Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-18 00:00:00

У січні 2013 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 08 червня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №2007-109, відповідно до умов якого відповідачу [PERSON] було надано кредит у сумі 14934,00 доларів США. В забезпечення зобовязань за кредитним договором [PERSON] передав в заставу позивачу транспортний засіб, а саме автомобіль - марки MERCEDES-BENZ, модель 311 CDI, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова,рами) WDB9036632 R33, обєм двигуна 2148 см. куб., тип ТЗ Автобус D, який належить на праві власності [PERSON]. 29 грудня 2009 року державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] при примусовому виконанні постанови № 3-4105 накладено арешт на вищезазначений автомобіль, який належить на праві власності відповідачу [PERSON]. Оскільки право застави у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виникло 17.07.2007 року, а постанова про накладення арешту на майно була винесена 29 грудня 2009 року, тобто пізніше ніж було укладено договір застави, позивач просить звільнити з-під арешту, накладеного 29 грудня 2009 року майно відповідача [PERSON], а саме автомобіль - марки MERCEDES-BENZ, модель 311 CDI, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова,рами) WDB9036632 R33, обєм двигуна 2148 см. куб., тип ТЗ Автобус - D, який належить на праві власності [PERSON] стягнути судові витрати та заборонити органам ДВС вчиняти будь-які дії, повязані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» права розпорядження відносно спірного автомобіля. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву з проханням слухати справу у їх відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08 червня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №2007-109, відповідно до умов якого відповідачу [PERSON] було надано кредит у сумі 14934,00 доларів США. В забезпечення зобовязань за кредитним договором [PERSON] передав в заставу позивачу транспортний засіб, а саме автомобіль - марки MERCEDES-BENZ, модель 311 CDI, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова,рами) WDB9036632 R33, обєм двигуна 2148 см. куб., тип ТЗ Автобус D, який належить на праві власності [PERSON]. Пунктом 9 договору застави автотранспорту № 2007-109 від 07 червня 2007 року сторони домовилися, що заставна вартість автомобіля складає 123 725,00 грн.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Згідно ч. 1 ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. За ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 7 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Частиною 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. 29 грудня 2009 року державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] при примусовому виконанні постанови № 3-4105 накладено арешт на вищезазначений автомобіль, який належить на праві власності відповідачу [PERSON]. Оскільки право застави у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виникло 17.07.2007 року, а постанова про накладення арешту на майно була винесена 29 грудня 2009 року, тобто пізніше ніж було укладено договір застави, позивач просить звільнити з-під арешту, накладеного 29 грудня 2009 року майно відповідача [PERSON], а саме автомобіль - марки MERCEDES-BENZ, модель 311 CDI, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова,рами) WDB9036632 R33, обєм двигуна 2148 см. куб., тип ТЗ Автобус - D, який належить на праві власності [PERSON] Оскільки кредитний договір від 08 червня 2007 року за № 2007-109 укладено набагато раніше, ніж постанова про накладення арешту на майно яка була винесена 29 грудня 2009 року, яка і стала підставою для накладення арешту на майно боржника. Отже, державним виконавцем були порушені вимоги ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» та неправомірно накладено арешт на предмет застави, а саме: автомобіль - автомобіль - марки MERCEDES-BENZ, модель 311 CDI, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова,рами) WDB9036632 R33, обєм двигуна 2148 см. куб., тип ТЗ Автобус D, який належить на праві власності [PERSON]. Відповідно до вимог ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає із моменту укладення договору застави. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про заставу» передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Частинами 1,2 статті 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], третя особа - Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту, підлягають задоволенню в частині звільнення майна з-під арешту. Що стосується вимог про заборону органам ДВС вчиняти будь-які дії, повязані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» права розпорядження відносно спірного автомобіля, то в цій частині у задоволенні позову слід відмовити, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на вимогах закону. Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп.

Outcome: partial