Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-21 00:00:00

У січні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київського міського пологового будинку № 2 про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з 1993 року та до цього часу працює на посаді лікаря акушера-гінеколога Київського міського пологового будинку № 2. За період своєї трудової діяльності не мав недоліків по оформленню медичної документації та веденню пологів, не мав доган у зв'язку з невиконанням обов'язків, покладених трудовим договором. Наказом № 673/к від 27 листопада 2012 року Головний лікар Київського міського пологового будинку № 2 Хорошаєва Н.Є. оголосила йому догану у зв'язку з невиконанням обов'язків, покладених трудовим договором, що проявилось у низькій організації роботи чергової зміни, у низькій якості надання медичної допомоги породіллі [PERSON], помилковому виборі медичної допомоги і засобів ведення пологів, а також невідповідності ведення медичної документації. Зазначив, що підставою для винесення йому догани стало те, що 26 жовтня 2012 року під час його чергування з жіночої консультації була доставлена вагітна [PERSON] Враховуючи діагноз жінки, проінформувавши належним чином головного лікаря було госпіталізовано вагітну, а також погоджено план обстеження та лікування. Під час перебування вагітної у ВАІТ особисто спостерігав за станом вагітної та плоду, про що робив відповідні записи до історії пологів кожні 2 години. Вказав, що вчинив всі дії, які слід було вчинити згідно Наказу МОЗ України № 901 від 27.12.2006 року та застосовував препарат ензапрост сертифікований в Україні Наказом МОЗ № 406 від 14.05.2010 року. Посилаючись на те, що пацієнтка [PERSON] виписана своєчасно та претензій від неї не має, просив визнати незаконним та скасувати наказ Головного лікаря Київського міського пологового будинку № 2 Хорошаєвої Н.Є., яким оголошено догану. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з тих же підстав, просили їх задовольнити. Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували та просили відмовити у його задоволенні. Пояснили, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. У зв'язку з помилковим вибором та низкою якістю медичної допомоги [PERSON] призвели до розродження вагітної [PERSON] шляхом кесарів-розчину. Крім того, позивач посилається на наказ МОЗ №901 на обґрунтування вибору методу ведення пологів, однак даний наказ регулює випадки ведення пологів при переношеній вагітності, а тому не може стосуватися при обранні методів ведення пологів породілля [PERSON] Також, низька організація роботи чергової зміни відповідальним лікарем [PERSON] проявилася у неузгодженості дій лікарів акушерів-гінекологів, лікарів-анестезіологів та молодшого медичного персоналу, що підтверджується суперечливістю записів в історії хвороби породілля. (а.с. 32-33) Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, вивчивши матеріали справи оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працює на посаді лікаря акушера-гінеколога Київського міського пологового будинку № 2. (т.1. а.с.58-61) [PERSON] був призначений відповідальним черговим лікарем 26-27 жовтня 2012 року. 27 жовтня 2012 року породіллі [PERSON] було проведена операція кесаревий розтин. В.о. головного лікаря з медичної частини Ярмолою О.М. було перевірено медичну документацію щодо оформлення медичної документації та ведення пологів у породіллі [PERSON], з цього приводу було написано рапорт про проведення службового розслідування. (т.1, а.с. 35) Наказом головного лікаря Хорошаєвої Н.Є. від 30 жовтня 2012 року було створено комісію для проведення перевірки по факту виявлення недоліків щодо оформлення медичної документації та веденню пологів [PERSON] (історія пологів № 5099).(т.1., а.с. 34) Комісіє було складено акт від 12 листопада 2012 року про результати роботи комісії, у якому зробили наступні висновки. «Індукція пологів проведена з порушенням протоколу МОЗ України № 901, як наслідок, пологове розрішення закінчилось шляхом операції кесаревого розтину; оформлення медичної документації здійснено з порушенням наказів МОЗ України № 624, 767; виявлено суперечливість між змістом документації, оформленої відповідальним черговим лікарем [PERSON] та поясненням лікаря Боронило О.А.; низька організація роботи чергового лікаря, чергового анестезіолога призвели до низької якості надання медичної допомоги породіллі [PERSON], чим порушенні норми наказів МОЗ України № 624,676, наслідком чого стало оперативне розродження; під час індукції пологів використовувався несертифікований медичний препарат - «ензапрост»; лікарем [PERSON] порушено п.п. 2.1, 2.2., 2.3., 2.5 Положення про відповідального чергового лікаря та п.п. 2.1.,2.2., 2.5., 2.8 посадової інструкції.» На підставі даного акту комісії, рапорту, пояснювальних записок лікарів було видано наказ № 673/к від 27 листопада 2012 року Головним лікарем Київського міського пологового будинку № 2 Хорошаєвою Н.Є. про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря акушера-гінеколога [PERSON] у зв'язку з невиконанням обов'язків, покладених трудовим договором, що проявилось у низькій організації роботи чергової зміни, у низькій якості надання медичної допомоги породіллі [PERSON], помилковому виборі медичної допомоги і засобів ведення пологів, а також невідповідності ведення медичної документації у порядку, передбаченому чинним законодавством України. (т.1. а.с. 5) Згідно зі ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Пунктом 4 Посадової інструкції лікаря акушера-гінеколога передбачено, що лікаря акушера-гінеколога несе відповідальність за несвоєчасне і неякісне виконання посадових завдань та обов'язків, планів роботи та доручень керівника, бездіяльність, неприйняття рішень, що входять в сферу його компетенції, а також невикористання або неповне використання своїх функціональних обов'язків, що передбачені цією посадовою інструкцією, а також правилами внутрішнього розпорядку, в межах, визначених чинним законодавством України про працю та кримінальним законодавством України. (т.1. а.с. 7-11) Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов'язків, закріплених нормами трудового права, як-от: КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Особливе значення при визначенні діяння працівника як дисциплінарного проступку має наявність у вчиненні цього діяння вини працівника, тобто, пов'язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов'язків без поважних причин. Тобто наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника. Працівника не можна визнати винним, якщо він неналежно виконує свою роботу (не забезпечив виконання), зокрема, внаслідок захворювання або відсутності відповідних умов для її виконання. В разі виникнення трудового спору наявність чи відсутність поважних причин, а отже, наявність чи відсутність вини працівника, встановлює орган, що розглядає спір. Статтею 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Відповідно до ч. ч.1, 4 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Отже, Головний лікар Київського міського пологового будинку № 2 повинен був враховувати вищевказані обставини тільки при виборі виду стягнення, але ніяк не при вирішення питання притягувати чи не притягувати [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Згідно роз'яснень, викладених в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ щодо притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Отже дисциплінарним проступком визнається невиконання (неналежне виконання) саме трудових обов'язків за умови, якщо воно сталося в робочий час. Працівника не можна притягнути до дисциплінарної відповідальності, якщо він не порушив своїх трудових обов'язків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, підставою винесення наказу від 27 листопада 2012 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було те, що ним були порушені п.п. 2.1, 2.2., 2.3., 2.5 Положення про відповідального чергового лікаря та п.п. 2.1.,2.2., 2.5., 2.8 посадової інструкції. Пунктом 2.1. посадової інструкції передбачено обов'язки лікаря акушера-гінеколога, а саме керуватись чинним законодавством України про охорону здоров'я, КЗпП України, нормативно-правовими актами, наказами МОЗ України, наказами ГУОЗ м. Києва, що визначають діяльність закладів охорони здоров'я, наказами та розпорядженнями по КМПБ № 2 цією посадовою інструкцією. У п. 2.3. посадових обов'язків передбачено встановлювати клінічний діагноз та вирішувати методи подальшого лікування пацієнтів. Як вбачається з матеріалів справи, позивач був належним чином ознайомлений зі своїми посадовими обов'язками. Відповідно до ч. 2 ст. 284 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років і яка звернулася за наданням медичної допомоги, має право на вибір лікаря та вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій. Надання медичної допомоги фізичній особі, яка досягла чотирнадцяти років, провадиться зі її згодою. Згідно зі ст. 42 Закону України «Основи законодавства України про охорону здолровя» медичне втручання (застосування методів діагностики, профілактики або лікування, пов'язаних із впливом на організм людини) допускається лише в тому разі, коли воно не може завдати шкоди здоров'ю пацієнта. Медичне втручання, пов'язане з ризиком для здоров'я пацієнта, допускається як виняток в умовах гострої потреби, коли можлива шкода від застосування методів діагностики, профілактики або лікування є меншою, ніж та, що очікується в разі відмови від втручання, а усунення небезпеки для здоров'я пацієнта іншими методами неможливе. Ризиковані методи діагностики, профілактики або лікування визнаються допустимими, якщо вони відповідають сучасним науково обгрунтованим вимогам, спрямовані на відвернення реальної загрози життю та здоров'ю пацієнта, застосовуються за згодою інформованого про їх можливі шкідливі наслідки пацієнта, а лікар вживає всіх належних у таких випадках заходів для відвернення шкоди життю та здоров'ю пацієнта. Судом встановлено, що пологове розрішення [PERSON] закінчилось шляхом операції кесаревого розтину у зв'язку з вибором методу ведення пологів лікарем акушер-гінекологом [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем були порушені п.п. 2.1, 2.2., 2.3., 2.5 Положення про відповідального чергового лікаря та п.п. 2.1.,2.2., 2.5., 2.8 посадової інструкції. Згідно п. 2.8. посадових обов'язків лікар акушер-гінеколог здійснює нагляд за побічними реакціями лікарських засобів. Як вбачається з матеріалів справи позивачем на чергуванні 27 жовтня 2012 року породіллі [PERSON] було використано медичний препарат - «ензапрост». У судовому засіданні встановлено, що згідно довідки бухгалтерського обліку лікарський препарат «ензапрост» на протязі 2011-2013 р.р. Київським міським пологовим будинком № 2 не закуповувався та не використовувався. (т.1 а.с. 62) Отже, позивачем було використано медичний препарат «ензапрост», який не використовувався у Київським міським пологовим будинком № 2. Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не були належним чином виконані його функціональні обов'язки у повному обсязі. Так, як відповідач застосував більш м`який вид дисциплінарного стягнення, відповідно він врахував тяжкість проступку позивача, та надані ним пояснення. Суд не бере до уваги посилання позивача, що [PERSON] не зверталась із претензіями до Київського міського пологового будинку № 2, тому позивач вважає, що відсутні тяжкі наслідки. Право особи на фізичну і психологічну цілісність та медичне лікування належить до сфери приватного життя та гарантується ст. 8 Конвенції. Так, у справі «Терновські проти Угорщини» Суд зазначив, що право, що стосується рішення стати бутьком, включає в себе право на вибір обставин, за яких особа вирішує стати батьком. Суд вважав, що умови народження дитини безперечно є частиною приватного життя. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вибір методу ведення пологів шляхом операції кесаревого розтину, є «втручанням» у приватне життя [PERSON] відповідно до ст. 8 Конвенції. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що при обранні виду стягнення відповідачем було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, були відібрані пояснення у позивача, проведена перевірка, тому дисциплінарне стягнення було накладено відповідно до вимог трудового законодавства. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову [PERSON] до Київського міського пологового будинку № 2 про визнання незаконним і скасування наказу про оголошення догани. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed