Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-19 00:00:00

У червні 2012 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ "КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку місця проживання. Зазначало, що 11 травня 2007 року між банком і [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого банк передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 38\~128, 75 доларів США на строк до 11 травня 2033 року, а [PERSON] зобовязалась повернути кредит у строки, передбачені договором, і сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік. Для забезпечення виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором 11 травня 2007 року між банком і [PERSON] було укладено договір іпотеки, за умовами якого [PERSON] передала банку в іпотеку жилий будинок і земельну ділянку, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Мічуріна, 5. Посилаючись на те, що взяті на себе зобовязання за кредитним договором [PERSON] не виконала, унаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 63\~619, 74 доларів США, про що [PERSON] було направлено відповідне повідомлення, яке залишилось без реагування, просило у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 63\~619, 74 доларів США звернути стягнення на жилий будинок, що складається із трьох кімнат житловою площею 37,90 кв.\~м, загальною площею 61,10 кв.\~м та земельну ділянку, що розташовані за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Мічуріна, 5, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ "КБ "ПриватБанк" з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ "КБ "ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити [PERSON] та інших осіб, як зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, що розташований за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Мічуріна, 5, зі зняттям з реєстраційного обліку в органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги і просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до ст. 74 ЦПК України. У звязку із повторною неявкою в судове засідання відповідачки, повідомленої належним чином, суд прийняв рішення про вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів (постановити заочне рішення), проти чого не заперечував відповідно до своїх повноважень представник позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що 11 травня 2007 року між банком і [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого банк передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 38\~128,75 доларів США на строк до 11 травня 2033 року, а [PERSON] зобовязалась повернути кредит у строки, передбачені договором, і сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік. Для забезпечення виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором 11 травня 2007 року між банком і [PERSON] було укладено договір іпотеки, за умовами якого [PERSON] передала банку в іпотеку жилий будинок і земельну ділянку, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Мічуріна, 5. Взяті на себе зобовязання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконала, у звязку із чим банк прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, про що направив повідомлення іпотекодавцю. Зазначене повідомлення залишилось без реагування. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом п. 2.3.3 б кредитного договору, укладеного 11 травня 2007 року між ПАТ "КБ "ПриватБанк" та [PERSON], банк на власний розсуд має право у випадку затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням позичальнику відповідного повідомлення. За змістом пп. 18.8.1, 18.9, 35.3 іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки: у випадку, якщо в момент настання термінів будь-якого із зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані, в разі дострокового розірвання кредитного договору або зміни його умов, при наявності невиконаних зобовязань на момент розірвання. Предметом іпотеки є жилий будинок, що розташований за адресою: Київська область, м. Яготин, вул.Мічуріна, 5. Іпотека поширюється і на земельну ділянку, на якій розташований вказаний жилий будинок. Разом із тим, згідно відповіді управління земельних ресурсів у Яготинському районі державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку не видавався. За змістом ст.\~ст. 1, 5, 6, 33, 35 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору. Якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо ця земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на будівлі (споруди) їх новий власник набуває права і обов'язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди цієї земельної ділянки (користування нею). У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Однак вказані положення не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Крім того, відповідно до ст. 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до пп. 42, 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. При розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 Житлового кодексу України, ст.\~ст. 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. За таких обставин позовна вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки жилий будинок підлягає задоволенню. Разом із тим, оскільки державний акт на право власності на спірну земельну ділянку не видавався, на таку земельну ділянку не може бути звернено стягнення. Позовні вимоги банку про виселення та зняття з реєстраційного обліку за наведених обставин є передчасними. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial