Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-14 00:00:00

В травні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на садовий будинок літ. «А»загальною площею 61,1кв.м., який складається із коридору №1 площею 4,1 кв.м.; коридору №2 площею 5,9 кв.м., кімнати №3 площею 9,9 кв.м.; кімнати №4 площею 12,8 кв.м., санвузла №5 площею 2,8 кв.м., гаража №6 площею 15,6 кв.м., кухні №7 площею 10,0 кв.м. з надвірними будівлями: прибудова літ. «а»загальною площею 11,1 кв.м., прибудова літ. «а1»загальною площею 7,8 кв.м., прибудова літ. «а2»загальною площею 4,2 кв.м., прибудова літ. «а3»загальною площею 27,7 кв.м., оглядова яма «ог яма»площею 1,8 кв.м., ганок до «а» літ. «кр»площею 1,8 кв.м., сарай літ. «Б»площею 2,7 кв.м., сарай літ. «В»площею 26,6 кв.м., фундамент вбиральні літ. «Д»площею 1,9 кв.м., фундамент вбиральні літ. «Е»площею 4,4 кв.м., фундамент вбиральні літ. «Ж»площею 1,9 кв.м., замощення «І»площею 13,0 кв.м., паркан №1 площею 10,8 кв.м., паркан №2 площею 5,1 кв.м., хвіртки №3 площею 0,8 кв.м., паркан №5 площею 28,0 кв.м., басейн №4 площею 1,0 кв.м., яма зливна №6 площею 1,0 кв.м., що розташоване в м. Запоріжжя, Комунарський район, буд. №10, Садівниче товариство «Будівельник-7». В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що земельна ділянка за вищевказаною адресою належить йому на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №265455, виданого 06.11.2007р. Новоолександрвіською сільською радою Запорізького району. Зазначена земельна ділянка виділена для ведення садівництва, що дозволяє власнику в межах цієї категорії земель зводити необхідні будівлі (садові будинки) та господарські споруди. З 1990 року по 1998 роки з метою покращення умов проживання, позивачем було здійснено будівництво спірних обєктів. 20.03.2012 року ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації»на замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт на самовільно збудований садовий будинок із надвірними будівлями. Будівництво зазначених обєктів відбувалося за власні кошті позивача, з дотриманням будівельних, санітарних та інших норм, що підтверджується звітом ТОВ «Настрой»про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта від 20.07.2012 року. У грудні 2011 року на звернення позивача [PERSON] районною адміністрацією відмовлено в оформленні права власності на садовий будинок з надвірними будівлями з огляду на те, що спрощений порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, затверджений Постановою [PERSON] [PERSON] районної адміністрації № М-11045від 21.12.2011р.Міністрів України від 09.09.2009р. №1035, скасований. Введення в експлуатацію спірних обєктів в загальному порядку є неможливим з огляду на відсутність чіткого розмежування земель державної та комунальної власності. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] районної адміністрації до суду у судові засідання не з'явився, про час в місце судового засідання повідомлявся належним чином, документів та доказів в обґрунтування своїх заперечень не надав. Причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача та його представника, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представники третіх осіб Інспекція державно - архітектурно будівельного контролю у м. Запоріжжя та ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації»в судове засідання не з'явився, належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи. Суд, вислухавши думку представника позивача, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що з 1998 року по 1990 роки з метою покращення умов проживання, позивачем було здійснено будівництво садовий будинок літ. «А»загальною площею 61,1 кв.м., який складається із коридору №1 площею 4,1 кв.м.; коридору №2 площею 5,9 кв.м., кімнати №3 площею 9,9 кв.м.; кімнати №4 площею 12,8 кв.м., санвузла №5 площею 2,8 кв.м., гаража №6 площею 15,6 кв.м., кухні №7 площею 10,0 кв.м. з надвірними будівлями: прибудова літ. «а»загальною площею 11,1 кв.м., прибудова літ. «а1»загальною площею 7,8 кв.м., прибудова літ. «а2»загальною площею 4,2 кв.м., прибудова літ. «а3»загальною площею 27,7 кв.м., оглядова яма «ог яма»площею 1,8 кв.м., ганок до «а» літ. «кр»площею 1,8 кв.м., сарай літ. «Б»площею 2,7 кв.м., сарай літ. «В»площею 26,6 кв.м., фундамент вбиральні літ. «Д»площею 1,9 кв.м., фундамент вбиральні літ. «Е»площею 4,4 кв.м., фундамент вбиральні літ. «Ж»площею 1,9 кв.м., замощення «І»площею 13,0 кв.м., паркан №1 площею 10,8 кв.м., паркан №2 площею 5,1 кв.м., хвіртки №3 площею 0,8 кв.м., паркан №5 площею 28,0 кв.м., басейн №4 площею 1,0 кв.м., яма зливна №6 площею 1,0 кв.м., що розташоване в м. Запоріжжя, Комунарський район, буд.№10, Садівниче товариство «Будівельник-7». Земельна ділянка за вищевказаною адресою належить позивачу на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №265455, виданого 06.11.2007р. Новоолександрвіською сільською радою Запорізького району (а. с.16). 20.03.2012 року ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації»на замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт на самовільно збудований садовий будинок із надвірними будівлями / а. с.7-12/. Згідно технічного висновку ТОВ «Настрой»про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта від 20.07.2012 року, встановлена їх відповідність вимогам надійності і можливість їх безпечної експлуатації (а. с.35). Матеріали справи містять довідки, видані 02.01.2012р. головою СТ «Будівельник-7», про те, що позивач, як член садівничого товариства, заборгованості щодо сплати членських внесківне має, претензії з боку інших членів садівничого кооперативу щодо використання садового будинку також відсутні (а.с.17-18) Спірне нерухоме майно відповідно до чергового кадастрового плану м.Запоріжжя розташоване в межах міста Запоріжжя на території Комунарського району, що підтверджується довідкою Управління Держкомзему у м. Запоріжжя Запорізької області від 14.02.2012 року (а.с.13) [PERSON] районної адміністрації № М-11045від 21.12.2011р. позивачу відмовлено в оформленні права власності на садовий будинок з надвірними будівлями з огляду на те, що спрощений порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, затверджений Постановою [PERSON] Міністрів України від 09.09.2009р. №1035, скасований (а.с.14) Судом встановлено, що введення в експлуатацію самочинно збудованого позивачем садового будинку в загальному порядку є неможливим з огляду на відсутність чіткого розмежування земель міста та земель району. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право власності набувається у порядку, визначеному законом; право приватної власності є непорушним. Згідно з вимогами ч.ч.1,2,6 ст.6 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст.331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі і споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Вищевказаний садовий будинок завершений будівництвом. Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ст.22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і перегони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі тимчасової консервації тощо). Згідно п.а) ч.3 ст.22 Земельного кодексу України) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасу худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва Відповідно до ч.3 ст.35 Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладення багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо. Відповідно до положень ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту права є його визнання. Статтею 182 ЦК України передбачається обов'язкова державна реєстрація виникнення права власності на нерухоме майно. Відповідно до п.10 Додатку 1 «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 (у редакції наказу від 28.01.2003 року № 6/5) підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, тобто правовстановлюючим документом, може бути рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна та про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна. Таким чином, позивач фактично є власником спірного майна, оскільки здійснював його будівництво, порушень архітектурних, будівельних норм і правил допущено не було, користується ним як власник, використання земельної ділянки під спірним нерухомим майном відбувається за її цільовим призначенням тому суд вважає за можливе визнати за ним право власності на зазначені об'єкти нерухомості. З урахуванням вищевикладеного, на підставі ст.ст.10,11,60,61,88,209,212-215,224 ЦПК України ст.ст.15,16,328,331,375,392 ЦК України, ст.ст.22, 35 ЗК України суд, -

Outcome: approved