Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-28 00:00:00

Позивач звернулася із позовом до [PERSON], у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 12.08.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні, актовий запис №191, а також стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб фактично розпався, причина розпаду - відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, ведення спільного господарства та виховання дітей. Більше двох місяців не проживають разом, так як сумісне життя стало нестерпним. Відповідач покинув місто, та виїхав у Вінницьку область. Крім того, вказує, що діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Спору про розділ майна, що є спільною сумісною власністю немає. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, а саме просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісяця на кожну дитину починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття, залишити після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Вказала,що відповідач інвалідом не являється, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, офіційно не працює. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.08.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні, актовий запис №191. Від шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.01.2009 р. та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.12.2011 р. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. Як вбачається з положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає можливим шлюб між сторонами розірвати, оскільки шлюб фактично розпався, причина розпаду - відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, ведення спільного господарства та виховання дітей, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та дітей. Крім того, факт того, що діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні підтверджується довідкою № 427 від 05.02.2013 р., виданою Комишанською селищною радою Комсомольського району м.Херсона. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісяця на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved