Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з названим позовом, мотивуючи його тим, що 23 листопада 2004року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, до якої входить: земельна ділянка площею 3,6667 га, яка розташована на території Капустинської сільської ради Володарського району Київської області, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 508927 від 10 серпня 2006 року, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №01.06.327.00122, виданий на імя померлої. За життя, померла [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого спадкоємцем вищезазначеної ділянки є [PERSON]. Позивач вважає, що має право на спадщину, оскільки є спадкоємцем за заповітом. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Оскільки державний акт втрачено, позивач не має змоги отримати свідоцтво про прийняття спадщини у нотаріуса. В звязку з даними обставинами позивач змушена звернутися до суду. [PERSON] просить суд, визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, після [PERSON], що складається із земельної ділянки площею 3,6667 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Капустинської сільської ради Володарського району Київської області, що належала спадкодавцеві на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 508927 від 10 серпня 2006 року, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №01.06.327.00122, вартістю 104837,41 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач Капустинська сільська рада Володарського району Київської області в судове засідання не направили свого представника, подали до суду заяву, в якій просили суд слухати справу без участі їх представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Із пояснень представника позивача, та матеріалами справи встановлено, що 23 листопада 2004 року померла [PERSON](а.с. 6). Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, до якої входить: земельна ділянка площею 3,6667 га, яка розташована на території Капустинської сільської ради Володарського району Київської області. На імя [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 3,6667га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії ЯБ № 508927 від 10 серпня 2006 року, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №01.06.327.00122, яка розташована на території Капустинської сільської ради Володарського району Київської області, нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки складає 104837,41 гривень, що стверджено довідкою Держкомзему у Володарському районі від 18.09.2012 року за №1044 (а.с. 7). 28 вересня 2012 року в газеті «Голос Володарщини» було розміщено обяву про втрату державного акта серії ЯБ№ 508927, зареєстрованого на імя [PERSON] (а.с.9). 01 квітня 2003 року, покійна [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого спадкоємцем вищезазначеної ділянки є позивачка [PERSON] (а.с.16). Позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки державний акт втрачено. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.... Згідно абзацу 4 пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року № 20/5), при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. Встановлене судом вказує, що померла не встиг отримати названий реєстр. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач фактично прийняла спадщину, поскільки вступила у володіння та користування спадковим майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Померла [PERSON] за життя отримала на своє імя державний акт на право власності на вказану земельну ділянку і даний державний акт не визнаний судом недійсним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ст. 126 ЗК України вказує, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч. 1 ЦК України вказує, що спадкоємцями за законом і за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Позивач по справі є спадкоємцем за заповітом відповідно до ст. 1223 ЦК України. Відповідач не заперечує проти прийняття спадщини позивачем. Згідно довідки №2012/382/01-16 від 22 жовтня 2012 року Володарської районної державної нотаріальної контори Київської області, - спадкова справа після померлої, 01 квітня 2003 року, [PERSON] не заводилась, отже спадщина ніким не приймалася. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved