Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 26.06.2007 року між АТ Індустріально-Експортний Банк та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого позичальнику було надано кредит в сумі 20000 грн. з оплатою по процентній ставці-19 % річних строком до 25.06.2010 року, відповідно до умов договору позичальник зобовязувався своєчасно сплачувати кредит, нараховані відсотки, комісії, однак відповідач умови договору не виконав, 26.09.2009 року між ТОВ АУЗ Факторинг та АТ Індустріально-Експортний Банк укладено договір факторингу № 03/09, згідно якого ТОВ АУЗ Факторинг набуло право вимоги до боржника [PERSON], відповідно до умов вказаного договору фактор має право відступити право вимоги на користь 3-х осіб, 05.02.2010 року між ТОВ АУЗ Факторинг та ТОВ Кредекс Фінанс укладено договір факторингу № 01/2010, згідно якого позивач набув права вимоги до відповідача по даній справі, загальна сума заборгованості відповідача з нарахуванням процентів, пені, інфляційних збитків, 3% річних з простроченої суми станом на 16.12.2011 року становить 46694 грн.19 коп. Оскільки боржник не виконав свої зобовязання за кредитним договором, то позивач просить суд стягнути з відповідача вказану вище суму заборгованості і судові витрати по справі. До суду представник позивача не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, суду надано заяву щодо розгляду справи без участі представника позивача, в якій також вказано на те, що позивач підтримує позов в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання також не зявився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі відповідача до суду не надходило, а тому за письмовою згодою позивача на підставі ст..ст.224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між АТ «Індустріально-Експортний Банк» та відповідачем 26.06.2007 року було укладено кредитний договір № 157/700200, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредитні ресурси на споживчі потреби в сумі 20 000 грн. строком на 36 місяців до 25.06.2010 року, що стверджується копією цього договору. Згідно п.1.2 договору за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду щомісячно в розмірі 19% річних за користування кредитом та комісійну винагороду щомісячно за управління фінансовим кредитом в розмірі 1,15% в місяць від суми кредиту. Відповідно до п.4.2 договору позичальник зобовязувався щомісячно здійснювати погашення заборгованості по кредиту, щомісячно сплачувати банку нараховані проценти та комісії згідно з умовами договору. Як передбачено п.5.1 договору, у разі прострочення строку сплати винагороди згідно з п.1.2 цього договору та/або погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення платежу. З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2009 року між АТ «Індустріально-Експортний Банк» /клієнт/ та ТОВ «АУЗ Факторинг» /фактор/ укладено договір факторингу № 03/09, згідно з яким фактор зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобовязується відступити факторові право грошової вимоги, визначене у Реєстрі прав вимог. При цьому фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі фактором права вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, що слідує з копії даного договору. За п.5.3.1 даного договору фактор має право здійснювати будь-які не заборонені чинним законодавством України дії для реалізації права вимоги та отримання суми заборгованості від боржників, особисто або уповноважувати на це третіх осіб. З передачею прав вимоги клієнт передає фактору всі ризики, повязані з кредитами, наданими боржникам за кредитними договорами, права вимоги за якими передаються. Клієнт, ані в цілому, ні в частині, не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка предявлена до виконання фактором. А згідно додатку № 1 до договору факторингу за № 03/09 від 26.09.2009 року значиться: позичальник [PERSON], № договору 157/700200, дата початку дії договору-26.06.2007 року, строкове тіло-4988 грн., прострочене тіло-12232 грн., строкові %- 277,87 грн., прострочені %-6011,26 грн., комісія-234,41 грн., прострочка по комісії-5031,61 грн. В суді також було встановлено, що відповідач не виконав умови договору щодо своєчасного повернення основного кредиту та сплати відсотків, комісій за користування кредитом, так, станом на 26.09.2009 року / на дату підписання договору факторингу/ за ним рахується заборгованість в сумі 28775 грн.15 коп., а саме: 17220 грн.-заборгованість за тілом кредиту, 6289,13 грн. заборгованість за процентами, 5266,02 грн.-комісія. Наведене підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, який проведено позивачем. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання /неналежне виконання/. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вказано вище в рішенні, між банком, як клієнтом, та ТОВ «АУЗ Факторинг» як фактором, укладено договір факторингу, відповідно до якого банк передав позивачу право вимоги до [PERSON], яке виникло на підставі укладеного між ним та АТ «Індустріально-Експортний Банк» кредитного договору. За ст..1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона /фактор/ передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони /клієнта/ за плату, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи /боржника/. Згідно зі ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав /наявна вимога/, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому /майбутня вимога/. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Як встановлено судом і вказано вище, у кредитора-банку виникло право вимоги до боржника, а тому вимога до [PERSON] може бути предметом договору факторингу і вважається переданою фактору ТОВ «АУЗ Факторинг». А відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обовязку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обовязку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обовязку перед клієнтом. За загальним правилом, передбаченим в ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. В судовому засіданні також було встановлено, що 05.02.2010 року між ТОВ «АУЗ Факторинг» /клієнт/ та ТОВ « Кредекс Фінанс» /фактор/ укладено договір факторингу № 01/2010, відповідно до якого клієнт передав позивачу /фактору/ в т.ч. і право вимоги до [PERSON], яке виникло на підставі укладеного між ним та АТ «Індустріально-Експортний Банк» кредитного договору, що слідує з додатку № 1 до вказаного договору факторингу. Згідно зі ст.1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Але, як вбачається з п.5.3.3 договору факторингу, який було укладено між АТ «Індустріально-Експортний Банк» та ТОВ « АУЗ Факторинг», фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. Отже, позивач на підставі договору факторингу набув права вимоги до боржника [PERSON] Як вказано вище, сума заборгованості боржника за кредитним договором на момент передачі права вимоги до фактора становила 28775 грн.15 коп. Умовами кредитного договору передбачено обовязок боржника сплатити пеню у разі прострочення строку сплати кредиту, процентів та комісії, сума якої за розрахунком позивача становить 11049 грн.26 коп. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За розрахунком позивача, з врахуванням встановлених Держкомстатом України індексів інфляції, сума інфляційних збитків становить 4949 грн.33 коп., а 3% річних з простроченої суми становить 1920 грн.45 коп. Отже, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню на користь позивача, становить: 28775,15 грн. /заборгованість по кредиту, відсотках, комісії/+ 11049,26 грн. /пеня/ + 4949,33 грн. /інфляційні збитки/ + 1920,45 грн. /3% річних з простроченої суми/ =46 694 грн.19 коп. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України, ст..4 Закону України «Про судовий збір» підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача і судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 466,94 грн. відповідно до наданого платіжного доручення.

Outcome: approved