Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-07 00:00:00

15 червня 2012 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача ВАТ Новороздільський завод «СИГНАЛ» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з урахуванням індексу інфляції станом на 01.05.2012 року у розмірі 6738,82 гривень та компенсаторної проплати кредиту у розмірі 6181,10 гривня. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим. що 21 лютого 2003 року його було прийнято на посаду заступника головного бухгалтера ВАТ Новороздільський завод «СИГНАЛ». 27 січня 2004 року трудовий договір було припинено за згодою сторін. На день звільнення відповідач мав перед позивачем заборгованість по заробітній платі у сумі 2996,27 гривень. Сума вказаної заробітної плати з урахуванням індексу інфляції станом на 01.05.2012 року становить 6738,82 гривень. Невиплата заробітної плати змусила позивача взяти кредит у ЗГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у сумі 1600,00 гривень, загальна сума заборгованості за яким становить 6181,10 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні подав заяву про уточнення позовних вимог. Відповідно до вищевказаної заяви позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача: нарахованої, але не виплаченої йому заробітної плати з урахуванням індексу інфляції станом на 01.05.2012 року в розмірі 5917,76 гривень; компенсації за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 35294,00 гривні; моральної шкоди у розмірі 15000,00 гривень. Ці позовні вимоги він обґрунтовує наступним. 21 лютого 2003 року його було прийнято на посаду заступника головного бухгалтера ВАТ Новороздільський завод «СИГНАЛ». 27 січня 2004 року трудовий договір було припинено за згодою сторін. На день звільнення відповідач мав перед позивачем заборгованість по заробітній платі у сумі 2996,27 гривень (5917,76 гривень з урахуванням індексу інфляції станом на 01.05.2012 року), однак розрахунку з позивачем при звільненні не провів. Після звільнення позивач на постійну роботу не влаштувався. Один чи два місяці на рік працює в м. Київ та отримує заробітну плату близько 4000,00 гривень на місяць. Коли повертається з м. Київ допомагає родичам на підсобному господарстві (займається садівництвом та городництвом). Його дружина працює та отримує заробітну плату у розмірі 1500,00 гривень на місяць. У зв'язку з невиплатою розрахунку при звільненні був поставлений у дуже скрутне становище і був змушений отримати кредит. Завдання моральної шкоди обґрунтовує порушенням його права на вчасну грошову винагороду за працю, приниженням його честі та гідності від близьких та рідних стосовно неповного забезпечення сім'ї належними грошовими коштами, що унеможливило вчасну сплату у повному об'ємі комунальних платежів і забезпечення близьких та рідних якісними та у достатній кількості продуктами харчування. У зв'язку з відсутністю коштів позивач не зміг провести рекомендованого лікарем оздоровлення. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечував проти задоволення позовних вимог щодо виплати позивачу нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з урахуванням індексу інфляції станом на 01.05.2012 року у розмірі 5917,76 гривень. З приводу задоволення решти позовних вимог заперечив та пояснив наступне. У період припинення трудового договору з позивачем підприємство перебувало у скрутному матеріальному становищі. На розгляді у Господарському суді Львівської області перебувала заява Управління Пенсійного фонду України у Миколаївському районі Львівської області про порушення справи про банкрутство ВАТ Новороздільський завод «СИГНАЛ». За результатами розгляду даної заяви на підприємстві було введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядника майна. 26.04.2006 року було введено процедуру санації на ВАТ Новороздільський завод «СИГНАЛ», яка триває і по даний час. Керуючий санацією - арбітражний керуючий Дуплик П.Г. З огляду на вищенаведене, затримка розрахунку при звільненні відбулася не з вини роботодавця. Позовні вимоги щодо виплати моральної шкоди є необґрунтованими, оскільки позивач не надав жодних доказів про те що така шкода була йому дійсно завдана. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. 21 лютого 2003 року позивача було прийнято на посаду заступника головного бухгалтера ВАТ Новороздільський завод «СИГНАЛ». 27 січня 2004 року трудовий договір з позивачем було припинено за згодою сторін. На день звільнення відповідач мав перед позивачем заборгованість по заробітній платі у сумі 2996,27 гривень. Сума вказаної заробітної плати з урахуванням індексу інфляції станом на день подачі позовної заяви до суду становить 5917,76 гривень. На розгляді у Господарському суді Львівської області перебувала заява Управління Пенсійного фонду України у Миколаївському районі Львівської області про порушення справи про банкрутство ВАТ Новороздільський завод «СИГНАЛ». За результатами розгляду даної заяви на підприємстві було введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядника майна. 26.04.2006 року було введено процедуру санації на ВАТ Новороздільський завод «СИГНАЛ», яка триває і по даний час. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.4 ст.95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у встановлені строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму ВС України від 24.12.1999 року №13 установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відповідно до п.5 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Доказів, які б засвідчували факт завдання позивачу моральної шкоди суду надано не було. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково. З відповідача слід стягнути в користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату з урахуванням індексу інфляції станом на 01.05.2012 року в розмірі 5917,76 гривень. З відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 214 (двісті чотирнадцять) гривень 60 копійок в дохід держави.

Outcome: partial