Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-19 00:00:00

03 вересня 2012 року представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк»звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] 16 червня 2007 року був укладений кредитний договір №MR14AE04000012 (далі за текстом Кредитний договір), згідно з яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 12980,52 доларів США. Згідно умовами Кредитного договору ПАТ КБ «Приватбанк»надав [PERSON] кредитні кошти шляхом перерахування на поточний рахунок №26202600994919, строком користування з 16 червня 2007 року по 14 червня 2012 року включно, у розмірі 12 080,00 доларів США у вигляді не поновленої лінії у розмірі 12 980,52 доларів США на купівлю автомобіля у розмірі 12080,00 доларів США, а також у розмірі 34 гривні сплатив Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п 1.2 Кредитного договору та 3091,68 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 Кредитного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати та 1,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 Кредитного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного Кредитного договору. Щомісяця [PERSON] повен був надавати ПАТ КБ «Приватбанк»кошти в розмірі 295,38 доларів США для погашення заборгованості за Кредитним договором. Забезпеченням виконання [PERSON] зобов'язання за даним Кредитним договором виступає автомобіль MITSUBISHI CARISMA. ПАТ КБ «Приватбанк»свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] не надав своєчасно ПАТ КБ «Приватбанк»грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за Кредитним договором у відповідача мається заборгованість станом на 15 серпня 2012 року в розмірі 15042,22 доларів США, що за курсом НБУ від 15 серпня 2012 року становить 120187,34 грн. та складається з: 6233,57 доларів США заборгованість за кредитом; 6425,04 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 672,29 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 1711,32 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за Кредитним договором. Представник позивача просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати, повязані із зверненням до суду з зазначеним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, доводи, викладені в позовній заяві підтримала та пояснила, що між ПАТ КБ «Приватбанк»та відповідачем 16 червня 2007 року був укладений кредитний договір №MR14AE04000012 на купівлю автомобіля у розмірі 12 980,52 доларів США з терміном повернення 14 червня 2012 року та зі сплатою згідно графіку погашення щомісячно та відсотків за користування кредитом. Забезпеченням виконання [PERSON] зобов'язання за Кредитним договором виступив автомобіль MITSUBISHI CARISMA. Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 17 лютого 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»по кредитному договору №MR14AE04000012 від 16 червня 2007 року, які станом на 08 травня 2009 року складали 73862,49 грн., що є еквівалентом 9634,95 доларів США було задоволено, в рахунок погашення зазначеної суми заборгованості звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки MITSUBISHI CARISMA, 2003 року, державний номер [NUMBER], який був вилучений у [PERSON] та переданий ПАТ КБ «Приватбанк». Дане рішення набрало чинності та не було оскаржене [PERSON], тому 06 березня 2012 року вказаний автомобіль був реалізований за 66228,03 грн., що є еквівалентом 8290,94 доларів США. Вказана сума від реалізації автомобіля була зарахована по Кредитному договору №MR14AE04000012 від 16 червня 2007 року та розподілена на погашення заборгованості по кредиту та штрафу. Відповідач був повідомлений про реалізацію автомобіля та залишок суми заборгованості, шляхом повідомлення на мобільний телефон. Грошей від реалізації автомобіля було не достатньо на погашення кредитної заборгованості, тому представник позивача уточнила позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №MR14AE04000012 від 16 червня 2007 року в розмірі 15042,22 доларів США, яка складається з: 6233,57 доларів США заборгованість за кредитом; 6425,04 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 672,29 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 1711,32 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за Кредитним договором. Крім того просить стягнути з відповідача судові витрати, повязані із зверненням до суду з зазначеним позовом в розмірі 1201,87 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»не визнав та пояснив, що рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 17 лютого 2011 року було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»по кредитному договору №MR14AE04000012 від 16 червня 2007 року та передано в заклад ПАТ КБ «Приватбанк»шляхом вилучення в нього належному йому на праві власності заставленого майна легкового автомобіля марки MITSUBISHI CARISMA, 2003 року, державний номер [NUMBER], також стягнуто з нього на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі 738 гривень 62 копійки та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 130 гривень. Вже після того, як рішення набрало законної сили, 15 липня 2011 року на виконання зобов'язань по вказаному Кредитному договору і погашення заборгованості у розмірі 9634,95 доларів США він передав ПАТ КБ «Приватбанк»вказаний автомобіль, який був проданий банком. Вважає, що зобов'язання за рішенням Жовтневого районного суд міста Дніпропетровська він виконав в повному обсязі, в рішенні суду була зазначена сума боргу і вирішено, що саме в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави, а ПАТ КБ «Приватбанк»на даний час наполягає на стягненні суми борги по тому ж Кредитному договору у подвійному розмірі. Просив суд відмовити у задоволені позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк»в повному обсязі. У подальшому відповідач [PERSON] надав суду заяву з проханням розгляду справи у його відсутності. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання юридичної допомоги, у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»до [PERSON] не визнала, підтримала заперечення відповідача та пояснила, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 17 лютого 2011 року автомобіль MITSUBISHI CARISMA, 2003 року, державний номер [NUMBER] був переданий ПАТ КБ «Приватбанк»в рахунок погашення зобов'язання за Кредитним договором №MR14AE04000012 від 16 червня 2007 року, тобто [PERSON] рішення суду було виконано, а даний розгляд справи є неможливим за наявності рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, та ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Просила суд відмовити у задоволені позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк»до [PERSON] в повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до кредитного договору №MR14AE04000012 від 16 червня 2007 року ПАТ КБ «Приватбанк»надав [PERSON] кредит у сумі 12980,52 доларів США з терміном повернення 14 червня 2012 року зі сплатою відсотків за його використання у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, на умовах погашення кредиту, передбаченого Кредитним договором. З рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська №2-3692/2011 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк»до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, вбачається, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»були задоволені, було передано в заклад ПАТ КБ «Приватбанк»шляхом вилучення у [PERSON] належне йому на праві власності заставлене майно легковий автомобіль марки MITSUBISHI модель CARISMA 2003 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузова XMCSNDA1A3F040066, державний номер [NUMBER]. В рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором №MR14AE04000012 від 16 червня 2007 року станом на 08 травня 2009 року в розмірі 73862 гривень 49 копійок, що є еквівалентом 9634,95 доларів США, звернуто стягнення на предмет застави, а саме легковий автомобіль марки MITSUBISHI модель CARISMA 2003 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузова XMCSNDA1A3F040066, державний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом надання ПАТ КБ «Приватбанк»право укладати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ «Приватбанк»всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу від 14 лютого 2012 року ринкова вартість автомобіля MITSUBISHI CARISMA, 2003 року, державний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN)XMCSNDA1A3F040066 на дату оцінки складає 61500 гривень. Відповідно до акту від 15 липня 2011 року прийому автомобіля позичальника [PERSON], що допустив прострочення кредиту за кредитним договором №MR14AE04000012 від 16 червня 2007 року, останній передав легковий автомобіль MITSUBISHI CARISMA, 2003 року, державний номер [NUMBER] ПАТ КБ «Приватбанк»на реалізацію за ринковою ціною і направити виручені кошти на погашення заборгованості. Відповідно до виписки та меморіальних ордерів ПАТ КБ «Приватбанк»від 06 березня 2012 року сума від реалізації автомобіля була зарахована по Кредитному договору №MR14AE04000012 від 16 червня 2007 року на погашення заборгованості по кредиту та штрафу та склала 66228,03 грн., що є еквівалентом 8290,94 доларів США. Згідно розрахунку платежів за Кредитним договором загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] станом на 15 серпня 2012 року становить 15042,22 доларів США та складається з: 6233,57 доларів США заборгованість за кредитом; 6425,04 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 672,29 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 1711,32 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за Кредитним договором. Крім того, з листа ПАТ КБ «Приватбанк»від 10 жовтня 2008 року, який надісланий [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вбачається, що відсоткова ставка за кредитним договором №MR14AE04000012 від 16 червня 2007 року з 01 листопада 2008 року складає 12,12% на рік. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року №435-ІV (що діє з 01 січня 2004 року, зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦК України) договір є обовязковим для виконання сторонами. Так, відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тому належним виконанням зобовязань за Кредитним договором є оплата кредиту, відсотків, комісії в тому розмірі, в ті терміни, і в тій валюті, як було передбачено договором. Згідно п.1 ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором позики (кредиту) встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частина 1 ст.1056 ЦК України встановлює, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність»від 07 грудня 2000 року №2121-III (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом [PERSON]) до кредитних відносяться операції зазначені у п.3 ч.1 та у п.п. 3-7 ч.2 ст.47 цього Закону, у тому числі розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Отже, розміщення залучених коштів шляхом надання кредитів є однією з основних банківських операцій. В розумінні ст.2 Закону до коштів відносяться гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Надаючи кредит, банк розміщує залучені ним кошти, як у національній валюті (гривні) так й в іноземній валюті. Статті 47, 49 Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. При цьому, ст.49 Закону встановлено ряд обмежень і заборон, що стосується умов здійснення окремих банківських операцій. Натомість, приписи вказаної статті Закону не містять заборони на видачу кредитів у іноземній валюті (розміщення залучених коштів у іноземній валюті). Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому, [PERSON] не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Згідно до положень ч.2 статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадку і в порядку, встановлених законом. Частина 3 статті 533 ЦК України встановлює, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. [PERSON] законодавчим актом, що регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»№15-93 від 19 лютого 1993 року (далі за текстом Декрет). Відповідно до ч.1 ст.5 Декрету на здійснення валютних операцій національним банком видаються відповідні ліцензії. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового звязку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії на весь період дії режиму валютного регулювання. Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Тобто, виходячи з зазначених вище норм, чинне законодавство допускає можливість визначення зобовязань у іноземній валюті, використання іноземної валюти в Україні, але визначає межі та конкретний порядок її використання. Слід також відзначити, що право вибору валюти кредитування: національної, в доларах США або Євро залишається саме за клієнтом (тобто відповідачем по справі), який приймає на себе відповідальність за можливі коливання курсу вибраної ним валюти. Як вбачається з матеріалів справи, Національним банком України ПАТ «ПриватБанк»було видано ліцензію №22 від 05 жовтня 2011 року на право надання банківських послуг, визначених ч.3 ст.47 Закону, що є дозволом на здійснення операцій з валютними цінностями, а також право на здійснювати операції з валютними цінностями, в тому числі з залученням та розміщенням іноземної валюти на валютних ринках України. Згідно п.«в»ч.4 ст.5 Декрету, індивідуальні ліцензії потребує зокрема здійснення операцій щодо надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Тобто, індивідуальна ліцензія на проведення операцій по наданню і одержанню резидентами кредитів в іноземній валюті необхідна лише у випадку, якщо термін і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. На даний час законодавством не визначено межі термінів і сум надання (одержання) кредитів в іноземній валюті, тому операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Одночасно, згідно до ст.49 Закону банк не може надавати кредити під процент, ставка якого є нижчою від процентної ставки за кредитами, які бере сам банк, і процентної ставки, що виплачується ним по депозитах. Виняток можна робити лише у разі, якщо при здійсненні такої операції банк не матиме збитків. Разом з тим, відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин»у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, при укладені кредитного договору [PERSON] були відомі усі умови договорів, зокрема й процента ставка, та не існувало ніяких інших умов, які б примусили останнього прийняти умови на вкрай невигідних для себе умовах. За таких обставин, з урахуванням наведених норм права, виходячи з того, що ПАТ КБ «Приватбанк»свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надав відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 12980,52 доларів США, а відповідач, як позичальник, свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконав, своєчасно платежі у повному обсязі не проводив, у зв'язку з чим станом на 15 серпня 2012 року заборгованість по кредиту, відсотками, заборгованість за комісією, погашення пені склала 15042,22 доларів США, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк»у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Як встановлено ст.79 ЦПК України до судових витрат належить судовий збір.

Outcome: approved