Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-15 00:00:00

В квітні 2012 року позивачі звернулися в суд до відповідачів з позовом про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним. В своїй заяві посилаються на те, що 29 червня 2001 року між ними та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири № 161 в рівних частках, розташованої в будинку № 12 по проспекту Корабелів в м.Миколаєві, який був укладений на Універсальній Біржі „Південь, записаний в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю № 2522 від 29.06.2001р. та зареєстрований 24.07.2001 р. в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 90 за реєстровим № 6982. Працівники біржи завірили, що подальшого нотаріального посвідчення договір не потребує. Серед покупців квартири був також [PERSON], який помер 04.11.2011р., після його смерті вони не можуть оформити спадщину через те, що договір не посвідчений нотаріально. Оскільки вони не мають можливості розпорядитися купленою ними на законних підставах у свій час квартирою, тому що не дотримане діюче на данний момент законодавство- договір не посвідчений нотаріально- вони вимушені звернутися до суду. Зазначений договір купівлі-продажу виконаний обома сторонами. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав на підставах, викладених в заяві, просив визнати договір купівлі-продажу зазначеної квартири дійсним. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Відповідачі в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги визнали, проти задоволення позову не заперечували. Представник третьої особи Універсальна Біржа „Південь- в судове засідання не зявився, до суду повернулося поштове повідомлення, що адресат за вказаною адресою не значиться. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29 червня 2001 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка також діяла в інтересах неповнолітнього [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири № 161 в рівних частках, розташованої за адресою: м.Миколаїв, проспект Корабелів, будинок № 12. Договір був укладений на Універсальній Біржі „Південь та записаний в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю № 2522 від 29.06.2001р. 24.07.2001 р. право власності на зазначену квартиру було зареєстровано на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/5 частині в Миколаївському МБТІ, та записано в реєстрову книгу №90 за реєстровим № 6982. [PERSON] помер 04.11.2011р., що підтверджується свідоцтвом про смерть. Договір виконаний сторонами в повному обсязі: позивачі уплатили продавцям вартість квартири, вселилися в неї, зареєструвалися та користуються нею, а відповідачі отримали оплату договірної вартості квартири, звільнили її від побутового майна та здійснили виселення з неї. Згідно з вимогами ст.227 ЦК УРСР в редакції ГК 1963 р., що діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в ред.1963р.) недодержання у випадках, зазначених в законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. Ст.128 ЦК УРСР передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до ст.657 ЦК України в редакції ЦК 2003 р. договор купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлого будинку (квартири) чи іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Із пунктів 3,4 ст.334 ЦК України вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Оскільки відносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 р., то відповідно до п.п.1,4 заключних та перехідних положень ЦК України 2003р. необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 р. Таким чином суд дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved