Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі перебувала в шлюбі з 11 жовтня 1997 року. [PERSON] - військовий, а тому тривалий час родина проживали у м. Хабаровську (Росія) та за спільною домовленістю, після закінчення строку служби планувала повернутися на Україну. У 1999 році відповідачу запропонували, з метою підвищення фахового рівня, вступити до військового університету в м. Твері (Росія). Позивачка підтримала бажання відповідача щодо його кар'єрного росту, та у зв'язку з невирішеним квартирним питанням, за спільною домовленістю з [PERSON] поїхала до України. З того часу вона та відповідачем проживали на два міста. У 2002 році, [PERSON] завагітніла, але відповідач [PERSON] категорично заперечував факт свого батьківства. На той час відповідач має нову родину, перебуваючи в офіційних шлюбних стосунках із заявницею. [INFO] року народилася донька [PERSON], реєстрація народження якої у відділі РАЦС по Придніпровському району м. Черкаси проведена у відповідності до ч.1 ст. 122 СК України. Відповідач [PERSON] категорично відмовлявся утримувати доньку, а тому 18.08.2003 позивачка звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання доньки. [PERSON] подав зустрічний позов про оскарження факту свого батьківства та анулювання відомостей про батька в актовому записі про народження малолітньої [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду по справі була призначена судово-генетична експертиза, яка підтвердила факт батьківства. Відповідач не спілкується з донькою з моменту народження, не виявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться її життям, здоров'ям, духовним та моральним розвитком. Відповідач не вітає доньку зі святами та днями народжень, свідомо ухиляється від спілкування з дитиною. Неодноразово, позивачка намагалася влаштувати відпочинок доньки за межами України, але не маючи нотаріально завіреного дозволу батька, це не можливо. Тому в літку 2010року я звернулася з заявою до Соснівського районного суду м. Черкаси з метою отримати судовий дозвіл на поїздку. На той час відповідач [PERSON] перебував в місті, знав про наміри заявниці. З 2003 року [PERSON] самостійно займається виховання та утриманням доньки, піклується про неї. Позивач просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Суду пояснила, що відповідач з донькою не спілкується, із пологового будинку їх не забирав, заперечував факт свого батьківства. Дитину бачив лише один раз за все її життя, під час проведення судової експертизи. Він не приймає участі у вихованні та розвитку дитини, не вживає заходів щодо спілкування з нею, життям доньки не цікавиться. Відповідач в судовому засідання проти позову заперечував. Суду пояснив, що він не спілкується з донькою в зв»язку з напруженими стосунками з позивачкою та її матір»ю. Вони свідомо приховують від нього дитину, не повідомляють номери своїх контактних телефонів і тривалий час він не знав адресу їх проживання. Він мешкає в Росії, а тому позбавлений можливості часто відвідувати м.Черкаси, що призвело до втрати контакту з дитиною. Аліменти на утримання доньки сплачує регулярно, бажає дбати про дитину та спілкуватися з нею. Представник третьої особи - органу опіки та піклування позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що протягом тривалого часу відповідач самоусунувся від спілкування з донькою та її виховання. Він не вживав ніяких заходів для спілкування з дівчинкою, не дбав про її духовний та фізичний розвиток. Вважає, що задоволення позову відповідає інтересам дитини. Прокурор м. Черкаси підтримала позовні вимоги та просила заяву задовольнити, оскільки це відповідає найвищим інтересам дитини. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника третьої особи, свідків, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного. У ході розгляду справи об»єктивно встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.05.2003р. На момент народження дитини її батьки разом не проживали. Реєстрація народження проведена у відділі РАЦС по Придніпровському району м. Черкаси відповідно до ч.1 ст. 122 СК України. У зв»язку з відсутністю з боку [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини, [PERSON] 18.08.2003р. звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою про стягнення аліментів на утримання доньки. [PERSON] подав зустрічний позов про оскарження факту свого батьківства та анулювання відомостей про батька в актовому записі про народження малолітньої [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду по справі була призначена судово-генетична експертиза, яка підтвердила факт батьківства. Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від [INFO]. з відповідача на утримання доньки стягнуто аліменти у розмірі 1\\6 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач не спілкується з донькою з моменту її народження. Разом з дитиною ніколи не проживав, оскільки на момент її народження мешкав за межами України, де ним була створена інша сім»я з [PERSON] Має сина [PERSON], [INFO] (даний факт підтверджується рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від [INFO].). З показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що позивачка самостійно виховує дитину з дня її народження, батько ніколи разом з дитиною не проживав, не приймав участі у її вихованні, не виявляв турботи та піклування. Дитина ніколи не отримувала від нього ніяких знаків уваги, зокрема привітань з днями народжень та іншими святами. Дошкільний навчальний заклад та гімназію батько не відвідував, із запитами щодо навчання дитини не звертався. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що до Черкаського міського центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді на консультацію звернулася громадянка [PERSON] з заявою щодо визначення прихильності малолітньої [PERSON] до батька [PERSON] Під час психологічної роботи з малолітньою встановлено, що батько з дитиною не спілкується , вона його ніколи не бачила, боїться і не хоче мати психологічного контакту з біологічним батьком. Вказані фактори негативно впливають на психо-моційний стан дитини, що спричиняє страждання дитині. Аналізуючи викладене суд доходить до висновку, що відповідач [PERSON] свідомо усунувся від виконання своїх батьківських обов»язків, оскільки з малолітньою ніколи не проживав, не опікувався нею, не цікавився життям, здоров'ям, духовним та моральним розвитком дитини. Він не виявляє інтересу до внутрішнього світу доньки, не створює умов для отримання малолітньою освіти та розвитку природних здібностей, не обізнаний про стан здоров»я дівчинки та її нагальні потреби. Виконання свої батьківських обов»язків [PERSON] обмежив сплатою аліментів, які стягнуті за рішенням суду, що свідчить про відсутність бажання у добровільному порядку утримувати дитину та надавати їй матеріальну допомогу. Відповідно до інформації Черкаської гімназії № 9 ім. О.М. Луценка об'єктивної характеристики на громадянина [PERSON] адміністрація гімназії надати не має можливості, оскільки за час навчання малолітньої [PERSON] батько жодного разу навчальний заклад не відвідав. Згідно з висновком органу опіки та піклування є всі підстави позбавити громадянина [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків, як підстава для позбавлення батьківських права, має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідач своїх батьківських обов'язків, зокрема обов'язку виховувати та піклуватися про дитину до досягнення нею повноліття не виконує з часу її народження ([INFO]) та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Відповідачем не надано суду переконливих доказів того, що позивачка та члени її сім»ї створюють перешкоди у спілкуванні з дитиною. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, повністю знайшли своє об»активне підтвердження в ході розгляду справи, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved