Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона з відповідачем має дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Стаханівського міського суду від 11.02.1993 року з [PERSON] на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітку відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В період з 1995 року відповідачем аліментні виплати здійснювались нерегулярно та не в повному обсязі, у зв»язку з чим на момент досягнення дочкою [PERSON] повноліття виникла заборгованість в сумі 9347,96 грн. Позивач вказує, що у зв»язку з досягненням її дочкою повноліття, виконавче провадження за рішенням суду від 11.02.1993 року було закрито і стягнення заборгованості по аліментам можливо лише в судовому порядку. Крім того, посилаючись на положення ст.. 196 СК України, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 92 626,28 грн. Позивачем під час розгляду справи були уточнені позовні вимоги (а.с.81-83), в яких позивач додатково просив подовжити строк для звернення до суду з даним позовом, стягнути з відповідача заборгованість по аліментам в сумі 9347,96 грн, пеню за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 92 626,28 грн. та покласти на відповідача судові витрати. 25.09.2012 року в судовому засіданні представником позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с.37), в межах його компетенції, були уточнені позовні вимоги; пред»явлені до стягнення: заборгованість по оплаті аліментів за період з 01.10.1995 року по 11.04.2008 року в розмірі 9347,96 грн; пеня за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.08.2004 року по 31.12.2009 року в розмірі 90 612,58 грн. Вказано на необхідність повернення позивачу зайво сплаченого судового збору в розмірі 20,13 грн. Просили покласти на відповідача судові витрати, а саме - сплату судового збору. Позивачка надала до суду заяву, у якій підтримала заявлений позов у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Також надала письмові пояснення (а.с.84), в яких вказала, що за період з 2004-2008 року вона отримала від відповідача 2 поштових переводи, весь цей час працювала в Москві. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги в повному обсязі. Пояснила, що вона є дочкою сторін. Рішенням суду від 1993 року з відповідача були стягнуті аліменти на її утримання на користь її матері - позивача [PERSON]. В період з 1993 по 1995 рік відповідач сплачував аліменти, але потім звільнився з роботи, перестав отримувати заробітну плату, офіційних доходів не мав, у зв»язку з чим припинив сплату аліментів. Вказала, що відповідач працював в м. Моска РФ.. і звідти іноді надсилав грошові поштові перекази в якості подарунків для неї, тоді як аліменти відповідачем не сплачувались. Також вказала, що на протязі життя вона отримувала від матері відповідача - своєї бабки подарунки - мобільний телефон, золотий ланцюжок та на закінчення школи - три тисячі гривень, але вказані подарунки вона аліментами не вважає. Представник позивача вказала, що нещодавно вона дізналась, що відповідач офіційно працевлаштований, у зв»язку з чим позивачем була подана заява до ВДВС м. Стаханова про наплавлення виконавчого листа за місцем роботи відповідача, але там дізналась, що у зв»язку із досягненням дитиною на утримання якої були стягнуті аліменти, повноліття, виконавче провадження було закрито. Згідно з довідкою ВДВС Стаханівського міського управління юстиції, заборгованість відповідача по аліментним виплатам за період з 01.10.1995 року по 11.04.2008 року становить 9347,96 грн. Також вказала, що відповідач має сплатити позивачу неустойку за несвоєчасну сплату аліментів, передбачену ст.. 196 Сімейного кодексу України. Пояснення представника позивача [PERSON] відображені в письмових поясненнях, приєднаних до матеріалів справи (а.с.85). [PERSON] надала заяву, в якій просила закінчити розгляд справи за її відсутності.. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав уточнені вимоги в повному обсязі. Зазначив, що останні вимоги, які мають розглядатись судом, є вимоги, відображені в заяві від 25.09.2012 року. Вказав, що до правовідносин стосовно стягнення заборгованості по аліментним виплатам позовна давність не застосовується. Підтримав правову позицію позивача та представника позивача [PERSON] у повному обсязі. Вказав, що заборгованість по аліментним виплатам виникла з вини відповідача, який є працездатною особою, відповідач має стабільне матеріальне становище, вказав, що факт наявності у відповідача іншої сім»ї не звільняє його він обов»язку сплатити заборгованість по аліментним виплатам в повному обсязі та не є підставою для звільнення від сплати пені за порушення аліментних зобов»язань. Зазначив, що розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів розраховувався ним згідно з положеннями Постанови Пленуму ВСУ; період розрахунку пені, а саме - з 01.08.2004 року по 31.12.2009 року визначено за вимогою позивача, хоча пеня мала нараховуватись до теперішнього часу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Вказав, що дійсно перебував у шлюбі з [PERSON] та від шлюбу вони мають дочку [PERSON]. Підтвердив, що рішенням Стаханівського суду від 11.02.1993 року з нього були стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON]. Вказав, що спочатку він належним чином сплачував аліменти, оскільки мав постійне місце роботи, але потім поїхав на заробітки до Москви. Офіційно ніде не працював, отримував незначні випадкові заробітки, посилав поштові перекази позивачу в рахунок сплати аліментів, вважає, що виконував свої обов»язки належним чином. Вказав, що крім грошей, в рахунок погашення заборгованості по аліментним виплатам, він подарував [PERSON] мобільний телефон та золотий ланцюжок. Залишок заборгованості по аліментам в розмірі приблизно 3000,00 грн. віддав їй шляхом передачі банківської платіжної картки із сумою в 3000,00 грн, на випускному вечері [PERSON]. Наявність заборгованості по аліментам визнав в розмірі 6347,96 грн. Вимоги щодо стягнення з нього суми пені по аліментам не визнав. Вказав. що в теперішній час він офіційно працевлаштований, але перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки свого житла не має, орендує житло, сплачує банківські кредити, часто хворіє, витрачає багато коштів на лікування, нещодавно отримав виробничу травму, через що також поніс значних матеріальних витрат. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні уточнений позов визнала в частині наявності заборгованості в розмірі 6347,96 грн. Дала пояснення, аналогічні поясненням відповідача. Вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст.. 20 Сімейного Кодексу України, на вимоги, що випливають із сімейних правовідносин, позовна давність не поширюється, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 СК України. Заявлені позовні вимоги стосуються правовідносин, врегульованих ст.. 180-196 СУ України, тому суд вважає, що до спірних правовідносин строк позовної давності не застосовується, позивачем вказаний строк не пропущений та він не потребує поновлення. Розглянувши позов по суті, суд встановив, що відповідач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]; шлюб між сторонами 06.04.1994 року було розірвано (а.с.20). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої сторони вказані батьками (а.с.20,18). Рішенням Стаханівського окружного суду Луганської області від 11.02.1993 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, З [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку, починаючи з 12.01.1993 року до повноліття дитини (а.с.36). На підставі вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист для примусового виконання рішення суду (а.с.6). Відповідач визнав, що він знав про необхідність сплати аліментів на користь позивача. Постановою державного виконавця Краснодонського ВДВС Краснодонського МРУЮ від 08.12.2011 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №2-273 від 11.02.1993 року про стягнення аліментів з [PERSON] на підставі ст.. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» - у зв»язку зі спливом періоду, на який присуджені аліментні платежі, тобто у зв»язку із досягненням [PERSON] [INFO]. повноліття (а.с.15). З цих же підстав постановою державного виконавця Стаханівського МУЮ від 02.12.2011 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-273 від 11.02.1993 року про стягнення аліментів з [PERSON] було припинено (а.с.14). У постанові вказано, що борг по аліментним виплатам станом на 11.04.2008 року становить 9347,96 грн. Згідно з довідкою ВДВС Стаханівського МУЮ №6282 від 30.09.2011 року, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] за період з 01.10.1995 року по 11.04.2008 року становить 9347,96 грн. (а.с.7-8). Відповідно до ч. 2 ст. 194 СК України, якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Судом встановлено, що в теперішній час виконавче провадження за виконавчим листом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], припинено у зв»язку зі спливом періоду, протягом якого мали стягуватись аліменти, але залишилась заборгованість по аліментним виплатам в сумі 9347,96 грн. Питання стягнення заборгованості по аліментним виплатам в разі припинення виконавчого провадження вирішуються в судовому порядку, тобто справа підсудна суду. Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України, Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідач та його представник не оспорювали суму заборгованості по аліментним виплатам, тому суд вважає за можливе при прийнятті рішення прийняти довідку про розмір заборгованості по аліментам, видану ВДВС Стаханівського МУЮ. Згідно зі ст.. 197 СК України, За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти В судовому засіданні встановлено, що виконавчий лист за рішенням суду про стягнення аліментів з [PERSON] був своєчасно пред»явлений до примусового виконання; відповідач знав про свій обов»язок сплачувати аліменти на утримання дочки; факт наявності заборгованості по аліментам підтверджений довідкою компетентного органу, відповідач - платник аліментів до суду з позовом про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам не звертався. Доказів на підтвердження добровільної сплати аліментів у повному обсязі відповідачем суду не надано, факт отримання нерегулярних поштових переказів на суми в 100 рн. представником позивача не оспорюється та вони відображені у довідці про заборгованість з аліментів. Поважних причин несплати аліментів в повному обсязі в період з 1995 по 2008 рік відповідач не навів. Суд критично оцінює пояснення відповідача щодо того, що ним погашена заборгованість по аліментам шляхом передачі дочці мобільного телефону, золотого ланцюжка та банківської картки із сумою вкладу 3000,00 грн., оскільки згідно з нормами Сімейного Кодексу України аліменти - це систематичні (щомісячні) грошові виплати, які сплачуються платником аліментів на утримання дитини в розмірі, який визначається за домовленістю сторін або судом. Виплата аліментів або здійснення погашення заборгованості по аліментним виплатам шляхом передання речей діючим СК не передбачена. Крім того, в судовому засіданні представник позивача [PERSON] поясняла, що мобільний телефон, золотий ланцюжок та банківська картка на суму 3000,00 грн. їй передавались не в рахунок погашення заборгованості по аліментам, а як подарунки на день народження та закінчення середньої школи в якості подарунків. Враховуючи все наведене вище, суд вважає необхідним позов в частині стягнення заборгованості по аліментам задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по аліментним виплатам, яка виникла за період з 01.10.1995 року по 11.04.2008 року в сумі 9347,96 грн. Розглянувши позов в частині стягнення пені за несплату аліментів за період з 01.08.2004 року по 31.12.2009 року в сумі 90 612,58 грн., суд дійшов до наступного. Згідно ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 вказано, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК ( 2947-14 ) застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК. Тому суд дійшов до висновку, що в уточненій позовній заяві позивачем правомірно ставиться питання про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів з 01.08.2004 року. В судовому засіданні доведена вина відповідача у виникненні заборгованості по аліментам, тому вимоги, висунуті позивачем щодо стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, є правомірними, та такими, що ґрунтуються на законі. Із розрахунку суми пені за несплату аліментів, наданих представником позивача 25.09.2012 року вбачається, що загальний розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.08.2004 року по 31.12.2008 року склав 90 612,58 грн. Зазначені розрахунки перевірені судом та суд дійшов до висновку про їх відповідність вимогам ст.. 196 СК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3. Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного положення платника аліментів. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] має постійне місце роботи, отримує стабільний заробіток, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум (а.с.41, 42,43); перебуває у зареєстрованому шлюбі, утриманців не має. Посилання відповідача та його представника на наявність у відповідача кредитних зобов»язань суд до уваги не приймає, оскільки із копії наданого до справи кредитного договору вбачається, що строк його дії сплив у квітні 2012 року (а.с.63-64). Разом з тим суд приймає до уваги наявність у відповідача іншої сім»ї, відсутність власного житла, те, що відповідач проживає в орендованому житловому приміщенні, за оренду якого сплачує по 500,00 щомісячно, що підтверджено доданою копією договору оренди житла та поясненнями свідка [PERSON], які вона надала в судовому засіданні. Суд приймає до уваги стан здоров»я відповідача, відображений у виписці із медичної карти амбулаторного хворого № 298 від 05.07.2012 року (а.с.48), із якої вбачається, що з 2002 року позивач мав численні травми, йому робились операції, він періодично хворів на простудні та інфекційні захворювання, у зв»язку з чим потребував лікування; витрати на лікування відповідачем частково підтверджені. Також суд приймає до уваги наявність у відповідача виробничої травми, що підтверджено доданими до справи медичними документами та документами з розслідування виробничої травми; згідно з поясненнями відповідача, у зв»язку з виробничою травмою хребта він потребує операції.. Оцінивши матеріальне становище відповідача на час розгляду справи, стан його здоров»я, сімейний стан відповідача суд вважає можливим зменшити розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів до 30 000,00 грн., і саме цю суму вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним покласти на відповідача сплату судового збору, оплачену позивачем при зверненні до суду, в розмірі 1% заявлених позовних вимог, що, з урахуванням уточнення позову, становить 999,60 копійок. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 1019,73 грн. З урахуванням зменшення позивачем суми позову, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд вважає необхідним повернути позивачу суму зайво сплаченого судового збору в розмірі 20,13 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial