Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~29 жовтня 2012 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1\\4 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебували фактичних шлюбних відносинах, від сумісного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], батьком дитини є відповідач, шлюб вони зареєстрували лише в 2011 році, на теперішній час сімя розпалась, вони мешкають окремо. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідачка працює, але самостійно утримувати дитину не має можливості, відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає, при цьому відповідач працює, має можливість сплачувати аліменти. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила задовольнити позов, пояснила, що їй відомо про те, що у відповідача є інша неповнолітня дитина від першого шлюбу, на утримання якої він також сплачує аліменти. Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив, що не є батьком дитини, звернувся із зустрічним позовом про оспорювання батьківства, який ухвалою суду від 26.12.2012 року був виділений в самостійне провадження на підставі ст.126 ЦПК України. При цьому відповідач вказав, що після народження дитини вважав себе батьком, самостійно звернувся до органів РАГСУ із відповідною заявою і його записали батьком дитини, але тепер він підозрює, що дитина народжена від іншого чоловіка, тому не бажає сплачувати аліменти. Крім того пояснив, що має також на утриманні неповнолітню дитину від першого шлюбу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами, що від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], матірю дитини є позивачка - [PERSON], батьком - відповідач [PERSON] (а.с.4). Дитина проживає з матірю і потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матірю, відповідач, що є батьком дитини, зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, отримує регулярний дохід, має на утриманні іншу неповнолітню дитину, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1\\6 частини заробітку (доходу). Враховуючи заперечення відповідача, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Як розяснив Пленум Верховного суду України в постанові №3 від 15.05.2006 року, стягнення за рішенням суду з особи, записаної батьком або матірю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про них як батька або матері з актового запису про народження цієї дитини. Задоволення зазначених вимог може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у звязку з ново виявленими обставинами (п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 214 грн. 60 коп. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: partial