Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-27 00:00:00

Прокурор звернувся до Макарівського районного суду з декількома позовними заявами посилаючись на те, що в ході проведення перевірки законності розпаювання колишнього КСП Борівкабуло встановлено, що згідно договорів купівлі-продажу права на майновий пай укладених 11 та 12 січня 2007 року між відповідачами по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] , продавець зобовязався продати покупцеві, а покупець зобовязався прийняти та оплатити належне продавцеві право на майновий пай КСП Борівкасела Борівка Макарівського району Київської області. Вказаний договір не містить відмітки його реєстрації в Борівській сільській раді. Крім того, відповідач [PERSON] не являється членом КСП Борівка, разом з тим існує цивільно-правовий порядок придбання частки у праві спільної часткової власності врегульований Цивільним кодексом України. Так, стаття 362 ЦК України визначає, що у випадку продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною оголошеною для продажу та інших рівних умовах. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобовязаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовились від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права протягом встановленого законом строку, продавець має право продати свою частку іншій особі. З вказаних підстав слідує висновок, що продавцями майнових сертифікатів членами КСП Борівка не дотримано зазначено порядку, процедура викупу майнових сертифікатів з боку відповідача не відповідала чинного цивільного законодавства, а тому просили суд визнати недійсними договори купівлі-продажу права на майновий пай укладений відповідачами. Відповідно до статті 126 ч.1 ЦПК України позовні вимоги по цивільним справам за позовом прокурора Макарівського району в інтересах держави в особі Міністерства політики та продовольства до [PERSON] та [PERSON] , [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суд обєднав в одне провадження, присвоївши справі загальний номер № 1016\\2567\\12. У судовому засіданні прокурор Малашич Ю.Ю. позов підтримала, викладене у заяві підтвердила. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов прокурора Макарівського району визнали, пояснили , що свідоцтв про право на майновий пай вони не отримували, ніякого договору вони з [PERSON] не укладали і не підписували. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні позов прокурора Макарівського району визнав, пояснив, що відповідач [PERSON] ввів в оману всіх власників майнових паїв, порушив їхні права. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув. Відповідач [PERSON]І. у судовому засіданні позов не визнав. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов заперечив, подав письмові пояснення. Представник третьої особи Борівської сільської ради [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, думку прокурора , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов прокурора Макарівського району задоволенню не підлягає з наступних підставу. 11 січня 2007 року в селі Борівка Макарівського району Київської області член КСП Борівка села Борівка Макарівського району Київської області відповідач [PERSON], уклав з відповідачем [PERSON] письмовий договір купівлі-продажу права на майновий пай. Предметом договору є передача прав на майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства Борівкав селі Борівка Макарівського району Київської області . Право власності продавця на майновий пай засвідчене Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП №001379 виданим Борівською сільською радою 15 лютого 2006 року номінальною вартістю 2258 гривень. ( а.с. 14,15,16) Як пояснив у судовому засіданні відповідач [PERSON], він такий договір не підписував, підпис у договорі йому не належить. 11 січня 2007 року в селі Борівка Макарівського району Київської області член КСП Борівка села Борівка Макарівського району Київської області відповідач [PERSON] уклала з відповідачем [PERSON] письмовий договір купівлі-продажу права на майновий пай. Предметом договору є передача прав на майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства Борівкав селі Борівка Макарівського району Київської області . Право власності продавця на майновий пай засвідчене Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП №001038 виданим Борівською сільською радою 15 лютого 2006 року номінальною вартістю 749 гривень. Як пояснила у судовому засіданні відповідачка [PERSON] договір вона не підписувала, у договорі підпис її чоловіка, проте таких повноважень вона йому не надавала. 12 січня 2007 року в селі Борівка Макарівського району Київської області член КСП Борівка села Борівка Макарівського району Київської області [PERSON] уклала з відповідачем [PERSON] письмовий договір купівлі-продажу права на майновий пай. Предметом договору є передача прав на майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства Борівка в селі Борівка Макарівського району Київської області . Право власності продавця на майновий пай засвідчене Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП №001387 виданим Борівською сільською радою 15 лютого 2006 року номінальною вартістю 991 гривень. Як пояснила у судовому засіданні відповідачка [PERSON] , вона договір не підписувала, її чоловік підписався у якомусь документі і приніс 991 гривень, вона до сих пір не знає за що отримані гроші. Аналогічний договір було укладено між відповідачем [PERSON] та [PERSON], проте дати укладення у договорі не зазначено. Предметом договору є передача прав на майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства Борівкав селі Борівка Макарівського району Київської області . Право власності продавця на майновий пай засвідчене Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП № 001213 виданим Борівською сільською радою 15 лютого 2006 року номінальною вартістю 843 гривень. При цьому майновий пай КСП Борівка був успадкований відповідачем [PERSON] після смерті його матері [PERSON], яка померла 17 березня 2001 року. Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.3 статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша зацікавлена особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( ОСПОРЮВАНИЙ ПРАВОВЧИН). Прокурор району у своїй позовній заяві чітко вказав підставою визнання правочину недійсним, порушення вимог статті 362 ЦК України. Відповідно до вимог статті 362 частини 1 ЦК України , у разі продажу частики у спільній частковій власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною , оголошеною для продажу та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. При цьому, частина 2 вказаної статті зазначає, що продавець частки у праві спільної часткової власності зобовязаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частику, вказавши ціну та інші умови на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовились від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права у встановлений законом строк, продавець має право продати свою частку іншій особі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] вказав що він не є членом колективного сільськогосподарського підприємства Борівка, права і обовязки за статтею 362 ЦК України стосуються продавця, а він є покупцем. У судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вказали, що вони є членом КСП Борівка, однак про процедуру продажу своєї частки у праві спільної часткової власності вони не знали, вважають , що відповідач [PERSON] ввів їх в оману, заплатив мало коштів. Щодо введення в оману громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] при укладенні договорів купівлі-продажу на що у судовому засіданні неодноразово наголошував представник відповідачів [PERSON], то суд звертає свою увагу, що позов поданий прокуратурою Макарівського району, позовні вимоги змінені чи уточнені в ході судового розгляду прокурором не були, суд не може виходити за межі позовних вимог. Відповідно до частини 4 статті 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може предявити до суду позов про переведення на нього прав та обовязків покупця. Одночасно позивач зобовязаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму , яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік. При цьому слід звернути увагу, що пункт 26 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними чітко вказує, що недотримання вимог статті 362 Цивільного кодексу у разі продажу учасником спільної часткової власності своєї частки іншій особі не є підставою для визнання правочину недійсним. Інші співвласники у цьому випадку вправі вимагати переведення на них прав і обовязків покупців. Крім того, суд погоджується з посиланням представника відповідача [PERSON] на порушення вимоги статті 36-1 Закону України Про прокуратурупри подачі позову до суду , оскільки Міністерство аграрної політки та продовольства в інтересах якого заявлено позов, взагалі як державна установа не має жодного відношення до спільної часткової власності членів КСП Борівка .

Outcome: dismissed