Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-04 00:00:00

Позивачі \\~звернулись \\~до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності. В підтвердження позивних вимог позивачка посилається на те, що позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з сином відповідачки [PERSON] [PERSON] в період з 19.03.1983 по 26.01.1998. Позивач [PERSON] , [INFO] , \\~є сином [PERSON] та [PERSON] . 13.02.1983, за місяць до укладення шлюбу, рішенням загальних зборів ЖБК-«Марс-2» [PERSON] була виділена однокімнатна квартира [ADDRESS] . В цій квартирі подружжя [PERSON] стали проживати одразу після отримання, а [PERSON] після народження. 26 січня 1998 року шлюб між подружжям [PERSON] було розірвано. З того часу позивачі мешкали за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] в спірній квартирі. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадкоємцями першої черги були його мати [PERSON] та [PERSON] . Останній у січні 2011 року звернувся до П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і є таким, що прийняв спадщину. У лютому 2011 року позивачам стало відомо, що на підставі свідоцтва про право власності \\~від 05 жовтня 2006 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради 11 жовтня того ж року право власності на спірну квартиру було зареєстроване на [PERSON] . 31 березня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування квартири [ADDRESS] , відповідно до умов якого відповідач є власником спірної квартири. Позивачка [PERSON] вважає, що протягом спільного життя з [PERSON] вони виплачували кошти за квартиру за рахунок спільних коштів і квартира [ADDRESS] була їх сумісною власністю. За таких умов ця квартира без згоди [PERSON] не могла на законних підставах бути будь-кому відчужена. Отримання права власності [PERSON] є протиправним та має бути визнане недійсним. Позивачка вважає, що має право на визнання за нею права власності на ? частину \\~квартири [ADDRESS] у порядку поділу майна, що є у спільній сумісній власності. Друга частина спірної квартири спадкується між [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожному. Просять визнати квартиру [ADDRESS] загальною площею 30 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м., спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] на час розірвання шлюбу між ними , тобто на 26 січня 1998 року; визнати недійсним свідоцтво про право власності \\~від 05 жовтня 2006 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради на ім`я [PERSON] ; визнати недійсним договір дарування \\~квартири \\~\\~ [ADDRESS] від 31 березня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку виділу частки зі спільної власності; визнати за [PERSON] право власності на ?? частину квартири \\~\\~ [ADDRESS] в порядку спадкування за законом та стягнути судові витрати. Позивачі та їх представник у судовому засіданні свій позов підтримали у повному обсязі \\~та, посилаючись на ті самі підстави, просили суд їх задовольнити. Представник відповідачів та відповідач [PERSON] , у судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що \\~строк для пред`явлення позовних вимог, що є спільно сумісною власністю подружжя закінчився у 2001 році, що виплата паю здійснювалася із сімейного бюджету подружжя [PERSON] та що право власності на ім`я [PERSON] видано на законних підставах, тому просять суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник відповідачів надав суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій просить в позові [PERSON] про визнання за нею права власності за частину квартири [ADDRESS] в порядку розподілу майна, нажитого в шлюбі з [PERSON] відмовити за пропуском строку позовної давності. Представник третьої особи - \\~Виконкому Дніпропетровської міської \\~ради, у судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи на підставі наданих доказів. Представник - ЖБК «Марс-2», у судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи на підставі наданих доказів. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають \\~задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з сином відповідачки [PERSON] [PERSON] в період з 19 березня 1983 року по 26 січня 1998 року. Позивач [PERSON] , [INFO] , \\~є сином [PERSON] та [PERSON] . 13 лютого 1983 року рішенням загальних зборів ЖБК-«Марс-2» [PERSON] була виділена однокімнатна квартира [ADDRESS] . В цій квартирі подружжя [PERSON] стали проживати одразу після отримання, а [PERSON] після народження. 26 січня 1998 року шлюб між подружжям [PERSON] було розірвано. З того часу позивачі мешкали за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] в спірній квартирі. [INFO] [PERSON] помер. На підставі свідоцтва про право власності від 05 жовтня 2006 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради 11 жовтня того ж року право власності на спірну квартиру було зареєстроване на [PERSON] . 31 березня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування квартири [ADDRESS] , відповідно до умов якого відповідач є власником спірної квартири. Суд вважає, що у позові про визнання квартиру [ADDRESS] загальною площею 30 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м., спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] на час розірвання шлюбу між ними , тобто на 26 січня 1998 року; визнання недійсним свідоцтва про право власності \\~від 05 жовтня 2006 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради на ім`я [PERSON] слід відмовити за пропуском строку позовної давності на підставі заяви представника відповідачів та вимог ст.29 ч.3 КпШС УРСР (в ред.1969 року) за якими для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного \\~подружжя, \\~встановлюється \\~трирічний \\~строк \\~позовної давності. Позивачка, за її твердженням після розірвання шлюбу переїхала з сином та стала проживати за адресою: [ADDRESS] , де проживають і зараз, отже про порушене право вона мала знати з цього часу. Отже, 26 січня 2001 року строк для пред`явлення вимоги про поділ майна закінчився. Суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним договір дарування \\~квартири \\~\\~ [ADDRESS] від 31 березня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] та \\~визнання за [PERSON] право власності на ? частину квартири \\~\\~ [ADDRESS] в порядку спадкування за законом також не підлягають задоволенню, так як у зв`язку із спливом стоків позовної давності щодо розподілу спільного майна подружжя, [PERSON] мав повне право розпоряджатися своєю власністю - квартирою [ADDRESS] при житті, пайовий внесок був сплачений його матір`ю [PERSON] , \\~а тому спадок після його смерті не відкривався. Крім того, суд вважає, що відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] за договором дарування від 31 березня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] , а тому позовні вимоги в цій частині не відповідають вимогам ст.388 ЦК України.

Outcome: dismissed