Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-16 00:00:00

14.09.2012р. позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом в якому просить суд припинити право спільної сумісної власності на домоволодіння за адресою: м. Бориспіль, Київська область, вул. С.Разіна, 12; визнати домоволодіння за адресою: м. Бориспіль, вул.С.Разіна, 12 спільною частковою власністю [PERSON] та [PERSON]; визначити розмір часток в праві власності на домоволодіння за адресою: м. Бориспіль, вул. С.Разіна, 12 [PERSON] 76/100 часток, [PERSON] 24/100 частин та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначив, що домоволодіння за адресою: м. Бориспіль, вул.С.Разіна, 12 належить їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2006р. затверджено мирову угоду про розподіл вказаного домоволодіння. Мирова угода виконана сторонами в повному обсязі. На даний час житловий будинок має два окремі входи, частки є відокремленими. Однак, під час поділу домоволодіння в натурі не було визначено часток в праві власності на домоволодіння, в звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Суд, дослідив оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.08.2006 року, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить домоволодіння, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Разіна, буд. 12 /а.с. 6/. Проте, як вбачається з даних копії вказаного витягу в ньому не зазначено розмір часток у праві власності на будинок, а лише вказано на те, що будинок перебуває у приватній спільній сумісній власності. У подальшому частки, які належали співвласникам у праві власності, ними не визначались, згідно ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2006р. про затвердження мирової угоди між сторонами, розмір часток не визначено /а.с. 7-9/. Відповідно до ч.1 ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю. Відповідно до ч.1 ст.370 та ч. ч. 1,2 ст.372 ЦК України у разі виділу частки, поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення, право спільної сумісної власності припиняється. З огляду на вищевикладене, враховуючи визнання позову відповідачем [PERSON], суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору. Згідно з ч.1 ст.88 цього ж Кодексу стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved