Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-03 00:00:00

В серпні 2012 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є батьком [PERSON] [INFO] Його син проживає разом із матір'ю та бабусею за адресою: [ADDRESS]. Він не має можливості бачити свого сина, оскільки з липня 2012 року йому чинять перешкоди у спілкуванні з сином. Його матір [PERSON] з 2011 року проживає в м. Москва, РФ та бачить сина раз на півроку. Дитина фактично проживає разом із бабусею. Вважає, що він як батько має переважне право визначити місце проживання дитини разом із ним. Просить суд визначити місце проживання дитини [PERSON] разом і батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] подала суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] та про стягнення з нього аліментів. Зустрічна позовна заява на підставі ухвали суду від 31.10.2012 року була прийнята до розгляду разом із первісним позовом. Ухвалою суду від 04.02.2013 року позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] були залишені без розгляду. Таким чином, [PERSON] в зустрічній позовній заяві просить стягувати щомісячно з [PERSON] на свою користь на утримання дитини [PERSON] 580 гривень до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Суду пояснили, що [PERSON] проживав без реєстрації шлюбу із [PERSON] до 2010 року, мають спільну дитину [PERSON] [INFO]. Малолітній [PERSON] проживає разом із [PERSON] та своєю бабусею [PERSON] В 2011 році відповідач виїхала в РФ та залишила [PERSON] проживати із бабусею. [PERSON] проживає в [ADDRESS], має власний будинок, який відповідає всім умовам проживання в ньому дитини, має великий досвід виховання дітей, має педагогічну освіту, займається із дітьми в спортивній секції. Вважає, що його син [PERSON] має проживати із батьком, а не бабусею, тому просить суд визначити місце проживання дитини разом із ним. Зустрічні позовні вимоги вважають такими, що не підлягають задоволенню, у разі якщо суд ухвалить рішення на його користь. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] заперечили проти задоволення позову, наполягають на задоволенні зустрічного позову про стягнення аліментів. Суду пояснили, що [PERSON] проживала разом із [PERSON] без реєстрації шлюбу. [PERSON] [INFO] є їхнім сином. З 2010 року [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] разом із дитиною, [PERSON] проживає у [ADDRESS]. [PERSON] не цікавиться своїм сином, не приймає участі в його вихованні. Через скрутне матеріальне становище вона з 2011 року періодично виїжджає до м. Москва на заробітки, [PERSON] в цей період проживає за її місцем проживання разом з бабусею - [PERSON] [PERSON] добровільно коштів на утримання сина не надає, постійного місця роботи не має, а тому просить стягувати з нього аліменти у розмірі 580 гривень щомісяця. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в судовому засіданні пояснив, що вважає за необхідне визначити місце проживання [PERSON] за адресою матері [PERSON], а тому в задоволенні позову [PERSON] просить відмовити, позовні вимоги про стягнення аліментів просить вирішити на розсуд суду. Представник органу опіки та піклування Пологівської районної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, третіх осіб, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини. [PERSON] народився 16 вересня 2005 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Хортицьким відділом РАЦС Запорізького МУЮ, актовий запис №825 від 07.10.2005 року (а.с. 4). [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою №985 від 03.08.2012 року, виданою сільським головою Захряпа О.Г. (а.с. 5) Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, є власником ділянки площею 0,2500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], [PERSON] проживає із нею, що підтверджується довідкою №60 від 25.09.2012 року, виданою головою ЖБК «Протон 9» (а.с. 38). [PERSON] є учнем 1-ого класу загальноосвітньої школи №108 м. Запоріжжя, відповідно до характеристики з місця навчання, виданою директором школи Кришталь В.В. та класним керівником [PERSON], [PERSON] відповідальний, добрий, зростає у сприятливій атмосфері, його розвитком піклуються матір та бабуся, учень забезпечений навчальним приладдям. Вказано, що батько [PERSON] за період навчання сина з'явився в школі лише один раз (а.с. 36). Відповідно до акту від 18.10.2012 року було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS], зазначено, що у дитини є окрема кімната, дитяче ліжко, сучасний стіл, кімната затишна, є дитячі іграшки та інше, стосунки в родині добрі, дитина виховується в гарних умовах (а.с. 37). Згідно висновку голови районної адміністрації по Хортицькому району Гофмана О.Ф. від 10.12.2012 року про визначення місця проживання дитини [PERSON] було рекомендовано визначити місце проживання [PERSON] за адресою матері - [ADDRESS] (а.с. 83). Відповідно до акту від 06.12.2012 року було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS], де проживає [PERSON] Так, зазначено, що будинок опалюється, є водопостачання, в будинку чисто, прибрано, для дитини виділена окрема кімната, є стіл та інші меблі, батько любить сина та бажає проживати разом із ним (а.с. 89). Відповідно до висновку голови Пологівської районної адміністрації Запорізької області Коноваленко Ю.А. від 15.01.2013 року вважається можливим проживання [PERSON] за місцем проживання батька [PERSON] - [ADDRESS]. Також вказано, що умови проживання матері не досліджені, а тому просить вирішити питання щодо визначення місця проживання дитини на розсуд суду (а.с. 106). Вказані обставини також підтверджуються актом комісії від 15.11.2012 року (а.с. 53). Свідок [PERSON] суду пояснив, що знайомий з [PERSON], займається з ним спортом. Він часто бував в [ADDRESS], де проживає [PERSON], відвозив [PERSON] до батька. Влітку [PERSON] організовував дитячий літній табір. [PERSON] у батька дуже подобалось. За місцем проживання [PERSON] наявні всі умови для проживання дитини. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знайомий з [PERSON] більш 20 років, разом займаються спортом. Він привозив свого сина в літній дитячий табір, який організував [PERSON] Сину [PERSON] [PERSON] дуже подобалось у батька, за місцем проживання якого є усі умови для проживання дитини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома з [PERSON] та [PERSON] з 2009 року. В 2010 році [PERSON] переїхав на постійне місце проживання в [ADDRESS]. В 2012 році його [PERSON] влітку був у батька та не хотів повертатись додому. У [PERSON] вдома були є умови для проживання дитини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] в 2007 році переїхали проживати в [ADDRESS] разом із сином [PERSON]. В 2010 році [PERSON] разом із сином переїхала до м. Запоріжжя внаслідок конфлікту із [PERSON] Їй [PERSON] казав, що хоче проживати разом із батьком. Пояснила, що у батька [PERSON] в будинку нормальні умови для проживання дитини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] разом із [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS]. Деякий час вони мешкали в [ADDRESS], після чого мешкали окремо. Влітку 2012 року [PERSON] два місяці мешкав у батька в [ADDRESS], поки його матір була в м. Москва на заробітках, повернувся неохайний, голодний. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є класним керівником в СШ №108, в її класі навчається [PERSON]. З 2011 року [PERSON] відвідував підготовчі курси. Більше часу вихованню дитини приділяє матір - [PERSON] Батько [PERSON] один раз відвідував [PERSON], який після зустрічі з батьком був засмучений. [PERSON] завжди в школі охайний, про що піклується матір та бабуся. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її двоюрідною сестрою. Батьки [PERSON] не живуть разом останні 2-3 роки. [PERSON] не надавав коштів на сина [PERSON], у зв'язку з чим, [PERSON] була змушена поїхати в м. Москва на заробітки. Влітку 2012 року [PERSON] проживав у батька в [ADDRESS]. Пояснила, що вона їздила до [PERSON] забирати [PERSON], він був неохайний, наляканий, дякував, що його забрали додому. Відповідно до ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно з ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], з 2010 року проживають окремо. [PERSON] проживає разом із матір'ю в квартирі [ADDRESS]. Влітку 2012 року [PERSON] близько двох місяців мешкав у батька. Після чого у сторін по справі виник конфлікт з приводу місця проживання дитини, у зв'язку з чим [PERSON] звернувся з позовом до суду. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] починаючи з 2011 року працює в м. Москва. Як пояснила відповідач, працює в РФ тимчасово, вимушена виїхати на заробітки в інтересах дитини, оскільки батько матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Вона раз на три місяці приїздить додому, відвідує школу, проводить увесь час із сином, забезпечує [PERSON] всім необхідним. Дозвіл на роботу, виданий [PERSON] виданий до 02.07.2013 року, видом діяльності вказана робота офіціантом (а.с. 47). Таким чином, суд робить висновок, що працевлаштування відповідача в РФ має тимчасовий характер. Суд бере до уваги, що [PERSON] має в квартирі матері окрему кімнату, забезпечений шкільним приладдям, про що подбала [PERSON] Доказів того, що [PERSON] надає матеріальну допомогу на утримання дитини, суду не надано. Суд керується положеннями ч.2 ст.161 СК України, де вказано, що суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Дослідивши умови проживання [PERSON], суд приходить до наступних висновків. Будинок [ADDRESS], відповідає умовам проживання в ньому дитини, є окрема дитяча кімната, обладнана меблями. [PERSON] веде особисте селянське господарство, є засновком «Федерації Хапкідо», в якій позитивно характеризується (а.с. 13,14, 54, 55). Але під час розгляду справи [PERSON] не надав суду доказів щодо наявності в нього стабільного прибутку. Офіційно позивач не працевлаштований. Як встановлено судом, Запорізька обласна громадська організація «Фкдрація Хапкідо» є громадською організацією і на підставі Закону України «Про об'єднання громадян» є неприбутковою. Жодних доказів на підтвердження наявності будь-якого доходу [PERSON] не надав. Як вказали в судовому засіданні відповідач та її представник, [PERSON] ніколи не працював, коштів на утримання дитини не надавав. Це твердження позивач ніяким чином не спростував та в судовому засіданні не довів, що має можливість матеріально забезпечувати дитину. Відповідно до ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Згідно ч.2 ст.12 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-Х11 від 27.02.1991 року, думка дитина може бути заслухана судом безпосередньо чи через відповідний орган. Відповідно до вимог ст.171 СК України суд вислухав в судовому засіданні думку [PERSON] в присутності дитячого психолога [PERSON] Доводи [PERSON] про те, що дитина висловила свою думку під психічним тиском не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] давав пояснення в присутності дитячого психолога, представників сторін та за відсутності в залі суду його батьків. Тому суд вважає, що [PERSON] висловив свою думку вільно та неупереджено. [PERSON] суду пояснив, що проживає в квартирі разом із мамою та бабусею. Мама тимчасово виїжджає працювати в м. Москва. Він навчається у першому класі школи. В квартирі є все необхідне для нього. Пояснив, що жив у свого тата влітку в селі, на запитання чи любить його тато, відповів, що не знає. Також пояснив, що їхати до тата не хоче, оскільки в селі багато комах, влітку в нього були воші, його іграшок в будинку немає. Щодо обставин проживання у батька пояснив суду, що готував їжу не тато, а якась жінка, і не кожен день, перші страви там не куштував, як і м'ясо, вечеря була не кожен вечір. Він жив у кімнаті з іншими дітьми, приймав ванну, але не кожен день. Таким чином [PERSON] суду чітко вказав, що не бажає проживати разом із батьком. Суд на підставі пояснень встановив, що [PERSON] має більшу прихильність до матері [PERSON], що узгоджується з іншими доказами, що були досліджені під час розгляду справи. Суд враховує, що [PERSON] є учнем першого класу, школа розташована поруч із будинком, в якому він проживає, в свою чергу позивач не вказав суду, де буде навчатись [PERSON] у разі визначення місця його проживання разом із ним. Відповідно до принципу 6, який затверджений Декларацією прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ч.3 ст.171 СК України суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Суд не знаходить підстав, встановлених ч.3 ст.171 СК України, для постановлення рішення всупереч інтересам дитини, оскільки позивачем в судовому засіданні не доведено наявність виключних обставин, що дають підстави вважати, що інтереси [PERSON] вимагають визначити його проживання разом із позивачем. Матеріали справи не містять жодних відомостей, що можуть характеризувати [PERSON] з негативної сторони. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оцінивши в сукупності вищевикладені обставини і взаємний зв'язок доказів, враховуючи висновки органу опіки і піклування, думку дитини яка не бажає проживати з батьком, виходячи з того, що вирішальне значення в справі мають інтереси дитини, суд дійшов висновку, що визначення місця проживання з батьком не буде відповідати інтересам дитини. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], суд прийшов до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 12 Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» з 01 жовтня 2012 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлений у розмірі 1161 гривні. Визначивши розмір аліментів у сумі 580 гривень щомісяця, [PERSON] виходила з розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та фактично просить стягувати з [PERSON] половину від встановленої Законом суми. Суд вважає цей розрахунок обґрунтованим, враховує відсутність заперечень з боку [PERSON] щодо суми аліментів.

Outcome: approved