Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-06 00:00:00

До суду звернувся позивач з регресним позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 4 606,81 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 03 червня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Українська страхова компанія „Дженерелі Гарант" (в подальшому 28.04.2011 найменування змінене на ПАТ „Українська страхова компанія «Гарант-Авто") був укладений договір добровільного страхування, оформлений полісом, за яким був застрахований атомобіль "Тойота" д\\н [NUMBER]. Згідно з цим договором позивач брав на себе зобов'язання виплатити страхове відшкодування у випадку пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок ДТП. 17 березня 2009 року у м. Києві на перехресті пр - ту Маяковського та вул. Богатирської трапилася ДТП за участю застрахованого автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача. Згідно з постановою Оболонського районного суду м. Києва подія сталася з вини водія [PERSON] На виконання умов договору страхування, позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 4 253, 81 грн. (за вирахуванням франшизи 459,62 грн.) вартість автотоварозначвого дослідження у розмірі 350 грн., яку просить стягнути з відповідача, зсипаючись на ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, згідно з якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи судом був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини своєї неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. 03 червня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Українська страхова компанія „Дженерелі Гарант" (в подальшому 28.04.2011 найменування змінене на ПАТ „Українська страхова компанія «Гарант-Авто") був укладений договір добровільного страхування, оформлений полісом, за яким був застрахований автомобіль "Тойота" д\\н [NUMBER]. Згідно з цим договором позивач брав на себе зобов'язання виплатити страхове выдшкодування у випадку пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок ДТП. 17 березня 2009 року у м. Києві на перехресті пр - ту Маяковського та вул. Богатирської трапилася ДТП за участю застрахованого автомобіля "Тойота" з автомобілем [NUMBER] під керуванням відповідача. Згідно з постановою Оболонського районного суду м. Києва подія сталася з вини водія [PERSON], якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. (а.с.7). Відповідно до частин 3 і 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці вини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На виконання умов договору страхування, позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 4 253,81 грн. (за вирахуванням франшизи 459,62 грн.) та вартість автотоварозначвого . дослідження у розмірі 350 грн. (а.с.25). Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги(регресу) до винної особи. Відповідно До ст. 27 Закону України "Про страхування , страховик має право вимоги компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток у повному обсязі. Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, якй виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Оскільки позивачем було виплачено страхувальнику страхове відшкодування, до нього перейшло право вимоги, яке рахувальник має до особи відповідальної за заподіяну шкоду. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України "шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку". Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України "шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою". У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку щодо задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суми в розмірі 4 603,81 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені витрати по сплаті судового збору у розмір 214,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved