Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на ту обставину , що 03 грудня 2009 року він уклав договір дарування жилого будинку [ADDRESS] зі своєю донькою [PERSON] Просив суд визнати вказаний правочин не дійсним з підстав визначених ст. ст. 225, 230 ЦК України так як він на час оспорюванного правочину не міг усвідомлювати своїх дій у зв'язку з погіршенням його стану здоров'я , чим скористалась відповідач та ввівши його в оману , зазначивши що вони укладають договір довічного утримання , спонукала його до підписання вказаного правочину . Також просив суд визнати за ним право власності на вказаний жилий будинок. Позивач до судового засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином , відповідно до вимог ст. ст. 74,76 ЦПК України , про причини неявки суд не повідомив. Раніше допитаний в судовому засіданні підтримав заявлений позов з підстав зазначених в ньому та просив суд його задовольнити. Представник позивача , за довіреністю [PERSON] , до судового засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. ст. 74,76 ЦПК України , подав заяву про відкладення розгляду справи з причин які судом було визнано не поважними. Раніше допитаний в судовому засіданні також підтримав позов заявлений позивачем з підстав зазначених в ньому. З урахуванням положень ст. 31 ЦПК України в частині того , що тільки до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, суд вважав можливим розглянути справу за відсутності позивача та його представника за обставин зазначених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала і просила суд відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. Представник відповідача, за ордером та договором -[PERSON] в судовому засіданні також просив суд відмовити в задоволенні заявленого позивачем позову за необґрунтованістю. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Задніпряна А.І. до судового засідання не з'явилась подала заяву про розгляд справи за її відсутності, раніше допитана в судовому засіданні позов не визнала і просила суд відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору від ВК Комсомольської районної в м. Херсоні ради за довіреністю Котько С.В. в судовому засіданні позов не визнала і просила суд відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. Вислухавши сторони , свідків , дослідивши матеріали справи , суд встановив , що позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 1962 року. З [INFO] [PERSON] знаходиться на пенсії за віком. [INFO] його дружина [PERSON] померла. Відповідно до повідомлення Херсонської міської клінічної лікарні ім.. А. і О. Тропіних від 09 липня 2010 року , [PERSON] в період з квітня по грудень 2009 року звертався до терапевта відділення сімейної медицини і йому було призначено лікування відповідно до встановленого діагнозу. З 04 листопада 1999 року він був власником жилого будинку [ADDRESS] , який відповідно до договору дарування , посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Задніпряною А.І. 03 грудня 2009 року подарував своїй дочці [PERSON] Відповідно до висновку амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи [PERSON] хронічними психічними захворюваннями не страждав та не страждає, має ознаки церебрального атеросклерозу без ознак психозу та слабоумства . В період оформлення договору дарування спірного жилого будинку 03 грудня 2009 року у нього не було якогось тимчасового хворобливого розладу душевної психіки , але були порушення по органічному типу , які не носили вираженого характеру , не обмежували , не виключали його здібностей розуміти та керувати своїми діями . Положеннями ч.1 ст. 225 ЦК України , визначено що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а ч.1 ст. 230 ЦК України передбачено що , якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Оскільки позивач посилався в обґрунтування заявлених ним позовних вимог на те що відповідач скориставшись погіршенням його стану ввела його в оману та спонукала укласти договір, а з урахуванням висновку амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи , суд вважає що позов заявлений позивачем, не підлягаю задоволенню за обставин зазначених ним. Свідчення свідків допитаних судом за клопотанням сторін в судовому засіданні за обставин укладення оспорюванного правочину , судом не можуть бути взяті за основу рішення , оскільки для встановлення психічного стану особи в порядку вимог п.2 ст. 145 ЦПК України , призначення експертизи є обов'язковим і оскільки вказаний висновок експертизи з урахуванням положень ч.6 ст. 147 ЦПК України є єдиним допустимим , в силу ч.2 ст. 59 ЦПК України , доказом суд вважає необхідним взяти його за основу , так як інших належних та допустимих доказів , в підтвердження заявлених позивачем позовних вимог , суду не надано.

Outcome: dismissed