Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-27 00:00:00

08 лютого 2012 року позивач звернулась з позовом до суду та просила постановити рішення, згідно якого розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього аліменти на утримання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем з 28.03.2008 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 209. Від зазначеного шлюбу народився син, [PERSON], який на теперішній час проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивач просила шлюб розірвати, посилаючись на те, що шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені рік тому, спільного господарства вони не ведуть, матеріальним забезпеченням дитини відповідач не займається, не допомагає утримувати дитину, тому позивач просила шлюб розірвати та стягнути на користь малолітньої дитини аліменти у розмірі 1500 гривень щомісячно. Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, зазначивши, що шлюбні стосунки між ними були припинені у ще в 2011 році та примирення між ними не можливе, крім того в них різні характери та відсутність взаєморозуміння, які призвели до припинення стосунків, кожен з них живе своїм життям. Крім того, позивачка зазначила, що після припинення стосунків, відповідач не інтересується життям дитини, не виховує сина, матеріально не підтримує. Малолітній син - [PERSON] на теперішній час мешкає разом з позивачкою, знаходячись на її повному утриманні, вона одягає та годує дитину за свій власний рахунок. Позивачка вважає, що відповідач також повинен утримувати дитину, так як являється батьком, брати участь у додаткових витратах, а добровільно надавати допомогу синові та сплачувати аліменти відповідач не бажає, тому позивачка просить стягувати з 1500 гривень щомісячно на утримання сина. Відповідач у судове засідання зявився, надав до суду письмові заперечення, однак, в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, підтвердив доводи надані позивачем, пояснив суду, що на теперішній час він ніде не працює, тобто є безробітним та не взмозі сплачувати аліменти у частці від видів заробітку, тому в судовому засіданні погодився на тверду грошову суму аліментів у розмірі 600 гривень щомісячно, Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги можливо підлягають частковому задоволенню за наявності згоди відповідача на розірвання шлюбу та часткової згоди по сумі стягнення аліментів утримання сина. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть з 2011 року, між ними втрачено почуття взаємоповаги та любові. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У зв`язку з подачею позову та наявною згодою відповідача з позовними вимогами, шлюб між сторонами слід розірвати. Крім того, суд доходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню та необхідно стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісячно. Відповідно до ст.180 СК України батьки несуть рівний обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Встановити подальше мешкання малолітнього сина [PERSON] з матір`ю, оскільки дане питання сторонами вирішено добровільно і в інтересах дитини. На підставі викладеного й

Outcome: partial