Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-12 00:00:00

2 березня 2012 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] з позовною заявою, в якій просила надати їй у володіння і користування одну з кімнат, що розташована за адресою: м. Харків, вул.. Ленінградська, 101, кухню, тамбур та інші приміщенні залишити у загальному користуванні, мотивуючи тим, що їй належить 8/100 частин зазначеного домоволодіння. У травні 2012 р. позивачка подала уточнену позовну заяву з проханням виділити їй в натурі належну їй 8/100 ч. домоволодіння №101 по вул.. Ленінградській житлові приміщення, господарські будівлі та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь всі судові витрати. У позовній заяві зазначено, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у шлюбі, якій розірвано 15 січня 2008 р.. Раніше їй і [PERSON] був подарований житловий будинок літ. В-1 з прибудовою літ.в, тамбуром літ. в1 по вул.. Ленінградській, 101 в м. Харкові, який складався з 2-х житлових кімнат площею 8,4 кв. м і 10,7 кв. м. Після розірвання шлюбу вона бажає виділити в натурі свою частку. 19 березня 2012 р. вона народила дитину і потребує свого житла. Вона не заперечує проти отримання від [PERSON] грошової компенсації за належну їй частку або сплатити йому компенсацію у разі, якщо її частка не може бути виділена в натурі / а. с. 25 27/. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав і дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві обставинам. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що після розірвання шлюбу позивачка і відповідач не можуть жити разом в одному будинку. Відповідач пропонував укласти з позивачкою мирову угоду, сплативши їй відповідну компенсацію за її частку, але згода не була досягнута. В ході судового розгляду справи була проведена будівельно - технічна експертиза ХНДІСЕ №7526/10248 від 24 жовтня 2012 р., якою встановлено, що виділити [PERSON] в натурі в домоволодінні №101 по вул.. Ленінградській в м. Харкові на належну їй 8/100 ч.. житлові приміщення і господарські споруди не уявляється можливим. Грошова компенсація за ринковими цінами для [PERSON] буде складати 58090 гр. / а. с. 58 87/. Після цього 25 грудня 2012 р. позивачка уточнила позовні вимоги, в яких просила стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію в сумі 58090 гр. за її 8/100 ч. в домоволодінні, а також судові витрати, посилаючись на те, що вона має право на компенсацію своєї частки у домоволодінні за ринковими цінами / а. с. 112 114/. Такі ж пояснення дав у судовому засіданні і представник позивачки. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував, мотивуючи тим, що відповідач згоден виплатити компенсацію в сумі 40000 гр., а компенсацію в сумі 58090 гр. він вважає завищеною. У судових дебатах представник [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що компенсація повинна відбутися за рахунок усіх співвласників спірного домоволодіння, а не тільки [PERSON]. В ході судового розгляду справи встановлено наступне. 26 квітня 2005 р., в період шлюбу, позивачці і [PERSON] було подаровано 16/100 частин домоволодіння №101 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по вул.. Ленінградській в м. Харкові, вони зайняли житловий будинок літ. В-1 на території зазначеного домоволодіння і стали там мешкати / а. с. 4 - 5/. У 2008 році шлюб між позивачкою і відповідачем був розірваний / а. с. 11/. 14 лютого 2012 р. позивачка зареєструвала іншій шлюб з [PERSON] / а. с. 9 оборот/. 19 березня 2012 р. вона народила дитину. У теперішній час домоволодіння №101 по вул.. Ленінградській в м. Харкові належить: позивачці [PERSON] 8/100 ч., [PERSON] 8/100 ч., [PERSON] 20/100 ч., [PERSON] 14/100 ч., [PERSON] 15/100 ч., [PERSON] 35/100 ч. / а. с. 6-8/. Дане домоволодіння загальною площею 199,6 кв. м складається з житлових будинків з прибудовами літ. А-1, Б-1 В-1. У житловому будинку літ. В-1, який складається з 2-х житлових кімнат площею 8,4 кв. м і 10,7 кв. м, кухні - 6,6 кв. м, тамбуру - 2,6 кв. м, проживає [PERSON]. У житлових будинках літ. А-1 і Б-1 проживають інші співвласники. Згідно ст.. 364 ЦК України співвласник має право на виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим / ч.2 ст.183 ЦК України/, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Висновком судової будівельно-технічної експертизи НДІСЕ №7526/10248 від 24 жовтня 2012 р. визначено про те, що виділити [PERSON] в натурі у домоволодінні №101 по вул.. Ленінградській в м. Харкові на належну їй 8/100 ч. житлові приміщення і господарчі споруди не уявляється можливим і, що компенсація за ринковими цінами для [PERSON] буде складати 58090 гр. / а. с. 58 75/. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 31 січня 2013 р. позовні вимоги [PERSON] були задоволені повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за належні їй 8/100 ч. домоволодіння №101 по вул.. Ленінградській в м. Харкові в сумі 58090 гр. та припинено право власності [PERSON] на зазначені 8/100 ч. домоволодіння №101 по вул. Ленінградській в м. Харкові та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений нею судовий збір в сумі 580 гр. 90 коп., вартість проведеної експертизи в сумі 2452 гр., банківській збір в сумі 49 гр. 04 коп., витрати на правову допомогу в сумі 1000 гр., а всього 4081 гр. 94 коп.. Дане судове рішення [PERSON] оскаржив в апеляційному порядку, після чого цивільна справа за позовом [PERSON]. була направлена на розгляд апеляційного суду Харківської області. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 5 березня 2013 р. справу за апеляційною скаргою [PERSON] на вказане рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 31 січня 2013 р. було знято з розгляду апеляційного суду та направлено до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення, оскільки суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги [PERSON], не вирішив питання про позовні вимоги до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Харківської міської ради. Відповідно до ст.. 319 ЦПК України рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення, а тому Ленінський районний суд м. Харкова на підставі викладеного і ст.. 220 ЦПК України зобовязаний ухвалити додаткове рішення. Сторони, які були повідомлені, у судове не засідання не зявилися, а тому суд,

Outcome: dismissed