Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-22 00:00:00

Позивачі звернувся до суду з позовом до СТОВ „Птиця про витребування земельних ділянок. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що СТОВ „Птиця користується їхніми земельними ділянками, підставами використання яких називає договорами оренди земельних ділянок від 05.01.2008 року, які підписані з [PERSON], [PERSON], [PERSON], та договором оренди земельної ділянки без номеру та без дати, підписаного з [PERSON]. Проте, дані договори вони вважають неукладеними, оскільки між сторонами не досягнуто усіх істотних умов договору оренди землі, зокрема, відсутні кадастрові плани земельних ділянок, які передаються в оренду з відображенням наявності чи відсутності обмежень (обтяжень) у їх використанні та встановлених земельних сервітутів, акти визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та проектів відведення земельної ділянки, що унеможливлює ідентифікацію обєкта оренди та визначення його в натурі (на місцевості); договори оренди не містять необхідної інформації про обєкт оренди, зазначених способів внесення орендної плати (при грошовій виплаті), перелік та кількість або частку продукції, місце, умови, порядок, строки поставки продукції (при натуральній виплаті), види, обсягу, строки і місце виконання робіт (при відробітковій виплаті), не зазначені умови збереження стану обєкта оренди, умови передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, також в договорах оренди не визначено сторону, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини, що передбачено ст.. 15 Закону України „Про оренду землі. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом як істотні. Істотні умови договору зазначені в ст.. 15 Закону України „Про оренду землі. П.8 постанови ПВСУ №9 від 06.11.2009р. передбачено, що у разі передчасної передачі на виконання юридично ще не укладеного договору майна, право на це майно у набувача не виникає і власник може витребувати його в порядку, встановленому главою 83 ЦК України. У звязку з чим позивачі вважають вищевказані договори оренди земельних ділянок неукладеними, а тому відповідач користується ними без достатньої правової підстави, на підставі чого вони просять витребувати у відповідача свої земельні ділянки та повернути їх позивачам, тобто власникам зазначених земельних ділянок. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON], який представляє інтереси [PERSON], [PERSON], [PERSON], підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав аналогічні пояснення, додавши, що до договір оренди навіть не були прикладені додатки: державний акт, акт відведення меж земельної ділянки в натурі, оскільки в самих договорах додатки не зазначені. Просив позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, пояснивши, що при підписанні договору її все влаштовувало. Однак, після того, як вона залишилася без роботи, орендної плати їх не вистачає на життя і вона вирішила забрати свою землю, після чого почала більш детально вивчати укладений договір та виявила в ньому відсутність тих пунктів договору, які є значними. У звязку з чим вона просить повернути їй її земельну ділянку. В судовому засіданні позивач [PERSON], який діє також в інтересах [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не зявилися, просили розглянути справу в їх відсутність. На попередньому судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі та надали суду заперечення. Просили у задоволенні позовних вимог позивачам відмовити, як заявлених безпідставно, необґрунтовано і не відповідають нормам чинного законодавства. Суд, вислухавши пояснення позивачів та представників позивачів, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 11,3215 га, розташованої на території Солідарненської сільської ради (а.с.22), [PERSON] є власником земельної ділянки площею 10,3084 га, розташованої на території Солідарненської сільської ради (а.с.23), [PERSON] є власником земельної ділянки площею 10,1297 га, розташованої на території Солідарненської сільської ради (а.с.24), [PERSON] є власником земельної ділянки площею 9,9432 га, розташованої на території Солідарненської сільської ради (а.с.25). Відповідно до Акту від 02 жовтня 2007р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали директору СТОВ „Птиця свої земельні ділянки в оренду строком на 10 років (а.с.10, 13, 16, 19), про що 05.08.2008р. та 25.02.2008р. були укладені договори оренди земельних ділянок. Договори підписані кожним з власників земельної ділянки особисто та зареєстровані у Білокуракинському районному реєстраційному окрузі Луганської регіональної філії ДП „Центр державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.01.2008р. за № 209878/040841500052 (а.с.14-15), запис від 16.01.2008р. за № 209878/040841500016 (а.с.17-18), запис від 16.01.2008р. за № 209878/040841500017 (а.с.20-21), запис від 14.03.2008р. за № 209878/040841500081 (а.с.67-68). Відповідно до вимог ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 13 Закону України „Про оренду землі договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно вимог ч.2 ст. 14 Закону України „Про оренду землі типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Даний договір в цілому відповідає типовому договору оренди землі, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220. Стаття 15 Закону України „Про оренду землі містить істотні умови договору оренди, які знайшли своє відображення в спірних договорах оренди, а саме: обєкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки) п.1.1, 1.2., 1.3; строк дії договору п.2.2.1; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату п.2.3.1., 2.3.2., 2.3.3., 2.3.4., 2.3.5., 2.3.6.; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду п.2.1., умови збереження стану обєкта оренди п.2.1., умови і строки передачі земельної ділянки орендарю п.1.5.; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві п.2.4.1., 2.4.2., 2.4.3., 2.4.4.; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки п.8.1.; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини п.5.2.; відповідальність сторін п.5.1.. В п.1.2 договору зазначено, що ксерокопія державного акту є невідємною частиною цього договору, у звязку з чим посилання представника позивача на відсутність державного акту як додатку до договору суд до уваги не приймає. Що стосується умов передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, то статтю 15 Закону України „Про оренду землі доповнено вищевказаною нормою згідно із законом № 509 VI від 16.09.2008р., а договори оренди вказаних земельних ділянок підписані 05.01.2008 року та 25.02.2008р., державна реєстрація проведена 16.01.2008р., 14.03.2008р., тобто до внесення змін в статтю 15. Ч.2 ст. 15 зазначеного Закону передбачено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею ... є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Проте, спірні договори пройшли державну реєстрацію відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п.2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого Постановою КМУ від 25 грудня 1998 року № 2073, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державного факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Також, ч.4 ст. 15 цього ж Закону передбачено, що невідємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі обєкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. Згідно з п.5 Порядку для державної реєстрації договорів оренди юридична або фізична особа (заявник) подає до відповідного державного органу земельних ресурсів: заяву про державну реєстрацію договору оренди; договір оренди; план (схему) земельної ділянки, яка надається в оренду; копію державного акта на право власності на землю, що перебуває у власності фізичних або юридичних осіб. Крім зазначених документів до заяви додаються: акт перенесення меж земельної ділянки, яка надається в оренду, на місцевість у разі не визначення їх у натурі; проект відведення земельної ділянки у разі наданні її в оренду зі зміною цільового призначення. Таким чином, подача акту перенесення меж земельної ділянки, яка надається в оренду, є обовязковою тільки в разі, якщо межі земельної ділянки не були визначені в натурі. Невідємною частиною спірних договорів є державний акт на право приватної власності на землю, в якому міститься план земельної ділянки (а.с.22-25), у звязку з чим суд не приймає до уваги ствердження позивача про те, що сторонами не була погоджена така істотна умова договору, як обєкт договору. В кадастровому плані земельної ділянки відображаються обмеження (обтяження) її використання та встановлених земельних сервітутів. Як вбачається з п.8.1. спірних договорів, обмеження та обтяження у використанні земельної ділянки відсутні. Таким чином, суд вважає, що при відсутності будь-яких обмежень (обтяжень) у використанні земельних ділянок кадастровий план до договору оренди земельної ділянки не прикладається. Договори оренди земельних ділянок від 05.01.2008 року та від 25.02.2008 року укладалися на основі вільного волевиявлення сторін, про що свідчать підписи сторін в договорах оренди. Умови договору виконуються, про що свідчить довідка про відсутність заборгованості по виплаті орендної плати з позивачами, та виплата її наперед (а.с.77-80). З вересня 2011 року на зазначених земельних ділянках посіяна озима пшениця в тому числі насіннева ділянка сорту „Апогей Луганський еліта, які будуть збиратися в липні 2012 року (а.с.76). Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом як істотні. Не спростовуючи факту укладення договору, позивачі 25.11.2011р. та 23.01.2012р. зверталися до відповідача з вимогою про розірвання договору за взаємною згодою, на що отримали відмову (а.с.30, 70-75). В судовому засіданні було встановлено, що з усіх істотних умов договору сторони дійшли згоди, у звязку з чим зазначені позивачами підстави вважати договори оренди від 05.01.2008р. та 25.02.2008р. неукладеними не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому позовні вимоги позивачів щодо повернення їм земельних ділянок як таких, якими відповідач користується без достатньої правової підстави, задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed