог ЗУ «Про іпотеку» та іпотечного договору в рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку площею 0,0404 га та будинок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та належать майновому поричетулю [PERSON] шляхом продажу їх з прилюдних торгів. У судове засідання представник позивача не з'явився, надавши письмову заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі на неодноразові виклики у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, заяв про розгляд справи в їх відсутності не надходило, тому суд визнає причини неявки неповажними і вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 25 травня 2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", назву якого змінено на ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/06/11/3037, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати їй кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 90 900,00 доларів США на строк до 25.05.2027 року зі сплатою 12,85 % річних за користування кредитом, а відповідач-2 зобов'язалась здійснювати щомісячне погашення кредиту та сплачувати проценти у розмірах та строки, передбачені договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] 25.05.2007 року укладено договір іпотеки, в якому зазначено, що [PERSON] є майновим поручителем останньої. Відповідно до п. 1.2 цього договору, позичальник, тобто [PERSON] з метою забезпечення викладених в кредитному договорі зобов'язань передає в іпотеку майнові права на: земельну ділянку площею 0,0404 га та будинок, що розташовані за адресою: [ADDRESS], право власності на які виникне у позичальника після державної реєстрації договорів купівлі-продажу будинку і земельної ділянки та державної реєстрації права власності на них. Державна реєстрація договорів купівлі-продажу будинку і земельної ділянки та права власності на них є підставою щоб предмет іпотеки змінився з майнових прав на будинок і земельну ділянку на сам будинок та земельну ділянку. Згідно листа КП БМР «Броварське бюро технічної інвентаризації» від 02.04.2013 року № 85, право власності на житловий будинок по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Броварською держнотконторою 25.05.2007 року за № 1-1975. Згідно листа відділу Держкомзему в м. Броварах № 05-6/3-3/227 від 04.03.2013 р., земельна ділянка площею 0,0404 га по [ADDRESS] рахується за [PERSON], а на [PERSON] право власності на земельну ділянку в м. Бровари не зареєстровано. Таким чином, [PERSON] набула право власності на зазначені об'єкти нерухомого майна. Відповідно до п. 4.1 іпотечного договору, право звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог, що випливають з кредитного договору, виникає у іпотекодержателя у випадку невиконання позичальником та іпотекодавцем своїх зобов'язань за кредитним договором та в інших випадках, передбачених чинним законодавством, цим договором та кредитним договором. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач-2 не виконує взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користуванням ним, у зв'язку з чим станом на 23.04.2012 року виникла заборгованість на загальну суму 99 794,71 доларів США, що еквівалентно 796 930,62 грн., із них: заборгованість за кредитом - 90 025,02 доларів США, що еквівалентно 718 912,80 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 788,85 доларів США, що еквіваленнтно 6 299,52 грн.; заборгованість за відсотками - 5 540,97 доларів США, що еквівалентно 44 248,52 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 5 288,11 доларів США, що еквівалентно 44 229,26 грн.; пеня за прострочення погашення кредиту - 508,35 доларів США, що еквівалентно 4 059,53 грн.; пеня за прострочення погашення відсотків - 3 720,37 доларів США, що еквівалентно 29 709,76 грн. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки в судовому засіданні встановлено та доведено факт невиконання відповідачем-2 своїх обов'язків, що призвело до утворення заборгованості за кредитним договором, а між сторонами з метою забезпечення виконання умов кредитного договору було укладено договір іпотеки, законною та такою, що підлягає задоволенню, є вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є належні [PERSON] на праві власності земельна ділянка площею 0,0404 га та будинок по [ADDRESS] шляхом продажу їх з прилюдних торгів, що передбачено і п. 4.3 іпотечного договору. При цьому відповідно до положень ч.1 ст.39 Закону України "Про іпотеку", та п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», суд вважає за необхідне визначити у рішенні: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки; початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, яка має бути на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В абзаці другому п. 42 вищеназваної Постанови Пленуму зазначено, що суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). З огляду на наведене суд не вбачає підстав для задоволення вимог про стягнення суми заборгованості з [PERSON], оскільки вона одночасно є позичальником та іпотокедавцем. Також суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог до [PERSON], оскільки позивачем не надано доказів, що він є іпотекодавцем та власником зазначено в іпотечному договорі нерухомого майна. На підставі викладеного та

Outcome: partial