Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті їхнього батька та чоловіка [PERSON], який помер 6 листопада 1992 року, відкрилася спадщина, а саме: 1/5 частина житлового будинку з надвірними будівлями № 10 по вул. Механізаторів в с. Савин. Позивачі прийняли спадщину, оскільки проживали на момент смерті спадкодавця разом з ним, проте оформити право власності на успадковану частину домолодіння не мають можливості, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на нього на імя [PERSON]. В судове засідання позивачі не зявилися. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги ними підтримуються повністю. В судове засідання представник [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від відповідача надійшла заява про можливість розгляду справи за його відсутності. За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності позивачів та відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи та відповідно до статті 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] помер 6 листопада 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. За життя [PERSON] заповіт не складав. Відповідно до довідки, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 10 травня 2012 року [PERSON] на день смерті постійно проживав та був прописаний в с. Савин по вул. Механізаторів, 10 та мав такий склад сімї: [PERSON] (дружина), [PERSON], [PERSON], [PERSON] (діти). Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. На час відкриття спадщини 6 листопада 1992 року діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року, тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми цього кодексу. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, позивачі відповідно до діючого на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] законодавства, прийняли її, що підтверджується викладеним вище. Відповідно до довідки, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 18 липня 2012 року житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в с. Савин по вул. Механізаторів № 10 Козелецького району Чернігівської області був побудований і введений в експлуатацію у 1974 році та зареєстрований в книзі по господарського обліку №472 (довідка № 219). Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що житловий будинок, розташований за адресою вул. Механізаторів, буд. № 10, побудований і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований у 1974 р. в сільській раді, він може бути обєктом спадкування. Перешкодою в отриманні позивачами свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцем не було оформлено правовстановлюючі документи на домоволодіння. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За даними, отриманими від Ніжинського міського бюро технічної інвентаризації, житловий будинок № 10 по вул. Механізаторів с. Савин зареєстровано в Ніжинському БТІ в реєстровій книзі № 3 під реєстровим № 329. З наданої інформації вбачається, що на 4/5 вказаного будинку з надвірними будівлями зареєстровано право власності на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. При цьому право власності на 1/5 не зареєстровано. Саме про визнання права власності на 1/5 згаданого будинку з надвірними будівлями як спадкового майна і клопочуть позивачі. Враховуючи обставини, викладені вище, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнати право власності в рівних долях за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на 1/5 домоволодіння № 10 в с. Савин по вул. Механізаторів Козелецького району Чернігівської області в порядку спадкування після смерті [PERSON] (померлого 6 листопада 1992 року). В позовній заяві міститься клопотання не стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved