Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ВАТ КБ «Надра» про повернення майна із чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22 квітня 2005 року між ним та ВАТ КБ «Надра» в особі Кіровоградського регіонального управління ВАТ КБ «Надра» був укладений кредитний договір №401/22/04/2005/980-395-КЮ. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ним та ВАТ КБ «Надра» 22 квітня 2005 року було укладено договір застави № 395/1, за яким він передав відповідачу у заставу майно - комбайн зернозбиральний Дон-1500, 1988 р.в., державний реєстраційний номер [NUMBER], яке на праві приватної власності належить позивачу. У жовтні 2008 року невстановлені особи вчинили дії по незаконному вилученню майна з володіння позивача та транспортування його до невідомого позивачу місця. 24.12.2008 року позивач звернувся до відповідача з листом про документальне підтвердження місця знаходження майна, на який 25.12.2009 року за вих. №1/4907 отримав відповідь, згідно якої відповідач фактично визнав той факт, що без відома власника майна, тобто позивача, уклав договір відповідального зберігання майна. Тобто, відповідач особисто підтверджує факт незаконного заволодіння майном позивача і передачу його на відповідальне зберігання третій особі. Вважає, що відповідач неправомірно заволодів належним позивачу на праві власності майном, а тому зобов'язаний його повернути. Просить зобов'язати ВАТ КБ «Надра» в особі Кіровоградського регіонального управління повернути безпідставно набуте майно - комбайн зернозбиральний дон - 1500, 1988 р. в., державний реєстраційний номер [NUMBER]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надав письмові заперечення та пояснила, що згідно п. 3.1 договору застави №395/1 від 22.04.2005 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та майновим поручителем - заставодавцем МПП «Фаворит» в особі [PERSON], останній зобов'язався забезпечувати належні умови зберігання предмету застави, а саме комбайну «Дон-1500», не заставляти його до моменту виконання забезпеченого ним зобовязання, передбаченого кредитним договором. Крім того, 27.10.2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Маловисківського районного управління юстиції [PERSON] складено акт опису й арешту майна, а саме комбайна «Дон-1500», 1988 року випуску, ДН 12967 КЕ, відповідно до якого описане майно передано на відповідальне зберігання [PERSON]. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 22 квітня 2005 року позивач строком до 21 квітня 2006 року уклав кредитний договір № 401/22/04/2005/980-395-КО на суму 257000 грн. з Філією ВАТ КБ «Надра» Кіровоградським регіональним управлінням. У відповідності до даного договору позивач зобовязався повертати кредит в строки та умови передбачені договором. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], як майновим поручителем МПП «Фаворит», був укладений договір застави № 395/1 від 22 квітня 2005 року, відповідно до умов якого [PERSON] (заставодавець) надав в заставу банку (заставодержатель) обладнання та сільськогосподарську техніку, в т.ч. комбайн Дон 1500, 1988 року випуску, державний реєстраційний № [NUMBER], належний заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серія АБ №106324 від 27.12.2004 року. Згідно п. 2.5 договору застави № 395/1 від 22 квітня 2005 року, предмет застави залишається на зберіганні у майнового поручителя заставодавця, який відповідає за належне зберігання. В звязку з тим, що [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, не погашав своєчасно відсотки та тіло кредиту, банк звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості. Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 13 липня 2009 року стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» від імені якого діє філія ВАТ КБ «Надра» Кіровоградське регіональне управління заборгованість за кредитним договором № 401/22/04/2005/980-395-КО від 22 квітня 2005 року в сумі 98893,07 грн. та судові витрати в розмірі 1018,93 грн. 18.10.2011 року згідно постанови державного виконавця ВДВС Маловисківського РУЮ [PERSON] було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1023, виданого Кіровським районним судом м.Кіровограда 06.07.2010 року, про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ КБ «Надра» боргу в сумі 98893,07 грн. В ході виконання зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем ВДВС Маловисківського РУЮ [PERSON] 27.10.2011 року було описано та накладено арешт на комбайн Дон 1500, 1988 року випуску, державний реєстраційний № [NUMBER], та передано на відповідальне зберігання [PERSON], що підтверджується актом опису й арешту майна від 27.10.2011 року. Таким чином доводи позивача про те, що ВАТ КБ «Надра» в особі Кіровоградського регіонального управління незаконно заволоділо майном позивача, а також посилання на ст.ст. 1212, 1213 ЦК України є безпідставним. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає вимоги позивача такими, що не знайшли свого підтвердження та відповідного обґрунтування, в звязку з чим вони задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed