Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-15 00:00:00

Позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - (МТСБУ), звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою, посилаючись на те, що 01.10.2009 р. в м. Одеса на вул. Преображенській, з вини громадянина [PERSON], який керував автомобілем «Nissan» д/н [NUMBER], була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2009 р. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Infiniti G37S» д/н [NUMBER], що на момент ДТП належав [PERSON] Відповідно до висновку №4110 від 16.10.2009 р. експертного автотоварознавчого дослідження, складеного судовим експертом [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Infiniti G37S» д/н [NUMBER], становить 103 821,78 грн. Зазначена шкода винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів. Відповідно до п.п «а» п.41.1 ст.42 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Потерпілий з метою отримання відшкодування шкоди звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів №ВВ/8378757 з терміном дії з 07.10.2008 р. до 06.10.2009 р. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 25 500,00 грн. 17.02.2010 р. МТСБУ звернулося до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв'язку з проведенням регламентної виплати потерпілому, а також витрат, понесених МТСБУ для встановлення розміру збитку та збору документів у розмірі 200,00 грн. Відповідно до ст.ст.623-626 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. У зв'язку з зазначеним, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ 25500,00 грн. основного боргу, 2485,81 грн. інфляційних, 1636,89 грн. - три проценти річних, 200,00 грн. витрат, понесених МТСБУ для встановлення розміру збитків та збір документів по справі, 2000,00 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір у сумі 298,23 грн., а всього - 32 120,93 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові, просила суд стягнути 25500,00 грн. У зв'язку з важким матеріальним становищем відповідача, просила питання про стягнення інших витрат вирішити на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] позовні вимоги визнав частково, та пояснив, що вина відповідача у скоєнні ДТП, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль [PERSON] «Infiniti G37S» ним визнається і не оспорюється, оскільки встановлена постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2009 р. у справі №3-8681/09, яка набрала чинності. Але при здійсненні регламентної виплати [PERSON] позивачем були допущені порушення вимог чинного законодавства у частині визначення розміру шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, та розгляду документів. Згідно ст.34 Закону у редакції, яка діяла на момент скоєння ДТП, позивач після отримання повідомлення про страховий випадок зобов'язаний був у триденний строк направити експерта на місце настання страхового випадку або на місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу для його огляду і визначення розміру збитків. Позивач вказані вимоги Закону не виконав. Потерпіла особа [PERSON] самостійно обрав експерта для визначення розміру збитків, і отриманий висновок надав позивачу. Позивач отриманий висновок автотоварознавчого дослідження при розслідуванні страхового випадку не перевірив на відповідність чинному законодавству, неправильно встановив розмір збитків потерпілої особи, страховий акт не склав, і передчасно здійснив регламенту виплату. Наданий до суду позивачем висновок автотоварознавчого дослідження №4110 від 16.10.2009 р. не відповідає вимогам пунктів 1.6, 5.5 «г», 8.5.6, 8.5.10, 8.5.11 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. №142/5/2092 (далі - Методика), а саме: під час огляду автомобіля експерт не зафіксував за допомогою фотографування пошкодження крила лівого переднього, амортизатору капоту, неправильно застосував вартість нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт СПД Савченко СТО «Автоєвропа», які не є спеціалізованими по ремонту автомобілів «Ніссан», у т.ч. «Інфініті», заводом-виробником якого є «Ніссан Мотор». Експерт при відсутності документального підтвердження ремонту автомобіля потерпілої особи на спеціалізованому підприємстві повинен був застосувати вартість нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт за даними довідкової літератури, зокрема довідника «Бюлетень автотоварознавця». При розрахунках вартості замінюваних запасних частин експерт прийняв відомості про ціни без належного документального підтвердження та на підставі даних не регіонального дилера за місцем реєстрації та пошкодження автомобіля, а на підставі даних київського підприємства «Авто-актив». Відповідач не згоден з наявністю перекосів кузова автомобіля «Infiniti G37S», оскільки до висновку експерта долучені карти замірів геометричних параметрів кузова іншого автомобіля - «Infiniti G35» седан, а у [PERSON] був пошкоджений автомобіль «Infiniti G37S» купе, що є суттєвим. Карти замірів виготовлені 19.10.2009 р., тобто вже після того, як був виготовлений висновок №4110 від 16.10.2009 р., а тому ці карти не могли бути враховані при розрахунках. Неправильність висновку експерта, наданого позивачем, підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи від 01.08.2011 р. №3020/11, яка була виконана у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків. Відповідач пояснив, що визнає розмір збитків у сумі 71 264,42 грн., а не вказані позивачем 103 821,78 грн. Оскільки виплачена [PERSON] регламентна виплата була обмежена лімітом відповідності МТСБУ у розмірі 25 500,00 грн., то відповідач цю суму визнав, але просив її зменшити наполовину до 12 750,00 грн. у зв'язку з важким матеріальним становищем відповідача. Вимоги про відшкодування інфляційних збитків та трьох процентів річних не визнав, посилаючись на те, що шкода потерпілій особі була завдана внаслідок деліктних правовідносин, а не договірних грошових. Лист позивача від 17.02.2010 р. відповідач не отримував. Вимогу про стягнення 200 грн. витрат, понесених МТСБУ для встановлення розміру збитків потерпілого відповідач не визнав, посилаючись на те, що потерпіла особа [PERSON] самостійно обрав експерта для проведення автотоварознавчого дослідження і самостійно оплатив його послуги. А тому позивач не ніс витрат на встановлення розміру збитків потерпілої особи. Вимоги про стягнення 2000,00 грн. витрат на правову допомогу відповідач не визнав, посилаючись на те, що ТОВ «ВМ», з яким МТСБУ уклало контракт про надання правової допомоги, фактично позивачу таку допомогу не надавав, а інтереси позивача представляла представник за довіреністю, яка не є працівником ТОВ «ВМ» і яка не надало доказів сплати їй коштів як представникові, чи як особі, що надає правову допомогу. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою підлягають частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.10.2009 р. у м. Одесі на вул. Преображенській, приблизно о 09.00 годині відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «Nissan» д/н [NUMBER], порушив вимоги п.2.10 Правил дорожнього руху, не витримав безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Infiniti G37S» д/н [NUMBER] та УАЗ д/н [NUMBER], що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів. Вина відповідача у пошкодженні автомобіля «Infiniti G37S» підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2009 р. у справі №3-8681/09, яка набрала чинності. Згідно ч.3 ст. 64 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, судом встановлено, що особою, відповідальною за пошкодження автомобіля [PERSON] «Infiniti G37S» є відповідач [PERSON] 15.12.2009 р. [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування йому шкоди у розмірі 103 821,78 грн., спричиненої внаслідок вказаної вище ДТП з вини відповідача. Згідно ст.3 Закону, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст.6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно п/п «а» п. 41.1 ст.41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно п.1.7 ст.1 Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Судом встановлено, що відповідач станом на день ДТП не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а пошкоджений автомобіль потерпілої особи [PERSON] «Infiniti G37S» був забезпеченим транспортним засобом відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів №ВВ/8378757 з терміном дії з 07.10.2008 р. до 06.10.2009 р. ДТП, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль «Infiniti G37S», є страховим випадком. Згідно п. 40.2 ст.40 Закону, МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Згідно ст.34 Закону у редакції, яка діяла на час настання ДТП, страховик повинен протягом трьох днів з дня отримання повідомлення про страховий випадок, направити на місце настання страхового випадку або на місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу експерта для визначення обставин страхового випадку та розміру збитків. Судом встановлено, що МТСБУ після отримання заяви від потерпілого, експерта на місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу не направив, а прийняв наданий потерпілим висновок автотоварознавчого дослідження №4110 від 16.10.2009 р., виконаний суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON], який має кваліфікації судового експерта за спеціальністю 12.2 «Визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитків, спричинених власнику транспортного засобу». Згідно вказаного висновку №4110, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Infiniti G37S» д/н [NUMBER], складає 103 821,78 грн. Представник позивача у судовому засіданні пояснила, що вказаний висновок виконаний у відповідності до чинного законодавства. Представник відповідача заперечував проти вказаного висновку, вказуючи, що він виконаний з порушенням вимог Методики. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив, що на підставі заяви [PERSON] від 05.10.2009 р. здійснив 08.10.2009 р. огляд пошкодженого автомобіля «Infiniti G37S» д/н [NUMBER], про що склав відповідний акт та здійснив фотофіксацію ушкоджень. Ушкодження лівого переднього крила та амортизатора капоту він не сфотографував, що є його упущенням. При розрахунках вартості ремонту вказаного автомобіля [PERSON] застосував вартість нормо-години СТО «Автоєвропа» СПД Савченко у розмірі 170,00 грн. без ПДВ за ремонтні роботи, та у розмірі 180,00 грн. без ПДВ за малярні роботи. Пояснити, на підставі яких документів прийняті до розрахунків розміри вартості нормо-години, свідок [PERSON] у судовому засіданні не зміг. Вартість запасних частин прийнята за даними ПП «Авто-Актив», яке знаходиться у Києві. Рахунок від цього підприємства без підписів та печатки він отримав за допомогою електронної пошти. Цей рахунок свідок застосував для розрахунків, оскільки в Одесі відсутні спеціалізовані підприємства, які здійснюють ремонт автомобілів «Інфініті». Оцінюючи висновок №4110 та пояснення свідка [PERSON], суд виходить з наступного. Згідно п/п «г» п.5.5 Методики, під час технічного огляду транспортного засобу експерт повинен установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан транспортного засобу, з обов'язковою їх фіксацією шляхом фотографування. Згідно п.8.5.6 Методики, у разі документального підтвердження відновлення транспортного засобу на спеціалізованому для даної моделі підприємстві, розрахунки вартості ремонтно-відновлювальних робіт проводяться на підставі вартості нормо-години цього підприємства. Якщо документальне підтвердження відновлення транспортного засобу на спеціалізованому підприємстві відсутнє або на підприємстві не застосовуються норми праці у нормо-годинах, то використовується вартість нормо-години регіональна за даними довідкової літератури, зокрема довідника «Бюлетень автотоварознавця». Згідно п.8.5.10 Методики, дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до додатка 8, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників. Згідно п.8.5.11 Методики, пріоритетними є дані про вартість складових частин, які поставляє виробник КТЗ у мережу своїх офіційних дилерів у регіоні. Згідно п. 1.6 Методики, спеціалізоване підприємство автомобільного сервісу - підприємство, що належить до сервісної мережі пунктів технічного обслуговування та гарантійного ремонту КТЗ, створеної виробником КТЗ або уповноваженими ним суб'єктами господарювання відповідно до законодавства. Суд вважає, що висновок №4110 від 16.10.2009 р. не відповідає вимогам п.п. 8.5.10, 8.5.11 Методики щодо застосування даних про ціни на запасні частини, не відповідає вимогам п. 8.5.6 Методики щодо застосування вартості нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт, не відповідає вимогам п.5.5 Методики щодо обов'язкової фотофіксації усіх пошкоджень транспортного засобу під час його огляду. Суд критично відноситься до свідчень свідка [PERSON] щодо зазначення в калькуляції вартості ремонту автомобіля деяких робіт двічі через недосконалість програми, яку свідок застосовував для розрахунків, оскільки відповідальною особою за висновки автотоварознавчого дослідження є експерт. Суд критично відноситься до пояснень свідка [PERSON] щодо відсутності в Одеському регіоні спеціалізованих підприємств по ремонту та обслуговуванню автомобілів, виробником яких «Ніссан Мотор», у т.ч. марки «Інфініті», оскільки це спростовується листами «Ніссан Мотор Україна» від 06.07.2007 р. №313, від 23.02.2010 р. №51, рахунками ТОВ «Елефант» від 04.02.2010 р., ТОВ «Н Моторс Юг» від 05.02.2010 р., листом ТОВ «Еліт Авто Юг» від 13.06.2010 р. №001. За наведених обставин суд вважає, що висновок автотоварознавчого дослідження від 16.10.2009 р. №4110, виконаний [PERSON], не може бути належним доказом у справі. Суд вважає, що позивач при встановленні обставин страхового випадку повинен був перевірити правильність наданих потерпілою особою документів, та у випадку їх невідповідності законодавству самостійно вчинити дії по встановленню розміру збитку. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи від 01.08.2011 р. №3020/11, виконаної за ухвалою Приморського районного суду м. Одеси СПД [PERSON], який має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.2 «Визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитків, спричинених власнику транспортного засобу», та був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправильного висновку, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Infiniti G37S» д/н [NUMBER] складає 72 063,58 грн. Оцінюючи вказаний висновок судової експертизи №3020/11, суд вважає його належним доказом, оскільки експертиза проведена у відповідності до Методики. Представником позивача заперечень проти висновку судової експертизи №3020/11 не надано. Таким чином, суд вважає, що внаслідок страхового випадку власникові транспортного засобу спричинено шкоду у розмірі 72 063,58 грн. Згідно ст.9 Закону у редакції на час настання страхового випадку, ліміт відповідальності позивача складав 25 500,00 грн. Згідно платіжного доручення від 18.01.2010 р. №74, позивач сплатив страхове відшкодування [PERSON] у розмірі 25 500,00 грн. Суд вважає, що оскільки розмір шкоди, спричиненої власникові автомобіля «Інфініті», у будь-якому випадку перевищує ліміт відповідальності позивача, то позивач обґрунтовано сплатив потерпілій особі [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 25 500,00 грн. в межах ліміту відповідальності. Згідно п.38.2 ст.38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. При таких обставинах суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування йому у порядку регресу відповідачем 25 500,00 грн. Відповідач просив суд зменшити розмір відшкодування наполовину до 12750 грн. на підставі ч.4 ст.1193 ЦК України з урахуванням його важкого матеріального становища, пов'язаного з його тривалою хворобою, відсутністю роботи та доходів, смертю батька у 2012 р., а також просив врахувати, що шкода спричинена внаслідок необережних дій відповідача. Згідно Акту дослідження здоров'я відповідача від 27.09.2004 р., виписок з медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] від 14.04.2010 р, від 06.09.2012 р., відповідач з 2004 р. перебуває на диспансерному обліку в поліклінічному відділені КУ «Міська лікарня №5» з діагнозом: хронічний вірусний гепатит «С», помірного ступеню активності, ст. декомпенсації, хронічний гастрит в стадії нестійкої ремісії, хронічний панкреатит. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], батько відповідача - [PERSON], помер [INFO] Суд вважає, що вказані факти можуть бути визнані як обставини для зменшення розміру відшкодування на підставі ч.4 ст.1193 ЦК України. Доводи відповідача про необережну вину спричинення шкоди, як підставу для зменшення відшкодування, суд відхиляє, оскільки така обставина не передбачена законом для зменшення відшкодування. З урахуванням наведеного, суд вважає, що розмір відшкодування на підставі ч.4 ст.1193 ЦК України може бути зменшеним з 25 500,00 грн. до 20 000,00 грн. Згідно п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 01.03.2013 р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», положення ст. 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). Позов заявлений у порядку регресу на підставі ст.1191 ЦК України та ст. 38 Закону, тому відшкодуванню у цьому порядку підлягає сума, яка сплачена позивачем потерпілій особі. Тому позовні вимоги про відшкодування позивачу 3% річних у розмірі 1636,89 грн. та інфляційних у розмірі 2485,81 грн. не підлягають задоволенню. Позовні вимоги про стягнення 200,00 грн. витрат на встановлення розміру збитку та збір документів, сплачених позивачем ФОП [PERSON] згідно платіжного доручення від 11.01.2010 р. №1, не підлягають задоволенню, оскільки розмір збитків визначено ФОП [PERSON] за заявою [PERSON], і позивачем не надано доказів про те, що ФОП [PERSON] приймав участь у визначенні розміру збитків і зборі документів. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн., суд виходить з наступного. Згідно ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст.56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, яка надає правову допомогу, допускається до участі у справі за заявою сторони на підставі ухвали суду. Особа, яка надає правову допомогу стороні, і представник сторони, є різними учасниками цивільного судочинства. Позивачем укладено контракт про надання правової допомоги від 17.11.2010 р. №48 з ТОВ «ВМ». Однак у судовому засіданні інтереси позивача представляла представник за довіреністю, яка не є особою, що має право на надання правової допомоги. Питання про допуск будь-якої особи для надання правової допомоги, ухвалою суду у порядку ч.2 ст.56 ЦПК України не вирішувалося. Тому вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 200,00 грн.

Outcome: partial