Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-02 00:00:00

В листопаді 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в якому вказувала, що з 14 липня 2007 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину доньку Дар`ю, [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої. [PERSON] є працездатною особою, працює та отримує щомісячний прибуток, проте постійної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи те, що відповідач має змогу та зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому позивачка просила суд стягувати з [PERSON] на свою користь на утримання доньки кошти (аліменти) в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 листопада 2012 року і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Додатково пояснила, що вона працює та отримує щомісячний прибуток у вигляді заробітної плати, інших доходів ні вона, ні донька не мають. В той же час Дар`я має задовільний стан здоровя. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі відповідача. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] Дар`ї Русланівни, [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої. [PERSON] постійної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В той же час згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Ч. 3 ст. 181 та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні, тощо (ч. 1 ст.182 СК України). За таких обставин, враховуючи думку сторін щодо позову, стан здоровя та матеріальне становище дитини, а також відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів щодо особи відповідача, що б вказували на неможливість виконання ним обов`язку по матеріальному утриманню дитини або були б підставами для зменшення розміру аліментів, суд дійшов висновку, що останній може сплачувати аліменти на утримання малолітньої у визнаному ним розмірі - 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь бюджету 214,60 грн. судового збору.

Outcome: approved