Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Агропромислова фірма «Іззія», третя особа Відділ Держкомзему у Тростянецькому районі про визнання договору оренди землі недійсним, зазначивши, що він являється власником земельної ділянки, яка розташована на території Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, однак даною земельною ділянкою на даний час користується Приватне підприємство «Агропромислова фірма «Іззія» на підставі укладеного з [PERSON] договору оренди земельної ділянки №162 від 30.04.2004 року, однак, позивач стверджує, що даний договір він не підписував, в силу чого, просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №162 від 30.04.2004 року укладений між [PERSON] та Приватного підприємства «Агропромислова фірма «Іззія», витребувати та повернути йому відповідну земельну ділянку, заборонити ПП «Агропромислова фірма «Іззія» проводити будь які сільськогосподарські роботи на зазначеній земельній ділянці. Позивач в судове засідання не зявився надіславши суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності та проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи відділу Держкомзему у Тростянецькому районі в судове засідання не зявився, однак, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 , ч.1 ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача, суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини: Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4.7400 га. яка розташована на території Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ВН №044156 від 23.04.2004 року(а.с.8). Згідно договору оренди землі №162 від 30.04.2004 року між сторонами був укладений договір оренди земельної ділянки, яка належала позивачу, з послідуючою державною реєстрацією відповідного договору у Вінницькій регіональній філії Центр ДЗК 10.05.2007 року, під записом №040780600155(а.с.49-51). Відповідно висновку судовопочеркової експертизи за № 930 від 08.08.2012 року, проведеної Вінницьким відділенням Міністерства юстиції України Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, підпис від імені [PERSON], що розташований в договорі оренди землі №162 від 30 квітня 2004 року у розділі «ПІДПИСИ СТОРІН» у графі «Орендодавець», виконаний не самим [PERSON], а іншою особою (а.с.44-48). Зміст ч.3 ст. 203 ЦК України зазначає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону зазначено в ч.1 ст. 215 ЦК України вказують на те, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Згідно ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зміст ст. 236 ЦК України вказує на те, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги найшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved