overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей; сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач, являючись батьком неповнолітніх дітей, ухиляється від належного матеріального їхнього утримання, добровільно не надає матеріальної допомоги, не займається вихованням дітей, тому просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку(доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму , для дітей відповідного віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, а надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих причин, хоча був повідомлений своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються Сімейним Кодексом України. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 січня 1999 року. Від даного шлюбу мають троє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. (а.с.4-5 ). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач, являючись батьком неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 4-5 ) ухиляється від належного добровільного їхнього утримання, не надає матеріальної допомоги, а тому з нього слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку(доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму , для дітей відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони по різному розуміють права та обовязки подружжя, через що між ними почали виникати постійні сварки та непорозуміння, які негативно впливали на здоров»я, психічний стан членів сім»ї. Сторони більше року не проживають разом, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. ' Тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 вересня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-БК № 254513 від 04.09.2004 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку Софії, [INFO]. Як пояснила позивачка в судовому засіданні, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони по різному розуміють права та обовязки подружжя, через що між ними почали виникати постійні сварки та непорозуміння, які негативно впливали на здоров»я, психічний стан членів сім»ї. Сторони більше року не проживають разом, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Відповідач з позовом погодився, вважає недоцільним збереження сімї. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд судові витрати суд покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що з 10.06.2000 року по 03.08.2010 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання у них народилась дочка [PERSON] В»ячеславівна, [INFO]. З серпня 2010 шлюб між ними розірвано. З 02.09.2002 року відповідач сплачує аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], в розмірі 1 /6 частин заробітку до досягнення дитиною повноліття, так як 1/4 частина заробітку вже виплачувалась на неповнолітню доньку від попереднього шлюбу, [PERSON], [INFO]. 22.05.2012 року [PERSON] набула повноліття. Тому просила стягнути збільшити розмір аліментів на свою користь на утримання доньки [PERSON] у розмірі 25% заробітку щомісяця починаючи від дня подачі позову до суду і до досягнення донькою повноліття. В судове засідання позивачка не з»явилась, про день слухання справи повідомлялась, згідно заяви просила слухати справу у свою відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся, згідно заяви просив слухати справу у свою відсутність, проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.08.2010 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЕГ №028276 від 03.08.2010 року. Від спільного проживання сторони мають: доньку [PERSON], [INFO]. З 02.09.2002 року відповідач сплачує аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], в розмірі 1/6 частин заробітку до досягнення дитиною повноліття, так як 1/4 частина заробітку вже виплачувалась на неповнолітню доньку від попереднього шлюбу, [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. Враховуючи матеріальний стан відповідача, суд вважає, що він може надавати допомогу, яку потребує позивачка, та збільшує розмір аліментів. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що життя з відповідачем не склалося, після народження дитини сім»я розпалась. Відповідач не брав участі у ведені домашнього господарства, не надавав матеріальної допомоги, не брав участі у вихованні дитини. Постійно проявляв неповагу, вчиняв сварки. Сторони припинили шлюбні стосунки, подальше сумісне проживання є неможливим. Тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 липня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ОК № 096036 від 02.07.2010 року. Від спільного проживання сторони мають доньку Марію, [INFO]. Як пояснила позивачка в судовому засіданні, що спільне життя з відповідачем не склалося, після народження дитини сім»я розпалась. Відповідач не брав участі у ведені домашнього господарства, не надавав матеріальної допомоги, не брав участі у вихованні дитини. Постійно проявляв неповагу, вчиняв сварки. Сторони припинили шлюбні стосунки, подальше сумісне проживання є неможливим. Строк для примирення нічого не змінить. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивачку. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-25 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що з вересня 2009 року по вересень 2010 року, він мав певні близькі стосунки із відповідачкою [PERSON]. Через деякий час [PERSON] завагітніла, повідомила йому проте, що він є батьком дитини. 14 липня 2010 року, [PERSON] народила дитину, [PERSON]. В звязку з тим, що він вважав себе батьком дитини, тому не заперечував проти того, щоб його у актовому запису про народження було записано батьком дитини. Нещодавно позивач дізнався про те, що він не є біологічним батьком [PERSON], [INFO]. Відповідач не заперечує проти того, що він не є біологічним батьком дитини. Вказана обставина шкодить його особистим інтересам, крім того батьківство нерідних дітей породжує безліч цивільно-правових зобовязань стосовно них. Позивач прохає суд виключити запис про його батьківство відносно дитини - [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача обґрунтувавши суду мотиви предявлення позову, повністю підтримав позовні вимоги. Відповідач проти позову не заперечує, мотиви його предявлення не оспорює. Представник третьої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пологівського районного управління юстиції проти позову не заперечує, мотиви його предявлення не оспорює. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч.2 ст. 136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. З урахуванням наведеного, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що його мати - [PERSON], померла 27 березня 2009 року. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: Запорізька область Пологівський район с. Пологи, вул. Титова, 41. Житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами складається з: літ А житловий будинок; літ А ганок; літ А козирок; літ Б вбиральня; 1- ворота і належав їй з 1956 року. У шестимісячний строк, після смерті матері, він звернувся до Пологівської державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, проте оформити спадщину не зміг у звязку із тим, що відсутні правові документи на будинок. Прохає суд визнати за ним право власності на будинок в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивача, обґрунтувавши суду мовити предявлення позову, повністю підтримав позовні вимоги. Відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проти позову не заперечують, мотиви його предявлення не оспорюють. Представник відповідача - Пологівська сільська рада Пологівського району, у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, проти позову не заперечує. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна після померлої матері, відповідачі по справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]П також є спадкоємцями, що підтверджується довідкою Пологівської сільської ради від 07 травня 2012 року, проте вони не заперечують проти того, щоб право власності на домоволодіння було визнано за позивачем [PERSON]. Вказаний будинок із господарськими будівлями та спорудами згідно погосподарської книги належав [PERSON] з 1956 року, що підтверджується відповідною довідкою сільради. 11 квітня 2012 року КП «Імпульс» Пологівської районної ради виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , який складається з: літ А житловий будинок; літ А ганок; літ А козирок; літ Б вбиральня; 1- ворота. Згідно ст.15 Цивільного кодексу України Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Також кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільного права є визнання права.(ст. 16 ЦК України). У відповідності із положеннями ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі викладеного, ст. 328, 392, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-25 00:00:00

Прокурор Пологівського району звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] належним чином свої батьківські обов'язки по вихованню та утриманню малолітніх дочок не виконує. В будинку де проживає відповідач не створені умови для проживання дітей, приміщення не забезпечене елементарними речами необхідними для нормального фізичного та психічного розвитку дітей. Діти перебуває на обліку служби у справах дітей Пологівської РДА, як такі, що проживають у сімї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. У судовому засіданні представник позивача, обґрунтувавши суду мотиви предявлення позову, просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи - служби у справах дітей Пологівської райдержадміністрації позов підтримує та також прохає позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітніх дітей. Відповідач - [PERSON], у судове засідання не зявилася, про причини не повідомила, викликалася належним чином, тому суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-25 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою обгрунтування доводів та заперечень сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини..

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-25 00:00:00

Заявник просить встановити факт належності правовстановлюючих документів посилаючись на те, що вона є пенсіонером (народилась 14 листопада 1963 року в селі Василівка Тиврівського району Вінницької області), однак, коли звернулася до управління Пенсійного фонду України в м. Хмільнику та Хмільницькому районі для оформлення пенсії, їй було відмовлено на тій підставі, що в дипломі та трудовій книжці неправильно вказано її прізвище та по-батькові. Заявник пояснила, що у 1979 році вона вступила до [PERSON] технологічного технікуму в м. Калинівка Вінницької область, по закінченню якого їй 1 березня 1983 року було видано диплом. Вказаний документ їй був виданий на дошлюбне прізвище [PERSON], хоча згідно свідоцтва по народження правильним є прізвище "Поберецка" Після укладення шлюбу, заявник змінила прізвище на "Оксентюк", в результаті чого їй був виданий новий паспорт за яким повне прізвище, ім'я та по батькові - [PERSON]. З 1983 року заявник почала працювати інженером-технологом швейного цеху № 2 Шацького промкомбінату Волинської області, в зв'язку з чим в 1983 році за місцем роботи було виписано трудову книжку серії БТ-І №6913217, але в трудовій книжці по-батькові заявника написали "Дмитровна", хоча згідно запису у паспорті громадянина України серії АА № 551097, виданого Хмільницьким МРВ УМВС України у Вінницькій області 14 серпня І997 року її правильне ім'я по-батькові російською мовою "Дмитриевна", і тому заявник вимушена звернутися до суду з даною заявою за захистом свого порушеного права . Заявник в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про те, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, справу просить розглянути у її відсутність. Представник заінтересованої особи - УПФ в м. Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області теж надав суду заяву про розгляд справи без його участі, покладаючись при прийнятті рішення по справі на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає можливим заявлені вимоги задовольнити, оскільки вони повністю доведені матеріалами справи. Паспортом серії АА № 551097 виданим Хмільницьким МРВ УМВС України у Вінницькій області 14 серпня І997року доведено, що правильне ім'я заявника "Оксентюк Людмила Дмитрівна", відповідно запису на російській мові "Оксентюк Людмила Дмитриевна". Трудовою книжкою серії БТ-І №6913217 доведено, що в записі імені та по-батькові заявника вчиненому на російській мові допущено помилку й записано "Поберецкая (Оксентюк) Людмила Дмитровна", хоча по-батькові правильно має бути "Дмитриевна". У свідоцтві про народження серії V-УР №0081715 від 2 грудня 1963 року імя заявника зазначено як "Поберецка Людмила Дмитрівна". Свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-АМ №492925 від 16 жовтня 1983 року доведено, що заявник змінила прізвище на "Оксентюк". Однак диплом серії ДТ № 705786 про закінчення заявником [PERSON] технологічного технікуму виданий 1 березня 1983 року на імя [PERSON], хоча правильним дошлюбним прізвищем заявника є "Поберецка". Виходячи із вищезазначеного заява про встановлення даного факту є обґрунтованою, а тому її необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-25 00:00:00

Головний лікар ВОПЛ №2 звернувся до Вінницького районного суду з заявою про госпіталізацію в примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що останній 19.07.2012 року був госпіталізований у ВОПЛ №2 у відділення №6. Доставлений на лікування швидкою медичною допомогою в супроводі дільничного інспектора Вінницького РВ ГУМВС України у Вінницькій області [PERSON] та фельдшера [PERSON] [PERSON] оглянутий завідуючим відділення [PERSON] та лікарем психіатром [PERSON] у відділенні №6 ВОПЛ №2 о 10 год. 00 хв. 20.07.2012 року. Згідно акту огляду комісії лікарів психіатрів № 56 від 20.07.2012 року [PERSON] вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, а тому, на підставі ст.ст. 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу»потребує госпіталізації в примусовому порядку. В судове засідання представник ВОПЛ №2 [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, заяву підтримує та просить її задоволити. Представник органу опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації, [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. Доставити хворого [PERSON] в судове засідання не представлялось можливим, в зв`язку з різким погіршенням його стану здоров`я. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно акту комісії лікарів психіатрів № 56 від 20.07.2012 року [PERSON] хворіє на психічне захворювання у вигляді легкої розумової відсталості з порушенням поведінки, що потребують догляду та лікування, ускладнена ЧМТ та алкоголізм, судомний синдром, неодноразові суїцид альні спроби, а також вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. [PERSON] не може дати усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричне відділення, потребує примусової госпіталізації. Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»встановлено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-25 00:00:00

У зв`язку зі складністю в постановленні повного судового рішення, на що може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідне проголосити вступну і резолютивну частини на підставі ст.209 ч.3 ЦПК України та відкласти складання повного рішення на строк не більше 5 днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про надання їй дозволі на укладення шлюбу. В своїй заяві [PERSON] посилається на те, що вона зустрічається з [PERSON], [INFO], кохають один одного і бажають створити сім'ю. На даний час заявниця вагітна. Вона з [PERSON] звернулись до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції із проханням зареєструвати шлюб, однак їм було відмовлено, оскільки вона не досягла шлюбного віку. В судове засідання з'явилась [PERSON], батьки [PERSON] [PERSON] та [PERSON], батьки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] Зацікавлена особа в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відносність, заперечень щодо надання дозволу на шлюб не має. [PERSON] в судовому засіданні ствердив, що він кохає [PERSON] і бажає укласти з нею шлюб. Батьки [PERSON] та [PERSON] не заперечували проти укладання шлюбу [PERSON] та [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Умань Черкаської області, яка зареєстрована за адресою [INFO] б кв. 17 та [PERSON] мають намір зареєструвати шлюб в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно довідки Жіночої консультації № 7 Комунальної установи «Пологовий будинок № 5» від 11.07.2012 року [PERSON] стоїть на обліку по вагітності в жіночій консультації № 7. Однак на день розгляду заяви про надання дозволу на шлюб заявниця [PERSON] ще не досягла шлюбного віку, який для жінки згідно ст. 22 Сімейного Кодексу України встановлюється 18 років. Відповідно до ст. 23 СК Україниза заявою особи, яка досягла шостнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Враховуючи вище наведене, а також те, що вимоги заявника не суперечать її інтересам, суд констатує, що є всі підстави для надання [PERSON] дозволу на укладення шлюбу з [PERSON]

Outcome: approved