Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-27 00:00:00

31 травня 2011 року позивач ПАТ „Донецькобленерго, в особі ПЕМ, звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за час прострочення. В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідачі зареєстровані та проживають у [INFO]. Плату за спожиту електроенергію вносять нерегулярно, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальній сумі 3490,29 грн. Просив стягнути з відповідачів зазначену суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції у сумі 160,55 грн., 3 % річних від суми заборгованості у розмірі 41,02 грн., а також судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє за довіреністю, вимоги позову підтримала у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні, викладеним у позові. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність за участю матері [PERSON], якою також зазначила, що проти вимог предявленого позову заперечує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме у строк позовної давності, яку просила застосувати до спірних правовідносин. Заслухавши пояснення представника позивача, яка заперечувала проти застосування строку позовної давності та наполягала на задоволенні позову у повному обсязі, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом із тим в сенсі ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до копії особового рахунку № 5355, наданого ЖКП «Новий Східний», у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: у якості наймача [PERSON], а також член її родини донька [PERSON], які є споживачами електричної енергії. Згідно із ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як вбачається із розшифровки до особового рахунку, актів звірок та розрахунку заборгованості, наданих представником позивача, відповідачі плату за користування електроенергією у період з 01 січня 1999 року по 27 серпня 2010 року вносили не регулярно, внаслідок чого у вказаний період утворилась заборгованість у загальній сумі 3490,29 гривень. Відповідно до ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Отже, враховуючи заявлене [PERSON] клопотання про застосування строків позовної давності і в сенсі ч. 4 ст. 267 ЦК України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову лише в межах строку позовної давності, тобто за останні три роки. За поясненнями представника позивача [PERSON], наданими в ході судового засідання та визнаними відповідачем [PERSON], розмір заборгованості за користування електроенергією, утворено у строк позовної давності становить 658,03 гривень, а отже саме ця сума підлягає стягненню з відповідачів. Разом із тим, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, представником позивача в ході судового засідання не надано доказів на підтвердження порядку та періодів утворення заборгованості з оплати спожитої електричної енергії, що взагалі унеможливлює визначення та перевірку судом суми інфляційної складової та 3 % річних, яка б підлягала стягненню з відповідачів. Підсумовуючи наведене та частково задовольняючи позовні вимоги, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 658,03 гривень, як наведеному представником позивача та визнаному в ході судового засідання відповідачем. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в Орджонікідзевському районному суді міста Маріуполя Донецької області в розмірі 30 грн. 00 коп., а також на користь держави суму судового збору в розмірі 214,60 гривень, оскільки позивача звільнено від його сплати. На підставі п.п. 42, 48, 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 р. № 1357, ст. 625 ЦК України, ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України,

Outcome: partial