Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

01 серпня 2012 року в суд звернулась позивачка [PERSON] з позовною заявою до Великогорбашівської сільської громади в особі Великогорбашівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно (земельні ділянки). У позовній заяві просить визнати за нею право власності в Ѕ частині на земельні ділянки площею 1,89 га., кадастровий № 1824080600:04:000:0131, та площею 0,47 га, кадастровий № 1824080600:000:0910, згідно державних актів на право власності на земельні ділянки серія ЖТ № 170683 та ЖТ № 063588, що розташовані на території Великогорбашівської сільської ради Новоград-Волинського району, Житомирської області, успадковані після смерті матері - [PERSON], яка померла 26 січня 2010 року. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що після смерті матері - [PERSON], є спадкоємцем за законом та прийняла спадщину матері. В свою чергу, [PERSON] одержала зазначені земельні ділянки у спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], а останній отримав їх в порядку спадкування після смерті своєї сестри [PERSON] Померла [PERSON] державні акти на успадковану землю оформити за життя не встигла. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку у праві власності на зазначені земельні ділянки, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності її матері на ці земельні ділянки. На підставі викладеного, просить суд визнати за нею право власності на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування. У судове засідання позивачка не зявилася, подала письмову заяву, в якій, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача подав письмову заяву, в якій, зазначивши, що заперечень проти задоволення позову не має, просить про розгляд справи без участі представника Великогорбашівської сільської ради. Судом не визнавалася обовязковою участь сторін у судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 січня 2010 року померла [PERSON], мати позивачки у справі (а.с.3). Батько позивачки [PERSON] помер 24.07.2008 року (а.с.4). Згідно відповіді завідувача Новоград-Волинської державної нотаріальної контори № 1872/02-14/458/10 від 01.10.2012 року інші особи з заявами про прийняття, відмову від прийняття або видачу свідоцтв про право на спадщину до Новоград-Волинської державної нотаріальної контори після смерті 26 січня 2010 року [PERSON] не звертались ( а.с.29) Таким чином, після смерті [PERSON], позивачка є її спадкоємцем за законом та прийняла спадщину матері (а.с.14). В свою чергу, [PERSON] одержала зазначені земельні ділянки у спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], а останній отримав їх в порядку спадкування від своєї сестри - [PERSON] (а.с.4-10), однак державного акта на успадковану землю [PERSON] оформити за життя не встигла. Постановою державного нотаріуса Новоград-Волинської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 613/02-31 від 26.03.2012 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на земельні ділянки площею 1,89 га. та 0,47 га, які розташовані на території Великогорбашівської сільської ради Новоград-Волинського району, Житомирської області, після смерті матері [PERSON], померлої 26.01.2010 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності померлої на ці земельні ділянки (а.с.14). Дані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами: поданими позивачкою документами (а.с.3-16) та листом завідувача Новоград-Волинської державної нотаріальної контори № 1872/02-14/458/10 від 01.10.2012 року (а.с.29). Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону ( ч. 2 ст. 373 ЦК України). Відповідно до ч. 1 п. г) ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно статті 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадщину за законом мають діти спадкодавця. А згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України встановлені підстави набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~\~ На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після чого, відповідно до ст.1299 ЦКУ, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування№ 7 від 30.05.2008 року розяснено, що відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є \~спадкоємцем \~за законом та прийняла спадщину матері, що не спростовується відповідачем по справі, тим самим позивачка набула право на спадкове майно. Враховуючи вищевикладені обставини та неможливість оформлення позивачкою своїх спадкових прав у нотаріуса оскільки правовстановлюючі документи на зазначені у позові земельні ділянки на імя [PERSON] - її померлої матері - відсутні, однак судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що до позивачки \~перейшли права на\~\~ці земельні ділянки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved