Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-05 00:00:00

18.12.2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання спільною сумісною власністю подружжя про поділ спільного сумісного майна. Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 04.03.2006 року по 25.06.2010 рік, він та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Спільно позивач з відповідачем мають від шлюбу неповнолітню доньку [PERSON], яка проживає разом з відповідачем. Під час шлюбу, а саме з 04.03.2006 року по 25.06.2010 рік, позивач та відповідач за рахунок сімейних коштів, придбали житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами № 5 по вул. Щорса в м. Апостолове. Право власності на вищевказаний будинок було зареєстровано за відповідачем [PERSON] в КП «Апостолівське БТІ». Також у період перебування у шлюбі, як стверджує позивач, за спільні сімейні кошти, було придбано: DVD програвач Samsung вартістю 450 грн., бойлер Ariston вартістю 850 грн., холодильник Snaige вартістю 3 200 грн., телевізор West вартістю 1 100 грн., праска Alnari вартістю 150 грн., пральна машина Young вартістю 3 600 грн., кухонний гарнітур вартістю 1000 грн., диван та два кресла вартістю 3 600 грн., шаф вартістю 2 200 грн., загальною сумою на 16 150 грн. на підтвердження цього маються квитанції про придбання, та технічні паспорти. А усього придбано майна на суму 23 150 грн.. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично були припинені в 2010 році. Саме з цього часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільне майно подружжя залишилося в користуванні відповідача за її місцем проживання. Позивач з придбаного ними будинку виїхав, так як їх спільне проживання було неможливим з моральних причин. Питання про поділ майна в суді ними не вирішувалося. Після розірвання шлюбу, позивач [PERSON] звертався до відповідача [PERSON] з пропозиціями про поділ спільного сумісного майна подружжя, пропонував різні варіанти поділу майна, але відповідач на його пропозиції не погодилася. Тож з цих підстав позивач просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачем [PERSON] позов не визнано, надано заперечення згідно яких просила в позові відмовити, оскільки дійсно перебувала у шлюбі з позивачем, за час спільного проживання майна, яке підлягає поділу не набуто. Відповідач ніде не працював. Будинок було придбано нею особисто за кошти які взяла у борг у своєї бабусі [PERSON] на той час позивач взагалі не мав ніякого доходу. Вважає, що позивач не надав доказів що інше перелічене майно придбано в шлюбі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], [PERSON] позов підтримав, пояснив, що сторони перебували у шлюбі, у період шлюбу було придбано майно будинок, речі побутової техніки, меблі, вказані у позові. Згідно ст.. 60 СК України майно, гнабуте подружжям за час шлюбу є їх спільною власністю, доказів придбання вказаного в позові майна відповідачкою за особисті кошти не надано, це майно придбано в інтересах сімї, на спільні сумісні кошти, тому є спільною сумісною власністю. Сторони припинили шлюб та сумісне проживання майно залишилось у відповідачки, тому вона підлягає поділу. Просив позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні позивач [PERSON], допитаний за його згодою за правилами допиту свідка, пояснив, що перебував у шлюбі з відповідачем, він працював однак без укладення трудового договору, на будинок вони відкладали гроші та придбали за спільні гроші, всі речі перелічені у позові також придбали на спільні сумісні кошти, вони залишились в відповідача, тому просить стягнути з неї на його користь половину їх вартості. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечувала, пояснила, що будинок придбано за гроші, які вона взяла у борг у [PERSON], борг вона до цього часу не віддала, відповідач обставин укладення договору не знає, грошей на придбання будинку не надавав, ніде не працював, вони проживали на гроші які вона отримувала після народження дитини. Тому вважає, що будинок є її особистою власністю. Дійсно ними придбано DVD програвач Samsung, бойлер Ariston, холодильник Snaige, телевізор West, праска Alnari, пральна машина. Ці речі знаходяться в неї при чому праска та пральна машина вийшли з ладу. Вважає, що вони підлягають поділу, вона згодна заплатити їх вартість, проте не вартість на момент придбання а за відрахуванням 30% їх вартості, оскільки їх вартість на даний час знизилась. Кухонний гарнітур, диван та два крісла, шафу у період шлюбу вони не придбали. При поділі майна також просила врахувати, що з нею проживає їх з позивачем дитина, грошей на утримання дитини позивач не надає, просила застосувати ч. 3 ст. 70 СК України та збільшити її частку в майні, оскільки з нею проживає дитина, і відповідач взагалі не сплачує аліменти. Суд, вислухавши сторони, їх представників, допитавши свідків та дослідивши докази, проходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст.368 ЦК України та ст. 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Статтею 69 СК України закріплено право подружжя на поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. В судовому засіданні встановлені наступні обставини. З свідоцтва про шлюб серія І-КИ № 032503, виданого 04.03.2006 року встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.03.2006 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 04.03.06 року здійснено актовий запис № 11. З свідоцтва про розірвання шлюбу серія І-КИ № 145643 виданого 25.06.2010 року встановлено, що шлюб між сторонами розірвано про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено 25.06.2010 року зроблено запис № 69. Отже сторони перебували у шлюбі з 04.03.2006 року по 25.06.10 року. У період шлюбу сторонами набуто ряд майна. Так, з договору купівлі-продажу від 02.08.07 року встановлено, що [PERSON] купила житловий будинок у м. Апостолове, вул.. Щорса, 5 за 7000 грн. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.08.07 року встановлено, що КП «Апостолівське БТІ» що будинок житловий з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами у м. Апостолове, вул.. Щорса, 5, зареєстровано за [PERSON] реєстраційний номер 14994062, форма власності приватна, частка цілий. Твердження відповідачки про те, що будинок було придбано за її кошти не підтверджено доказами, оскільки згідно п. 3 ч. 1 ст.. 57 СК України майно, набуте одним з подружжя за час шлюбу є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, якщо воно набуто за кошти які належали йому особисто. Згідно розписки від 25.06.06 року [PERSON] взяла у борг у [PERSON] гроші в розмірі 7000 грн. для придбання житлового будинку. Те, що відповідач брала гроші у борг для придбання житлового будинку, підтвердила в судовому засіданні і свідок [PERSON] Однак, згідно ст.. 65 ч. 4 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого подружжя, якщо майно, набуте за цим договором, використане в інтересах сімї. Тому, грошові кошти які отримані відповідачкою від [PERSON] не є її особистими коштами. Тому суд вважає, що будинок м. Апостолове, вул.. Щорса, 5 є спільною сумісною власністю сторін на підставі ст.. 60 СК України, оскільки придбано в період шлюбу за спільні сумісні кошти. Гарантійним талоном від 19.12.07 року підтверджено, що придбано DVD програвач Samsung вартістю 435 грн., гарантійним талоном від 19.12.07 року підтверджено, що придбано бойлер Ariston вартістю 605 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала, що під час перебування у шлюбі ними також придбано холодильник Snaige вартістю 3 200 грн., телевізор West вартістю 1 100 грн., праска Alnari вартістю 150 грн., пральна машина Young вартістю 3 600 грн.. Тому згідно ст.. 61 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню. Пояснень позивача [PERSON], допитаного по правилам допиту свідка, на підтвердження придбання у період шлюбу кухонний гарнітур вартістю 1000 грн., диван та два крісла вартістю 3 600 грн., шаф вартістю 2 200 грн., на думку суду, не достатньо, оскільки відповідач дану обставину не визнала, а іншими доказами покази позивача не підтверджені, тому, суд приходить до висновку, що придбання сторонами у період шлюбу вказаних предметів не доведено. Сукупність вказаних доказів підтверджує, що у період шлюбу сторони за спільні сумісні кошти придбали: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~будинок житловий з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами у м. Апостолове, вул.. Щорса, 5, -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~DVD програвач Samsung вартістю 435 грн., -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ бойлер Ariston вартістю 605 грн. -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~холодильник Snaige вартістю 3 200 грн., -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~телевізор West вартістю 1 100 грн., -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~праска Alnari вартістю 150 грн., -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~пральна машина Young вартістю 3 600 грн.. На підставі ст.. 69 СК України сторони мають право на поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності, а отже всього переліченого майна. При визначенні розміру частки кожного з подружжя в набутому ними майні суд враховує, що з відповідачкою [PERSON] проживає малолітня дитина сторін [PERSON], довідкою Апостолівського РУ юстиції підтверджено, що позивач має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.12.12 року становить 7550 грн., довідками управління праці та соціального захисту населення Апостолівської райдержадміністрації підтверджено, що позивач отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Враховуючи дану обставину, суд вважає можливим на підставі ч. 3 ст. 70 СК України збільшити частку майна відповідачки до ?, а відповідачеві виділити ? частку майна. Позовні вимоги щодо поділу майна в натурі задоволенню не підлягають, оскільки сторони не дійшли згоди щодо вартості даного майна на даний час (відповідач стверджувала, що частина речей зламались, інші втратили 30% вартості) та не надали суду доказів щодо вартості спірного майна на час розгляду справи, що не позбавляє сторони звернутися з відповідним позовом до суду після визначення вартості спірного майна, на підставі чого суд приходить до висновку про визначення ідеальних часток подружжя у спірному майні без його реального поділу.

Outcome: partial