Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що має на утриманні малолітнього сина, який проживає з нею. Відповідач по справі, являється батьком дитини, проживає окремо, не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. На даний час дитина перебуває на повному матеріальному забезпеченні своєї матері, позивача по справі, а тому вона просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] 10.03.2011р.н. в розмірі 1\\4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача кошти на своє особисте утримання в розмірі 1\\6 частини всіх видів заробітку відповідача. Позивач в судовому засіданні зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача, лише, аліменти на утримання дитини, а від вимоги про стягнення коштів на своє особисте утримання відмовилася, оскільки відпала така необхідність, позивач припинила декретну відпустку, пішла працювати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, причини неявки суду не відомі. Жодних пояснень, чи заперечень на позов від відповідача до суду не надходило. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що 09.09.2009 року сторони по справі уклали шлюб. Наведене підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 09.09.2009 року, серія І-ОК № 034394(а\\с4). В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі мають сина [PERSON] [INFO]. В свідоцтві про народження батьком дитини зазначений [PERSON] Наведене підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого приєднана до матеріалів справи (а\\с3). Як пояснила в судовому засіданні позивач, вона з сином проживають в помешканні своїх батьків, відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обовязків, не надає матеріальну допомогу, хоча має заробіток, а тому позивач вимушена звертатися до суду, так як перебуває з дитиною в скрутному матеріальному становищі. Так, згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно положень статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України та ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь держави 214 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved