Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-16 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Продінторг», публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційного банку «Львів», в якому просить визнання доповнення № 2 від 09 листопада 2012 року до договору поруки від 09 листопада 2011 року недійсним. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він не підписував і згоди на підписання доповнення № 2 від 09 листопада 2012 року до договору поруки від 09 листопада 2011 року не надавав. За наведених обставин просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб. 25 листопада 2013 року під час проведення попереднього судового засідання представник публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційного банку «Львів» подав зустрічний позов публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційного банку «Львів» до [PERSON] третя особа, що не заявляє самостійних вимог: товариство з обмеженою відповідальністю «Продінторг» про стягнення заборгованості за генеральним договором кредитної лінії № 80 від 09 листопада 2011 року. У зустрічному позові публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Львів» просить стягнути з [PERSON] 19233162 грн. 73 коп. за генеральним договором кредитної лінії № 80 від 09 листопада 2011 року та 3441 грн. 00 коп. витрат з оплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 09 листопада 2011 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Львів» та товариством з обмеженою відповідальністю «Продінторг» було укладено генеральний договір кредитної лінії № 80, на виконання умов якого останньому були надані кредитні кошти. Цього ж дня, з метою забезпечення виконання товариством з обмеженою відповідальністю «Продінторг» своїх зобов'язань за вищевказаним договором між публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Львів» та [PERSON] було укладено договір поруки. За вказаним договором поруки, [PERSON] взяв на себе зобов'язання своєчасно і в повному обсязі відповідати перед публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Львів» за виконання товариством з обмеженою відповідальністю «Продінторг» своїх зобов'язань за генеральним договором кредитної лінії № 80 від 09 листопада 2011 року. В зв'язку із невиконанням товариством з обмеженою відповідальністю «Продінторг» та [PERSON] своїх зобов'язань за вищевказаними договорами виникла заборгованість, яку з останнього, публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Львів» просить стягнути в примусовому порядку. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлений належним чином в порядку встановленому ч. 9 ст. 74 ЦПК України (а.с. 108, 109), проте направив до суду телеграму, в якій просив провести судове засідання без його участі (а.с. 106). Товариство з обмеженою відповідальністю «Продінторг» свого представника в судове засідання не направило, про місце, день і час розгляду справи повідомлене належним чином в порядку встановленому ч. 9 ст. 74 ЦПК України (а.с. 108, 109), про причини неявки представника суду не повідомило. Представник публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційного банку «Львів» в судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 97), проте подав письмову заяву про проведення судового засідання за його відсутністю, в якій, зокрема, проти первісного позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні, зустрічний позов з викладених у ньому підстав підтримав просив задовольнити (а.с. 107). Відповідно до ч. 2 ст. 169 ЦПК України, неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За наведених обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим провести розгляд справи у відсутність сторін за наявними в ній матеріалами. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи 09 листопада 2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Продінторг» та публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Львів» було укладеного генеральний договір кредитної лінії № 80 (а.с. 5-9, 45-49). Згідно умов вказаного договору публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Львів» було відкрито товариству з обмеженою відповідальністю «Продінторг» кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості 15000000 грн. 00 коп. зі сплатою 20 % річних та строком дії кредитної лінії до 08 листопада 2013 року включно. 09 листопада 2011 року з метою забезпечення виконання товариством з обмеженою відповідальністю «Продінторг» своїх зобов'язань за генеральним договором кредитної лінії № 80, між публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Львів» та [PERSON] було укладено договір поруки (а.с. 10, 58), згідно якого, останній взяв на себе зобов'язання відповідати за своєчасне і повне виконання зобов'язань товариством з обмеженою відповідальністю «Продінторг» за вищевказаним кредитним договором. В подальшому до вищевказаних генерального договору кредитної лінії № 80 та договору поруки 09 листопада 2011 року (а.с. 52), 28 листопада 2011 року (а.с. 53), 20 грудня 2011 року (а.с. 50, 54, 59), 09 листопада 2012 року (а.с. 51, 60) були укладені додаткові договори та доповнення до них. Зокрема, 09 листопада 2012 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Львів» та [PERSON] було укладено доповнення № 2 до договору поруки від 09 листопада 2011 року згідно якого було змінено п. 1.1. договору поруки. В своєму позові [PERSON] посилається на те, що 09 листопада 2012 року не підписував доповнення № 2 до договору поруки від 09 листопада 2011 року та не надавав згоди на їх підписання. Разом з цим, суд не може погодитись з доводами [PERSON] виходячи з наступного. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Надані суду документи свідчать про те, що 09 листопада 2012 року при укладенні доповнення № 2 до договору поруки від 09 листопада 2011 року [PERSON] було проінформовано про всі істотні умови договору, що підтверджується його підписом. Таким чином, [PERSON] був вільним в своєму виборі щодо укладення або не укладення вищевказаного доповнення № 2 до договору поруки від 09 листопада 2011 року на умовах визначених цими доповненнями. Враховуючи викладене, суд вважає, що на момент укладення вищевказаного договору сторонами було повністю додержані вимоги, які в силу ст. 203 ЦК України являються необхідними для чинності правочину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. При цьому слід відмітити, що звернувшись до суду із позовом [PERSON] жодного разу не прибув в судове засідання та не надав жодних вмотивованих пояснень з приводу доводів викладених у позовній заяві, як і не подав до суду жодного доказу на підтвердження своїх вимог і заперечень в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України. За наведених обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Продінторг», публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційного банку «Львів» про визнання доповнення № 2 від 09 листопада 2012 року до договору поруки від 09 листопада 2011 року недійсним є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає. Що стосується зустрічного позову публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційного банку «Львів» до [PERSON] третя особа, що не заявляє самостійних вимог: товариство з обмеженою відповідальністю «Продінторг» про стягнення заборгованості за генеральним договором кредитної лінії № 80 від 09 листопада 2011 року, то суд вважає, що вказаний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вже зазначалося вище, 09 листопада 2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Продінторг» та публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Львів» було укладеного генеральний договір кредитної лінії № 80 (а.с. 5-9, 45-49). Згідно умов вказаного договору публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Львів» було відкрито товариству з обмеженою відповідальністю «Продінторг» кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості 15000000 грн. 00 коп. зі сплатою 20 % річних та строком дії кредитної лінії до 08 листопада 2013 року включно. 09 листопада 2011 року з метою забезпечення виконання товариством з обмеженою відповідальністю «Продінторг» своїх зобов'язань за генеральним договором кредитної лінії № 80, між публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Львів» та [PERSON] було укладено договір поруки (а.с. 10, 58), згідно якого, останній взяв на себе зобов'язання відповідати за своєчасне і повне виконання зобов'язань товариством з обмеженою відповідальністю «Продінторг» за вищевказаним кредитним договором. В подальшому до вищевказаних генерального договору кредитної лінії № 80 та договору поруки 09 листопада 2011 року (а.с. 52), 28 листопада 2011 року (а.с. 53), 20 грудня 2011 року (а.с. 50, 54, 59), 09 листопада 2012 року (а.с. 51, 60) були укладені додаткові договори та доповнення до них. Факт перерахування публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Львів» коштів товариству з обмеженою відповідальністю «Продінторг» за генеральним договором кредитної лінії № 80 від 09 листопада 2011 року підтверджується матеріалами справи (а.с. 55-57). В зв'язку із невиконанням товариством з обмеженою відповідальністю «Продінторг» та [PERSON] взятих на себе зобов'язань за вищевказаними договорами щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними виникла заборгованість яка станом на 11 листопада 2013 року становила 19223162 грн. 73 коп. (а.с. 38-44). Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Зі змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження погашення кредитної заборгованості [PERSON] суду не надано. За наведених обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Продінторг», публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційного банку «Львів» про визнання доповнення № 2 від 09 листопада 2012 року до договору поруки від 09 листопада 2011 року недійсним слід відмовити, а зустрічний позов публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційного банку «Львів» до [PERSON] третя особа, що не заявляє самостійних вимог: товариство з обмеженою відповідальністю «Продінторг» про стягнення заборгованості за генеральним договором кредитної лінії № 80 від 09 листопада 2011 року слід задовольнити в межах заявлених позовних вимог. Оскільки зустрічний позов підлягає задоволенню то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційного банку «Львів» слід стягнути 3441 грн. 00 коп. витрат з оплати судового збору, 1470 грн. 00 коп. витрат за подачу оголошення в газету «Урядовий кур'єр», а також 2882 грн. 88 коп. витрат за подачу оголошення в газету «Хрещатик». Враховуючи викладене,

Outcome: approved