Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-03 00:00:00

В січні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з участю третьої особи - Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування позову вказала, що згідно договору купівлі-продажу від 10 листопада 1989 року вона є власником земельної ділянки площею 1500 м2, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Власником суміжної земельної ділянки по [ADDRESS] є [PERSON] [PERSON] порушує її права, оскільки самовільно захопила частину її земельної ділянки площею 411 м2. Земельний спір між нею та відповідачкою вже розглядався судами, однак, вона не може користуватись належною їй земельною ділянкою. Просить усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою площею 1500 м2, відновивши межі земельної ділянки у відповідності до технічної документації; зобов'язати [PERSON] відновити межі земельної ділянки, площею 1500 м2 по [ADDRESS], відновивши межі зазначеної земельної ділянки у відповідності до технічної документації. Відповідачка [PERSON] позов не визнала. Вказує, що вона користується належною їй земельною ділянкою і прав позивачки не порушувала, оскільки ніякої змельної ділянки не захоплювала. ЇЇ законне право користування належною їй змельною ділянкою підтверджено рішеннями судів. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оглянувши цивільну справу № 2-1196/2009, вважає, що підстав для задоволення позову не вбачається. З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 10 листопада 1989 року житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 6-7). Власником суміжної земельної ділянки [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 26 лютого 2004 року є [PERSON] Як зазначає [PERSON], їй належить земельна ділянка площею 1500 м2, що підтверджується договором купівлі-продажу від 10.11.1989 року, де зазначено, що житловий будинок, який вона придбала, знаходиться на земельній ділянці площею 1500 м2. При цьому посилається, що [PERSON] самовільно захопила частину її земельної ділянки площею 411 м2. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження своїх вимог. В договорі купівлі-продажу від 10.11.1989 року дійсно зазначено, що житловий будинок [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 1500 м2. Між тим, первинних документів, які б свідчили про закріплення за цією адресою земельної ділянки площею 1500 м2 немає. З державного акту на право власності на земельну ділянку за цією адресою від 02 липня 2008 року, який в наступному був скасований, оскільки також не грунтувався на первинних доказах, земельна ділянка вже була вказана меншою площею - 0, 1310 га (а.с. 11). Матеріали справи № 2-1196/2009 свідчать, що [PERSON] по 2002 рік сплачувала земельний податок за земельну ділянку площею 882 м2, а вже з 2004 року, коли виник спір, сплачувала податок за 1500 м2. Відповдіно до ч. 3 ст. 61 ЦПК Уркїани, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 01 липня 2009 року та рішенням апеляційного суду Харківської області від 05 жовтня 2009 року (а.с. 44-50, 52-55) вже встановлено, що за житловим будинком [ADDRESS] закріплена земельна ділянка площею 882 м2. Відповдіно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2985 від 04.04.2005 року, межа між цими спірними ділянками проходить на відстані 1.0 м. від будівлі "Б" домоволодіння № 10 і площа цієї земельної ділянки становить 882 м2. Єдиним документом, який підтверджує фактичні межі користування, є абрис, складений архітектором Дергачівського району 30.03.1990 року при вирішенні питання про перебудову житлового будинку [ADDRESS]. Таким чином, позивачкою не надано доказів, що за належним їй житловим будинком [ADDRESS] закріплена земельна ділянка саме площею 1500 м2, а тому відсутні підстави і для зобов'язання [PERSON] відновлювати межі земельної ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed