Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-28 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними договорів дарування частини житлового будинку, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину житлового будинку, поділ спадкового майна, виселення, стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на наступне. У 1942 році [PERSON] та [PERSON], перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з 1932 по 1962 роки, придбали на спільні сімейні кошти 70/100 будинку літ. А-1 за адресою: м. Донецьк, Павловське сел., вул. Каменна, буд.34 (в подальшому адреса змінена на: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79). За час спільного життя на земельній ділянці, де вже був будинок літ. А-1 і надвірні споруди, в 1955-1960 роках [PERSON] та [PERSON] звели будинок літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1. Однак ці споруди за час спільного життя батьків не було введено в експлуатацію. Вказані будівлі прийняті в експлуатацію у 1989 році. Для [PERSON] [PERSON] та [PERSON] є батьками. Для [PERSON], [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] є дідусь і бабуся. Для [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] є батьками її померлого чоловіка. В лютому 1962 року [PERSON] та [PERSON] припинили спільне проживання, після чого [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] В зв’язку з припиненням цивільного шлюбу [PERSON] сплатив [PERSON] вартість ? частині будинку літ. А-1 без врахування зведених за їх спільне життя в 1955-1960 роках будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б ‘-1 та надвірних споруд, оскільки зазначені будівлі на час розподілу спільно нажитого майна не було введено в експлуатацію. В 1970 році [PERSON] продав [PERSON] 37/100 частин будинку літ. А-1 з відповідними надвірними спорудами за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79, згідно договору купівлі-продажу, засвідченого Першою донецькою державною нотаріальною конторою 24.03.1970 року №3-170. 07.11.1980 року [PERSON] помер, після його смерті залишилась спадщина на 33/100 частини будинку літ. А-1, 1/2 будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б ‘-1 та 1/2 надвірних споруд. Спадкоємцями зазначеного майна є його дружина [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON] Всі троє спадкоємців отримали свідоцтво на 1/3 частку спадкового майна (11/100 від домоволодіння). При цьому в спадкове майно не увійшли будинок літ. Б-1 з прибудовою літ. Б ‘-1 в зв’язку з тим, що на момент оформлення спадщини вони не були введені в експлуатацію. 03 березня 1980 року померла [PERSON]. ЇЇ діти –[PERSON] і [PERSON]І прийняли після її смерті все спадкове майно. Після смерті [PERSON] залишилось майно –? надвірних споруд і ? будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б ‘-1, які були зведені за час спільного проживання з [PERSON] та не були розділені при розірванні шлюбу, оскільки на той час не були введені в експлуатацію. Таким чином, після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спадкоємцями ? частини будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б ‘-1 та ? надвірних споруд є: [PERSON] (1/6 частина) –як дочка спадкодавця, у відповідності до ст.1261 ЦК України; [PERSON] (1/18 частина), [PERSON] (1/18 частина), [PERSON] (1/18 частина) –як спадкоємці [PERSON], який помер і не встиг прийняти спадщину від [PERSON], у відповідності до ст. 1276 ЦК України; і спадкоємці [PERSON] (1/6 частина), як спадкоємці спадкодавця, який помер і не встиг прийняти спадщину. [PERSON] і [PERSON] також є спадкоємцями ? частини будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1 та ? надвірних споруд (по 1/4 частині кожному) після смерті матері –[PERSON]М, а після смерті [PERSON], спадкоємцями ? частини будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1 та ? надвірних споруд є: [PERSON] (1/4 частина), [PERSON] (1/12 частина), [PERSON] (1/12 частина), [PERSON] (1/12 частина). Враховуючи, що [PERSON] і [PERSON], [PERSON], [PERSON] спільно мають право на прийняття спадщини на 5/6 будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1, та надвірних споруд, вважають можливим виділити в натурі [PERSON] і [PERSON], [PERSON], [PERSON] будинок літ. Б-1 з прибудовою літ. Б ‘-1 та надвірні споруди з виплатою відповідної грошової компенсації за 1/6 частину будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б ‘-1 та надвірних споруд спадкоємцям [PERSON] В будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б‘-1 незаконно проживає [PERSON] із сім’єю, що перешкоджає позивачам користуватися зазначеним приміщенням. Крім того, 07.08.1989 року [PERSON] продала 37/100 частини будинку літ. А-1 [PERSON], а він, в свою чергу, 16.04. 1993 році подарував [PERSON] 26/100 частин домоволодіння з прибудовою. Однак права власності на будинок чи частку будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б‘-1, [PERSON] не мав і не міг його відчужувати. Таким чином, ідеальна частка домоволодіння, що належала [PERSON], відрізняється від його частки у будинку А-1, зазначеної в договорі. Крім того, згідно свідоцтва на спадщину, позивачі спільно володіють 22/100 частини будівлі літ. А-1, якою не мають змоги користуватися, оскільки фактично вона самочинно зайнята [PERSON] Враховуючи, що судові процеси відбуваються багато років, позивачі несли неодноразово матеріальні витрати на проведення експертиз, транспортні витрати на прибуття до суду, інші оплати судових витрат на загальну суму 8714, 00 гривень. Крім того, дуже тривалий судовий розгляд справи виснажив позивачів, спричинив їм багато душевних страждання та переживань, змінив їх привичний спосіб життя, позивачам довелось багато часу витратити на збір різних документів і доказів по багатьох інстанціях, тому позивачі вважають, що мають право на відшкодування їм моральної шкоди. Позивачі просили визнати недійсним договір дарування 37/100 частин домоволодіння №79 по пр. Ватутіна в м. Донецьку № 6-806 від 14.02.1994 року укладений між [PERSON] і [PERSON]; визнати недійсним договір дарування, укладений між [PERSON] та [PERSON] від 16.04.1993 року на 26/100 домоволодіння з прибудовою; визнати право власності на: ? будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б ‘-1; ? кожної з надвірних будівель: літ. Г, Д, Е, З И, К, Ф, забору, воріт №1-2, замощеній I-V, водопровідної лінії I V, розташованих за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79, за [PERSON] на дату її смерті –03.03.1980 рік; встановити факт прийняття спадщини [PERSON]: що залишилась після смерті матері [PERSON] в об’ємі: ? (1/2 від ?) будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б ‘-1; ? (1/2 від ?) кожної з надвірних будівель: літ. Г, Д, Е, З И, К, Ф, забору, воріт №1-2, замощеній I-V, водопровідної лінії I V, розташованих за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79; та що залишилась після смерті батька [PERSON] в об’ємі: 1/6 (1/3 від ? ) частини будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1; 1/6 (1/3 від ?) кожної з надвірних будівель: літ. Г, Д, Е, З, И, К, Ф, забору, воріт №1-2, замощеній I-V, водопровідної лінії I V, розташованих за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79; всього: 5/12 частин будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1 та 5/12 кожної з надвірних будівель: літ. Г, Д, Е, З, И, К, Ф, забору, воріт №1-2, замощеній I-V, водопровідної лінії I V, розташованих за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79; визнати за [PERSON] право власності на 5/12 частин будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1 та 5/12 кожної з надвірних будівель: літ. Г, Д, Е, З, И, К, Ф, забору, воріт №1-2, замощеній I-V, водопровідної лінії I V, розташованих за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79. Визнати [PERSON] спадкоємицею спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], який помер не встигши прийняти спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] в об’ємі: 1/12 (1/6 від ?) будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1; 1/12 (1/6 від ?) кожної з надвірних будівель: літ. Г, Д, Е, З, И, К, Ф, забору, воріт №1-2, замощеній I-V, водопровідної лінії I V, розташованих за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79; та що залишилась після смерті [PERSON], який помер не встигши прийняти спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] в об’ємі: 1/18 (1/9 від ? ) частини будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1; 1/18 (1/9 від ?) кожної з надвірних будівель: літ. Г, Д, Е, З, И, К, Ф, забору, воріт №1-2, замощеній I-V, водопровідної лінії I V, розташованих за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79 - всього: 5/36 частин будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1 та 5/36 кожної з надвірних будівель: літ. Г, Д, Е, З, И, К, Ф, забору, воріт №1-2, замощеній I-V, водопровідної лінії I V, розташованих за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79; визнати за [PERSON] право власності на 5/36 частин будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1 та 5/36 кожної з надвірних будівель: літ. Г, Д, Е, З, И, К, Ф, забору, воріт №1-2, замощеній I-V, водопровідної лінії I V, розташованих за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79; визнати [PERSON] спадкоємицею спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], який помер не встигши прийняти спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] в об’ємі: 1/12 (1/6 від ?) будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1; 1/12 (1/6 від ?) кожної з надвірних будівель: літ. Г, Д, Е, З, И, К, Ф, забору, воріт №1-2, замощеній I-V, водопровідної лінії I V, розташованих за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79; та що залишилась після смерті [PERSON], який помер не встигши прийняти спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] в об’ємі: 1/18 (1/9 від ? ) частини будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1; 1/18 (1/9 від ?) кожної з надвірних будівель: літ. Г, Д, Е, З, И, К, Ф, забору, воріт №1-2, замощеній I-V, водопровідної лінії I V, розташованих за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79; всього - 5/36 частин будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1 та 5/36 кожної з надвірних будівель: літ. Г, Д, Е, З, И, К, Ф, забору, воріт №1-2, замощеній I-V, водопровідної лінії I V, розташованих за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79; визнати за [PERSON] право власності на 5/36 частин будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1 та 5/36 кожної з надвірних будівель: літ. Г, Д, Е, З, И, К, Ф, забору, воріт №1-2, замощеній I-V, водопровідної лінії I V, розташованих за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79; визнати [PERSON] спадкоємицею спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], який помер, не встигши прийняти спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] в об’ємі: 1/12 (1/6 від ?) будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1; 1/12 (1/6 від ?) кожної з надвірних будівель: літ. Г, Д, Е, З, И, К, Ф, забору, воріт №1-2, замощеній I-V, водопровідної лінії I V, розташованих за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79; та що залишилась після смерті [PERSON], який помер не встигши прийняти спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] в об’ємі: 1/18 (1/9 від ? ) частини будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1; 1/18 (1/9 від ?) кожної з надвірних будівель: літ. Г, Д, Е, З, И, К, Ф, забору, воріт №1-2, замощеній I-V, водопровідної лінії I V, розташованих за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79, всього - 5/36 частин будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1 та 5/36 кожної з надвірних будівель: літ. Г, Д, Е, З, И, К, Ф, забору, воріт №1-2, замощеній I-V, водопровідної лінії I V, розташованих за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79; визнати за [PERSON] право власності на 5/36 частин будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1 та 5/36 кожної з надвірних будівель: літ. Г, Д, Е, З, И, К, Ф, забору, воріт №1-2, замощеній I-V, водопровідної лінії I V, розташованих за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79; виділити ідеальні частки власників домоволодіння за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79. Виділити в натурі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 33/100 частини будинку літ А-1 зі сплатою компенсації за 11/100 частин будинку літ А-1 спадкоємцям [PERSON] Виділити в натурі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] будинок літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1 з надвірними спорудами: літ. Г, Д, Е, І, К, Ф, забору, воріт №1-2, замощеній I-V, водопровідної лінії I V, розташованих за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79 зі сплатою компенсації за 16 частину будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1 з надвірними спорудами: літ. Г, Д, Е, І, К, Ф, забору, воріт №1-2, замощеній I-V, водопровідної лінії I V, спадкоємцям [PERSON]; усунути перешкоди в користуванні майном шляхом виселення [PERSON] із 33/100 частин будинку літ. А-1 та шляхом виселення [PERSON] і її родини із будинку літ. Б-1 з прибудовою літ. Б ‘-1, розташованих за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79, без надання їм інших приміщень; вселити [PERSON] і [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в належну їм частину домоволодіння літ А-1, літ. Б-1 з прибудовою літ. Б`-1 за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, буд. 79; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (1/2 часину), [PERSON] (1/6 частини), [PERSON] (1/6 частини) та [PERSON] (1/6 частину) самовільно знесені нею споруди літ. Г, Е, З, И, К, Ф, та частину забору від гаражу Т до гаражу Г на загальну суму 4642 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (1/2 часину), [PERSON] (1/6 частини), [PERSON] (1/6 частини) та [PERSON] (1/6 частину) 8714, 00 гривень судових витрат, витрат на правову допомогу та транспортних витрат; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000,00 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральну шкоду у розмірі 3000,00 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000,00 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000,00 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000,00 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000,00 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000,00 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000,00 гривень (т. 7 а.с. 46-51). [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про спадщину. При цьому посилалася на те, що оскільки в свідоцтві про народження [PERSON] та [PERSON] їхнім батьком є [PERSON], то вони не є спадкоємцями після смерті [PERSON], а отже і [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не можуть претендувати на спадщину після смерті свого батька [PERSON] (т. 3 а.с. 174-176). [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними договорів відчуження житлового будинку в частині визначення часток, визнання права власності на частину будинку, посилаючись на наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу його сестра [PERSON] купила 37/100 домоволодіння, розташованого за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, 79. Цю частку вона купила у [PERSON], угода була посвідчена в нотаріальній конторі 24 березня 1970 року. Але при складанні угоди лише формально за [PERSON] залишилося 33 відсотків житлового будинку (до укладення угоди йому згідно рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 3 січня 1962 року належало 70 відсотків будинку –т.2 а.с. 332). [PERSON] з дружиною переселився проживати в будинок літ. Б-1 з відповідними прибудовами. 7 серпня 1989 року [PERSON] продала належну їй частку житлового будинку [PERSON] 16 квітня 1993 року [PERSON] подарував належну йому частку житлового будинку. З 1993 року він проживає у спірному домоволодінні, при цьому займає квартиру № 1 житлового будинку літ.А-1, другу частину цього будинку займав [PERSON], зараз займає [PERSON] Крім квартири №1, йому належить гараж літ. Т, його право на цей гараж ніким не оспорюється. Просив провести розподіл житлового будинку, виділити йому в натурі квартиру № 1 в житловому будинку літ. А-1, гараж літ. Т, визнати частково недійсними договір купівлі-продажу будинку, який укладено між [PERSON] і [PERSON], договір купівлі-продажу між [PERSON] і [PERSON] та договір дарування між [PERSON] і ним в частині визначення часток житлового будинку, які переходили у власність іншій особі (т.2 а.с. 286). У судовому засіданні позивачка та представник позивачів [PERSON] просила позов задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним в попередніх та узагальненій позовних заявах. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судові засідання не з’явилися, були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надали суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з’явилася, була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, за участю її представника [PERSON] Крім того, надала суду письмові пояснення, в яких, зокрема, підтвердила викладене в зустрічній позовній заяві, просила відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити її позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення первісних позовних вимог, зустрічні позовні вимоги [PERSON] просила задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], зустрічні позовні вимоги [PERSON] підтримали, просили їх задовольнити. Також [PERSON] зазначив, що він та [PERSON] проживають у квартирі № 3 за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, 79. Іншого житла у них немає. Договір дарування частини домоволодіння між [PERSON] та [PERSON] вважають укладеним належним чином, за взаємної згоди сторін. Також вважають безпідставними вимоги позивачів щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди, оскільки частина надвірних споруд зруйнувалася сама по собі, під впливом часу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, підтримав доводи, викладені у його зустрічній позовній заяві. Пояснив суду, що йому була подарована частина домоволодіння за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, 79, яка зараз є квартирою №1 в будинку літ. А-1. [PERSON] з сім’єю в будинку не проживав з 1970 року, коли продав його [PERSON], а сам з сім’єю переселився проживати у відокремлені будівлі літ. Б-1, літ. Б`-1, які на той час не мали статусу житлових будинків. Тому, щоб мати місце для реєстрації місця проживання, [PERSON] формально залишив за собою право власності на 33 відсотки домоволодіння. Однак фактично він продав повністю квартиру №1 з надвірними прибудовами. Тому просив визнати частково недійними договори відчуження будинку літ. А-1, визнати за ним право власності на квартиру №1 у будинку літ. А-1. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, надав пояснення, в яких зазначив, що згідно договору міни від 29 січня 2002 року, укладеного між ним та [PERSON], йому належить 28/100 частки спірного домоволодіння. Вказана частка є відокремленою квартирою згідно з рішенням народного суду Ворошиловського району м. Донецька від 1976 року. Однак відбулася зміна часток внаслідок переобладнання приміщень, перетворення нежитлових будівель у житлові будинки. У зв’язку з цим просив визначити його частку у власності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступні обставини. 7 листопада 1980 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина. 17 лютого 1995 року до суду з позовом звернулися діти покійного - [PERSON] (дівоче прізвище - Шалун) та [PERSON] Позивачами були надані суду копії свідоцтв про народження, в яких батьком [PERSON], [INFO], записаний [PERSON], батьком [PERSON], [INFO] –[PERSON] (т. 3 а.с. 90, 91). На підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 07.12.2001 року в актових записах про народження дітей [PERSON] –[PERSON] та [PERSON] є позначки про внесення змін по-батькові батька дитини з «Йосипович»на «Іванович»(т. 7 а.с. 88-89). Ухвалою Верховного суду України від 10 вересня 2003 року (т. 3 а.с. 466-468) вказане рішення було скасовано. Проте суд вважає, що при складанні актових записів про народження [PERSON] та [PERSON] була допущена помилка. Згідно інформації, наданої Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у Донецькій області, 14 червня 1952 року [PERSON] був поновлений актовий запис про його народження, де зазначалося, що його батьком є [PERSON], а він відповідно є [PERSON] (актовий запис № 3305, т. 7, а.с. 91). За таких обставин, з урахуванням матеріалів справи, пояснень сторін, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON], [INFO], був батьком [PERSON] та [PERSON]. З 1932 року по 1961 рік [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON] –матір’ю [PERSON] та [PERSON] Як встановлено рішенням народного суду Калінінського району м. Донецька від 03 січня 1962 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна, у 1961 році шлюбні відносини між ними було припинено. 01 грудня 1962 року, [PERSON] одружився з [PERSON] (запис акту про одруження № 2344, т. 1 а.с. 103). 31 липня 2001 року померла [PERSON] (т. 3, а.с. 453). Згідно даних Першої донецької державної нотаріальної контори (т. 4, а.с. 175) та нотаріуса Горшеченського нотаріального округу Курської області (Російська Федерація), за останнім місцем проживання [PERSON] (т. 4 а.с. 177), після її смерті ніхто не звертався з приводу прийняття спадщини та спадкові справи не заводились. 11 липня 2007 року помер один з позивачів за первісним позовом та відповідач за зустрічними позовами –[PERSON]. Оскільки наявні у справі правовідносини передбачають правонаступництво, ухвалою суду від 28.01.2008 року до участі у справі було залучено його спадкоємців: дружину [PERSON] та дітей –[PERSON] та [PERSON] (т. 6 а.с. 2-3). Таким чином, [PERSON], [PERSON], [PERSON] стали позивачами за первісним позовом та відповідачами за зустрічним –як правонаступники [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді 33 відсотків житлового будинку, який знаходиться за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, 79, що йому належав на підставі рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 03 січня 1962 року (т. 2 а.с. 293-294). Спадщину прийняли дружина [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON] 08 грудня 1982 року [PERSON] в нотаріальній конторі одержала свідоцтво про право власності на спадщину, згідно якого стала власником 11 відсотків жилого будинку літ. А-1 з надвірними спорудами, розташованого за адресою: м. Донецьк вул. Ватутіна, буд.79 (т.1 а.с. 31). 22 лютого 1990 року [PERSON], [PERSON] одержали свідоцтво про право власності на спадщину, згідно з яким стали власниками 22 відсотків цього ж житлового будинку (т.1 а.с. 17,18). В свідоцтвах вказано, що на земельній ділянці розташовані: житловий будинок А-1, житловою площею 49,30 кв.м, навіс З, гараж Г, сарай Д, вбиральні І,Р,У, кухня О, огорожа, ворота, замощення, водопровід. Крім них, співвласниками житлового будинку є [PERSON] - згідно договору міни від 29.01.2002 року (т.7 а.с. 97); [PERSON]- згідно договору дарування від 16.04.1993 року (т. 1 а.с. 88). Після одержання свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] 14 лютого 1994 року подарувала належні їй 37 відсотків (розмір часток змінено рішенням суду, яке в наступному було скасовано) домоволодіння [PERSON] (т.1 а.с. 70, т. З а.с. 14). На теперішній час домоволодіння за адресою: м. Донецьк пр. Ватутіна, б. 79 складається із житлового будинку літ. А-1, який має дві відокремлені квартири № 1 і № 2, і окрему квартиру №3, в яку входить житловий будинок літ. Б-1, житлова прибудова літ. Б`-1, надвірні споруди. В квартирі №1 проживає [PERSON], в квартирі №2 проживає [PERSON], в квартирі № 3 проживає [PERSON] та її чоловік [PERSON] Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ставлячи питання про розподіл спадкового майна і збільшення своїх часток, посилаються на те, що житловий будинок літ. Б-1 і житлова прибудова літ. Б`-1 збудовані їх батьком (та дідусем) [PERSON]І, і матір’ю (та бабусею) [PERSON] до 1962 року. Вважали, що половина вартості цих будівель належить їм, як спадкове майно після смерті [PERSON], а половина повинна підлягати розподілу після смерті [PERSON] на всіх його спадкоємців. Проте вказані доводи не знайшли свого підтвердження ані в матеріалах справи, ані в судових засіданнях. Встановлено, що на підставі договору про право на забудівлю вільної земельної ділянки від 11 лютого 1940 року, виданого Сталінським міським відділом комунального господарства, [PERSON] була виділена земельна ділянка за адресою м. Донецьк вул. Кам’яна, 6.34 (тепер - пр. Ватутіна, 79), площею 500 кв.м. для будівництва житлового будинку (т.2. а.с. 41). [PERSON] і [PERSON]М - батьки позивачки [PERSON] - знаходилися у фактичних шлюбних відносинах з 1932 р. по 1961 рік. В 1942 році ними придбана частина житлового будинку по вул. Кам’яній, 34. При цьому правовстановлюючих документів на будинок вони не мали. Після припинення шлюбних відносин [PERSON]М поставила питання про розподіл житлового будинку і рішенням народного суду Калінінського району м. Донецька від 3 січня 1962 року на її користь з [PERSON] стягнута грошова компенсація в розмірі 1978 руб. і за [PERSON] визнано право власності на 70% жилого будинку № 34 по вул. Кам’яній в м. Донецьку (т. 2 а.с. 332). Ухвалою судової колегії у цивільних справах Донецького обласного суду від 06 лютого 1962 року вказане рішення було залишено в силі. Згідно запиту народного суду Калінінського району м. Донецька, техніком міського Бюро технічної інвентаризації було проведено дослідження спірного домоволодіння та 28.09.1961 року складено відповідний висновок (т. 2 а.с. 60). Таким чином, судом встановлено, що при визначенні розміру компенсації були враховані всі існуючі на той час будівлі, споруди, в тому числі літні кухні літ. Б-1, літ.В-1, гараж літ.Г-1. сарай літ. Д, вбиральня, навіс, загальною вартістю 3955 руб. 64 коп. Половина цієї суми стягнута на користь [PERSON] та виплачена їй у повному обсязі, про що свідчить довідка суду (т. 2 а.с. 295). Тому після вказаного розподілу їй на праві приватної власності у спірному житловому будинку нічого не належало. Відповідно до довідки Бюро технічної інвентаризації від 08.06.1992 року (т. 1 а.с. 89), висновку додаткової будівельно-технічної експертизи №1212/21 від 30.10.1997 року (т. 1 а.с. 209), висновку додаткової будівельно-технічної експертизи №3277/21 від 10.01.2000 року (т. 2 а.с. 188), житлова прибудова літ. Б`-1 з літ.6-2 була зведена після вказаного розподілу, після 1962 року, [PERSON] і його дружиною [PERSON], а тому підстав для збільшення спадкової частки позивачів немає. Є підстави для збільшення частки [PERSON], оскільки споруди літ. Б`-1, літ.6-2 збудовані нею та [PERSON] в період зареєстрованого шлюбу. Починаючи з 1962 року домоволодіння по вул. Кам’яній, 34 складалося із двох квартир. При цьому [PERSON] згідно з рішенням народного суду Калінінського району м. Донецька від 03 січня 1962 року належало 70 відсотків. Інша частина належала [PERSON] Рішенням народного суду Ворошиловського району м. Донецька від 26 січня 1976 року визначена частка [PERSON]Д і вказано, що йому належить 30 відсотків домоволодіння і його частина виділена із загального домоволодіння (т. 2 а.с. 67). 24 березня 1970 року [PERSON] продав [PERSON] 37 відсотків спірного житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд. Договір посвідчено в нотаріальній конторі. У надвірні споруди входили і будівлі літ. Б-1, літ. б-1, гараж літ. Г, сарай літ. Д та інші (т.2 а.с. 290, 292). Вартість відповідної частки надвірних споруд згідно з висновками експертизи складає 37849 грн (т. 6 а.с. 320). 27 серпня 1989 року було укладено договір дарування 37/100 житлового будинку між [PERSON] та [PERSON] (т. 2 а.с. 300). У вказані 37/100 частин входили: житловий будинок літ. А-1, гаражі Г, Т, сараї Д, К, навіси З,П, вбиральні И, Р, літня кухня О, зливна яма Ф, №1-2 огорожа, ворота, І-ІІІ замощення, водопровід. В судових засіданнях встановлено, що розмір часток в домоволодінні з 1970 року по 1993 рік у правовстановлюючих документах співвласників жилого будинку не змінювався, не враховувалися зміни в домоволодінні, переобладнання деяких нежитлових приміщень в житлові. Рішенням виконкому Ворошиловської районної ради народних депутатів від 10.05.1989 року прийняті в експлуатацію житловий будинок літ. Б-1, літ. Б`-1 (т. 1 а.с. 129). Рішенням виконкому тієї ж ради від 13.01 1993 р. приміщення літ. 2-4 зареєстровано як житлова кімната (т. 2 а.с. 68). Не враховувалися зміни в домоволодінні, а саме - збільшення житлової площі і при отриманні позивачкою [PERSON] та її братом [PERSON] свідоцтва про право власності на спадщину. Встановлено, що житловий будинок літ. Б-1 створений із літньої кухні літ. Б-1, літня кухня літ. В перетворена в літ. б, які на 1970 рік знаходилися на земельній ділянці і були зареєстровані в БТІ, прибудована житлова споруда літ. Б`-1. Всі ці будови склали одну відокремлену квартиру №3. Пізніше нові частки співвласників [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] визначалися рішеннями суду, які на теперішній час скасовані, тому виникає необхідність визначення нових часток співвласників у житловому будинку та визнання в частині розміру ідеальних часток недійсними правовстановлюючих документів на житловий будинок. Квартира № 1 складається з приміщень літ. 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-1, 1-3 в житловому будинку літ. А-1, погребу, тамбуру, гаражу літ. Т, воріт, частини замощення, частини водопроводу, загальною вартістю 101921 грн., що складає 32 відсотки від загального домоволодіння. Квартира № 2 складається із приміщень літ.2-4, 2-5, 2-2 в житловому будинку літ. А-1 , а також погребу літ. а-3, сіней літ. а-4, а-5, ганку, навісу, літньої кухні літ. О, вбиральні Р загальною вартістю 90911 грн, що складає 28 відсотків від загального домоволодіння. Квартира № 3 складається із житлового будинку літ. Б-1, сіней літ. б, тамбуру літ. 6-1, житлової прибудови літ. Б`-1, гаражу літ. Г., сараю літ. Д, зливної ями літ. Ф, частини огорожі літ.№1, частини замощення літ. 111, частини водопроводу, загальною вартістю 111257 грн., що складає 40 відсотків від загального домоволодіння. Рішення виконкому Ворошиловської районної ради народних депутатів від 10.05.1989 р. про прийняття в експлуатацію житлових будинків літ. Б-1, літ. Б`-1 сторони не оспорюють. Відповідно до ст. 119 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників спільної власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні. Встановлено, що до [PERSON] на підставі договору міни від 29 січня 2002 року, укладеного між ним та [PERSON], перейшло на праві власності 28 відсотків домоволодіння № 79 по пр. Ватутіна у м. Донецьку. У той же час [PERSON] належала частка домоволодіння на підставі договору дарування від 22 лютого 1994 року, згідно якого йому переходив на праві власності 21 відсоток житлового будинку, хоча фактично належна йому на праві приватної власності частина жилого будинку складала 28 відсотків. Право [PERSON] на 28 відсотків домоволодіння визначено рішенням Апеляційного суду Донецької області від 7 грудня 2001 року, яке в подальшому було скасовано ухвалою Верховного суду України. В зв’язку з цим суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо уточнення ідеальної частки в домоволодінні є обґрунтованими. Таким чином, змінюється частка і інших співвласників. 14 лютого 1994 року [PERSON] подарувала [PERSON] належну їй частину житлового будинку за адресою: м. Донецьк пр. Ватутіна, буд. 79. Угоду посвідчено державним нотаріусом у встановленому законом порядку. До складу подарованої частини входили житловий будинок літ.А-1, а також житловий будинок літ. Б-1, літ. Б`-1 і відповідна частина надвірних споруд. Позивачі просять визнати вказану угоду недійсною, оскільки, на думку позивачки [PERSON], на [PERSON] було вчинено тиск або вона була введена в оману. Стаття 57 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) передбачає, що угода, укладена внаслідок обману, насильства, погрози, зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною, а також угода, яку громадянин був змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин, може бути визнана недійсною за позовом потерпілого. Однак судом встановлено, що сторони, які укладали угоду, її не оспорювали. [PERSON] подарувала [PERSON] все те, що їй належало. У той же час помилки в розмірі часток, зміна складу житлового будинку, збільшення корисної площі будинку, прибудова або перебудова не може бути підставою для визнання договору недійсним, а лише підставою для зміни часток у спільній власності на будинок. Таким чином, законних підстав для визнання договору дарування від 14 лютого 1994 року між [PERSON] і [PERSON]О недійсним не вбачається. Встановлено, що вартість спадкового майна складає 105928 грн., в частковому відношенні це 33 відсотки від загальної вартості домоволодіння. У вартість спадкового майна включається: 40337 грн. - вартість частини житлового будинку в приміщенні літ. А-1, 65591 грн. - вартість спадкового майна в житловому будинку літ. Б.-1, літ. б, літ.б-1, літ. Б`-1, сіней літ. б-2, гаражу літ. Г, сараю літ. Д, зливної ями літ. Ф. Спадкоємці мають рівне право на спадкове майно. При цьому суд вважає доведеним, що спадковим є 1/2 частина житлової прибудови літ. Б`-1 і 1/2 сіней літ. б -2; 1/2 вартості цих будівель належала на праві приватної власності дружині [PERSON] - [PERSON]. як співвласниці, тому частка [PERSON] збільшується на 7 відсотків. За таких обставин частка [PERSON] буде складати 18 відсотків, частки [PERSON] і [PERSON] по 11 відсотків. Оскільки [PERSON] помер, а його правонаступниками є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], то їхні спадкові частки складатимуть: [PERSON] –3,67 відсотка, [PERSON] – 3,67 відсотка, [PERSON] –3,67 відсотка. З урахуванням технічної можливості, квартира №1 в житловому будинку літ. А-1 розподілу не підлягає, оскільки в ній неможливо створити відокремлені квартири з самостійним виходом. Квартира №1 в житловому будинку літ. А-1 складає 32 відсотка у спільній власності на будинок. Саме ця частка житлового будинку відповідно до обставин справи з урахуванням зміни часток у власності в зв’язку з прийняттям в експлуатацію житлового будинку літ.Б-1, літ. Б`-1, переобладнанням інших приміщень в житлові належить на праві приватної власності [PERSON] Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в частині визнання недійсним в частині розміру ідеальної частки договору дарування між [PERSON] та [PERSON] від 16 квітня 1994 року та визнання права власності на частину будинку. Квартира №3 складає 40 відсотків і саме це співвідношення мають на праві власності на житловий будинок [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживає з трикімнатній квартирі в м. Донецьку. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають в [INFO], мають власне житло, що підтвердила у судовому засіданні позивачка [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є чоловіком та дружиною, проживають разом за адресою: м. Донецьк, пр. Ватутіна, 79. Крім того, згідно інформації, наданої КП «БТІ м. Донецька», [PERSON] має право на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: м. Донецьк пр. Ватутіна 6.44 кв. 10 (т. 7 а.с. 98). Однак у вказаній квартирі не проживає. За [PERSON] право власності на об’єкти нерухомого майна, розташовані у м. Донецьку, не зареєстровані. Доля [PERSON] у домоволодінні більша, ніж долі [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] Грошову компенсацію за належну їм частку позивачі одержувати не бажають. Позивачі просили виділити в натурі окрему належну їм частку домоволодіння у житловому будинку літ. А-1, житловому будинку літ. Б-1 та літ. Б`-1. Однак, відповідно до висновків будівельно-технічних експертиз у справі, ані провести розподіл частини житлового будинку літ. А-1, ані утворити відокремлене житло у квартирі № 3 неможливо. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] користуватися спільно однією квартирою з огляду на загальні правила співжиття не зможуть. Відповідно до ст. 115 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), кожний з учасників спільної часткової власності має право вимагати виділу своєї частки з спільного майна. Якщо угоди про спосіб виділу не досягнуто, то за позовом будь-кого з учасників майно ділиться в натурі, коли це можливо без нерозмірної шкоди для його господарського призначення. В противному разі власник, що виділяється, одержує грошову компенсацію. Як передбачає п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», у випадках, коли суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном - не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнути на користь позивачів без їхньої згоди грошову компенсацію за належні їм частки. Визначаючи розмір грошової компенсації, суд виходить із вартості спадкової маси і місця її знаходження. В квартирі № 3 з урахуванням відповідної частки [PERSON] в цій частині в сумі 37849 грн. і компенсації цієї суми за рахунок вартості літ. А-1 вартість спадкової маси складає 65591 грн. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 21863,67 грн., на користь [PERSON] – 7287,89 грн., на користь [PERSON] –7287,89 грн., на користь [PERSON] –7287,89 грн. а з [PERSON]Н на користь [PERSON] підлягає стягненню 829,33 грн., на користь [PERSON] –829,33 грн., на користь [PERSON] –276,44 грн., на користь [PERSON] –276,44 грн., на користь [PERSON] –276,44 грн. За таких обставин правових підстав для виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] та вселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до спірного домоволодіння немає. Щодо вимог позивачів про стягнення матеріальної шкоди з [PERSON] за самовільно знесені споруди нею споруди літ. Г, Е, З, І, К, Ф, та частину забору від гаражу Т до гаражу Г, суд зазначає наступне. Згідно висновків судово-будівельних експертиз, споруда літ. Е самовільно збудована і не належала позивачам на праві приватної власності. Споруди літ. Ф, літ. Г не зруйновані. Споруди літ. І, К, З збудовані у 1955 році (т. 2 а.с. 188), на 1981 рік технічний стан перерахованих приміщень характеризувався як незадовільний та вітхий, на сьогоднішній день ці приміщення відсутні (т. 2 а.с. 348, т. 5 а.с. 381). У відповідності з вимогами ст. 440 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) шкода, заподіяна особі або майну громадянина підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду. У той же час позивачами не надано доказів, що вони зруйновані саме відповідачкою [PERSON] З урахуванням вищевикладеного, підстав для стягнення матеріальної шкоди з [PERSON] не вбачається, тому у вказаній частині позовних вимог позов задоволенню не підлягає. Крім того, згідно зі ст. 440-1 ЦК УРСР, моральна шкода, спричинена громадянину діями іншої особи, яка порушила його законні права, відшкодовується особою, яка спричинила шкоду. Вказана норма кореспондується зі ст. 1167 діючого ЦК України. Однак позивачами не наведено жодного належного та допустимого доказу спричинення їм такої шкоди з боку відповідачів [PERSON] та [PERSON] Більше того, такі вимоги позивачів щодо стягнення моральної шкоди не ґрунтуються на нормах матеріального права. Таким чином, вимоги позивачів про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Крім того, оскільки судом встановлено, що [PERSON] був батьком [PERSON] та [PERSON], то необхідно відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними свідоцтв про право власності на спадщину на ім’я [PERSON], [PERSON] В частині позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення судових витрат, витрат на правову допомогу та транспортних витрат (тобто витрат, пов’язаних з явкою до суду) необхідно відмовити, оскільки на протязі всього часу розгляду справи позивачами не надано суду жодного належного та допустимого доказу того, що вони дійсно понесли такі витрати. У той же час, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, сторони зобов’язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Не містять матеріали даної цивільної справи будь-яких підтверджень того, що сторони понесли будь-які інші судові витрати. Тому суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно залишити за сторонами. На підставі викладеного та

Outcome: partial