Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-29 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом до Літинського Комунального підприємства Комунсервіс про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати . В позові зазначає, що 10.12.12 р. Апеляційним судом Вінницької області ухвалено рішення, відповідно до якого із відповідача на користь позивача стягнуто заробітну плату та середній заробіток за весь час затримки при звільненні. Відповідач згідно вказаного рішення виплатив позивачу стягнуті кошти у повному обсязі 30 березня 2013 року, що підтверджується зарахуванням на його рахунок останньої суми у розмірі 8200 грн. Отже, фактично відповідач із позивачем розрахувався по належній йому виплаті лише 30 березня 2013 року, що є днем фактичного розрахунку. Заробітна плата позивача дорівнювала 3-м мінімальним заробітним платам відповідно до ЗУ " Про бюджет України".День фактичного розрахунку є 30 березня 2013 року, а тому позивач вважає, що відповідач повинен йому виплатити середній заробіток за період від 11.12.12 року, тобто від дня набрання рішенням суду законної сили до 30.03.13 р.- дня фактичного розрахунку, що складає: за грудень 2012 року-2268 грн.; за січень 2013 року-3441 грн: за лютий-3441 грн. та за березень 3441 грн., а всього 12591 грн. Просить стягнути на його користь із Літинського КП Коменсервіс 12591 грн. як середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що він був звільнений із КП Комунсервіс , однак розрахунок із ним не було проведено. Після звернення до суду , на його користь було стягнуто невиплачену заробітну плату та середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Однак рішення суду було виконано лише 30.03.13 року, тому просить стягнути на його користь середній заробіток по день фактичного розрахунку. Представник КП Комунсервіс [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що заборгованість по заробітній платі було виплачено позивачу добровільно 04.01.2013року, а стягненням середнього заробітку за час прострочення розрахунку відповідно до рішення суду, займалась виконавча служба. Вини підприємства немає тому, що виконавчою службою були заблоковані рахунки. Свідок [PERSON] пояснив, що він є заступником начальника відділу ДВС Літинського РУЮ. 20.12.2012року ним було відкрито провадження по примусовому виконанню рішення суду від 10.12.2012року про стягнення на користь [PERSON] коштів. 28.12.2012року він звернувся до Літинського райсуду із заявою про роз'яснення рішення . 10.01.2013року було отримано відповідь про необхідність звернення до Апеляційного суду за роз'ясненням. 14.01.2013року направлено заяву про роз'яснення рішення до Апеляційного суду Вінницької області. 21.02.2013року отримано роз'яснення рішення апеляційного суду в якому зазначалось про необхідність зверненя до КП Комунсервіс для проведення розрахунку заборгованості перед [PERSON] із врахуванням відрахувань податків. 27.03.2013року рішення суду було виконано . Вислухавши учасників процесу, вивчивши документи, які є у справі суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до рішення Апеляційного суду Вінницької області від 10.12.2012року (а.с.3-4) судом встановлено, що [PERSON] було звільнено із КП Комунсервіс 19.03.2012року. На день звільнення підприємство не виплатило йому заробітну плату в сумі 4904,16грн. Дану суму рішенням Літинського райсуду від 02.11.2012року було стягнуто на користь позивача. Що стосується стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, то у цій частині рішення Літинського райсуду скасовано та ухвалено нове про стягнення на користь [PERSON] 25007,31грн середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні з 20.03.12року по 02.11.2012року (по день ухвалення рішення судом першої інстанції ). Копія постанови про відкриття виконавчого провадження свідчить , що 20.12.2012року державним виконавцем було відкрито провадження по примусовому виконанню рішення суду про стягнення на користь [PERSON] коштів. 28.12.2012року державний виконавець звернувся до Літинського райсуду із заявою про роз'яснення рішення в частині проведення відрахувань прибуткового податку із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні , про це свідчить копія заяви . Копія платіжного доручення свідчить, що 04.01.2013 року КП Комунсервіс виплатило [PERSON] заборгованість по заробітній платі, не виконаним залишилось рішення в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні . Відповідно до відповіді Літинського райсуду від 09.01.2013року було рекомендовано звернення до Апеляційного суду за роз'ясненням. 14.01.2013року направлено заяву про роз'яснення рішення до Апеляційного суду Вінницької області. 21.02.2013року отримано роз'яснення рішення апеляційного суду в якому зазначалось про необхідність зверненя до КП Комунсервіс для проведення розрахунку заборгованості перед [PERSON] із врахуванням відрахувань податків. 27.03.2013року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із повним виконанням рішення суду. Відповідно до ст. 117 КзІШ України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КзІШ, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж працівник у цей день не був на роботі, наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні\~ його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Таким чином відповідно до роз'яснень Пленума ВСУ на підставі ст. 117 КЗпП стягується на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, по день постановлення рішення , а не по день виконання такого рішення . В рішенні Апеляційного суду Вінницької області від 10.12.2012року так і зазначено , за період затримки розрахунку при звільненні з 20.03.12року по 02.11.2012року (по день ухвалення рішення судом першої інстанції ). . Аналогічну позицію зазначив Верховний Суд, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду в Ухвалі від 29.06.2006 № 6-75кс05 , а саме, що трудовим законодавством, зокрема ст..117 КЗпП , стягнення середнього заробітку за час невиконання судових рішень за трудовими спорами не передбачено. Після ухвалення судом рішення про стягнення заробітної плати і звернення його до виконання відносини, щодо виплати присудженої суми регулються ЗУ Про виконавче провадження Законодавство, що регулює трудові відносини і, зокрема, ст. 117 КЗпП України, не передбачає стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку, які виникли у зв'язку з невиконанням судових рішень у трудових спорах, а тому суд, установивши, що позовні вимоги фактично стосуються стягнення сум за невиконання рішення, у задоволенні такого позову, пред'явленого на підставі ст. 117 КЗпП України, повинен відмовити. Крім того Верховний Суд, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду в Ухвалі від 04.11.2002 № 6-9308кс01 зазначив, що присуджена до стягнення сума середнього заробітку за час затримки розрахунку з працівником при його звільненні не належить до заробітної плати, а є разовою виплатою - санкцією за несвоєчасний розрахунок. Відповідно до ст 360-7 ЦПК України рішення Верховного суду є обов'язковими для всіх суддів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Outcome: dismissed