Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом зазначивши, що відповідач користується земельною ділянкою, що розташована на території Республіканської сільської ради Володарського району Донецької області та яка належить йому на праві приватної власності на підставі державного акту серії ДН № 116445 від 10.07.2006 р. Щорічно ним отримувалася орендна плата, як він вважав на підставі договору оренди земельного паю укладеного ним з ПАТ «ММК ім. Ілліча» у 2004 році. В зв'язку із погіршенням його матеріального становища та невідповідності суми орендної плати дійсної вартості зерна, у 2011 році він звернувся до ПАТ «ММК ім. Ілліча» із заявою про розірвання договору оренди земельного паю. Проте, на зазначену заяву йому відповів відповідач та повідомив, що уклав з ним договір оренди землі на 15 років та не знаходить підстав для його розірвання. Оскільки він не укладав з відповідачем ніяких договорів оренди землі, він ознайомився з реєстраційною справою та виявив договір оренди землі № 238 від 21.12.2006 р. та додаткову угоду від 01.01.2010 р. про внесення доповнень та змін у договір оренди землі від 21.12.2006 р., які зареєстровані у Володарському районному відділі державного земельного кадастру. Зазначені угоди він не підписував та про їх існування не знав. Також він не підписував акт прийому - передачі земельної ділянки. Просив визнати недійсними договір оренди земельної ділянки № 238 від 21.12.2006 р. та додаткову угоду від 01.01.2010 р. про внесення доповнень та змін у договір оренди землі від 21.12.2006 р. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Надіслав заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, за участю його представника адвоката [PERSON] Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю по підставам, викладеним у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні. Також пояснив, що відповідно до Закону України Про оренду землі договір оренди землі укладається в письмовій формі, а нормами Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається укладеним в письмовій формі якщо він підписаний сторонами. Позивач оспорювані правочини не підписував, про їх існування не знав та вони не відповідають його внутрішній волі. Просив визнати недійсними договір оренди земельної ділянки та додаткову угоду до цього договору та стягнути з відповідача на користь позивача всі понесені ним судові витрати. Представник відповідача ДП «Ілліч-Агро Донбас»ПАТ «ММК ім. Ілліча» [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі та пояснила, що дійсно існує договір оренди земельної ділянки № 238, укладений 21.12.2006 р. між позивачем та ДП «Ілліч-Агро Донбас»ПАТ «ММК ім. Ілліча» на строк та на умовах, погоджених сторонами та зареєстрований у Володарському райвідділі Держкомзему 21.05.2007 р. Також 01.01.2010 р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до Договору, в якій сторони дійшли згоди стосовно підвищення розміру орендної плати до 3% від вартості орендуємої земельної ділянки, яка зареєстрована у Володарському райвідділі Держкомзему 15.11.2010 р. Хоча позивач не підписував зазначені правочини, вони не підлягають визнанню недійсними, оскільки підписання договору іншою особою не є підставою для визнання його недійсним. Позивач, починаючи з 2007 року отримував орендну плату, що свідчить про обізнаність позивача щодо укладення оспорюваних правочинів та їх умов та прийняття пропозиції щодо їх укладення. Крім того, вважає, що оскільки позивач правочини не підписував, то вони є неукладеними та не можуть бути визнані судом недійсними, оскільки недійсність встановлюється тільки щодо укладених правочинів. В задоволенні позову просила відмовити. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності нез'явившегося позивача. Вислухавши представника позивача адвоката [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 116445, виданий Володарською райдержадміністрацією 10.07.2006 р. позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,080 га, яка розташована на території Республіканської сільської ради. Згідно реєстраційної справи по реєстрації договору оренди земельної ділянки між [PERSON] та ДП «Ілліч-Агро Донбас», 21 грудня 2006 року між позивачем (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) було укладено договір оренди землі № 238. Відповідно до Розділу 1 зазначеного Договору позивач передав відповідачу в оренду земельну ділянку площею 5,08 га, що належить йому на підставі Держакту серії ДН № 116445 від 10.07.2006 р. та яка розташована на території Республіканської ради Володарського району Донецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Розділом 2 Договору передбачені права та обов'язки орендодавця, а Розділом 3 права та обов'язки орендаря. Розділом 5 Договору встановлений розмір орендної плати, яка щорічно складає 2% вартості орендуємої земельної ділянки, строки її виплати, випадки її перерахунку. Розділом 8 визначено, що Договір укладається строком на 15 років та починає діяти з дати його державної реєстрації. Відповідно до відмітки у Договорі він зареєстрований у Володарському районному відділі Донецького регіонального ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомітеті України по земельним ресурсам» 21.05.2007 р. за № 007297040715100037. Відповідно до Акту приймання - передачі земельної ділянки, без номеру та дати, позивач здав, а відповідач прийняв земельну ділянку площею 5,08 га. 01 січня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки № 238 від 21.12.2006 р., за умовами якого були внесені зміни та доповнення у Договір оренди земельної ділянки № 238 від 21.12.2006 р. Відповідно до відмітки у Додатковій угоді вона зареєстрована у Володарському районному відділі ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомітеті України по земельним ресурсам» 15.11.2010р. за № 013834041015100851. Згідно із ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із ст.625 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно із ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно із ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Так, статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст.6 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою та інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Стаття 218 ЦК України передбачає правові наслідки недодержання вимоги щодо письмової форми правочину. Зокрема, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Проте, нормами зазначеного Закону не передбачено недійсність договору оренди землі у разі недодержання сторонами письмової форми договору. Статтею 15 Закону визначені істотні умови договору оренди земельної ділянки та передбачено, що акт приймання-передачі обєкта оренди є невідємною частиною договору оренди землі. Крім того, зазначеною статтею передбачено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно із ст.17 Закону передача обєкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Відповідно до ст.30 Закону зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Згідно із ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 591/02-№592/03 від 29.05.2012 р., проведеної Донецьким НДІ судових експертиз, підписи від імені позивача [PERSON] у договорі оренди землі № 238 від 21.12.2006 р., додатковій угоді до договору оренди від 01.01.2010р. у графі Орендодавець, та акті прийому-передачі земельної ділянки у графі Здав, виконано не позивачем [PERSON], а іншою особою. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач оспорювані правочини не підписував, земельну ділянку відповідачу не передавав, не висловлював волевиявлення щодо їх укладення, що є підставою для визнання їх недійсними. Посилання представника відповідача на ч.2 ст.642 ЦК України щодо вчинення позивачем дії, що свідчить про прийняття пропозиції укласти договір оренди землі, а саме отримання орендної плати, суд до уваги не приймає. Так, як вбачається з договору оренди № 238 від 21.12.2006 р. (п.5.2 Розділу 5) виплата орендної плати здійснюється не пізніше 1 грудня поточного року. Згідно довідки бухгалтерії структурного підрозділу відповідача агроцеху № 21, позивачу була нарахована орендна плата за землю за період з 2007 року по 2011 рік, включно. Позивачем не оспорювалося, що орендна плата ним була отримана. Проте, відповідачем не надано жодного доказу того, що позивач отримав орендну плату до 21 травня 2007 року, тобто прийняття ним пропозиції укласти договір оренди землі до його державної реєстрації та набрання ним чинності. Також суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо підписання договору оренди та додаткової угоди, акту прийому-преедачі земельної ділянки іншою особою, а не самим позивачем, оскільки частиною 4 ст.207 ЦК України передбачено, що якщо фізична особа у звязку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. При цьому, підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє. З договору оренди земельної ділянки, додаткової угоди, акту прийому-передачі земельної ділянки, не вбачається, що вони були підписані іншою особою, уповноваженою позивачем на їх підписання. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а саме судовий збір, витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в суді та судові витрати, пов'язані з проведенням судової почеркознавчої експертизи. Також враховуючи, що на час розгляду справи сума судового збору складає 107,30 грн., суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави суму судового збору за відрахуванням вже сплаченої позивачем суми судового збору в розмірі 98,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved