Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-25 00:00:00

Позивач звернувся у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до ЗАТ "Рівненський ливарний завод" про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати з 01.12.2011 року по 25.04.2012 року та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.02.2012 року був звільнений з ЗАТ "Рівненський ливарний завод". На момент звільнення у підприємства перед ним була заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 3903 грн. 69 коп., яка не виплачена по даний час. За порушення термінів виплати заробітної плати має право на компенсацію втрат частини заробітної плати. Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводити без його участі, стосовно заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не подав, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення на підставі доказів, наявних у справі. Оцінивши дослідженні докази суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Станом на 19.06.2012 року у відповідача була наявна заборгованість перед позивачем по виплаті заробітної плати в розмірі 3903 грн. 69 коп., з яких: 1926 грн. 70 коп. за грудень 2011 року; 1390 грн. 29 коп. за січень 2012 року та 586 грн. 70 коп. за лютий 2012 року, що підтверджено довідкою №266 від 19.06.2012 року виданої ЗАТ "Рівненський ливарний завод". Статтями 116, 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум при звільненні працівника, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до трудової книжки позивача, з посади токаря ЗАТ "Рівненський ливарний завод", його було звільнено 20.02.2012 року. Середня заробітна плата за період з грудня 2011 року по січень 2012 року становила 106 грн. 53 коп. в день, що підтверджено довідкою №283 від 26.06.2012 року виданою ЗАТ "Рівненський ливарний завод. Згідно наданого [PERSON] розрахунку з ЗАТ "Рівненський ливарний завод" на його користь підлягає стягненню 10759 грн. 53 коп. середнього заробітку за час затримки заробітної плати з 01.12.2011 року по 25.04.2012 року. Суд не погоджується з наданим розрахунок суми середнього заробітку за час затримки заробітної плати, який на думку позивача підлягає стягненню на його користь. Початком періоду, за який необхідно стягнути середній заробіток, позивач вказує 01.12.2011 року в той час, як відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України середній заробіток стягується з дня звільнення працівника по день фактичного розрахунку, тобто нарахування повинно проводитись з 20.02.2012 року, а не з 01.12.2011 року як зазначено позивачем. Враховуючи, що з 20.02.2012 року по 25.04.2012 року пройшло 65 днів, а середній заробіток позивача в день становив 106 грн. 53 коп., з ЗАТ "Рівненський ливарний завод" на користь [PERSON] підлягає стягненню 6924 грн. 45 коп. середнього заробітку за час затримки. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В обґрунтування вимоги про стягнення моральної шкоди [PERSON] посилається на те, що по причині невчасної виплати заробітної плати у нього погіршився стан здоров`я, з`явились сварки в сім`ї, порушились його життєві зв`язки. Однак на підтвердження даних обґрунтувань позивач не посилається на жодний із доказів, а в матеріалах справи такі докази відсутні. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки в матеріалах справи відсутні будь які докази спричинення позивачу моральної шкоди суд вважає, за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог стосовно стягнення моральної шкоди. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Оскільки позивач, на користь якого ухвалюється рішення, відповідно до п.1. ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 116, 117 КЗпП України, ст. 1167 ЦК України,

Outcome: approved