Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що в січні 1991 року її сім"я переїхала на постійне місце проживання до України, спочатку проживала з родиною по вул. Миру в смт. Нижні Сірогози Херсонської області з батьками, але так як їй на той час було 3 роки, батьки не вважали за необхідне зареєструвати її місце проживання. Потім у 1993 році родина переїхала до с. Верхні Сірогози Нижньосірогозького району Херсонської області, де всю родину зареєстрували на проживання в тому числі і заявницю, де вона зареєстрована до сьогодні. Разом з тим [PERSON] є особою без громадянства, хоче набути громадянство України, для набуття громадянства України їй потрібно встановити факт постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 року. В судовому засіданні заявниця вимоги підтримала по мотивам, викладеним у заяві, прохала встановити факт її постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 року. Представник заінтересованої особи під час судового розгляду не заперечував проти вимог заявниці, пояснивши, що дійсно, встановлення факту її постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року є підставою для встановлення належності заявниці до громадянства України відповідно до п.2 ч.1ст.3 ЗУ Про громадянство України. Допитані під час судового розгляду свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили що вони є матірю та батьком заявниці, на початку 1991 року вони разом з донькою [PERSON], - заявницею по справі, переїхали на постійне місце проживання до України та почали мешкати в [ADDRESS], тоді вони належним чином зареєструвалися за місцем свого проживання. Дочку ж вони не зареєстрували, оскільки вважали що в такій реєстрації дочки не має необхідності через малолітній вік дитини. Їх донька постійно мешкала разом з ними, згодом родина з смт. Нижні Сірогози переїхала до с. Верхні Сірогози Нижньосірогозького району, а потім ще кілька разів переїжджали по території України, донька через переїзди навчалася в різних школах, але за межі України ніколи не виїздила. Допитані під час судового розгляду свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили що добре знають заявницю та її родину, заявниця разом з батьками [PERSON] та [PERSON] переїхала на Україну на початку 1991 року та постійно мешкала з батьками, саме в 1991 році родина [PERSON] мешкала в смт. Нижні Сірогози Херсонської області. Вислухавши пояснення заявниці, представника заінтересованої особи, свідків суд приходить до слідуючого : Відповідно до свідоцтва про народження заявниці, вона народилася 15.08.1988 року в с. Урджар Урджарського району Семипалатинської області Казахської РСР, її матірю є [PERSON], батьком - [PERSON]. (а.с.5). Відповідно довідок Нижньосірогозької селищної ради, [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали в [INFO] з 16.10.1991 року по 02.03.1993 року (а.с.23,24). Реєстрація матері та батька заявниці в [ADDRESS] з 16.10.1991 року по 02.03.1993 року підтверджується також і відповідними даними, вказаними в домовій книзі за адресою реєстрації (а.с.10). Мати та батько заявниці є громадянами України.(а.с.16,19). Відповідно до п.2 ст.3 ЗУ Про громадянство України, громадянами України є особи, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) постійно проживали в Україні, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, і які не є громадянами інших держав. Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215/2001, передбачав, встановлення належності до громадянства України осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" пункту 7 (п.п.ап.7 вищезазначеного Порядку передбачає що встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року). За таких обставин, оскільки факт постійного проживання заявниці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року підтверджується наявними у справі доказами, а доказів, що свідчили би про протилежне у суду немає і з врахуванням того, що даний факт має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідний для встановлення належності до громадянства України та встановити його іншим шляхом, а ніж судовим неможливо, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Встановлення даного юридичного факту для заявниці має юридичні наслідки, а саме є підставою для встановлення належності до громадянства України.

Outcome: approved