Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу посилаючись на такі обставини. 06.05.2012 року він позичив відповідачу 2000 гривень строком на два місяці. На підтвердження укладеного договору позики відповідач надав йому розписку. Оскільки до теперішнього часу відповідач борг не повернув, позивач звернувся за правовою допомогою, за яку був вимушений сплатити 600 гривень. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача 2000 грн., судовий збір в розмірі 229 грн.40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 600 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги і просив їх задовольнити, дав суду аналогічні пояснення по суті заявленого позову. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову суду не надав, про день слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, про наслідки неявки був попереджений, у зв'язку з чим, з урахуванням згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши позивача, дослідивши надані суду докази у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Борговий документ має підтверджувати дві обставини: по-перше, факт отримання боржником грошей або речей, рід та якість; по-друге, точно визначений строк повернення грошей або речей, а у разі його відсутності - момент пред'явлення вимоги. Обов'язковими реквізитами боргового документа є власноручний підпис боржника (позичальника), а факультативними - дата, місце видачі, вказівка свідків тощо. Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такий самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений пред`явлення вимоги, позика моє бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 06 травня 2012 року позивач дав в борг відповідачу 2000 гривень строком на два місяці. На підтвердження укладеного договору позики відповідач надав йому розписку (а.с.15). До теперішнього часу борг не повернутий. Позивач звернувся за правовою допомогою. Ці обставини не заперечувались відповідачем. За таких обставин, суд вважає доведеним факт укладення 06.05.2012 року договору позики на 2000 гривень між сторонами. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його корить витрати на правову допомогу в сумі 600 грн.. Відповідно до ст.1 Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах- суб,єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справами в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 600 грн. За таких обставин суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задовольнити. Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Відшкодування витрат на правову допомогу передбачено ст. 84 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved