Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-11 00:00:00

Позивач у березні 2012 року звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач мотивував свої вимоги тим, що відповідно кредитного договору № НЕD0АE000057080 від 21.03.2008 року [PERSON] 21.03.2008 року отримав кредит в розмірі 13158,45 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.03.2013 року. Вимоги що випливають зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем [PERSON] договору застави рухомого майна від 21.03.2008 року - автомобіля ТОYOTA, модель Camry, рік випуску: 2000, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі:4Т1BXG22K5YU628800, реєстраційний номер: BT8733АІ, що належав на праві власності [PERSON]. Крім того зобовязання за вказаним договором забезпечено порукою в розмірі 10000 грн. на підставі договору поруки №167 від 20.10.2010 року, укладеного з поручителем ПАТ А-Банк. В порушення умов кредитного договору свої зобовязання належним чином [PERSON] не виконував, що стало підставою для звернення до суду. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 03.01.2012 року має заборгованість 25288,61 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ від 28.02.2012 року складає 202055,98 грн., яка складається з наступного: 12642,64 доларів США заборгованість за кредитом; 2370,89 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 432,24 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 8608,82 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, а також штрафи: 31,29 дол. США штраф ( фіксована частина); 1202,73 доларів США штраф (процентна складова). В ході здійснення моніторингу даного кредиту було встановлено, що в 2011 році в порушення умов п.6.2.20 договору застави, ч.2 ст.586 ЦК України та ст.17 Закону України Про заставу, без згоди Банку Клієнт реалізував заставний автомобіль відповідачу громадянину [PERSON] ( що мешкає за адресою: 65000, [ADDRESS]). ПАТ КБ ПриватБанк згоду на відчуження рухомого майна без збереження обтяження не надавав. Просили суд: витребувати у відповідача [PERSON] ( що мешкає за адресою: 65000, [ADDRESS]) та передати на зберігання [PERSON] Акціонерному товариству Комерційний банк ПриватБанк ( 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна перемоги,50, корд. ЄДРПОУ 14360570): предмет застави - автомобіль ТОYOTA, модель Camry, рік випуску: 2000, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі:4Т1BXG22K5YU628800, реєстраційний номер: BН2750СР ( номер до нової реєстрації ВТ8733АІ) , що належить на праві власності [PERSON] ( що мешкає за адресою: 65000, [ADDRESS]); комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт ) автомобіля ТОYOTA, модель Camry, рік випуску: 2000, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі:4Т1BXG22K5YU628800, реєстраційний номер: ВН2750СР ( номер до нової реєстрації BT8733АІ), що належить на праві власності [PERSON] ( що мешкає за адресою: 65000, [ADDRESS]); в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НЕD0АE000057080 від 21.03.2008 року в сумі 25288,61 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ №205/78 від 28.02.2012 року складає 202055,98 грн. звернути стягнення на предмет застави: автомобіль ТОYOTA, модель Camry, рік випуску: 2000, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі:4Т1BXG22K5YU628800, реєстраційний номер: ВН2750СР ( номер до нової реєстрації BT8733АІ ), що належить на праві власності [PERSON] ( що мешкає за адресою: 65000, [ADDRESS]) , шляхом продажу вказаного автомобіля [PERSON] Акціонерним товариством Комерційний банк ПриватБанк ( 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, а також надання ПАТ КБ ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; Стягнути із [PERSON] акціонерного товариства А-Банк, [PERSON], [PERSON], солідарно на користь ПАТ КБ ПриватБанк 10000 грн. 26.11.2012 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ ПриватБанк, [PERSON], третя особа Публічне акціонерне товариство Акцент-банк про визнання добросовісним набувачем. Вказав що заперечує проти задоволення позову в частині витребування в нього та звернення стягнення на належний йому автомобіль з підстав незаконності та необґрунтованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги до нього, позивач виходить із оскаржуваного кредитно-заставного договору №HED0LK000057080, укладеного 21.03.2008р. між [PERSON] та ПАТ КБ ПриватБанк, в якому ані він, ані колишній власник автомобілю [PERSON] стороною не виступали. Тому він не є відповідальним за невиконання [PERSON] умов цього договору. Про те, що існує зазначений оскаржуваний договір він дізнався лише в жовтні 2012 року, коли його представник [PERSON] ознайомився з матеріалами цивільної справи. У своїй заяві позивач просить звернути стягнення на належний йому автомобіль, який він у 2010 році придбав по договору купівлі-продажу у гр. [PERSON]. Згідно умов договору він оплатив та прийняв у власність від [PERSON] автомобіль Toyota Camry, 2000 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: 4T1BG22K5YU628800, якій їй належав на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВТС №034067, виданого МРЕВ ДАІ м. Херсона 17.06.2008р. На момент вчинення правочину 27.03.2010 р. органами ДАІ м. Херсона автомобіль було знято з обліку для реалізації в межах України та надано транзитний номер 22АС5703. 18.08.2010р. він на законних правових підставах зареєстрував придбаний ним автомобіль в РЕВ №2 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області (за місцем свого проживання), отримав державний номер [NUMBER] та Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САА №970557. Згідно з чим він є повноправним власником зазначеного транспортного засобу. І укладений ним правочин в розумінні положень статті 204 ЦК України є правомірним, доки його недійсність не визнана судом. Таким чином, перед тим, як він придбав автомобіль, автомобіль був двічі знятий з обліку органами ДАІ та зареєстрований за різними власниками. За таких обставин, він не знав і не міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець [PERSON], можливо, не мала права відчужувати автомобіль. Все це свідчить про добросовісність придбання ним автомобілю, яка згідно ч.5 ст. 12 ЦК України презюмується. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Просив суд: в задоволені позовних вимог ПАТ КБ Приватбанк в частині витребування від [PERSON] автомобілю ТОYOTA, модель Camry, рік випуску: 2000, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі:4Т1BXG22K5YU628800, реєстраційний номер: ВН2750СР, ключів від нього, документів та звернення стягнення на автомобіль шляхом укладання від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем та стягнення з [PERSON] судових витрат відмовити; визнати [PERSON] добросовісним набувачем автомобілю ТОYOTA, модель Camry, рік випуску: 2000, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі:4Т1BXG22K5YU628800, реєстраційний номер: ВН2750СР; застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] в частині передачі в заставу автомобілю ТОYOTA, модель Camry, рік випуску: 2000, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі:4Т1BXG22K5YU628800, реєстраційний номер: ВН2750СР; стягнути з ПАТ КБ ПриватБанк на користь [PERSON] суму сплаченого збору в розмірі 214,60 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити, в задоволені зустрічної позовної заяви просив суд відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав. Підтримав зустрічну позовну заяву та просив суд її задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача ПАТ Акцент-Банк в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги за основним позовом такими, що не підлягають задоволенню, а зустрічна позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № НЕD0АE000057080 від 21.03.2008 року [PERSON] 21.03.2008 року отримав кредит в розмірі 13158,45 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.03.2013 року. Вимоги що випливають зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем [PERSON] договору застави рухомого майна від від 21.03.2008 року - автомобіля ТОYOTA, модель Camry, рік випуску: 2000, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі:4Т1BXG22K5YU628800, реєстраційний номер: BT8733АІ, що належав на праві власності [PERSON]. Зобовязання за вказаним договором № НЕD0АE000057080 від 21.03.2008 року забезпечено порукою в розмірі 10000 грн. на підставі договору поруки №167 від 20.10.2010 року, укладеного з поручителем ПАТ А-Банк. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором на даний час не виконав, станом на 03.01.2012 року має заборгованість 25288,61 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ від 28.02.2012 року складає 202055,98 грн., яка складається з наступного: 12642,64 доларів США заборгованість за кредитом; 2370,89 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 432,24 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 8608,82 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, а також штрафи: 31,29 дол. США штраф ( фіксована частина); 1202,73 доларів США штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Відповідно до ст. 19 Закону України Про заставу, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Відповідно до ст.20 Закону України Про заставу, заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог, звернути стягнення на предмет застави, якщо в момент настання термінів виконання зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до ч.2 ст.28 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень, якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобовязання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі , якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобовязаний на вимогу обтяжувала негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувала ( заклад) Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст.ст.598,599 ЦК України договірні зобовязання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, а саме - виконанням цього зобовязання, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вказав позивач в своїй позовній заяві і в судовому засіданні представник позивача в ході здійснення моніторингу даного кредиту було встановлено, що в 2011 році в порушення умов п.6.2.20 договору застави, ч.2 ст.586 ЦК України та ст.17 Закону України Про заставу, без згоди Банку Клієнт реалізував заставний автомобіль відповідачу громадянину [PERSON] ( що мешкає за адресою: 65000, [ADDRESS] ) та ПАТ КБ ПриватБанк згоду на відчуження рухомого майна без збереження обтяження не надавав. Відповідно до вимог ст.10 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно до ст.388 Цивільного кодексу за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набував набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. В разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Як вбачається із [PERSON] з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 34849465 від 09.02.2012 року зареєстровано звернення стягнення 09.02.2012 року підстава договір застави автотранспорту, НЕD0АE000057080 від 21.03.2008 року . Представник відповідача у судовому засіданні вказав на те, що [PERSON] у 2010 році придбав збірний автомобіль по договору купівлі-продажу у гр. [PERSON]. Відповідно до довіреності від 27.03.2010 року, посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], посвідченого в реєстрі за №179 [PERSON] уповноважує [PERSON] , [PERSON] представляти її інтереси перед третіми особами з питань розпорядження, що стосується належного їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія ВТС №034067, виданого МРЕВ ДАІ Херсона, 17.06.2008 року автомобіля марки Toyota, модель Camry, тип седан легковий, рік випуску 2000 року, колір сірий, номер шасі ( кузова, рами) 4T1BG22K5YU628800, обєм двигуна 2200, реєстраційний номер ВТ 4200АК. На момент вчинення правочину 27.03.2010р. органами ДАІ м. Херсона автомобіль було знято з обліку для реалізації в межах України та надано транзитний номер 22АС5703. 18.08.2010р. [PERSON] зареєстрував придбаний мною автомобіль в РЕВ №2 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, отримав державний номер [NUMBER] та Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САА №970557. Отже перед тим, як [PERSON] придбав автомобіль, він був двічі знятий з обліку органами ДАІ та зареєстрований за різними власниками. За таких обставин, [PERSON] не знав і не міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець [PERSON], можливо, не мала права відчужувати автомобіль. Все це свідчить про добросовісність придбання ним автомобілю, яка згідно ч.5 ст. 12 ЦК України презюмується. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. У п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Отже виходячи із вищевикладеного [PERSON] є добросовісним набувачем, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача за зустрічним в частині визнання добросовісним набувачем знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, законні та підлягають задоволенню, та не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк за основним позовом , як в частині звернення стягнення так і щодо стягнення суми 10 000 грн., оскільки вимоги в цій частині регулюються іншими нормами права та не можуть розглядатись з даним предметом позову. Щодо заявлених вимог позивача [PERSON] за зустрічним позовом в частині застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON], в частині передачі в заставу автомобілю ТОYOTA, модель Camry, рік випуску: 2000, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі:4Т1BXG22K5YU628800, реєстраційний номер: ВН2750СР, то суд не вбачає законних підстав в задоволені позовних вимог в цій частині зустрічної позовної заяви, оскільки [PERSON] не є стороною в даному договорі, та даний договір не порушує його права. Відповідно до ст.88 ЦПК України із [PERSON] акціонерного товариства комерційний банку ПРИВАТБАНК підлягає стягненню на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 107 грн. 30 коп.

Outcome: partial