Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-11 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до ТОВ «Алекс-Транс Груп», з участю третьої особи [PERSON] про стягнення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. У обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 16.05.2010 року [PERSON], який є водієм відповідача та перебуває з ним у трудових відносинах, керуючи транспортним засобом RENAULT, реєстраційний номер [NUMBER], з причепом ROLFO, реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачу, на автодорозі Київ-Чоп, у с. Нагірне Сколівського району Львівської області допустив зіткнення з автомобілем MAN TGA 0118213, реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом FRUENAUF FRANCE, реєстраційний номер [NUMBER], який належить позивачам, внаслідок чого їм було заподіяно, згідно висновків експертного товарознавчого дослідження матеріальну шкоду у розмірі 202 158 гривень та 7 411, 61 гривень, яка залишається невідшкодованою. Також зазначають, що окрім заподіяної матеріальної шкоди, їм також було завдано інших збитків, які полягають у витратах на проведення вказаного автотоварознавчого дослідження у розмірі 800 гривень та 750 гривень, у витратах за буксирування пошкодженого транспортного засобу для визначення розмірі та характеру пошкодження у м. Львів в розмірі 4 200 гривень, у витратах на перевезення вантажу до місця призначення у м. Запоріжжя в розмірі 10 950 гривень та витратах на доставку пошкодженого транспортного засобу за місцем їх проживання у м. Запоріжжя у розмірі 10 950 гривень, а всього збитків - 21 900 гривень. Оскільки [PERSON] було визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, вважають, що відповідач - ТОВ «Алекс-Транс Груп», як власник джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу, яким керував [PERSON], повинен нести відповідальність за заподіяну шкоду. У зв`язку з тим, що відповідач добровільно відмовляється відшкодувати завдану матеріальну шкоду та збитки, вони змушені звернутися до суду з вказаним позовом за місцем скоєння дорожньо-транспортної пригоди, тобто за місцем заподіяння шкоди. Представники позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] подали до суду позовну заяву про зменшення позовних вимог, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу, на момент здійснення [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди і заподіяння шкоди була застрахованою, у зв`язку з чим страховиком було виплачено страховий ліміт у розмірі 24 990 гривень. З огляду на ці обставини просять стягнути з відповідача у свою користь в рівних частках 209 977,49 гривень шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, 21 900 гривень завданих збитків, судовий збір в сумі 1 700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі 120 гривень. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала заяву про залишення позову без розгляду в частині стягнення з відповідача на користь [PERSON] ? частини шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, збитків, судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, посилаючись на те, що витрати по ремонту автомобіля та напівпричепа, а також витрати по перевезенню вантажу та буксирування транспортного засобу та напівпричепа після їх пошкодження поніс виключно [PERSON] Ухвалою суду від 12.02.2013 року вказана заява була задоволена, позовну заяву [PERSON] та [PERSON] до ТОВ «Алекс-Транс Груп», з участю третьої особи [PERSON] про стягнення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в частині стягнення з ТОВ «Алекс-Транс Груп» на користь [PERSON] 1/2 частини шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, збитків, судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи було залишено без розгляду. Відповідно представник позивача [PERSON] - [PERSON] під час судового розгляду справи подав заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача у користь [PERSON] 209 977,49 гривень шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, 21 900 гривень завданих збитків, судовий збір в сумі 1 700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі 120 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] уточненні позовні вимоги підтримав з вищенаведених підстав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Закуцька А.В. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову. Додатково зазначила, що, на її думку, суд не може брати до уваги матеріали справи про адміністративне правопорушення, скоєне [PERSON] за ст. 124 КУпАП, як єдиний доказ на підтвердження його вини, оскільки відповідачем було оскаржено дії інспектора ДПС за результатами оформлення вказаної дорожньо-транспортної пригоди і такі дії були визнані неправомірними. У зв`язку з цим, та ураховуючи, що постанова суду про притягнення [PERSON] ґрунтується лише на оформлених інспектором ДПС процесуальних документах, вважає, що суд критично повинен поставитися до такого доказу. Також зазначила, що пред`явлена позивачем вимога про відшкодування матеріальної шкоди та про стягнення заподіяних збитків не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, оскільки позивач просить стягнути матеріальну шкоду, яка є ринковою вартістю пошкодженого автомобіля при тому, що проведення відновлювального ремонту визнано недоцільним. Вказане, на її думку, суперечить заявленій вимозі щодо відшкодування вартості транспортного засобу і щодо відшкодування витрат на його транспортування у м. Запоріжжя, що також суперечить вимозі про відшкодування збитків, пов`язаних із неможливістю виконати договірні зобов`язання, зокрема щодо доставки вантажу у м. Запоріжжя, оскільки позивачем не представлено суду належних доказів на підтвердження існування вказаних зобов`язань. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що третя особа - [PERSON] 16.05.2010 року о 08 годині 15 хвилин у с. Нагірне Сколівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом RENAULT, реєстраційний номер [NUMBER], з причепом ROLFO, реєстраційний номер [NUMBER], не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого на повороті допустив занос причепа на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з вантажним транспортним засобом MAN TGA 0118213, реєстраційний номер [NUMBER] та автомобілем VOLVO, реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали технічні ушкодження. За вказане правопорушення [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, що підтверджується копією постанови Алчевського міського суду Луганської області від 29.06.2010 року, яка була залишена без змін постановою апеляційного суду Луганської області від 04.08.2010 року, наявність якої спростовує твердження представника відповідача Закуцької А.В. про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася не з вини [PERSON] У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки, а шкода, завдана таким джерелом, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а ч. 5 цієї ж статті цього ж кодексу передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки не відповідає за завдану шкоду лише у тих випадках, коли доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили, або ж умислу потерпілого. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER], виданого 01.12.2009 року вантажний транспортний засіб RENAULT, реєстраційний номер [NUMBER], з причепом ROLFO, реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], належить на праві власності відповідачу ТОВ «Алекс-Транс Груп». Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. З копій висновків №№ 165, 166 від 01.06.2010 року експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку вбачається, що розмір вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу MAN TGA 0118213, реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом FRUENAUF FRANCE, реєстраційний номер [NUMBER] становить 202 158 гривень та 7 411,61 гривень, що є вартістю матеріального збитку, завданого власнику, а не вартістю відновлювального ремонту, проведення якого визнано економічно недоцільним, а тому суд дійшов висновку про підставність такої позовної вимоги про стягнення саме вартості визначеного експертним шляхом матеріального збитку. Судом також встановлено, що на момент здійснення [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди і заподіяння шкоди цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу, була застрахованою, у зв`язку з чим позивачем [PERSON] від ВАТ «Українська страхова компанія Дженералі Гарант» було отримано відшкодування за заподіяну шкоду у розмірі 24 990 гривень, що підтверджується копією довідки про надходження коштів відділення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та поясненнями представника [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні. Таким чином, матеріальна шкода, яка підлягає відшкодуванню позивачу становить 184 579,61 гривень (202158 гривень+7411,61 гривень = 209569,61 гривень; 209 569,61 гривень-24 990 гривень=184 579,61 гривень). Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), які відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. З матеріалів справи вбачається, що через пошкодження, отриманні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вантажний транспортний засіб MAN TGA 0118213, реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом FRUENAUF FRANCE, реєстраційний номер [NUMBER], який належить позивачу, через неможливість самостійного руху спочатку було доставлено у м. Львів, а згодом у м. Запоріжжя, за місцем проживання позивача, за що ним були понесені відповідні витрати і такі підтверджуються: копією квитанції № 098200 від 18.05.2010 року з відміткою про проведення оплати на суму 4 200 гривень; копіями договору-заявки від 28.05.2010 року і квитанцією від 28.05.2010 року про оплату 10 950 гривень; копіями договору-заявки від 17.05.2010 року і квитанцією від 17.05.2010 року на суму 10 950 гривень. Позивач у своїй позовній заяві та уточненні до неї просить стягнути на його користь 21 900 гривень заподіяних збитків, тобто лише за транспортування пошкодженого транспортного засобу та вантажу у м. Запоріжжя, а тому, у межах заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача у користь позивача завданих збитків підлягає стягненню 21 900 гривень. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. З урахуванням вищезазначеного, судом з`ясовано, що на день ухвалення рішення позивачем пошкоджений автомобіль відновлено, вартість відновлювальних робіт транспортного засобу MAN TGA 0118213, реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом FRUENAUF FRANCE, реєстраційний номер [NUMBER] становить 234 967,49 гривень, що підтверджується копією договору про надання послуг від 07.06.2010 року, копіями калькуляції по ремонту автомобіля та напівпричепа, копією рахунку-фактури № Б-7/6/1 від 07.06.2010 року, копією квитанції № 5 від 07.06.2010 року, копією рахунку-фактури № Б-17/8/1 від 17.08.2011 року, копією квитанції № 7 від 18.08.2011 року та копіями актів здачі-прийому робіт від 25.05.2011 року та 18.08.2011 року, а тому передача транспортного засобу відповідачу є неможливою та була б недоцільною, оскільки сума реально завданих збитків, з урахуванням технічного стану автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди, які підлягають відшкодуванню відповідачем, є меншою за вартість відновлювальних робіт. Ураховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача ТОВ «Алекс-Транс Груп» у користь позивача [PERSON] слід стягнути 184 579,61 гривень шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та 21 900 гривень завданих збитків, а також судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 1700 гривень та інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ в сумі 120 гривень.

Outcome: partial