Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому та в судовому засіданні вказав, що 22 квітня 2004 року ним було укладено з відповідачем договір оренди належної йому земельної ділянки площею 2,83 гектари строком на 5 років, тобто до 1 червня 2009 року. Як зазначив відповідач, після закінчення строку дії договору оренди по даний час земельна ділянка відповідачем використовується без правових підстав. За час використання земельної ділянки без договору оренди за період з 2010 по 2011 рік позивачу спричинені збитки у вигляді неможливості користування земельною ділянкою площею 2,83 гектари, з якої він міг отримувати врожай зернових. Виходячи з середньої врожайності зернових по Кілійському району відповідно до довідки головного управління економіки Одеської обласної державної адміністрації, що складає 36,5 центнери з гектару, позивачем визначено збитки у вигляді 20600 гривень з розрахунку недоотриманих 206 центнерів врожаю зернових за ціною 1 гривня за 1 кілограм зерна. Крім того, як зазначив позивач, в результаті незаконних дій відповідача щодо використання належної йому земельної ділянки позивачу завдано моральну шкоду у вигляді душевних страждань, яку позивач оцінює в 1000 гривень. На підставі викладеного [PERSON] просив суд ухвалити рішення,яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУНАЙ-АГРО»матеріальну шкоду за незаконне використання земельної ділянки в сумі 20600 гривень та 1000 гривень моральної шкоди, а також зобовязати відповідача повернути земельну ділянку, належну позивачу. Після відкриття провадження у справі товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «ДУНАЙ-АГРО»звернулось до суду з зустрічним позовом до [PERSON], за змістом якого просило суд відмовити позивачу в задоволенні первісного позову, оскільки договір було укладено належним чином та зареєстровано відповідно до вимог законодавства; крім того, відповідно до п. 8 договору він вважається таким, що продовжений ще на 5 років, оскільки від [PERSON] жодних заяв щодо відмови від договору не надходило. На підставі викладеного представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просив суд задовольнити зустрічний позов та визнати дійсним до 1 червня 2014 року договір оренди земельної ділянки, укладений між сторонами та зареєстрований 1 червня 2004 року. Ухвалою суду від 01.10.2012 року вказані позови обєднані в одне провадження для спільного розгляду. В ході судового засідання позивач також пояснив, що письмових повідомлень щодо відмови від продовження строку дії договору, як те було передбачено його умовами, він відповідачу не направляв і фактично бажає, щоб договір був чинний до 1 червня 2014 року, оскільки він отримував від відповідача орендну плату за 2009-2012 роки, самостійно не має можливості обробляти належну йому земельну ділянку, а підставою його звернення до суду стало бажання переглянути в бік збільшення розмір орендної плати за договором. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: 22 квітня 2004 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «ДУНАЙ-АГРО» було підписано договір оренди, за умовами якого [PERSON]М, /Орендодавець/ надав ТОВ «ДУНАЙ-АГРО» /Орендарю/ в строкове платне користування земельну ділянку площею 2,83 гектари, належну орендодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 489013 для виробництва сільськогосподарської продукції . Згідно п. 8 Договору строк його дії складав 5 років. У випадку, якщо протягом місяця до закінчення строку дії договору від орендодавця не надійде письмового заперечення, договір вважається продовженим на той самий строк. Вказаний договір містить відмітку про його державну реєстрацію в Кілійському районному відділі ОРФ ЦДЗК від 1 червня 2004 року. Як вбачається з наданих представником ТОВ «ДУНАЙ-АГРО»відомостей на виплату орендної плати, протягом 2009-2012 років позивач [PERSON] отримував передбачену за умовами договору від 22.04.2004 р. орендну плату, що підтвердив і сам позивач в судовому засіданні. При вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно зі ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч.2 ст. 124 та ч.ч. 2 та 3 ст. 125 ЗК України /в редакції, яка діла на момент підписання договору/ - передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі, одержання документа, що посвідчує права на неї, та державної реєстрації забороняється. Відповідно до ст. ст. 628, 638 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 15 Закону України «Про оренду землі»визначає істотні умови договору оренди землі. Відповідно до положень вказаної статті такими є: об'єкт оренди; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження щодо використання земельної ділянки; відповідальність сторін тощо. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі»договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, що узгоджується з ч.3 ст. 640 ЦК України (нормативний акт, який вступив в силу після прийняття Закону України «Про оренду землі»і є основним актом цивільного законодавства), відповідно до якої договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 210 ЦК України правочин, який підлягає державній реєстрації, є чинним з моменту його державної реєстрації. Судом встановлено, що договір, укладений між тронами, містить всі істотні умови, встановлені законодавством та належним чином зареєстрований у відповідному державному органі, таким чином він є чинним з 1 червня 2004 року. Виходячи з встановлених в п. 8 Договору положень щодо продовження строку дії договору за відсутності письмових заперечень орендодавця, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог, оскільки ним не надано суду доказів щодо відмови у встановленій формі від продовження строку дії договору, який виходячи з його умов щодо строку є чинним до 1 червня 2014 року. Крім того, сам позивач визнав, що отримував протягом 2009-2012 років орендну плату за договором, що підтверджує факт того, що під час отримання орендної плати він не мав заперечень щодо продовження строку дії договору. Таким чином суд не може погодитись з позивачем, що відповідач використовує належну [PERSON] земельну ділянку без правових підстав та необхідність покладення на позивача обовязку відшкодувати завдану вказаними діями шкоду та повернути земельну ділянку позивачу. Стосовно заявлених ТОВ «ДУНАЙ-АГРО»зустрічних позовних вимог до [PERSON] щодо визнання укладеного між сторонами договору дійсним до 1 червня 2014 року, суд виходить з наступного: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Конкретні способи захисту права передбачені в ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч. 2 вказаної статті пособами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Зважаючи на фактичні правовідносини між сторонами щодо оренди відповідної земельної ділянки, суд виходить з того, що заявлені зустрічні позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки визнання договору дійсним до певного строку як спосіб захисту цивільного права не передбачений діючим законодавством. Визнання судом факту, що укладений між сторонами договір діє до 1 червня 2014 року згідно встановлених в ньому умов, можливе як встановлення певних обставин при вирішенні спору між позивачем та ТОВ «ДУНАЙ-АГРО»щодо повернення власнику земельної ділянки та може бути покладено в обґрунтування заперечень відповідача проти вказаних позовних вимог [PERSON], що і має місце в даному випадку. На підставі ст. ст. 4, 16, 627, 628, 640 ЦК України, ч.2 ст. 124, ч. ч. 2, 3 ст. 125 ЗК України /в редакції, яка діяла на момент укладення договору/, ст. ст. 1, 15, 18, 19 Закону України «Про оренду землі»та

Outcome: dismissed