Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2011 року у справі № 2-274/2011 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] міської ради, третя особа Сьома [PERSON] державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в задоволенні заявлених позовних вимог відмовлено. До суду звернулась [PERSON] із заявою про перегляд судового рішення у справі № 2-274/2011 за нововиявленими обставинами. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилається на те, що на момент винесення рішення по справі, суду не були відомі обставини, які мали істотне значення для вирішення спору, а саме їй було відмовлено у визнанні права власності на частину спадщини свого діда на підставі того, що не було надано доказів введення до експлуатації житлового будинку № 22 по вул.. Холмогорській в м. Харкові, а також того, що цей житловий будинок є обєктом права власності, оскільки для виникнення права власності на житловий будинок необхідно, щоб він був побудований на земельній ділянці, що відводиться під забудову, за затвердженим проектом, необхідно отримання відповідного дозволу та будинок має бути введений в експлуатацію. Після отримання рішення суду [PERSON] звернулась за розясненнями до КП «ХМБТІ» та отримала відповідь, у якій зазначалось, що житловий будинок літ. «А-1» по вул.. Холмогорській,22 в м. Харкові не є самовільно побудованим, був побудований при наявності договору на забудову, 18.04.1956 заведена інвентаризаційна справа на житловий будинок по вул.. Холмогорській,22 в м. Харкові, в оціночному акті № 1 наявний запис про те, що власником забудови є [PERSON] на підставі договору забудови від 04.10.1949, реєстраційний № 3939/Д1. Оскільки спірний житловий будинок не є самовільно побудованою будівлею, тому він є обєктом права власності та може бути предметом спору в частині визнання на нього права власності. Вирішення питання щодо введення житлового будинку в експлуатацію у відповідності до норм законодавства можливе лише після оформлення права власності на нього та не може бути підставою для відмови у визнанні права власності на нього. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали доводи своєї заяви, просили переглянути судове рішення та задовольнити позовні вимоги, визнавши за нею право власності на Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями по вул.. Холмогорській,22 в м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті її діда [PERSON]. Відповідач [PERSON] та його представник заперечували проти задоволення заяви та перегляду судового рішення, вважаючи його законним та обґрунтованим. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. Від представника третьої особи - Сьомої [PERSON] державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність скасування рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2011 року у справі № 2-274/2011 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] міської ради, третя особа Сьома [PERSON] державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та задоволення позовних вимог [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Так, з матеріалів справи вбачається, що 24.01.1977 помер дід позивачки [PERSON] - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої має входити житловий будинок за адресою: м. Харків, вул. Холмогорська 22. Спадкоємцями першої черги, після смерті [PERSON] стали його сини: [PERSON] її, позивачки, батько та [PERSON] відповідач у справі. [PERSON] та [PERSON] за життя діда [PERSON] постійно мешкали та були зареєстровані в житловому будинку № 22 по вул. Холмогорській в м. Харкові, тобто фактично прийняли спадщину, але до цього часу її не оформили. Батько позивачки - [PERSON] помер 31.03.2008. Інших спадкоємців першої черги після померлого [PERSON] не має. Після смерті свого батька, [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до Сьомої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Тобто позивач [PERSON] є спадкоємцем пятою черги після смерті свого діда [PERSON], оскільки її батько [PERSON] помер, не оформивши за собою належну йому частку спадщини. Рішенням суду їй було відмовлено в задоволенні її позовних вимог та визнання права власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частини житлового будинку № 22 по вул.. Холмогорській в м. Харкові на підставі того, що на момент вирішення справи в матеріалах справи були відсутні докази на підтвердження того, що спірний житловий будинок є обєктом права власності, оскільки для виникнення права власності на житловий будинок необхідно, щоб його було збудовано на відведеній земельній ділянці за затвердженим проектом, отримано відповідний дозвіл та будинок було прийнято в експлуатацію, право власності на будинок виникає з моменту прийняття його до експлуатації та державної реєстрації. Після ухвалення відповідного судового рішення у справі [PERSON] звернулась до відповідного органу державної реєстрації нерухомого майна в м. Харкові за розясненнями стосовно правового статусу будівлі, розташованої по вул.. Холмогорській,22 в м. Харкові. Із відповіді КП «ХМБТІ» від 26.12.2011 за № 1701829 вбачається, що інвентаризаційна справа по вул.. Холмогорській,22 в м. Харкові заведено 18.04.1956, в оціночному акті наявний запис, що власником (користувачем) є [PERSON] на підставі договору забудови від 04.10.1949, реєстраційний № 3939/Д1, зазначені житлові будинки літ. «А-1» 1954 року будівництва, літ. «Б-1» 1954 року будівництва, однак договір забудови до КП «ХМБТІ» не надавався. Первісна інвентаризація проведена 01.10.1973 при наявності одного житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 40,5, житловою 26,6 м2; будинок літ. «Б-1» інвентаризований як літня кухня. До КП «ХМБТІ» звертались спадкоємці [PERSON] із заявами про підготовку документів для прийняття спадщини, однак за відсутності правовстановлюючих документів технічний паспорт був виготовлений станом на 1973 рік. В 1984 році інвентаризований гараж літ. «Б» та дані розяснення щодо не можливості реєстрації права власності у звязку із відсутністю первісного документу договору забудови. Також земельна ділянка площею 600м2 закріплена за ділянкою по вул.. Холмогорській,22 в м. Харкові на підставі рішення Комінтернівського РІК м. Харкова від 12.11.1953. За наявності договору забудови, що вказується в рішення Комінтернівського РВК м. Харкова від 12.11.1953 житловий будинок літ. «А-1» не є самовільним. Інвентаризаційна вартість будинку з надвірними прибудовами по вул.. Холмогорській,22 в м. Харкові станом на 22.02.2011 складає 20988,00 грн., загальна площа житлового будинку літ. «А-1» складає 71,2 м2, житлова площа 32,9 м2. Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №91 від 24.06.2011, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. З вказаної відповіді [PERSON] міського БТІ вбачається, що інвентаризація спірного житлового будинку була проведена 01.10.1973. Момент виникнення права власності на правомірно створене нерухоме майно визначено ст. 331 ЦК України. Відповідно до ч. 2 даної статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва(створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власностівиникає з моменту державної реєстрації. Згідно з п. 3.6 ст. 3 «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. № 7/5, реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта, права щодо якого підлягають реєстрації. Згідно п. 3.5 ст. 3 цього Положення, реєстрації підлягають заявлені права за умови їх відповідності чинному законодавству України і пред'явленим правовстановлюючим документам. Таким чином у випадку визнання права власності на завершене самочинне будівництво, судове рішення про визнання права власності буде правовстановлюючим документом, на підставі якого може здійснюватися державна реєстрація нерухомого майна, і лише після цього особа набуде право власності на нього. Спадкоємці можуть звернутися з позовом про визнання права власності на підставі положення ст. 1216 ЦК України, згідно з якою спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1219 ЦК України встановлено перелік прав та обов'язків, які не входять до складу спадщини. Цей перелік складають ті права і обов'язки, які тісно пов'язані з особою. Право звернення особи до суду з вимогою про визнання права власності на самочинне будівництво не єтаким, що тісно пов'язано з особою. Таким чином, спадкоємець особи, що здійснила самочинне будівництво, спадкує права зазначеної особи, зокрема на вчинення дій по оформленню права власності на самочинне будівництво. Згідно узагальнення практики розгляду судами цивільних справ про самочинне будівництво, проведеного Верховним Судом України, правильною необхідно вважати практику, коли суди розглядають справи за позовами спадкоємців особи, яка здійснила самочинне будівництво, та визнають право власності на самочинне будівництво одразу за спадкоємцем. Саме така судова практика є правильною, оскільки, згідно з п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника, а також відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України зі смертю особи припиняється її правоздатність, тому за нею не можна визнати будь-яке право. Житловий будинок літ. «А-1» по вул. Холмогорській,22 в м. Харкові побудований на земельній ділянці площею 600 м2, яка була відведена згідно рішення Комінтернівського РВК м. Харкова від 12.11.1953, на підставі договору забудови від 04.10.1949, посвідченого Першою ХМНК 04.10.1949 за реєстровим номером № 3939/Д1, згідно якого [PERSON] належить усе домоволодіння (а.с. 217). Відповідність зазначеного житлового будинку вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, підтверджує технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації, проведеної 01жовтня 1973 року. Спірний житловий будинок закінчений будівництвом в 1954 році, тобто до 5 серпня 1992 року, тому згідно діючого законодавства він не підлягає прийняттю в експлуатацію. Згідно ч. 2 ст. 361 ЦПК України нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі. Інформація, що міститься у відповіді [PERSON] міського БТІ від 26.12.2011 не була відома на час розгляду справи, входить до предмета доказування у справі, могла вплинути на висновки суду і була встановлені після набрання рішенням законної сили. Суд розглядає справу по суті спору з урахуванням встановлених судом нововиявлених обставин. Відповідно до вимог частини другої статті 365 ЦПК за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами суд може прийняти нове судове рішення. За таких обставин суд доходить висновку, що, з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів, заявлені позовні вимоги про визнання за [PERSON] право власності на Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в м. Харкові, вул. Холмогорська,22 в порядку спадкування за законом після смерті її діда [PERSON] підлягають задоволенню. Позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування на гараж літ. «Є», який розташований в м. Харкові, вул.. Холмогорська,22 задоволенню не підлягають, оскільки вказаний гараж не є обєктом права власності. На підставі викладеного та

Outcome: partial