Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-30 00:00:00

У березні 2011 року Публічне акціонерне товариство Марфін Банк звернулось до суду із позовом до [PERSON], третя особа ВАТ Укренергомеханізація про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 2\~ 175 876,14 дол.США, що за курсом НБУ станом на 08.02.2011 становить 17287335,93 грн. заборгованість за кредитом, відсотками та пенею, 286941,01 грн. - борг за комісією, а всього у гривневому еквіваленті загальна сума заборгованості становить 17574276,94 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання [PERSON] своїх зобовязань за договором поруки № 737-СК від 28.05.2008 року, укладеного між нею та банком в рахунок забезпечення зобовязань ВАТ Укренергомеханізація за кредитним договором № 286/к від 28.05.2008 року. Враховуючи те, що ВАТ Укренергомеханізація свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, заборгованість не сплачує, позивач просить суд на підставі ст. 509, 554, 611 ЦК України стягнути зазначену заборгованість з відповідача. До початку розгляду справи по суті відповідачем було предявлено зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства Марфін Банк, в якому [PERSON], з урахуванням змін та доповнень до позову, просила суд визнати припиненим договір поруки № 737-СК від 28 травня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством Морський транспортний банк та [PERSON]. В обґрунтування зустрічних позовних вимог, відповідач посилається на те, що у договорі поруки не встановлено чіткого строку, після якого порука припиняється, а тому у відповідності до ст. 559 ЦК України порука припинилась після спливу шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобовязання. ПАТ Марфін Банк у своїх письмових запереченнях на зустрічний позов не погодилось із вимогами зустрічного позову, оскільки вважає, що на момент звернення банку до суду заборгованість ВАТ Укренергомеханізація за кредитним договором № 286/к від 28.05.2008 року не сплачена, договір поруки в силу вимог ст. 559 ЦК України не припинив свою дію, у звязку із чим, на підставі ст. 509, 554, 611 ЦК України слід стягнути заборгованість з відповідача та відмовити в задоволенні зустрічного позову. Третя особа - ВАТ Укренергомеханізація у письмових поясненнях підтримало правову позицію відповідача по справі, вважає, що у договорі поруки дійсно не було встановлено конкретного строку, після якого порука повинна припинитись, а тому, у відповідності до ст. 559 ЦК України після спливу шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобовязання порука припинилась. В судовому засіданні представник позивача підтримав у повному обсязі заявлені позовні вимоги на підставах вказаних в позовній заяві. В свою чергу, представники відповідача та третьої особи заперечили проти задоволення первісного позову і просили задовольнити зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Марфін Банк про визнання договору поруки припиненим. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає первісні позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, а вимоги за зустрічним позовом такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 28.05.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством Морський транспортний банк, правонаступником якого є позивач, та ВАТ Укренергомеханізація було укладено кредитний договір № 286/К, з урахуванням додаткової угоди від 24.09.2009 року №1, у відповідності до умов якого банк надав ВАТ Укренергомеханізація кредит у розмірі 1800000 дол.США, а останній зобовязувався повернути кредит та сплатити проценти, інші платежі у строки й обємі установлені договором. Строком повного повернення кредиту відповідно до пункту 1.1 кредитного договору, з урахуванням додаткової угоди від 24.09.2009 року №1, є 28 травня 2012 року. Пунктом 3.3.2 Кредитного договору передбачено, що при настанні будь-якої з перелічених подій, у тому числі, при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених умовами даного договору, у т. ч. при порушенні цільового використання кредиту, - банк має право, у тому числі, змінити умови даного договору - вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за даним договором у повному обсязі шляхом направлення повідомлення. При цьому, згідно ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України, за зобовязаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили в зазначену в повідомленні дату. У цю дату позичальник зобовязується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичний термін його користування, цілком виконати інші зобовязання за даним договором. З метою забезпечення виконання ВАТ Укренергомеханізація зобовязань за кредитним договором, між Відкритим акціонерним товариством Морський транспортний банк, правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено договір поруки № 737-СК від 28 травня 2008 року, відповідно до умов якого, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1, поручитель - [PERSON] відповідає перед банком за порушення зобовязання боржником. У звязку з неналежним виконанням ВАТ Укренергомеханізація зобовязань за кредитним договором банк звернувся до суд із позовом до останнього про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням господарського суду Київської області від 11.01.2012 року №14/044-11, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2012 року та постановою Вищого господарського суду України позов було задоволено повністю та стягнуто з ВАТ „Укренергомеханізація на користь ПАТ „Марфін банк 14 249 536 (чотирнадцять мільйонів двісті сорок девять тисяч пятсот тридцять шість) грн. 66 (шістдесят шість) коп. заборгованості по кредиту, 2 437 420 (два мільйона чотириста тридцять сім тисяч чотириста двадцять) грн. 09 (девять) коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 257 003 (двісті пятдесят сім тисяч три) грн. 68 (шістдесят вісім) коп. заборгованості по комісії за користування кредитом, 310 468 (триста десять тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 44 (сорок чотири) коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 289 910 (двісті вісімдесят девять тисяч девятсот десять) грн. 74 (сімдесят чотири) коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 29 937 (двадцять девять тисяч девятсот тридцять сім) грн. 33 (тридцять три) коп. пені за несвоєчасну сплату комісії за користування кредитом та судові витрати 25 500 (двадцять пять тисяч пятсот) грн. 00 (нуль) коп. державного мита і 236 (двісті тридцять шість) грн. 00 (нуль) коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено вищевказаними судовими рішеннями, у червні 2010 р. банк звернувся до ВАТ „Укренергомеханізація із письмовим повідомленням № 943/04 від 21.06.2010 р. про порушення забезпеченого іпотекою (заставою) зобовязання, у якому, посилаючись на п. 3.3.2 кредитного договору щодо права банку вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, просив відповідача протягом 30 днів з дати отримання цього повідомлення виконати порушені зобовязання та погасити заборгованість за кредитним договором. 25.06.2010 року ВАТ „Укренергомеханізація отримало вказане повідомлення, проте зобовязання за кредитним договором в повному обсязі не виконало. 10.02.2011 року банк направив поручителю - [PERSON] письмове повідомлення № №146/04 від 07.02.2011 р., із змісту якого вбачається, що банк вимагав від поручителя дострокового повернення кредитних коштів, сплати відсотків за його користування, пені, просив протягом 02 днів з дати отримання цієї вимоги погасити заборгованість за кредитним договором. У звязку із тим, що [PERSON] у зазначений у вимозі строк заборгованість за кредитним договором не сплатила, у березні 2011 року ПАТ Марфін Банк звернулось до суду із даним позовом. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договору поруки № 737-СК від 28 травня 2008 року вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.6) про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. У кредитному договорі строк виконання основного зобовязання чітко визначений строк повного погашення кредиту є 28 травня 2012 року (пункт 1.1 кредитного договору, з урахуванням додаткової угоди від 24.09.2009 року №1). Водночас, на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, п. 3.3.2 кредитного договору банком було застосовано право на повернення кредиту достроково. У письмовому повідомленні № 943/04 від 21.06.2010 р. банк вимагав від позичальника - ВАТ „Укренергомеханізація дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, протягом 30 днів з дати отримання цього повідомлення. Враховуючи те, що ВАТ„Укренергомеханізація отримало вказане повідомлення 25.06.2010 року, відповідно у ПАТ Марфін Банк виникло право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту починаючи з 26.08.2010 року протягом наступних 6 місяців. Таку вимогу до поручителя банк предявив, однак, як убачається з матеріалів справи, направив лише 10.02.2011 року, тобто вже після спливу встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку. (Аналогічна думка з цього приводу викладена в Постанові ВСУ від 18 липня 2012 року № 6-78цс12, а також у п. 24 постанови Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин). За таких обставин, відповідно до приписів ч. 4 ст.559 ЦК України порука [PERSON] припинилася, у звязку із чим, в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Марфін Банк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити. Щодо вимог за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Марфін Банк про визнання договору поруки припиненим, суд виходить за наступного. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Звертаючись до суду з зустрічним позовом [PERSON] посилається на невизнання банком його права, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, на припинення поруки. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України. За змістом п. 1 ч. 2, ч. 3 цієї статті одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень чч. 2- 5 ст. 13 цього Кодексу. Зі змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України вбачається, що припинення зобовязання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин субєктивне право і кореспондуючий йому обовязок перестають існувати. Термін порука, застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобовязального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки. Таким чином за положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України припинення поруки після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, або у разі, якщо такий строк не встановлено, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обовязків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 5, 11, 15, 31 ЦПК України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобовязання за договором поруки, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. (Аналогічна думка з цього приводу викладена в Постановах ВСУ від 21 травня 2012 року, а також у п. 22, 24 постанови Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин). З огляду на те, що у ПАТ Марфін Банк виникло право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту починаючи з 26.08.2010 року протягом наступних 6 місяців, але таку вимогу до поручителя банк направив лише 10.02.2011 року, тобто вже після спливу встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку, суд дійшов до висновку про обґрунтованість та правомірність зустрічних позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Марфін Банк про визнання договору поруки припиненим. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у звязку із чим, слід стягнути з Публічного акціонерного товариства Марфін Банк на користь [PERSON] 114,70 грн. судового збору.

Outcome: approved