Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-02 00:00:00

22.03.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на земельну частку (пай), в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовано тим, що він є спадкоємцем першої черги за законом, крім нього спадкоємців не має. В установлений законом строк, від спадщини, яка відкрилася в наслідок смерті його матері [PERSON], не відмовлявся, однак він позбавлений можливості оформити право на вказане спадкове майно, оскільки державний акт про право власності на земельну ділянку не зареєстрований в установленому законом порядку. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду було надіслано лист про розгляд справи за відсутності представника відповідача, позовні вимоги відповідач визнає. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 28.07.2012 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ №223039 виданим Сасинівською сільською радою Пирятинського району Полтавської області. Судом встановлено, що позивач є рідним сином померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії ІІІ-КЕ №275303. За життя (02.03.2010 року) померла [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Сасинівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, яким заповіла все своє майно своєму сину [PERSON] позивачу по справі. Згідно довідки №478 від 23.08.2012 року виданої виконуючим обовязки голови Сасинівської сільської ради, на час смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована в [INFO], разом із співмешканцем [PERSON] та сином [PERSON]. За змістом копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №103542 власником земельної ділянки розташованої на території Сасинівської сільської ради Пирятинського району є [PERSON]. Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч.ч. 1, 2 ст. 1236 ЦК України). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки померла [PERSON] не встигла зареєструвати у встановленому законом порядку державний акт на право власності на земельну ділянку у звязку зі смертю, що є для будь-якої людини подією непередбачуваною, суд вважає, що це майно належало їй на праві власності, а тому позивач як спадкоємець за заповітом має право на його спадкування. За обставин, коли земельна ділянка належала померлій, позивач є єдиним спадкоємцем, однак померла не встигла зареєструвати державний акт на право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку, учасники процесу не заперечують проти задоволення позову, визнання права власності на земельну ділянку за позивачем в порядку спадкування за заповітом відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved