Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Івано-Франківської філії ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання кредитно-заставного договору №IFDWAN51883841 від 19.06.2008 року та стягнення судового збору. В позовній заяві вказано, що 08.09.2011 року Долинський районний суд Івано-Франківської області ухвалив рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 5069.39 доларів США, що в грошовому еквіваленті становить 40352.34 заборгованості за кредитно-заставного договору №IFDWAN51883841 від 19.06.2008 року та судові витрати 403.52 грн. судового збору та 120 грн. за ІТЗ. 26.04.2012 року відділом ДВС Долинського районного управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в звязку з повною оплатою [PERSON] заборгованості. Проте, відповідач знову нарахував заборгованість в розмірі 11538.6 доларів США. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.09.2011 року Долинський районний суд Івано-Франківської області ухвалив рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 5069.39 доларів США, що в грошовому еквіваленті становить 40352.34 грн. заборгованості за кредитно-заставного договору №IFDWAN51883841 від 19.06.2008 року та судові витрати 403.52 грн. судового збору та 120 грн. за ІТЗ, загальна сума 40875.86 грн. (а.с.19-20). Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.02.2012 року було розяснено рішення цього суду від 08.09.2011 року, а саме що в задоволенні решти позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 6780.81 доларів США було відмовлено, тобто зменшено суму нарахованих банком збитків за договором та з врахуванням суми страхового відшкодування виплачених банку, а також коштів отриманих банком від продажу автомобіля (а.с.65-66). За поданим позивачем розрахунком, дана сума 40875.86 грн. по виконавчому листу №2-840 була здійснена ним в період з 06.02.2012р. по 28.03.2012 року, що також підтверджується копіями квитанцій (а.с. 49, 60-64). 26.04.2012 року відділом ДВС Долинського районного управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в звязку з повною оплатою [PERSON] заборгованості в сумі 40875.86 грн.(а.с.21). Проте, відповідач знову нарахував позивачу заборгованість в розмірі 11538.6 доларів США., згідно довідки станом на 19.07.2012 року (а.с.22), а також це підтверджується поданим представником ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунком станом на 10.12.2012 р. (а.с.45-48). Досліджуючи дані письмові докази, суд звертає увагу, що заборгованість по кредитному договору від 19.06.2008 року, укладеного між позивачем та відповідачем, в рішенні Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08.09.2011 року, нарахована банком станом на 01.04.2011 року в сумі 11850.2 доларів США, яка, як вже зазначалось вище, була стягнута за рішенням суду тільки частково в сумі 5069.39 доларів США, що в грошовому еквіваленті становить 40352.34 грн. Проте, в детальному розрахунку наданого представником ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 10.12.2012 р. на вимогу суду (а.с.47), ним не було враховано ні рішення Долинського районного суду про зменшення суми боргу на день подання позову, ні погашення [PERSON] повної суми заборгованості 28.03.2012 року, ні подальше зобовязання щодо припинення нарахувань із суми заборгованості визначеної банком на підставі остаточного розрахунку позичальником. Згідно ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При цьому, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Проте, як вже встановлено рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08.09.2011 року, належним чином зобовязання зі сторони ПАТ КБ «Приватбанк» не виконувались. А нарахування відповідачем проводиться і на час розгляду даного спору в суді та з всієї суми заборгованості, незважаючи, як вище зазначалось, ні на зменшення суми боргу Долинським районним судом, ні на повне погашення боргу позивачем 28.03.2012 року. Згідно ст..651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позичальник, укладаючи кредитно-заставний договір, розраховував на придбання автомобіля, який в подальшому було реалізовано ПАТ КБ «Приватбанк». Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судовий збір в розмірі 214.60 грн. Проте, щодо стягнення судового збору за апеляційну скаргу на ухвалу івано-Франківського міського суду від 26.09.2012 року в сумі 107.3 грн. копію якої надано представником позивача слід відмовити. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 526, 530, 651, ЦК України,

Outcome: approved