Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-07 00:00:00

В серпні 2012 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] вказала, що 26 лютого 1997 року розірвала шлюб з [PERSON] 31 січня разом із сином приватизувала квартиру [ADDRESS]. 30 жовтня 2003 року надала дозвіл на реєстрацію у своїй квартирі відповідача, так як він проживав без реєстрації і не міг відновити втрачені документи, а також дозволила тимчасово проживати в квартирі. В 2006 році відповідач покинув квартиру, але знятися з реєстрації відповідач добровільно не бажає, разом з тим позивач несе додаткові витрати по утриманню квартири. Між позивачем та відповідачем не укладався письмовий договір житлового найму, спільне господарство не ведеться, а також відповідач в даній квартирі не проживає. На підставі вищевикладеного просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстрації місця проживання. В подальшому представник уточнив позовні вимоги та просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задоволити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між громадянином [PERSON] і громадянкою [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 26.02.1997 року зроблено запис за № 183. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31.01.2003 року посвідчено, що квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної часткової власності гр. [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON] в рівних частках кожному. Відповідно до довідки від 20.08.2010 року № 1058 вказано, що квартира [PERSON] за адресою [ADDRESS] знаходилися під цілодобовою охороною з 20.08.2008 року по 5.08.2010 року. З 2008 року позивач проживає в Італії. Факт не проживання відповідача у квартирі більше 1 року підтверджується актом обстеження квартири працівниками ЖЕК № 5 від 10 серпня 2012 року, довідкою № 1058 від 20серпня 2010 року ВДСО УМВС. Згідно із ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" № 2 від 12.04.1985 р. у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України можливе у разі відсутності особи у жилому приміщенні понад 6 місяців без поважних причин, а у даному випадку поважних причин не має. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved