Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що 25.09.2008 р. між ним та Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк"був укладений трудовий договір № 1964, відповідно до якого він був прийнятий на посаду головного спеціаліста відділу моніторингу активів Київського регіонального департаменту. За період роботи в банківській установі відповідача, ПАТ "Кредитпромбанк"позивача було переведено на посаду начальника відділу Головного офісу банку, потім на посаду начальника Управління роботи з боржниками Департаменту роботи з особливими активами ПАТ "Кредитпромбанк". Зазначає, що в грудні 2011 року в керівному складі ПАТ "Кредитпромбанк"відбулися зміни, керівні посади Правління Банку зайняли нові працівники, в результаті зміни керівництва було звільнено Директора департаменту по роботі з особливими активами, двох начальників управлінь, начальника відділу та двох головних спеціалістів роботи з проблемною заборгованістю. Як вказує позивач, 25.12.2011 р. його до свого кабінету викликала новопризначена заступник Голови правління -[PERSON], яка запропонувала йому написати заяву про звільнення з роботи за власним бажанням або за угодою сторін з 30.12.2011 р., але за власним бажанням він звільнятися відмовився, та 27.12.2011 р. подав на ім'я Голови Правління ПАТ "Кредитпромбанк"[PERSON] заяву про розірвання з 30.12.2011 р. трудового договору за угодою сторін, з умовою виплати грошової компенсації у розмірі двох місячних посадових окладів. Та як зазначає позивач жодної відповіді на свою заяву він не отримав. В подальшому, як вказує позивач, враховуючи тиск на нього з боку керівництва відповідача та не маючи можливості залишитися на роботі стан його здоров'я значно погіршився, загострилися як хронічні захворювання, так і з'явилися нові. Так, з 28.12.2011 р. спочатку позивач потрапив на лікарняний з діагнозом гострий гайморит, а надалі відбулося загострення хронічних захворювань на нервовому підґрунті, зв'язку з чим позивач потрапив до лікарні та перебував на лікуванні в період з 10.01.2012 р. по 24.01.2012 р. Після закінчення лікування позивач приступив до виконання своїх посадових обов'язків, але позиція керівництва не змінилася і від позивача вимагали написання нової заяви про звільнення и тому позивач написав заяву про звільнення з роботи за угодою сторін з 26.01.2012 р. Також в день звільнення, позивач зазначає, він дізнався про те, що Наказом Голови Правління ПАТ "Кредитпромбанк"[PERSON] йому була оголошена догана, підставою якої стали недоліки в роботі департаменту по роботі з особливими активами банку. Оскільки позивач вважає даний наказ в частині оголошення догани незаконним, тому просить його скасувати в частині оголошення догани [PERSON] та стягнути з Відповідача моральну шкоду у розмірі 26 000 грн. Під час розгляду цивільної справи по суті позивач збільшив позовні вимоги та просив суд визнати незаконним та скасувати протокол засідання Правління ПАТ "Кредитпромбанк"від 28.12.2011 року за № 36; визнати незаконним та скасувати наказ голови правління [PERSON] ПАТ "Кредитпромбанк"від 30.12.2011 р. № 489 "Про серйозні недоліки в роботі департаменту по роботі з особливими активами банку"; визнати незаконним та скасувати наказ за № 26-к від 25.01.2012 р. за підписом голови правління ПАТ "Кредитпромбанк"[PERSON] про звільнення [PERSON]; поновити [PERSON] на роботі начальником управління роботи з боржниками департаменту по роботі з особливими активами ПАТ "Кредитпромбанк"; стягнути з Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк"на користь [PERSON]: заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 71 500, 00 грн., моральну шкоду в розмірі 26 000, 00 грн., вихідну допомогу в розмірі 39 000, 00 грн. за порушення законодавства про працю. Позивач та представник позивача в судове засідання з'явилися, підтримали позов у повному обсязі, просили задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання з'явився, позов не визнав в повному обсязі, заперечував щодо задоволення позовних вимог. Третя особа в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про час і місце слухання справи, причини неявки суду не повідомила. Заслухавши доводи позивача та його представника, заперечення представника відповідача, заслухавши пояснення свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем, [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк"був укладений трудовий договір № 1964 від 25.09.2008 р. (далі - Договір) відповідно до якого, а саме до ст.1 позивач зобов'язується виконувати роботу на посаді головного спеціаліста відділу моніторингу активів (а.с.6-9). Відповідно до трудового договору від 25.09.2008 р. було підписано додаткову угоду від 23.10.2008 р. і статтю 1 Договору було викладено в такій редакції: "Працівник, вступаючи в трудові відносини з Банком, зобов'язується виконувати роботу на посаді головного спеціаліста відділу моніторингу та превентивних заходів з повернення заборгованості управління моніторингу активів департаменту безпеки та моніторингу активів (а.с.10). Додатковою угодою від 10.12.2008 р. до Договору позивач зобов'язався виконувати роботу на посаді начальника відділу по роботі з проблемною заборгованістю фізичних осіб управління по роботі з проблемною заборгованістю департаменту по роботі з проблемними активами ВАТ "Кредитпромбанк"(а.с.11). Також згідно додаткової угоди від 29.03.2010 р. до Договору позивача було переведено на посаду начальника управління роботи з боржниками департаменту по роботі з особливими активами ПАТ "Кредитпромбанк"(а.с.12). Вказані вище відомості також підтверджують записи у трудовій книжці серії БТ-І № 4304657 (а.с.16-18). Також судом встановлено, що 27.12.2011 р. на ім'я Голови Правління ПАТ "Кредитпромбанк"[PERSON] позивачем було направлено позивачем лист про розірвання трудового договору від 25.09.2008 р. за угодою сторін (а.с.13), заяву про звільнення (а.с.14) та погодження про розірвання трудового договору від 25.09.2008 р. за підписом позивача (а.с.15). Крім того, згідно листка непрацездатності Серія АББ № 048270 від 28.12.2011 р. позивач з 28.12.2011 р. до 30.12.2011 р. був на лікарняному (а.с.21) та згідно листка непрацездатності Серія АВІ №112488 від 24.01.2012 р. позивач перебував на денному стаціонарі ДУ "НЦРМАМН України"з 10.01.2012 р. до 24.01.2012 р. (а.с.22-23). Згідно витягу з протоколу від 28.12.2011 р. № 36 відбулося засідання Правління ПАТ "Кредитпромбанк"про роботу працівника департаменту по роботі з особливими активами ПАТ "Кредитпромбанк"[PERSON] щодо повернення проблемної заборгованості та було вирішено визнати роботу начальника управління роботи з боржниками департаменту по роботі з особливими активами ПАТ "Кредитпромбанк"незадовільною та оголосити [PERSON] дисциплінарне стягнення (а.с.99-100) та відповідно до Витягу з наказу Голови Правління ПАТ "Кредитпромбанк" від 30.12.11 № 489 про серйозні недоліки в роботі департаменту по роботі з особливими активами банку позивачу, [PERSON] оголосили догану (а.с.19). Також судом встановлено, що 25.01.2012 р. було видано наказ № 26-к про звільнення [PERSON], за яким [PERSON] звільнили з роботи 26 січня 2012 року за угодою сторін та трудовий договір № 1964 вважати розірваним (а.с.20). Відносини між сторонами, що є предметом спору, врегульовуються нормами Кодексу законів про працю України (надалі -КЗпП України). Відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін; згідно п. 4 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 даного Кодексу), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41 даного кодексу) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45 даного Кодексу). Відповідно до ст. 147 за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Норами статей 148 та 149 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Отже, на підставі встановлених судом обставин та зазначених норм закону, вбачається, що оголошення позивачу дисциплінарного стягнення у вигляді догани та звільнення позивача відбулося згідно норм чинного законодавства, оскільки роботу позивача було визнано незадовільною, а звільнення відбулося на підставі особистої заяви позивача. Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення -в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Позивач довідався про порушення свого права 25.01.2012 р., оскільки отримав наказ №26-к від 25.01.2012 р. про звільнення. 18.07.2012 р. звернувся із заявою про збільшення позовних вимог про скасування вищевказаного наказу, а тому термін звернення до суду сплив 25.02.2012 р., тому суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо визнання незаконним та скасування наказу про звільнення. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Всупереч вищезазначеній нормі, позивачем не було надано доказів того яким саме чином була завдана моральна шкода відповідачем і не доведено до яких конкретних душевних страждань позивача це призвело. Таким чином відсутні підстави для задоволення позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed