Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл сумісного майна подружжя та визнання права власності на сумісне майно, в якому зазначив, що він з відповідачкою перебував в шлюбі з 14.06.2003 року, зареєстрованого ВРАГС Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис №403. Перебуваючи у шлюбі сторони на сумісні кошти придбали квартиру [ADDRESS]. Ринкова вартість даної квартири на теперішній час складає 638 400 гривень, що підтверджується довідкою від 19.04.2012 року виданою оцінювачем [PERSON] У квітні 2012 року сторони припинили шлюбні відносини та мешкають окремо друг від друга. Позивач просить визнати за ним та відповідачкою право власності по 1/2 частині квартири [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання відповідач не зявилася, причини неявки суду не повідомила заперечень не надала. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні їм правовідносини. З 14.06.2003 року позивач перебував у шлюбі з відповідачкою, який зареєстрований ВРАГС Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис №403. Перебуваючи у шлюбі відповідач придбала квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі продажу від 13.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON], реєстровий номер 2955 Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині, чоловікові на праві спільної сумісної власності та вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 3 статті 368 ЦК України). Згідно частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягнення згоди виходячи з дійсною його вартості на час розгляду справи. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 своєї Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 р. №11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Судом встановлено, що спірна квартира придбана за час шлюбу сторін, а тому вона є спільною сумісною власністю подружжя. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо визнання за сторонами права власності по 1/2 частки спірної квартири [ADDRESS] є такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved