Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-26 00:00:00

В грудні 2011 року позивач [PERSON] звернувся в суд до відповідача [PERSON] з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В своїй заяві посилається на те, що 04 вересня 2001 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу цілого житлового будинку з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими спорудами та побудівлями, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул.Волкова, 77, який був укладений на Біржі нерухомості „Эдвайс-Консульт, записаний в Журналі реєстрації біржових угод № 1395 від 04.09.2001р. та зареєстрований 02-10.2001 р. в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 3796. Працівники біржи завірили, що подальшого нотаріального посвідчення договір не потребує. Оскільки він в повній мірі позбавлений можливості використовувати свої права власника будинку, тому що не дотримане діюче на данний момент законодавство- договір не посвідчений нотаріально- він вимушений звернутися до суду. Зазначений договір купівлі-продажу виконаний обома сторонами. Посилаючись на наведене, просив позов задовольнити. Ухвалою суду від 14.05.2012р. до участі у справі в якості відповідача залучена [PERSON] як правонаступник [PERSON], померлого 18.03.2008р. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, свої позовні вимоги підтримав. Проте для участі у справі направив свого представника, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася через оголошення в газеті Рідне Прибужжя, а тому вважається повідомленою належним чином у відповідності з ч.9 ст.74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи- Біржа нерухомості „Эдвайс-Консульт- в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги визнали. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 04 вересня 2001 року був укладений письмовий договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким [PERSON] продав, а [PERSON] купив будинок № 77 по вул.Волкова в м.Миколаєві. Сторони повністю виконали всі суттєві умови договору, за яким [PERSON] передав будинок у власність [PERSON], а останній прийняв нерухоме майно і сплатив за нього певну грошову суму. Даний договір було зареєстровано БН «Эдвайс -Консульт» 04 вересня 2001 року за № 1395 в журналі реєстрації біржових угод з нерухомим майном. Придбаний за договором будинок № 77 по вул.Волкова в м. Миколаєві [PERSON] зареєстрував на праві власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, а також зареєстрував своє місце проживання в ньому. Згідно з вимогами ст.227 ЦК УРСР в редакції ГК 1963 р., що діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в ред. 1963р.) недодержання у випадках, зазначених в законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. Ст. 128 ЦК УРСР передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до ст.657 ЦК України в редакції ЦК 2003 р. договор купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлого будинку (квартири) чи іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Із пунктів 3,4 ст.334 ЦК України вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Оскільки відносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 р., то відповідно до п.п.1,4 заключних та перехідних положень ЦК України 2003р. необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 р. Таким чином суд дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved