Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-20 00:00:00

В серпні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, посилаючись на те, що працював з 22 жовтня 1981 року по 13 серпня 1985 року в підземних умовах підземним маркшейдером , з 13.08.1985 року по 30.03.1987 року старшим підземним маркшейдером, з 01.01.1988 року по 25.10.1995 року маркшейдером на підземних роботах на ш. «Північна»ім. Валявко РУ ім. Ілліча та РУ ім. Дзержинського , з 31.10.1996 року по ІЗ 04.1997 року підземним дільничним маркшейдером на ш. «Ювілейна»ВАТ «Суха Балка». З 20.06.2001 року по 27 березня 2003 року працював заступником головного інженера шахти з виробництва на підземних роботах , з 27 березня 2003 року по 20 лютого 2012 року головним маркшейдером шахти пов'язаним з підземними роботами на ш. «Октябрська»ВАТ «Кривбасзалізрудком», а в даний час ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат». 01.02.2011 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини йому було встановлене професійне захворювання - хронічне обсктивне захворювання легень першої-другої ст. (Пиловий бронхіт першої-другої ст.,емфізема легень першої-другої ст.) ЛН першого-другого ступеню, нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху).По факту професійного захворювання було проведене розслідування, про що був . складений акт розслідування професійного захворювання № 5 від 21 лютого 2011 року. За висновком МСЕК від 17.03.2011р. йому була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 25% з 14 березня 2011 року до 01 квітня 2012 року. За висновком МСЕК від 13.03.2012р. мені була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 25% з 01 квітня 2012 року безстроково. Згідно рекомендацій МСЕК він потребує медичної реабілітації, медикаментозного лікування, ВМП, обмеження праці по лінії ВКК. Зазначене професійне захворювання викликало фізичний біль та страждання, а також його непрацездатність. Фізичний біль і страждання, який він зазнав у зв'язку з професійним захворюванням нанесли йому моральну шкоду. Вважає, що йому спричинена моральна шкода саме з вини підприємств відповідача ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» і ПАТ «Кривбасзалізрудком», оскільки внаслідок втрати професійної працездатності в звязку з отриманням профзахворювань, втрати здоровя, у нього змінився спосіб та ритм організації життєвої діяльності, він відчуває задишку при фізичному навантажені, сухий кашель, біль у грудній клітці, в області серця, загальну слабкість. Просив стягнути моральну компенсацію з кожного відповідача по 110200гр. В судовому засіданні представник позивача в особі адвоката [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» в особі [PERSON]О позовні вимоги не визнала і пояснила, що підприємство вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань, погіршення його здібностей, не надано доказів про перенесення позивачем моральних страждань та переживань, позивач не обґрунтувала розмір моральних страждань та переживань, позивач працював на підприємстві 5 місяців з 31.10.96 р. по 03.04.97 року. Таким чином, ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» не повинен виплачувати позивачу моральну шкоду. Представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» в особі [PERSON] позовні вимоги не визнала, пояснила, що підприємство вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань, погіршення його здібностей, не надано доказів про перенесення позивачем моральних страждань та переживань, позивач не обґрунтувала розмір моральних страждань та переживань, представник ш.»Октябрьська»не підписав акт розслідування хронічного професійного захворювання, про що складено Акт про відмову члена комісії від підпису Акта. Вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач працював з 22 жовтня 1981 року по 13 серпня 1985 року в підземних умовах підземним маркшейдером , з 13.08.1985 року по 30.03.1987 року старшим підземним маркшейдером, з 01.01.1988 року по 25.10.1995 року маркшейдером на підземних роботах на ш. «Північна»ім. Валявко РУ ім. Ілліча та РУ ім. Дзержинського , з 31.10.1996 року по ІЗ 04.1997 року підземним дільничним маркшейдером на ш. «Ювілейна»ВАТ «Суха Балка». З 20.06.2001 року по 27 березня 2003 року працював заступником головного інженера шахти з виробництва на підземних роботах , з 27 березня 2003 року по 20 лютого 2012 року головним маркшейдером шахти пов'язаним з підземними роботами на ш. «Октябрська» ВАТ «Кривбасзалізрудком», а в даний час ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат». Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 01.02.2011 року позивачу було встановлене професійне захворювання - хронічне обсктивне захворювання легень першої-другої ст. (Пиловий бронхіт першої-другої ст.,емфізема легень першої-другої ст.) ЛН першого-другого ступеню, нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху). За висновком МСЕК від 17.03.2011р. йому була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 25% з 14 березня 2011 року до 01 квітня 2012 року. За висновком МСЕК від 13.03.2012р. мені була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 25% з 01 квітня 2012 року безстроково. Згідно рекомендацій МСЕК він потребує медичної реабілітації, медикаментозного лікування, ВМП, обмеження праці по лінії ВКК. По факту професійного захворювання було проведене розслідування, про що був складений акт розслідування професійного захворювання № 5 від 21 лютого 2011 року, член комісії представник ш. «Октябрьська»від підпису Акту розслідування хронічного професійного захворювання відмовився, про що 21.02.11 року складено Акт про відмову члена комісії від підпису Акта. Згідно з п.17Акту розслідування професійного захворювання № 5 від 21 лютого 2011 року причиною професійного захворювання є тривала впродовж 24 років 8 місяців робота запиленості повітря робочої зони , рівень якого перевищував ГДК та впродовж 9 років 7 місяців в умовах шуму , рівень якого перевищував ГДР : пил з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10%-70% з концентрацією зід 3.2 мг/мЗ до 5,0 мг./мЗ при ГДК - 2.0 мг/мЗ- на ш. «Октябрська»ВАТ Кривбасзалізрудком»; пил з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10%-70% з концентрацією 5,8 мг./мЗ при ГДК - 2,0 мг/мЗ- ш. «Північна»ім. Валявко РУ ім. Ілліча та РУ ім. Дзержинського ; пил з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10%-70% з концентрацією 6,2 мг./мЗ при ГДК - 2,0 мг/мЗ- на ш. «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка». еквівалентні рівні шуму від 91 дБА до 98 дБА при ГДР-80 дБА - на пі. «Октябрська»ВАТ «Кривбасзалізрудком». В п.16 вищезазначеного Акту вказано, що професійне захворювання виникло при таких обставинах: працюючи з 22 жовтня 1981 року по 13 серпня 1985 року в підземних умовах підземним маркшейдером , з 13.08.1985 року по 30.03.1987 року старшим підземним маркшейдером , з 01.01.1988року по 25.10.1995 року маркшейдером на підземних роботах на ш. «Північна»ім. Валявко РУ ім. Ілліча та РУ ім. Дзержинського , з 31.10.1996 року по 03.04.1997року підземним дільничним маркшейдером на ш. «Ювілейна»ВАТ «Суха Балка» виконував роботи в умовах запиленості повітря робочої зони , параметри якої перевищували ГДК. Працюючи з 20.06.2001 року по 27 березня 2003 року заступником головного інженера шахти з виробництва на підземних роботах , з 27 березня 2003 року по 20 лютого 2012 року головним маркшейдером шахти, пов'язаним з підземними роботами на ш. «Октябрська»ВАТ «Кривбасзалізрудком», виконував роботи по технічного нагляду та керівництву в підземних умовах шахти . Виконувані роботи характеризувались запиленістю повітря робочої зони , параметри якої перевищували ГДК , внаслідок випадків , де мало місце неефективне провітрювання підземних гірничих виробок та відсутність якісних засобів знепилення , а також шумом підвищених рівнів , джерелами якого було конструктивно недосконале гірниче обладнання і відсутність на ньому якісних засобів зниження шуму. Згідно з п.19 вказаного акту профзахворювання виникло з вини керівництва ш. «Північна»ім. Валявко РУ ім. Ілліча та РУ ім. Дзержинського , ш. «Ювілейна»ВАТ «Суха Балка», ш. «Октябрська»ВАТ «Кривбасзалізрудком», які не забезпечили безпечні умови праці і порушили ст. 153 Кодексу Законів про працю України та ст. 13 Закону України " Про охорону праці " . Постановою ВВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі від 05 квітня 2011 року позивачу були призначені страхові виплати в сумі 1561,27 грн. щомісяця та одноразова допомога у сумі 56460 грн. Моральна шкода ВВД Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання позивачу не відшкодовувалась. Відповідно наданих виписних епікризів з медичних установ, встановлено, що у позивача в наслідок отримання профзахворювань відбулося погіршення стану здоровя, він неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в Українському науково-дослідному інституті промислової медицини. Згідно медичних документів позивач відчуває задишку при фізичному навантажені, сухий кашель, біль у грудній клітці, в області серця, загальну слабкість, підвищена втома, біль в суглобах. В судовому засіданні знайшло підтвердження, що при виконанні трудових обовязків здоровю позивачу була заподіяна шкода здоровю, винними в отриманні профзахворювань є посадові особи підприємства відповідача ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]»і ПАТ «Кривбасзалізрудком», які не забезпечили позивачу безпечні умови праці і порушило вимоги ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Позивач отримав профзахворювання, втратив працездатність в розмірі 25% на безстроково, постійно проходить стаціонарне лікування в звязку з погіршенням в стані здоровя, переносить фізичний біль та моральні переживання. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками профзахворювань порушено звичайний спосіб та ритм життя позивача, він вимушений витрачати додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. Суд не може погодитися із запереченнями представників відповідачів ПАТ ««ЄВРАЗ [PERSON]»і ПАТ «Кривбасзалізрудком»і посиланням на те, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, через що відсутня вина підприємств у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники пилу, як одних із шкідливих факторів, що стали причиною профзахворювань позивача, перевищували гранично - допустимі концентрації, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оскаржило підприємство-відповідач. 3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків. Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є»ч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року». 23.02.2007 року був ухвалений Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності". Зокрема даним законом про зміни до базового Закону передбачено вилучення з Закону ст.ст. 1, 21, 28, 34, 35 норми, щодо обовязку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професіональних захворювань України виплачувати грошову суму за моральну шкоду потерпілому, внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин. Доводи відповідача безпідставні, спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України, акту форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання № 5 від 21.02.11 р, виписки із історії хвороби [PERSON] суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність не забезпечення відповідачами-підприємствами під час праці на підприємстві позивачів якісних та безпечних умов праці. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. У позивача змінився спосіб та ритм організації життєвої діяльності, він відчуває задишку при фізичному навантажені, сухий кашель, біль у грудній клітці, в області серця, загальну слабкість. У звязку з професійним захворюванням змінився спосіб та якість життя позивача, що завдає йому моральних страждань. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що позивачу 17.03.2011 року встановлено 25% втрати професійної працездатності в наслідок хронічного професійного захворювання, а також враховуючи характер захворювання, пов'язаних з заподіянням ушкодження здоровю фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, час роботи позивача на підприємстві відповідача, а саме робота на ПАТ «Євраз [PERSON]»біля 5 місяців, ПАТ «Кривбасзалізрудком» - 12 років і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги позивача задовольнити частково. Суд приймає до уваги, що позивач з 20.02.2012 р. звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком, втрата професійної працездатності вперше встановлена йому 17.0311 року. Враховуючи всі встановлені обставини, суд вважає, що з відповідача ПАТ «ЄВРАЗ [PERSON]» слід стягнути на користь позивача в відшкодування моральної шкоди 2000 гр., з ПАТ «Кривбасзалізрудком» - 10000 гр. На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд

Outcome: partial