Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-15 00:00:00

Позивач в грудні 2012р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач 1) та [PERSON] (далі Відповідач 2) про стягнення заборгованості, вказуючи на те, що 21 жовтня 2008 року між членом Кредитної спілки "Бюджет" Відповідачем 1 та Позивачем був укладений Кредитний договір № 433-08-К (далі Договір). Згідно Договору Позивач надав Відповідачу кредит на умовах повернення та сплати відсотків за його користування в сумі 6000 гривень на ремонт житла терміном на 12 місяців до 21.10.2009 року. З самого початку дії Основного договору Відповідач почав порушувати його умови, а саме порушив графік розрахунків (несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював платежі). 05.03.2009 між Позивачем та Відповідачем був укладений Додатковий договір до Основного договору, в якому було продовжено строк дій договору та змінено графік розрахунків, це було зроблено для того, щоб цей кредит не був визнаний кредитом з підвищеним ризиком. Також 21 жовтня 2008 року між Відповідачем 2 та Позивачем був укладений Договір поруки № 433-08-К (далі Договір поруки). При укладанні Договору поруки виникла технічна помилка, у разі якої в Договір поруки була внесена інформація на іншу людину, а фактично гр. [PERSON] прийняв на себе зобов'язання поруки, це підтверджується його підписом у договорі, і те що він отримав один примірник Договору поруки і згоден з його умовами. На протязі 2008-2012 років Відповідачі, які були повідомлені особисто, продовжували систематично порушувати умови Договору та Договору поруки. До теперішнього часу Відповідачі не виконують свої зобов'язання та не погасили Позивачу решти заборгованості за кредитом. У зв'язку з чим заборгованість складає: за основною сумою 5651,30 гривень, нараховані відсотки за фактичний час користування Кредитом 13366,93 гривень, а разом 19018,23 гривень. Просили стягнути з Відповідачів заборгованість в розмірі 5651,30 гривень, нараховані відсотки за фактичний час користування Кредитом 13366,93 гривень та судовий сбір 229,40 гривень. Представник позивача під час розгляду справи неодноразово змінював позовні вимоги, у останній редакції просив стягнути з Відповідачів основну заборгованість в розмірі 5651,30 гривень, нараховані відсотки за фактичний час користування Кредитом в розмірі 8816,20 гривень та судовий збір в розмирі 214,60 гривень, надавши розрахунок заборгованості. Відповідач [PERSON], він же представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги в останній редакції визнав частково, а саме визнав суму заборгованості у [PERSON] за кредитом і суму нарахованих відсотків за користування кредитом, а також визнав обставину, що договір поруки на який посилається позивач він дійсно укладав з позивачем, в договорі поруки його підпис, однак при складанні тексту договору була допущена технічна описка в написанні найменування його особи. Оскільки позивач пропустив строк звернення з вимогами до нього як поручителя, просив відмовити у позові в частині солідарного стягнення боргу за основним договором кредиту. Суд вислухав сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.10.2008 року укладено між Позивачем і Відповідачем 1 укладено договір № 433-08-К предметом якого є надання останньому кредиту в сумі 6000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяців. Відповідно до п.3.3 Договору погашення кредиту і відсотків здійснюється згідно графіка розрахунків, що є невід'ємною частиною договору. Строк позовної давності сторони узгодили п.9.5 Договору тривалістю 5 років. (а.с. 12об.-13). Графіком розрахунків встановлена періодичність та розміри платежів з повернення кредиту та відсотків за користування кредитом з початковою датою 21.10.2008р. і кінцевою датою 21.10.2009р. (а.с. 12). Відповідачами визнано обставини виконання позичальником обов'язків за договором своєчасно і в повному обсязі. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Кінцевий строк повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом встановлено датою 21.10.2009р. Відповідач 1 свої зобов'язання виконав частково і має заборгованість за кредитом в сумі 5651,30 грн. За користування кредитом позивачем нараховані відсотки станом на 16.05.2013р. в сумі 8816,20 грн. З розрахунком яких погоджується відповідачі. Відповідно до ч.1 ст..11, ч.1 ст.61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. 21.10.2008 року між Позивачем та Відповідачем 2 укладено договір поруки № 433-08-К в забезпечення виконання зобов'язань, за кредитним договором № 433-08-К від 21.10.2008 року укладеного між Позивачем і Відповідачем 1. Обставини укладення письмового договору поруки і допущення в ньому технічної описки в тексті із зазначенням реквізитів [PERSON] сторони визнали. Таким чином із змісту договору та визнаних сторонами обставин вбачається, що Відповідач 2 поручився перед Позивачем за виконання Відповідачем 1 зобов'язань за вищезазначеним Кредитним договором у повному обсязі як солідарний боржник. Відповідно до п.3 Договору поруки, сторони встановили, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, додаткових процентів (а.с.11). Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. В п.6.1 Договору поруки визначено, що договір діє до повного виконання обов'язків за основним договором. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином з урахуванням вимог ст..252, 559 ЦК України, роз'яснень вищезазначеного Пленуму ВССУ суд вважає, договором поруки не встановлено строку її припинення. За таких саме підстав суд враховує положення п.9.2 основного кредитного договору, щодо визначеності встановленого строку виконання основного зобов'язання. Одже суд вважає строк погашення зобов'язання за основним договором визначено умовами настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі передбачені п.3.4 Договору і Графіком розрахунків до нього, тобто 21.10.2009р. Договором поруки п. 4.1. передбачено, що у разі не сплати Боржником суми боргу в строки, передбачені основним договором, Кредитор звертається з письмовою вимогою як до Боржника так і до Поручителя про повернення суми боргу за основним договором. Таким чином, у зв'язку із відсутністю по справі належних та допустимих доказів пред'явлення Позивачем письмової вимоги до Відповідача 2 по погашенню зобов'язань за основним договором в межах 6 місячного строку суд вважає поруку за вищезазначеним договором припиненою і в частини вимог до Відповідача 2 позов задоволенню не підлягає. Суд не приймає до уваги як належний та допустимий доказ - витяг з реєстру вихідної кореспонденції за 2009р. (а.с.63) оскільки цей реєстр сформовано 19.04.2013р. і не містить доказів способу направлення письмового повідомлення (поштою, кур'єром та інше), або вручення відповідачам його особисто. Також судом не враховується копія Додаткового договору до кредитного договору №433-08-к від 05.03.2013р. що міститься на а.с.10, оскільки представником позивача дана копія як доказ по справі відізвано і свої вимоги з нею не пов'язує. Про це в судовому засіданні із сторони відповідачів заперечень не надходило. Інші письмові документи долучені до справи не містять доказів встановлення зобов'язань Відповідача 2 перед позивачем відповідно до вимог викладених у позовній заяві. Оскільки, в позові до Відповідача 2 відмовлено, тому на підставі до ст. 88 ЦПК України, сума відшкодування судового збору зменшується пропорційно задоволеним вимогам до Відповідача 1.

Outcome: partial