overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 4875 грн., оскільки 13 лютого 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» був укладений кредитний договір №001-05029- 130208 про відкриття відповідачу карткового рахунку на загальну суму 30000 грн. та на день укладення договору встановлено ліміт в розмірі 3000 грн. У відповідності до умов договору відповідач щомісячно має погашати частини суми заборгованості, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів та всю суму пені, у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та Овердрафтом. Однак, відповідач порушив умови договору та станом на 12 червня 2012 року має прострочену заборгованість в розмірі 4875 грн. Представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в ньому, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] 13 лютого 2008 року уклали кредитний договір №001-05029- 130208 про відкриття відповідачу карткового рахунку на загальну суму 30000 грн. та на день укладення договору встановлено ліміт в розмірі 3000 грн. (а.с.6- 7). Станом на 12 червня 2012 року відповідач [PERSON] має заборгованість перед позивачем ПАТ «Дельта Банк» в сумі 4875 гривень, яка складається з: -1515 грн. - тіло кредиту; -3360 грн. - заборгованість за комісіями; -150 грн. - пеня (а.с.14). За вимогами ч.І ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Встановленим фактам відповідають цивільні правовідносини. Наявність факту не виконання відповідачем [PERSON] зобовязання сплатити кошти за договором договір №001-05029-130208 є підставою для повного задоволення позову. Крім цього, при подачі позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судових витрат повязаних зі сплатою судового збору в розмірі 214 грн. 60 коп., які суд стягує з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 11005,04 грн., оскільки 17 листопада 2007 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» був укладений кредитний договір №007- 05006-171107 про відкриття відповідачці карткового рахунку на загальну суму 30000 грн. та на день укладення договору встановлено ліміт в розмірі 1000 грн. У відповідності до умов договору відповідач щомісячно має погашати частини суми заборгованості, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів та всю суму пені, у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та Овердрафтом. Однак, відповідачка порушила умови договору та станом на 12 червня 2012 року має прострочену заборгованість в розмірі 11005,04 грн. Представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в ньому, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Суд ухвалює рішення при «очному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] 17 листопада 2007 року уклали кредитний договір №007-05006- 171107 про відкриття відповідачці карткового рахунку на загальну суму 30000 грн. та на день укладення договору встановлено ліміт в розмірі 1000 грн. (а.с.6- 7). Станом на 12 червня 2012 року відповідачка [PERSON] має заборгованість перед позивачем ПАТ «Дельта Банк» в сумі 11005.04 гривень, яка складається з: -3496,11 грн. - тіло кредиту; -2905,76 - заборгованість за відсотками; -4603,17 грн. - заборгованість за комісіями; - 286,18 грн. - пеня (а.с.14). За вимогами ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Встановленим фактам відповідають цивільні правовідносини. Наявність факту не виконання відповідачем [PERSON] зобовязання сплатити кошти за договором договір №007-05006-171107 є підставою для повного задоволення позову. Крім цього, при подачі позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судових витрат повязаних зі сплатою судового збору в розмірі 214 грн. 60 коп., які суд стягує з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-11 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], 21.04..[INFO]. На даний час син перебуває на повному її утриманні, а тому просила стягувати аліменти з відповідача в розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В суді позивачка заявлені вимоги уточнила погодившись з пропозицією відповідача про сплату аліментів в розмірі 800 грн. щомісячно , просила позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Згідний сплачувати аліменти в розмірі 800 грн щомісячно. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є батьком [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є працездатним, може надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Виходячи з обставин справи, які стверджують, що відповідач офіційно працює,але має нестабільний заробіток, тому на утримання сина з нього слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-11 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], 18 грудня 1999 року, у Відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Одеської міської ради зареєстрували шлюб, актовий запис № 1383. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, з січня 2012 року між сторонами фактично припинилися шлюбні відносини. Посилаючись на викладене, позивач просила суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала просила його задовольнити, відповідач не заперечував проти задоволення позову. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до ч.4 ст. 174ЦПК України, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню із наступних підстав. Як випливає з матеріалів справи, 18.12.1999 року, [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів громадського стану виконкому Одеської міської ради зареєстрували шлюб, актовий запис № 1383 (свідоцтво про укладення шлюбу I-ЖД № 281247 від 18.12.1999 року). Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія I-ЖД № 323171 від 16.08.2000 року) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія I-БП № 084075 від 05.02.2004 року). [PERSON] просить суд розірвати шлюб з Відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя із відповідачем не склалося. Внаслідок взаємних непорозумінь, починаючи з січня 2012 року між сторонами фактично припинилися шлюбні відносини. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.ст. 104-105, 110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. За таких обставинах, суд дійшов висновку, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше подружнє життя та збереження сім'ї стало неможливим із-за несумісності характерів та різних поглядів на подружнє життя, тому шлюб, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України підлягає розірванню. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 3-4, 10, 15-16, 60, 109, 118, 208-209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачкою були припинені 10.08.2012 р., через несумісність характерів, сім`я фактично розпалася, відновлення подружніх стосунків він не бажає, від спільного подружнього життя мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позивач в судове засідання не зявився, у наданій суду письмовій заяві позов підтримав, на примирення не згоден, просив справу слухати у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не зявилась, у письмовій заяві позов визнала, не надала заперечень проти обставин, викладених у позові, на примирення не згодна, попереджена про наслідки визнання позову, справу просила слухати за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 серпня 2007 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 512. Подружні стосунки між сторонами були припинені 10.08.2012 р., через несумісність характерів, сім`я фактично розпалася, відновлення подружніх стосунків сторони не бажають, заходи пирмсирення результату не мали, від спільного подружнього життя мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути заборгованість у сумі 11660,62 грн., посилаючись на те, що відповідачка не виконала зобовязань за кредитним договором №4/06/Р3GК/07-07-11/0405 від 19.01.2012 р. Представник позивача в судове засідання не зявився, позов підтримав, справу просив розглядати в його відсутність, про що надав суду письмову заяву. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, позов визнала частково, просила зменшити суму штрафу, справу слухати у її відсутність, про що надала суду письмову заяву. У судовому засіданні досліджені докази: копія договору кредиту №4/06/Р3GК/07-07-11/0405 від 19.01.2012р.; копія графіку платежів; копія розрахунку заборгованості; копія паспорту та ідентифікаційного коду відповідачки; довідка з адресного столу. Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що 19 січня 2012 р. між сторонами був укладений кредитний договір №4/06/Р3GК/07-07-11/0405 відповідно до якого відповідачка отримала грошові кошти у сумі 7000 грн., строком до 31.01.2014 р., зі сплатою 15% річних. Станом на 19.01.2012 р. відповідачкою зобовязання в повному обсязі не були виконані, в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем, яка складається з заборгованості за кредитом 6997,08 грн., заборгованості по відсоткам 533,54 грн., заборгованості по комісії 630 грн., які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача на підставі ст.ст. 526, 1054 ЦК України у межах заявлених позовних вимог. Що стосується штрафу, то суд зазначає наступне. Виходячи із передбачених ст.ст.3, 509 ЦК України засад добросовісності, розумності та справедливості, враховуючи знаходження на утриманні у відповідачки малолітньої доньки, суд зменшує розмір штрафу, що підлягає стягненню з відповідачки, до 1500 грн. Всього на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 9660,62 грн. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 214,6 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути заборгованість у сумі 4911,15 грн., посилаючись на те, що відповідач не виконав зобовязань за кредитним договором №0141 від 20.10.2010 р. Представник позивача в судове засідання не зявився, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, справу просив розглядати в його відсутність, про що надав суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені докази: копія договору кредиту №0141 від 20.10.2010р.; копія графіку погашення; копія розрахунку заборгованості; копія паспорту, ідентифікаційного коду та пенсійного посвідчення відповідача; довідка з адресного столу. У судовому засіданні встановлено, що 20 жовтня 2010 р. між сторонами був укладений кредитний договір №0141 відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 3000 грн., строком до 31.10.2011 р., зі сплатою 33% річних. Станом на 03.09.2012 р. відповідачем зобовязання в повному обсязі не були виконані, в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 4911,15 грн. Вказана сума на підставі ст.ст.526, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідача. Суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 214,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-11 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищеназваною заявою, в якій просив суд встановити той факт, що він є рідним сином [PERSON], яка померла 19.07.2012 р. Заявник в судове засідання не з'явився, підтримав вимоги, справу просив слухати в його відсутність, про що надав суду відповідну заяву. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явилась, не заперечувала проти задоволення заявлених вимог, справу просила слухати в її відсутність, про що надала суду відповідну заяву. Судом досліджені наступні докази: копія паспорту; копія свідоцтва про смерть; копія свідоцтва про народження; постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Суд, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 19 липня 2012 р. померла мати заявника [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири №63 буд. 30 кв. Ленінського комсомолу м. Лисичанська Луганської обл. В свідоцтві про смерть матері заявника її прізвище вказано «Медвєдєва», в той час як в паспорті прізвище заявника записано «Мєдвєдєв». Встановлення факту родинних відносин заявнику необхідно для оформлення свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-11 00:00:00

В червні 2012 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 08 квітня 1994 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану- м. Миколаєві за № 152. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачкою припинені з 16.10.2009 року та відновлення подружніх відносин, збереження сімї неможливо у звязку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна та виховання дитини відсутній. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявилась, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їхніх дітей. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано заяву про залишення йому прізвища, яке в нього було до та під час шлюбу - [PERSON]. Суд не розглядає питання в порядку ст. 88 ЦПК України, оскільки дана вимога позивачем не заявлена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-11 00:00:00

В липні 2012 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] в якій просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 08 липня 2000 року Корабельним районним від ділом ДРАЦС м. Миколаєва за № 189. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сімї неможливо у звязку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній, спору щодо порядку виховання та місця проживання дитини не має. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до вимог ст.ст. 110-112,114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їхньої дитини. При цьому суд врахував, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Відповідачем надано заяву про залишення їй прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу, а тому відповідно до ст. 113 СК України, позивачу слід залишити прізвище - [PERSON]. Суд не розглядає питання щодо стягнення судових витрат в порядку ст. 88 ЦПК України, оскільки дана вимога позивачем не заявлена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-11 00:00:00

В липні 2012 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 09 липня 1988 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за № 362. В обґрунтування позову позивач вказував, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сімї неможливо у звязку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній, спору щодо порядку виховання та утримання дитини не має. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов Не визнала, заперечувала проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сімї. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється у наслідку його розірвання. Згідно ч. З ст. 109 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка та що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті ta майнові права, а також права їх дітей. Згідно ст. 112 СК України, шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше життя подружжя та збереження браку буде суперечити інтересам одного з них, або інтересам їх дітей, маючих суттєве значення. Судом встановлено, що 09 липня 2988 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за № 362., був зареєстрований шлюб між сторонами, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від сумісного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 106 Сімейного Кодексу розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя,яке не має дітей подружжя, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Враховуючи вище наведенні обставини, наявність у сторін дитини та те, що позивачеві не надано доказів того, що подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя, у задоволені позову повинно бути відмовлено. Суд не приймає доводів позивача стосовно того, що фактично подружні стосунки між сторонами припинені, оскільки він періодично проживає з іншою жінкою, з тих підстав,- що даний сам факт не є підставою для розірвання шлюбу. Позивач та відповідач на даний час продовжують проживати разом, [PERSON] виконує шлюбні обовязки ,а саме веде господарство, розпоряджається сімейним бюджетом. В порядку ст. 88 ЦПК України суд не стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: dismissed