Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-04 00:00:00

В вересні 2009 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], Миколаївської міської ради, в якому просила визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії МК 09800 від 06.03.1995 року, що виданий на імя [PERSON]. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.06.2010 року співвідповідачем у справі визнано Жовтневу районну раду Миколаївської області. В обгрунтування позову позивач вказувала, що 28 жовтня 1994 року [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку № 78 по вул. Червоносільська в м. Миколаєві, у звязку із чим остання отримала оскаржуваний земельний акт на право власності на землю. 24 лютого 2005 року Миколаївська міська рада винесла рішення №31/21 про надання у власність [PERSON] той же самої земельної ділянки № 78 по вул. Червоносільській в м. Миколаєві, на підставі чого позивачу був наданий державний акт на право власності на спірну земельну ділянку серія ЯА № 741166 від 11.08.2005 року. В звязку з тим, що [PERSON], якому рішенням Жовтневої районної державної адміністрації від 24.07.1992 року була виділена спірна земельна ділянка, на час звернення до відповідного органу влади із заявою про надання йому у власність вказаної земельної ділянки був померлим, позивач просила скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії МК 09800 від 06.03.1995 року, що виданий на імя [PERSON], визнавши його недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач та її представники в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вказували на дотримання чинного законодавства під час отримання вказаного державного акту. Крім того, відповідач та її представники вказували на безпідставність позовних вимог та їх необгрунтованість. Представник Миколаївської міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій заперечував проти задоволення позову, просив слухати справу у його відсутність. Представник Жовтневої районної ради Миколаївської області в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив суд слухати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги є такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. В процесі судового розгляду справи встановлено, що рішенням XIV сесії XXI скликання Жовтневої районної ради народних депутатів Миколаївської області від 24.07.1992 року [PERSON] виділена земельна ділянка площею 0,09 га., що знаходиться по вул. Красносільська, 78 в м. Миколаєві. Згідно зазначеного рішення [PERSON] земельна ділянка виділена в натурі з зазначеними межами, видано дозвіл на виконання будівельних робіт та затверджено проект забудови земельної ділянки (а.с. 89). На підставі рішення 24.10.1994 року [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю, відповідно до якого йому передано у власність 0,09 га. для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку по вул. Красносільська, 78 в м. Миколаєві. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 423 (а.с.85) Згідно договору купівлі-продажу від 28.10.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Жовтневої районної нотаріальної контори за р. № 1-1637, [PERSON] продав [PERSON] належну йому на праві власності земельну ділянку, площею 0,09 га. для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд по вул. Красносільській, 78 в м. Миколаєві (а.с.82) На підставі зазначеного договору 06.03.1995 року Жовтневою районної радою народних депутатів [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, який зареєстровано в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 529 (а.с. 13). Стаття 14 Конституції передбачає, що земля є основним національним багатством та перебуває під особливою охороною держави. При цьому право власності на землю гарантується. Воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Судом встановлено, що за рахунок земель міста, не наданих у власність або користування для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, [PERSON] у власність було надано земельну ділянку, площею 0,0878 га. по вул. Червоносільській, 78 в м. Миколаєві. На підставі п. 6 підпункту 6.7, 6.7.1 рішення Миколаївської міської ради від 24.02.2005 р. [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА № 741166, який зареєстровано 11.08.2005 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землю, договорів оренди землі за № 010500100786, та присвоєний кадастровий номер земельної ділянки 4810136600:07:061 '0007. Посилаючись на зазначені правовстановлюючі документи, позивач [PERSON]О, та її представник [PERSON] вважають, що вона є власником спірної земельної ділянки, а документи на право власності [PERSON] на цю ж земельну ділянку підлягають скасуванню. Однак, всупереч ч. 1 ст. 60 ЦПК України позивачем не доведено тих підстав, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Так, рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 березня 2011 року визнано недійсним державний акт про право приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 878 кв.м., серії ЯА № 741166, по вул. Червоносільській, 78 в м. Миколаєві, виданий на підставі рішення Миколаївської міської ради від 24 лютого 2005 року № 31/21 на імя [PERSON] Скасовано державну реєстрацію державного акту на право приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель., площею 878 кв.м., розташованої по вул. Червоносільській, 78 у м. Миколаєві в книзі записів державних актів на право приватної власності за № 010500100789 від 11 серпня 2005 року, виданого на імя [PERSON] Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 28 вересня 2011 року по зазначеній справі також було визнано протиправним та скасовано підпункт 6.7 пункту 6 рішення Миколаївської міської ради від 24 лютого 2005 року № 31/21 «Про вилучення, надання, передачу у власність, спільну сумісну та спільну часткову власність, надання в оренду земельних ділянок громадянам, внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради» про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки по вул. Червоносільській, 78 у м. Миколаєві; підпункт 6.7.1 пункту 6 названого рішення про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] В іншій частині судове рішення залишено без змін. Ухвалою Колегії судів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.02.2012 року зазначені рішення залишені без змін Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку виникає після одержання його власником документу, що встановлює право власності, державного акту та його реєстрації, тоді як нормами ст.ст. 22,23 ЗК України закріплено, що право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі та документу, що посвідчує це право, яким є Державний акт на право приватної власності на землю, та підлягає державній реєстрації в селищних, сільських, міських, районних радах народних депутатів. Відповідно до положення ст.ст. 12, 116 ЗК України (в редакції 2005 року) набуття права власності чи користування землями державної або комунальної власності здійснюється за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Надання у власність або користування земель, які перебувають у власності чи користуванні інших осіб, проводиться лише після вилучення чи викупу зазначених земельних ділянок в порядку, визначеному ЗК України. З матеріалів справи вбачаться і це доведено в судовому засіданні, що спірна земельна ділянка спочатку була виділена у власність [PERSON], а згодом у 1994 р. відчужена останнім за договором купівлі-продажу [PERSON], в звязку із чим судом достовірно встановлено, що всі вимоги Закону стосовно наданої земельної ділянки, наданої [PERSON], дотримано. Посилання позивача на недійсність зазначеного державного акту є безпідставним, оскільки видача Державного акту здійснюється після ухвалення рішення відповідним органом місцевого самоврядування щодо безоплатної передачі земель комунальної власності у приватну власність, або після укладення фізичними особами угод купівлі-продажу земельної ділянки, яка є субєктом права приватної власності. З матеріалів справи вбачається, що право власності на землю у [PERSON] виникло з договору купівлі-продажу, який відповідно до вимог ст. 203 ЦК України є дійсним, а відтак у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed