Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-26 00:00:00

В листопаді 2012 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 11442,70 грн., в обґрунтування якого вказав, що 08.07.2005 року ТОВ «Український промисловий банк» та відповідач уклали кредитний договір №298К-05, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 1700,00долари СЩА з розрахунку 13,5% річних за час фактичного кредитом на строк з 08.07.2005р. по 06.01.2007р. Відповідач станом на 04.10.2012 порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість з тіла кредиту в сумі 11442,70грн. Відповідач був повідомлений про виникнення заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів перед банком. Однак на даний час кредитна заборгованість не погашена. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив задоволити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, про день та час слухання справи повідомлені належним чином рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні не підлягають задоволенню з наступних підстав. 08.07.2005 року ТОВ «Український промисловий банк» та відповідач уклали кредитний договір №298К-05, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 1700,00долари СЩА з розрахунку 13,5% річних за час фактичного кредитом на строк з 08.07.2005р. по 06.01.2007р. Мета кредиту - споживчі цілі. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого, в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, «Укрпромбанк» передає (відступає) «Дельта Банку» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України, внаслідок чого «Дельта Банк» замінює «Укрпромбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі «Укрпромбанком» «Дельта Банку» прав вимоги до боржників, «Дельта Банку» переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 298К-05 від 08.07.2005р. та станом на 01.07.2010р. прийняло на баланс заборгованість в сумі 11442,70грн. Відповідач станом на 04.10.2012 порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість з тіла кредиту в сумі 11442,70грн. Відповідно до ст. 258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 259 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5, зазначено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Строк виконання основного зобов'язання по кредитному договору № 298К-05 від 08.07.2005р. настав 06.01.2007р. З позовною заявою позивач звернувся до суду 09.11.2012р., тобто із пропуском строку позовної давності, клопотання про поновлення строку позовної давності позивачем не заявлялось. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed