Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-30 00:00:00

В грудні 2012 року позивач звернувся до суду із вищезазначеними позовними вимогами. Свої вимоги обґрунтовує тим, що нарахування оплати за час чергової відпустки на шахті «Торецька» проводилось відповідно до діючих на той час нормативних документів. У зв'язку з підвищенням тарифних ставок, підприємству дозволялось корегувати заробітну плату з урахуванням фінансових можливостей. Нарахування середньої заробітної плати донорам робились з розрахунку двох календарних місяців, що передують здачі крові. Обчислення середньої заробітної плати для визначення допомоги по тимчасовій непрацездатності робились з урахуванням заробітної плати за два календарних місяці, що передують захворюванню, в порядку визначеному діючим на той час законодавством. У розрахунках по нарахуванню відпусток, лікарняних та донорських доплат вбачається, що розрахунки виконані працівниками відповідача значно занижені, що в свою чергу призвело до недоплати. Недоплати за 1994 рік спричинили заниження заробітної плати для нарахування пенсійних виплат, що відображається заниженням пенсійних виплат з часу нарахування та по теперішній час. Керівництво шахти відмовляється надавати розрахунки в цифрах по нарахуванню відпускних, лікарняних та донорських за 1994 рік. Просить суд розглянути та встановити на підставі яких тарифних ставок та коефіцієнтів їх зросту здійснювались нарахування заробітних плат за професією забійник за період з 01.09.1993 року по 01.02.1994 року, з 01.04.1994 року по 01.08.1994 року, з 01.01.1995 року по 01.03.1995 року, з 01.03.1995 року по 01.03.1996 року по 01.05.1996 року, для перевірки вірності та правильності нарахування доплати за роботу у вечірній та нічний час, лікарняні, відпускні та донорські з 1993 року по 1995 рік. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача Козирева Л.В., суду пояснила, що працює на шахті «Торецька» начальником відділу нормування з лютого 1995 року. Вимоги позивача [PERSON] вважає необґрунтованими, оскільки щомісячно відділом перевірялась заробітна плата всіх працівників шахти. Заробітна плата відрядна, погодинна, нічна та вечірня перевірялась нею особисто, але могли бути помилки стосовно невірного нарахування і в цьому випадку до неї звертались працівники, щодо виправлення неточностей. Скарг зі сторони позивача щодо невірного нарахування тарифної ставки не надходило. Ствердження позивача, що на його запити працівниками шахти не давались відповіді, не знаходять свого підтвердження оскільки відповіді надавались позивачу неодноразово. Представник відповідача Ященко Л.Л., суду пояснила, що з позовними вимогами [PERSON] не згодна, оскільки вважає їх необґрунтованими, просила в позові відмовити. Представник відповідача Колосов В.О., суду пояснив, що з позовними вимогами [PERSON] не згодний, просив в їх задоволенні відмовити. Представник відповідача Прудніков Р.М. з вимогами позивача не погодився, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки ствердження позивача, щодо невірного нарахування коефіцієнту тарифної ставки не підтверджуються ніякими письмовими доказами. На письмові запити позивача до шахти «Торецька» неодноразово давались відповіді. За заявою [PERSON] збиралась комісія на підприємстві із залученням працівників апарату ДП «Дзержинськвугілля», ретельно перевірялась вся документація щодо нарахування [PERSON] відпусток, лікарняних тощо, про що складався відповідний акт. За результатами цих перевірок порушень з боку працівників шахти «Торецька» виявлено не було, оскільки на підставі тарифних ставок, що діяли на той час і проводились нарахування усіх належних виплат. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ВП «шахта «Торецька» ДП «Дзержинськвугілля». Суть спірних правовідносин полягає у невірному застосуванні на думку позивача коефіцієнту тарифних ставок, за якими робились нарахування оплати за відпустки, нарахуванні по листах тимчасової непрацездатності та нарахуванні середнього заробітку за здачу крові донорам. Як вбачається з довідки наданої представниками відповідача оплата за відпустку нараховувалась на підставі постанови Державного комітету СРСР по праці та соціальним питанням № 18 від 24.01.1991 року за 12 місяців, що передують відпустці, відпускні за вересень 1994 року було нараховано в сумі 3541777крб., а фактично було заплачено 471500крб., відпускні за листопад 1994 року було нараховано 3086814крб., фактично було заплачено 8741,700крб.; Обчислення середньої заробітної плати для визначення допомоги по тимчасові втраті працездатності проводилось за два календарних місяці, що передують захворюванню, в порядку визначенному Постановою РМ СРСР ВЦРПС від 23.02.1984 року № 191 та від 14.05.1990 року № 478. Виплати по лікарняному листу в червні 1994 року склали 1856,131 крб., фактично сплачено 1898,085крб., лікарняний лист в листопаді 1994 року нараховано 6073,149крб., фактично сплачено 6111,900крб. Нарахування середнього заробітку за здачу крові донорам проводилось з розрахунку двох календарних місяців, що передували здачі крові чи її компонентів, для розрахунку донорських в лютому 1994 року було взято заробітну плату за січень 1994 року - 4868,891крб. за 20 виходів, за грудень 1993 року - 2715,994крб. за 23 виходи, разом за місяці було нараховано 352785крб., фактично було сплачено 452224крб., донорські в квітні 1994 року склали 329,187крб., фактично було сплачено 334,306крб., донорські в липні 1994 року - 418,558крб., фактично сплачено 418,558крб., донорські за жовтень 1994 року склали 711834крб., ІВЦ округляє та фактично було сплачено 711,800крб., донорські за грудень - 1126,445крб., фактично сплачено 1126500крб., донорські в лютому 1995 року - 2571,000крб., фактично було сплачено 3342500крб. (а.с.72-73). З зазначених розрахунків вбачається, що індексація заробітної плати [PERSON] проводилась. Відповідно до ст..11 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Доказів на підтвердження позовних вимог в суді не здобуто. З огляду на зазначене, суд вважає, що підстави для задоволення вимог [PERSON] відсутні, оскільки позовні вимоги не обґрунтовані і не підтверджені доказами. На підставі викладеного, ст.ст. 10, 60, 62, 64, 212 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed