Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-28 00:00:00

[PERSON] у квітні 2012 року звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору найму житла від 19.11.2009 року укладеним до 23.11.2011 року. Обґрунтовуючи позов посилалась на те, що між нею та [PERSON] 19.11.2009 року укладено договір оренди жилого приміщення (квартири [ADDRESS]) строком до 23.11.2010 року зі сплатою щомісячно 4000 грн. З огляду на те, що наймодавець (відповідач) протягом тримісячного строку після спливу строку договору найму житла не звернувся до наймача (позивача) з пропозицією укласти договір на тих самих умовах або інших умовах чи з попередженням про відмову в укладенні договору, тому позивач вважала, що договір є укладеним на тих самих умовах і на той самий строк, оскільки квартиру вона не звільнила, продовжувала вчасно вносити орендну плату. Ухвалою суду, яку занесено до журналу судового засідання, від 12.12.2012 року прийнято до спільного розгляду та обєднано у одне провадження первісний позов із зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки у сумі 168000 грн. Обґрунтовуючи зустрічний позов [PERSON] посилалась на те, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14.10.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.06.2012 року, зобовязано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні згаданою вище квартирою та виселено [PERSON] з квартири без надання іншого приміщення. Зважаючи на те, що після спливу строку дії договору оренди жилого приміщення наймач (позивач) не виконав обовязку щодо повернення речі (не виселився), тому наймодавець (відповідачка) просила суд стягнути із [PERSON] неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Позивач у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило Відповідач у судове засідання не зявилась, однак її представником подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги первісного позову не визнав, просив суд у його задоволенні відмовити, у свою чергу зустрічний позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом установлено, що 19 листопада 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір оренди жилого приміщення (квартири [ADDRESS]) строком на один рік з 23 листопада 2009 року по 23 листопада 2010 року зі сплатою орендної плати у сумі 4000 грн. щомісячно. За умовами договору строк дії договору може бути продовжений за взаємною згодою сторін шляхом підписання договору. Відповідно до ст.61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14.10.2011 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.06.2012 року, [PERSON] зобовязано не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні згаданою вище квартирою та виселено [PERSON] з цієї квартири без надання іншого приміщення. Вказаними судовими рішеннями встановлено обставини про те, що сторони у справі не заперечували, що новий договір з 23 листопада 2010 року між сторонами підписаний не був та по закінченню строку дії договору [PERSON] житло добровільно не звільнила. Згідно з п.3.1 укладеного між сторонами договору по закінченню строку оренди орендар зобов'язаний здати приміщення. Згідно зі ст. 821 ЦК України до договору найму житла, укладеного на строк до одного року (короткостроковий найм), не застосовуються положення частини першої статті 816, положення статті 818 та статей 822-824 цього Кодексу. Виходячи з наведеної правової норми, суд відхиляє доводи первісного позову в частині того, що [PERSON] не попередила наймача за три місяці до спливу строку дії договору найму про відмову від укладення договору на новий строк і не запропонувала укласти договір на таких самих або інших умовах, а тому договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк, що передбачено ч.1 ст.822 ЦК України. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в підтримання вимог первісного позову, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Водночас зустрічний позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 2. ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно зі статтею 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Як вбачається з договору найму житла від 19.11.2009 року строк його дії закінчився 23.11.2010 року, у той же час позивач [PERSON] звільнила квартиру у ході примусового виконання рішення суду від 14.10.2011 року лише у жовтні 2012 року, про що свідчить акт державного виконавця №966/10. Відповідачем у зустрічному позові наведено розрахунок згідно якого вона просить стягнути з позивача неустойку у сумі 168000 грн. за 21 місяць починаючи листопада 2010 року по серпень 2012 року включно у розмірі подвійної плати за користування річчю (4000 грн. * 2 * 21 (міс.) =168000 грн.), наведений розрахунок перевірено судом. Повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги за зустрічним позовом ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому зустрічну позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved