Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої нападом собаки, мотивуючи свої вимоги тим, що в квартирі [ADDRESS] проживає родина [PERSON], утримує великого собаку бійцівської породи, який вільно пересувається під"їздом та у дворі, без присутності дорослих собака знаходиться серед малолітніх дітей на вулиці. Наприкінці січня 2012 року собака сім"ї [PERSON] у дворі накинувся на 4, 5-місячне цуценя, яке належить позивачам, але заподіяти фізичної шкоди не встиг. 10.02.2012 року зранку собака [PERSON] знову накинувся на їх собаку, завдавши їй ушкоджень. В той же день вони звернулися із своєю собакою до ветеринарної клініки, де собаці надали медичну допомогу. Через ці події вони неодноразово зверталися до міліції із заявами відносно поведінки власників собаки [PERSON]. 26.04.2012 року ввечері собака [PERSON] знову напала на собаку позивачів, завдавши ушкоджень і собаці, і позивачу [PERSON], який звертався в той же день за медичною допомогою. 27.04.2012 року вони звернулися до ветеринарної клініки за медичною допомогою для їх собаки. Після цього позивачі також зверталися з відповідними заявами до міліції, але поведінка відповідачів не змінюється, вони продовжують вигулювати свого собаку без повідка та намордника, що є порушенням відповідних Правил. Крім того, собака відповідачів нападає і на інших собак, що проживають у дворі будинку. На підставі викладеного позивачі вимушені звернутися до суду з даним позовом, в якому просять суд: - притягнути відповідачів до відповідальності; - зобов"язати відповідачів виводити на прогулянку свого собаку із суворим дотриманням Правил; - зобов"язати відповідачів відшкодувати матеріальні збитки в розмірі 1395 грн. на користь позивачів; - стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 4185 грн. на користь позивачів. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] повністю підтримали свої позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні категорично заперечувала проти позовних вимог. Пояснила, що, дійсно, у неї в сім"ї проживає собака породи "американський піт-бультер"єр", кличка Тера, яка не є агресивною собакою, а навпаки, є дуже дружелюбною. Твердження позивачів про те, що вони не дотримуються Правил при вигулі собаки, не відповідають дійсності. 10.02.2012 року при виході з ліфту собака позивачів кинувся на її дітей, в результаті чого їх собака Тера став на захист її дітей, між собаками відбулася бійка. Але це сталося лише через недотримання позивачами відповідних Правил. 26.04.2012 року собака позивачів знову накинувся на дітей відповідачів, що спровокувало чергову бійку між собаками. При спробі розняти собак позивач і отримав укуси, але від власного собаки. В той же день вони разом із своєю собакою зверталися до ветеринарної клініки за медичною допомогою. Вважає, що її дії та дії чоловіка повністю відповідають діючому законодавству, ніякої шкоди їх собака нікому не завдав, а тому підстав для її відшкодування немає. На підставі викладеного відповідачка просила в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачів, відповідачки, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] проживають в [INFO] і мають собаку породи "метис", кличка Рибка. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживають в [INFO] і мають собаку породи "американський піт-бультер"єр", кличка Тера. Між сторонами по справі склалися складні стосунки через поведінку їх собак. Так, між сторонами 10.02.2012 року виник конфлікт через бійку їх собак в будинку. 26.04.2012 року конфлікт між сторонами повторився також через бійку їх собак. Дані факти знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Після конфліктів позивачі зверталися до міліції із заявами щодо неналежної поведінки відповідачів по утриманню свого собаки. 26.04.2012 року відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 154 КпАП України за вигул собаки, який завдав шкоду здоров"ю людини. Але постановою судді від 10.05.2012 року матеріали було повернуто до міліції для доопрацювання (а.с.124). Після цього матеріали до суду не поверталися. Крім того, позивачі з приводу неналежної поведінки відповідачів зверталися із заявами до Центру ідентифікації тварин м. Києва, після чого працівниками Центру було проведено рейд-перевірку спільно з дільничим інспектором за адресою проживання відповідачів. З власницею собаки була проведена бесіда та складено припис від 22.02.2012 року (а.с.102) з вимогою зареєструвати собаку у встановленому законом порядку до 01.03.2012 року та дотримуватись відповідних Правил при вигулі собаки. На виконання Припису відповідачі 21.08.2012 року зареєстрували собаку за кличкою Тера, що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням та отримали Сертифікат на вказану собаку. В своїх позовних вимогах [PERSON] та [PERSON] вказують про те, що внаслідок неправомірних дій відповідачів та неналежної поведінки їх собаки позивач [PERSON] 26.04.2012 року отримав тілесні пошкодження, у зв"язку з чим звертався за медичною допомогою, що підтверджується довідкою та відповідними квитанціями, а також внаслідок дій відповідачів 10.02.2012 року та 26.04.2012 року собака позивачів отримав ушкодження, що вимусило позивачів звертатися до ветеринарної клініки за наданням допомоги їх собаці, що підтверджується медичними довідками. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні позивачами не було доведено той факт, що саме внаслідок укусів собакою відповідачів їх собака отримала тілесні ушкодження, а позивачі матеріальну шкоду. Докази, на які посилалися позивачі в обгрунтування свого позову, а саме довідки з ветеринарних лікарень, жодним чином не підтверджують завдання ушкоджень самою собакою, що належить відповідачам, жодних судових рішень про притягнення відповідачів до відповідальності за неналежну поведінки їх собаки суду надано не було. В своїх запереченнях відповідачка [PERSON] наголошувала на тому, що саме через неналежну поведінку собаки позивачів і відбувалися конфлікти між ними та їх собаками. Поведінка собаки позивачів призвела до того, що собака відповідачів отримала укуси, через що відповідачі вимушені були звертатися до ветеринарної клініки за допомогою, що підтверджується відповідною довідкою. Але дані твердження також не були доведені належними доказами. Покази свідків, допитаних в судовому засіданні, жодним чином не підтвердили позовні вимоги, оскільки вказані особи не були присутні під час завдання собаці позивачів будь-якої шкоди. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, то і позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про зобов"язання відповідачів дотримуватися Правил вигулу собаки, то судом встановлено наступне. Відповідно до п. 4.4 Правил утримання домашніх собак та котів м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.10.2007 року № 1079/3912, собаки, що належать фізичним та юридичним особам підлягають обов"язковій реєстрації. Пунктом 5.5 Правил передбачено, що дозволяється виводити собак потенційно небезпечних або небезпечних порід за межі квартири, території подвір"я обов"язково на короткому повідку (не більше 1, 2 м) і в наморднику. Як встановлено при розгляді справи, відповідачі не завжди дотримуються вищевказаних Правил при вигулі свого собаки, що було підтверджено як поясненнями сторін по справі, так і показами свідків, допитаних в судовому засіданні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial