overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON], вказуючи, що 04.11.2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю « Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 001-03112-041106, за умовами якого позивач надавав відповідачу кредит. Відповідно до умов договору, відповідач зобовязувався щомісяця виконувати свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Всупереч умовам договору, [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 9085,31 грн., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку. Позивач свого представника до суду не направив, про розгляд справи повідомлений належним чином, згідно заяви просять розглянути справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримують в повному обємі. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 04.11.2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю « Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 001-03112-041106/а.с.6-7/. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем заборгованість за кредитним договором № 001-03112-041106 від 04.11.2006 року станом на 15.11.2012 року складає: по кредиту 5203,93 грн., заборгованість за відсотками 318,86 грн., заборгованість за комісіями 3562,52 грн.. Загальна сума заборгованості становить 9085,31 грн. /а.с.8-9/. Згідно ст.. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 652 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України - позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, судом встановлено, що 04.11.2006 року на підставі кредитного договору № 001-03112-041106 [PERSON] отримав від ТОВ « Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» кредит. Відповідач зобовязувався щомісяця виконувати свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів, однак взяте на себе зобовязання не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 9085,31 грн, що і дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача в сумі 214,60 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. 526, 527, 610-612, 1049,1054 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-27 00:00:00

25.10.2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), до закінчення сином навчання до 1 липня 2014 року. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, просили зменшити розмір аліментів до 1/6 частини заробітку, посилаючись на те, що відповідач винаймає житло та має на утриманні непрацюючу дружину та мати, яка є інвалідом, а тому несе додаткові витрати і не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідач знаходилися в зареєстрованому шлюбі, але шлюб між ними розірвано 28.02.2008 року. Від даного шлюбу вони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Згідно довідки № 491 від 04.09.2012 року, повнолітній [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання Миколаївського будівельного коледжу, навчається на комерційній основі, термін навчання з 01.09.2012 року до 01.07.2014 року. У теперішній час повнолітній [PERSON] проживає з позивачем і знаходяться на її утриманні, його навчання потребує значних матеріальних витрат. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. На виконання цього обов'язку, за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких у частці від доходу або у твердій грошовій сумі визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального становища платника аліментів, наявність у останнього інших утриманців і інших обставин, що мають істотне значення. Так, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, суд враховує матеріальне становище відповідача те, що він працює, має постійний заробіток, але винаймає житло, що підтверджується договором найму житлового приміщення від 10.03.2012 року. Посилання відповідача на наявність інших утриманців, суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що він дійсно утримує дружину та є єдиним сином матері, яка є інвалідом. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на корить позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку з дня звернення позивача до суду - 25.10.2012 року і до закінчення навчання, тобто до 01.07.2014 року. Також на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-27 00:00:00

22.08.2012 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], яким просить усунути для неї перешкоди в користуванні квартирою № 55, будинку № 68 по вул. Адмірала Головка в м. Кривому Розі, вселити її у вказану квартиру, зобовязати відповідача передати їй ключі від вхідних дверей. В обґрунтування вказує, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.11.2011 року, їй належить 1/2 частина квартири, яку вона отримала у спадщину, після смерті чоловіка [PERSON], померлого 16.04.2009 року. Відповідачу [PERSON] належить 1/2 частина спірної квартири, яку вона отримала у спадщину після смерті батька [PERSON], померлого 16.04.2009 року. Відповідач [PERSON] змінила замки на вхідних дверях користується всією квартирою, її до квартири не впускає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] позов не визнала, зазначила, що дійсно не пускає позивача до спадкової квартири, вважає, що мешкати разом із позивачем в одній квартирі вони не можуть, оскільки у спірній квартирі вона мешкає разом з чоловіком та сином, для позивача не вистачить місця для мешкання. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено поясненнями сторін, відповідно до ст.61 ч.1 ЦПК України що не потребує доказуванню, що позивачу [PERSON] належить 1/2 частина спірної квартири, відповідачу [PERSON] належить також 1/2 частина спірної квартири, відповідач змінила замок на вхідних дверях та не пускає позивача до квартири, згідно свідоцтва про право на спадщину від 09.11.2011р.,а.с.5. Згідно ст.150 ЖК України, ст.ст.319,321,391 ЦК України, власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Оскільки позивач є власником частини спірної квартири, то право позивача підлягає захисту шляхом вселення її в спірну квартиру, усунення перешкод в користуванні житлом, зобовязавши відповідача передати ключі від загальних дверей квартири. На підставі ст.150 ЖК України, ст.ст.319,321,391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного підприємця [PERSON], в якому вимагав стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 330 гривень у зв'язку із продажем йому товару неналежної якості, а також стягнути грошову суму у розмірі 1000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Рішенням суду від 25.09.2012 року позов [PERSON] задоволено частково: стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 330 гривень, сплачену за товар неналежної якості, та грошову суму у розмірі 500 гривень на відшкодування моральної шкоди; в задоволенні іншої частини позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 21.11.2012 року рішення Вільнянського районного суду від 25.09.2012 року змінено: вирішено після стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми у розмірі 330 гривень за товар неналежної якості У справі наявні підстави для винесення додаткового рішення. Так, у грудні 2012 року позивач звернувся до суду із заявою, в якому просить вирішити питання про розподіл судових витрат. У заяві позивач зазначив, що ним понесені судові витрати: 310 гривень на проведення експертизи (враховуючи витрати на пересилання поштою експертного висновку); 300 гривень витрати на правову допомогу (складання позовної заяви), - а всього 630 гривень. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно наданих квитанцій, позивачем понесені судові витрати: 310 гривень на проведення експертизи (враховуючи витрати на пересилання поштою експертного висновку); 300 гривень витрати на правову допомогу (складання позовної заяви), - а всього 630 гривень. Згідно чч.1, 2 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ціна позову (з урахуванням додаткових вимог) при розгляді справи склала 1330 гривень, майнові вимоги позивача задоволені на загальну суму 830 гривень; таким чином, сума витрат, що їх має відшкодувати відповідач на користь позивача, складає 393 гривні 16 копійок (830 х 630 : 1330). Крім того, згідно вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави стягується сума судового збору, що підлягала сплаті у справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог; ця сума складає 133 гривні 92 копійки.(830 х 214,60 : 1330). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-27 00:00:00

У зв'язку з необхідністю затрати значного часу для складання повного рішення, суд на підставі ст. ст. 209, 218 ЦПК України, вважає за необхідне відкласти його складання до 02.02.2013 року, при цьому проголосивши його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-27 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 742,22 гривень, посилаючись на те, що відповідачка, проживаючи за адресою: Маріуполь, б-р. Шевченка[ADDRESS]., не вносять плату за спожиту електроенергію, внаслідок чого станом на 30 квітня 2011 року у неї утворилася заборгованість перед позивачем у сумі 742,22 гривень. Відповідачка у добровільному порядку суму боргу не сплачує, у звязку з чим у листопаді 2011 року представник позивача звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, але ухвалою суду від 09.12.2011 року судовий наказ було скасовано, тому представник позивача був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про день слухання справи була повідомлена належним чином. Причина неявки суду не повідомила. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за наявними матеріалами справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: Маріуполь, б-р. Шевченка[ADDRESS]. і є користувачем електроенергії та має заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 742,22 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.623 ч.1 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завданні ним збитки. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача витрати за сплату судового збору у розмірі 214 гривень 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та відповідачем 06 жовтня 2001 року відділом державної реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровській області, був зареєстрований шлюб, актовий запис № 767. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], який після розірвання шлюбу залишається проживати з батьком [PERSON], та доньку [PERSON] [INFO], яка залишається проживати з відповідачем [PERSON].. Шлюбні відносини між сторонами припинені в жовтня 2012 року, через зраду відповідача з іншим чоловіком. Вважають, що примирення між сторонами не можливо, просять шлюб розірвати. Сторони звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутності, просять шлюб між ними розірвати. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06 жовтня 2001 року відділом державної реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровській області, актовий запис № 767, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Згідно свідоцтв про народження, сторони мають двох спільних дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], 08лютого 2007року народження, що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Суд встановив, шлюбні відносини між сторонами припинені. На протязі останнього часу сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, стали один одному чужими людьми. Відновлювати сімейно шлюбні відносини наміру не мають. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, такі докази має подати і позивач у справі про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Майновий спір між сторонами відсутній. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивач надав достатній обсяг доказів, які підтверджують позов, та вважає за необхідне вимогу позивача задовольнити та шлюб, зареєстрований між сторонами, розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем 16 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Тернівського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, був зареєстрований шлюб, актовий запис № 276. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачем. Проживаючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем не змогли створити міцну сімю, із-за різних поглядів на життя. Сторони звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутності, просять шлюб між ними розірвати. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 16 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Тернівського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 276, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Згідно свідоцтва про народження, сторони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження.. Суд встановив, шлюбні відносини між сторонами припинені. На протязі останнього часу сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, стали один одному чужими людьми. Відновлювати сімейно шлюбні відносини наміру не мають. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, такі докази має подати і позивач у справі про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Майновий спір між сторонами відсутній. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивач надав достатній обсяг доказів, які підтверджують позов, та вважає за необхідне вимогу позивача задовольнити та шлюб, зареєстрований між сторонами, розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу . В обґрунтування позову зазначила, що 12 серпня 2000 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб в Відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 403. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з листопада 2012 року, оскільки за останні роки спільного проживання виявилися суттєві розбіжності в їх характерах, поглядах на життя, ставленні до сім'ї, через що між ними часто виникали конфлікти, які призвели до повної втрати взаєморозуміння та почуттів любові між ними. Вважає, що їх шлюб є вичерпним і родина не може бути відновлена, оскільки не має бажання відновляти шлюбні відносини і тому просить суд розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Колодяжна». Сторони в судове засідання не зявилися, заздалегідь надали до суду письмові заяви, згідно яких просили розглянути справу за їх відсутністю. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, відповідач визнав їх у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову у своїй позовній заяві зазначив, що Філіп*євою Н.В. він зареєстрував шлюб 1 березня 2003 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області , актовий запис № 127. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - доньку Філіп*єву Єлісавєту Віталіївну [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з початку серпня 2012 року. Спільне господарство не ведеться. Причиною розвалу сім'ї є шлюбна невірність зі сторони відповідачки, яка почала зустрічатись з іншим чоловіком і бажає створити з ним нову сім'ю. Вибачити зраду дружини він не може і вважає що шлюб необхідно розірвати і збереження сім'ї є неможливим. Сторони проживають окремо одне від одного, відносини сторони не підтримують. Позивач у судове засідання не зявився, заздалегідь надавши суду заяву у якій свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглядати справу у його відсутності. Відповідачка у судове засідання не зявився заздалегідь надавши суду заяву у якій визнала позовні вимоги та просила суд розглядати справу за її відсутності та зазначила, що після розірвання шлюбу бажає змінити прізвище на дошлюбне «Набока». Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підтверджені належним чином наданими до справи доказами і підлягають задоволенню із наступних підстав . В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2003 року та мають неповнолітню доньку [PERSON] Єлісавєту Віталіївну , яка народилася 30 серпня 2004 року. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову зазначила,що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2002 року. Від спільного шлюбу мають двох дітей: сина - [PERSON] [INFO] та сина - [PERSON] [INFO] . З відповідачем проживають однією сімєю та разом виховують дітей, однак зазначила, що відповідач останнім часом перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дітей , хоча працює та має заробіток. Вона також працює та отримує заробітну плату якої замало для задоволення особистих потреб та потреб дітей тому звернулася до суду і просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Сторони в судове засідання не зявилися, заздалегідь надали до суду письмові заяви, згідно яких просили розглянути справу за їх відсутністю. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, відповідач визнав їх у повному обсязі. Дослідивши матеріали цивільної справи суд доходить до висновку, що позовні вимоги повинні бути задоволені у повному обсязі. У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття, при чому обовязок по утриманню дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька дитини і є особисто індивідуальним, а не солідарним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved