Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-10 00:00:00

До суду надійшла зазначена позовна заява та уточнення до позовної заяви, підтримуючи і обґрунтовуючи які позивач та його представник в судовому засіданні зазначають, що з 09.09.2008р. по теперішній час позивач [PERSON] працює в ЗАТ „Авіакомпанії „Аеросвіт на посаді техніка авіаційного з обслуговування повітряних суден категорії „А відділу лінійного технічного обслуговування Директорату з виробництва Комплексу інженерно-технічного забезпечення. З 01.07.2009р. авіакомпанія недонараховує та не виплачує йому частину заробітної плати, яка повинна нараховуватись та виплачуватися відповідно до п.7.6 Колективного договору, хоча будь-яких змін до колективного договору зареєстровано не було, отже він є дійсним та чинним на даний час. Позивач вважає, що з 01.01.2009р. по 16.01.2013р. відповідач авіакомпанія „Аеросвіт неправомірно нараховував та виплачував йому заробітну плату виходячи з курсу 1 долара США 6,7418 грн., а не відповідно до п.7.6 колективного договору. Крім того позивач [PERSON] вважає, що оскільки з 30.11.2008р. по 01.04.2012р. відповідно до встановленого Національним банком України курсу 1 долара США по відношенню до гривні України 1 долар США становить від 7,7 гривень до 7,9717 гривень, тобто збільшувалася, тому відповідно розмір його заробітної плати також повинен був збільшуватися. Отже позивач вважає, що відповідач недонарахував та недоплатив йому заробітну плату у розмірі 46808,75 грн., яку він просить стягнути з відповідача на його користь у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ „Авіакомпанії „Аеросвіт в судовому засідання позовні вимоги не визнав, зазначив, що заробітна плата встановлюється у доларах США та виплачується в національній валюті України з перерахуванням по курсу Нацбанку України та останній день місяця, за який вона виплачується, але не нижче курсу, по якому виплачувалась заробітна плата за попередній місяць, індексація заробітної плати проводиться згідно з чинним законодавством України. Отже представник відповідача ЗАТ Авіакомпанія „Аеросвіт позовні вимоги не визнав повністю, вважає його необґрунтованим та недоведеним, тому просить суд відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши проаналізувавши та оцінивши в сукупності наявні докази по справі, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні дійсно з 15.02.2005р. по теперішній час позивач [PERSON] працює в ЗАТ „Авіакомпанії Аеросвіт на посаді техніка авіаційного з обслуговування повітряних суден категорії „А відділу лінійного технічного обслуговування Директорату з виробництва Комплексу інженерно-технічного забезпечення. На роботу позивач прийнятий на підставі наказу відповідача №2956-ос від 12.09.2008р., а отже відповідно до п.1 ст.23 КЗпП України між позивачем та відповідачем укладений безстроковий трудовий договір. Між відповідачем та трудовим колективом відповідача був укладений колективний договір на 2006-2007р. роки, зареєстрований Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області від 06.06.2006р. за реєстраційним номером №17(а.с.12-18), оскільки іншого колективного договору не укладалося, то згідно його умов він є чинним і на даний час. Відповідне до п.7.6 Колективного договору встановлено, що відповідачем встановлено такий механізм нарахування, виплати та індексації заробітної плати заробітна плата встановлюється в доларах США та виплачується в національній валюті України з перерахування по курсу Нацбанку України на останній день місяця, за який вона виплачується, але не нижче курсу, по якому виплачувалася заробітна плата за попередній місяць. З 01.01.2009р. авіакомпанія не донараховує та не виплачує позивачу частину заробітної плати, яка повинна нараховуватись та виплачуватися відповідно до п.7.6 Колективного договору, хоча будь-яких змін до колективного договору зареєстровано не було, отже він є дійсним та чинним на даний час. Відповідно до наказу №863 від 30.12.2008р. „щодо виплати заробітної плати працівникам авіакомпанії(а.с.15), який зазначає, що у звязку зі скрутним матеріальним становищем Авіакомпанії та з метою оптимізації витрат, - першому заступнику генерального директора з фінансово-економічної діяльності [PERSON] вказано забезпечити здійснення нарахування та виплати заробітної плати працівникам Авіакомпанії починаючи з грудня 2008р. із розрахунку курсу валют Національного банку України, встановленого 30.11.2008р. в розмірі 6,7418 грн. за 1 долар США. Але при цьому порушено п.7.6 Колективного договору, а також порушено п.1.13,1.16,1.17 колективного договору. Відповідно до ст.18 КЗпП України, та ст..9 ЗУ „Про колективні договори та угоди положення колективного договору є обовязковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства. Відповідно до ст..14 ЗУ „Про колективні договори та угоди, зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін і порядку, визначеному чинним законодавством. Крім того, наказ Авіакомпанії №863 від 30.12.2008р., яким фіксується розмір курсу долара США при нарахуванні та виплаті заробітної плати на рівні курсу валют на 30.11.2008р. не підлягає виконанню після 01.06.2009р. оскільки по збігу 6-ти місяців з його ухвалення він втрачає свою силу відповідно до норм чинного законодавства України. А отже з 01.01.2009р. по 28.02.2012р. відповідач авіакомпанія „Аеросвіт неправомірно нараховував та виплачував позивачу заробітну плату виходячи з курсу 1 долара США 6,7418 грн., а не відповідно до п.7.6 колективного договору. Крім того позивач [PERSON] вважає, що оскільки з 30.11.2008р. по 28.02.2012р. відповідно до встановленого Національним банком України курсу 1 долара США по відношенню до гривні України 1 долар США становить від 7,7 гривень до 7,9717 гривень, тобто збільшувалася, тому відповідно розмір його заробітної плати також повинен був збільшуватися. Відповідно до ч.2 ст.97 КЗпП України, форми та системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм та гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими(регіональними) угодами. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Відповідно до ст..5 ЗУ „Про оплату праці, організація оплати праці здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів, генеральної угоди на державному рівні, галузевих регіональних угод, колективних договорів, трудових договорів. Відповідно д ст.14 ЗУ „про оплату праці, договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на державному(генеральна угода), галузевому(галузева угода), регіональному(регіональна угода), та виробничому(колективний договір) рівнях відповідно до ЗУ „Про колективні договори і угоди. Відповідно до п.5.7 Галузевої угоди на 2008-2009р. між Міністерством транспорту та звязку України, Фондом державного майна України, Асоціацією „Аеропорти України цивільної авіації та профспілками працівників цивільної авіації України; також п.5.7 Галузевої угоди на 2010-2012р. між Міністерством транспорту та звязку України, Фондом державного майна України, Асоціацією „Аеропорти України цивільної авіації та профспілками працівників цивільної авіації України, встановлено, що норми колективного договору щодо рівня оплати праці не повинні бути нижчими від раніше прийнятих на підприємстві. Крім того, рішенням колегії судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 13.03.2012р. визнано неправомірними дії виконуючого обовязки генерального директора закритого акціонерного товариства „Авіакомпанії „Аеросвіт [PERSON] щодо порушення п.7.6 Колективного договору, укладеного між ЗАТ Авіакомпанії „Аеросвіт та трудовим колективом ЗАТ „Авіакомпанії „Аеросвіт на 2006-2007рр. зареєстрованого Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області 06.06.2006р. за Р№ 17, відносно нарахування та виплати заробітної плати працівникам Служби комплекс інженерно-технічного забезпечення по спеціальності інженер та авіатехнік з обслуговування повітряних суден та авіадвигунів ЗАТ „Авіакомпанії „Аеросвіт, починаючи з грудня 2008р. із розрахунку фіксованого курсу валют Національного банку України, встановленого на 30.11.2008р. в розмірі 6,7418 грн. за 1 долар США. Отже відповідач не міг в односторонньому порядку зменшити виплату заробітної плати, видавши наказ №863 від 30.12.2008р. Відповідно до ст.21 ЗУ „Про оплату праці, працівник має право на оплату своєї праці, відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст.22 ЗУ „Про оплату праці субєкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови , встановлені законодавством, угодами і колективними. Отже на підставі вищевказаних норм, недоплата по заробітній платі позивачу [PERSON] з 01.01.2009р. по 30.04.2012р. становить 51448,23 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судові витрати у справі слід покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача, при цьому слід також врахувати, що стягнення необхідно здійснювати у національній валюті, тому сума сплаченого судового збору у розмірі 514,48 грн. У стягненні з відповідача на користь позивача суми коштів, витрачених за надання правової допомоги слід відмовити, оскільки позивачем не надано доказів про сплату юристу вказаної ним суми Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, ч.1 ст.61 ЦПК України встановлює, що обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. На підставі наведеного,

Outcome: partial