Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-13 00:00:00

У квітні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про зобов?язання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві, з урахуванням уточнень позивачка просила суд визнати за нею право власності на поле асенізації, загальною площею 91\~ 046 кв.м., яке розташоване на автомобільній дорозі М-04 Знам?янка Луганськ Ізварине км 246+800, на земельній ділянці площею 126\~ 258,00 кв.м. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, на його задоволенні наполягала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що у 1995 році до позивачки звернувся відповідачка [PERSON] з пропозицією дати їй у борг грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, вказану суму вона хотіла передати у борг відповідачу [PERSON] який бажав витрати вказані грошові кошти на потреби свого підприємства. Вказані грошові кошти я передала [PERSON] без сплати відсотків, за що відповідач [PERSON] дозволив мені використовувати відстійник стічних вод який знаходиться вздовж траси Харків-Сімферопіль на землях Орлівщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Позивачка використовувала вказаний відстійник за своїм розумінням, у тому числі для зрошення полів та як ставок відстійник для стічних вод. На теперішній час позивачка використовує вказаний обєкт як ставок накопичувач. Проте, до теперішнього часу відповідачі борг не повернули, від зустрічі ухиляються, не відповідають на телефоні дзвінки. Згідно ст.509 Цивільного Кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 Цивільного Кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст.615 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Крім того, на підставі ст.344 Цивільного Кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі На підставі викладеного,

Outcome: approved