Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-29 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Слідчого управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області в якому просили суд винести рішення яким : визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна, реєстрацій ний номер 7/13ф, укладений та зареєстрований на [PERSON] товарній біржі 09 липня 2001 року, предметом якого є квартира [ADDRESS]; визнати за ними право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування. Зняти арешт, накладений 22.01.2008 року на підставі постанови слідчого управління УМВС України в Дніпропетровській області від 17.01.2008 ро ку, з квартири [ADDRESS] ропетровської області. В обґрунтування заявленого позову позивачі зазначили, що 09 липня 2001 року їхня мати [PERSON] купила ква ртиру № 2 в будинку № 1 по вул. Балашовській в м. Павлограді Дніпропетров ської області у [PERSON], який діяв від себе особисто та від імені неповнолітньої доньки [PERSON] Вказаний договір був укладений та зареєстрований на Павлоград ській товарній біржі. Але даний договір мати не зареєструвала в БТІ м. Павлогра да. В ході укладання договору купівлі продажу квартири сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне його виконання. [PERSON] звільнив квартиру до 10.07.2001 року, виписав усіх мешканців, та сплатив комунальні послуги на момент звільнення квартири. Після прид бання вищевказаної квартири вони в ній прописались, та стали проживати од нією сім'єю. 09 березня 2007 року їхня мати [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді вищезазначеної квартири. Вони подали заяви до Першої [PERSON] державної нотаріаль ної контори про прийняття спадщини, але їм було відмовлено в зв'язку з тим, що договір купівлі продажу не відповідає вимогам законодавства. Також з відповіді нотаріуса їм стало відомо про те, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт згідно постанови від 17.01.2008 року слідчого управлін ня УМВС України в Дніпропетровській області. Згідно витягу з державного реєстру речових прав Першою Павлоград ською нотаріальною конторою 22.01.2008 року на підставі постанови слідчо го управління УМВС України в Дніпропетровській області від 17.01.2008 ро ку накладено обтяження на майно [PERSON], а саме: на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. На час накладання арешту на майно, а саме на 1/2 частину квартири [ADDRESS], [PERSON] не належало. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на доводи, наведені в позовній заяві та на свої пояснення, надані в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник слідчого управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявилися про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. Представники третіх осіб - [PERSON] товарної біржі та Першої [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про час дату та місце розгляду справи. Суд, з урахуванням думки представника позивача ухвалив: розглянути справу заочно. Суд вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в повному обсязі. Так в судовому засіданні встановлено, що 09 липня 2001 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартира [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно з умовами договору [PERSON] було сплачено 2700 грн. Вказаний договір був зареєстрований на [PERSON] товарній біржі 09 липня 2001 року за реєстраційним № 7/13ф. 09 березня 2007 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Приймаючи рішення по суті позовних вимог щодо визнання дійсним укладений 09 липня 2001 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], зареєстрований на [PERSON] товарній біржі за № 7/13ф НД, суд керується положеннями ч. 2 ст. 47 ЦК України (1963 року яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), згідно якої, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ч. 1 ст. 128 ЦК України (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи що сторонами були виконані всі істотні умови договору [PERSON] продав а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Відповідач отримав гроші по договору та передав документи на квартиру, знявся з реєстрації та звільнив квартиру від своїх речей. [PERSON] з сімєю більше десяти років відкрито користувалася квартирою, сплачувала комунальні послуги, суд вважає що договору купівлі-продажу квартири може бути визнаний судом дійсним. Щодо позовних вимог позивачів стосовно визнання за ними права власності на квартиру [ADDRESS], та зняття арешту накладеного 22.01.2008 року на підставі постанови слідчого управління УМВС України в Дніпропетровській області суд вважає, що вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки з відповіді нотаріуса від 30.03.2013 року вбачається що на квартиру [ADDRESS] накладений арешт згідно постанови б/н від 17.01.2008 року слідчого управління УМВС України в Дніпропетровській області. На даний час заборона відчуження даного обєкту нерухомості не скасована, підстав для скасування арешту у суду немає, тому визнати право власності на дану квартиру, за наявності на неї заборони відчуження, за позивачами неможливо. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial