Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 17.02.2009 року відповідачка взяла у нього в борг грошові кошти в сумі 10 000 доларів США з кінцевим терміном повернення до 17.07.2009 року, про що власноручно написала розписку та передала її позивачу. Проте, відповідачка не повернула борг в обумовлений та встановлений розпискою строк. Мотивуючи зазначеним, позивач просив постановити рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь суму боргу в розмірі 79 654,00 гривень та судові витрати. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, при цьому зазначили, що 17.02.2009 року, під час реалізації домовленостей про поділ в добровільному порядку спільно нажитого майна, після отримання в органі РАЦС свідоцтва про розірвання шлюбу, сторони зайшли до нотаріуса з метою надання згоди один одному про продаж квартири і автомобіля. Добровільний порядок поділу цього майна був наступний: позивач отримує автомобіль, а відповідачка залишає за собою квартиру. Дійсно, оскільки, квартира мала більшу цінність, позивач, 17.02.2009 року отримав від відповідачки 10 000 доларів США як компенсацію вартості квартири. Ці грошові кошти він отримав в присутності нотаріуса, проте, гр. [PERSON], під час передачі грошових коштів відповідачкою, у нотаріуса не було. Після оформлення відповідних заяв про згоду на продаж автомобіля і квартири сторони вийшли від нотаріуса і відповідачка ініціювала розмову про те, щоб позивач надав їй у борг 10 000 доларів США, тобто ті грошові кошти, які вона передала йому у нотаріуса. Оскільки між сторонам відносини були абсолютно нормальними, позивач погодився надати їй гроші у позику до 17.07.2009 року, які вона вчасно не повернула. Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що з розписки від 17.02.2009 року не вбачається, що відповідачка брала у позивача кошти в розмірі 10 000 доларів США в борг. Дана розписка не може розцінюватися як договір позики, а лише свідчить про зобов'язання відповідачки передати позивачу певну суму коштів. Жодних посилань про те, що кошти позивачем надавалися в борг та як наслідок, відповідачка зобов'язується їх повернути в рахунок виконання саме договору позики не має. В розписці наданій позивачем не зазначено про отримання коштів від позивача, як про факт. Надання спірної розписки відповідачкою обумовлено іншими правовідносинами, не пов'язаними з укладання договору позики, що також підтверджується тим, що розписка була надана 17.02.2009 року, тобто в день розлучення та поділу майна. Розписка була написана відповідачкою з метою виконання домовленостей між сторонами про сплату грошової компенсації за різницю вартості майна при добровільному поділі спільного майна подружжя. При оформленні заяв про згоду на продаж майна відповідна грошова сума і була передана позивачу. Після отримання грошових коштів позивач написав розписку, в якій зазначив, що не має до [PERSON] жодних майнових або не майнових претензій. Враховуючи, що дана розписка була написана відповідачкою за обставин, коли вирішувалось питання поділу майна під час розірвання шлюбу, дана розписка не має ознак боргової, не містить в собі підтвердження факту отримання від позивача грошових коштів. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідка [PERSON], дослідивши всі докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17.02.2009 року відповідачка власноручно написала розписку та передала її позивачу, з якої вбачається, що вона зобов’язується повернути позивачу кошти у сумі 10 000 доларів США до 17.07.2009 року. Згідно ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Проте, з розписки від 17.02.2009 року не вбачається, що позивач надав відповідачці кошти у борг, а відповідачка їх отримала, тобто, вказана розписка не посвідчує факту передання позивачем як позикодавцем визначеної грошової суми, а тому, не може підтверджувати факт укладення між сторонами договору позики. Крім того, в матеріалах справи міститься розписка позивача від 17.02.2009 року, з якої вбачається, що він не має до [PERSON] жодних майнових або не майнових претензій. Твердження позивача, що кошти в розмірі 10 000 доларів США, були передані ним відповідачці після написання ним розписки, не підтверджуються жодними доказами. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов’язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] боргу є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed