Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суд із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №DND0A8000075965 від 24.04.2008 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 12 693,45 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.04.2013 року. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Утім, на порушення зазначених правових норм та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного Кодексу України наслідками порушення Відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 11.05.2011 року має заборгованість в розмірі 15 855,56 дол. США, яка складається з наступного: 9 642,15 дол. США - заборгованість за кредитом, 1 504,56 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 318,33 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 2 605,59 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 31,41 дол. США штраф (фіксована частина), 753,53 дол. США штраф (процентна складова). Як зазначається позивачем при зверненні до суду, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором позивач та відповідач 24.04.2008 р. уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави відповідач надав в іпотеку рухоме майно, а саме: автомобіль RENAULT, модель: SCENIC, рік випуску: 2001 р, тим ТЗ : легковий універсал, № кузова шасі: VFIJAI10525445978, реєстраційний номер: АЕ2925СН, що належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом реєстрації транспортного засобу серія АЕС № 222601 від 19.08.2008 р. Предмет позову становить вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки та про виселення відповідача, який зареєстрований та проживає у домоволодінні, зі зняттям його з реєстраційного обліку. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі; відповідач в судове засідання зявився надав свої пояснення з приводу заявлений позивачем вимог, позов визнав повністю. . Заслухав пояснення представника позивача та відповідача, та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 закону України «Про банки та банківську діяльність»); за ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Разом з тим, виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежать саме на позичальнику; відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №DND0A8000075965 від 24.04.2008 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 12 693,45 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.04.2013 року. Утім, на порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з порушенням з боку відповідача зобовязання за кредитним договором станом на 11.05.2011 р. має заборгованість в розмірі 15 855,56 дол. США, яка складається з наступного: 9 642,15 дол. США - заборгованість за кредитом, 1 504,56 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 318,33 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 2 605,59 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 31,41 дол. США штраф (фіксована частина), 753,53 дол. США штраф (процентна складова). Також, судом встановлено, що в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 24.04.2008 р. уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави відповідач надав в іпотеку рухоме майно, а саме: автомобіль RENAULT, модель: SCENIC, рік випуску: 2001 р, тим ТЗ : легковий універсал, № кузова шасі: VFIJAI10525445978, реєстраційний номер: АЕ2925СН, що належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом реєстрації транспортного засобу серія АЕС № 222601 від 19.08.2008 р. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Таким чином, оскільки відповідач не діє у спосіб, передбачений законом та кредитним договором, заборгованість за кредитним договором не сплачує, порушенням з боку позичальника боргового зобовязання завдаються збитків іпотекодержателю та змінюється обсяг його прав, можливість звернення стягнення на майно сторони за цим позовом погодили під час укладення договору, у звязку з цим вимога щодо звернення стягнення на майно є такою, що підлягає задоволенню з урахуванням заборгованості за кредитним договором від 24.04.2008 року в розмірі 15 855,56 дол. США, яка складається з наступного: 9 642,15 дол. США - заборгованість за кредитом, 1 504,56 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 318,33 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 2 605,59 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Для суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача грошових сум штрафів разом із пенею. Згідно положень ст. 3, ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов'язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість. За змістом ст. 550 Цивільного кодексу України управнена сторона має право на неустойку, яке виникає незалежно від наявності у неї збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Юридичний аналіз наведених правових положень свідчить, що неустойка (штраф, пеня) не є зобов'язанням, а являється санкцією за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Таким чином, оскільки за ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, застосування судом двох видів забезпечення виконання зобовязання не є таким, що відповідатиме закону (ст. 61 Конституції України). Разом з тим, частково задовольняючи позов та відмовляючи в задоволенні його вимоги про надання позивачу права укладати від імені відповідача договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, суд бере до уваги вимоги закону щодо представництва інтересів у правовідношеннях, навіть не зважаючи на неоспорювання відповідачем правочину у цій частині, судом не може бути захищено право позивача у спосіб, який суперечить закону (право укладати від імені відповідача договір купівлі-продажу предмета іпотеки, а також здійснювати від імені відповідача інші повноваження), через що, враховуючи також те, що відповідач не оспорював розмір заборгованості за кредитним договором, що розцінюється судом як визнання даної обставини, яка є підставою для звільняє від доказування (ч. 1 ст. 61 ЦПК України), порушені права позивача підлягають поновленню в межах заявлених вимог (ст. 11 ЦПК України) та в обраний судом спосіб, зазначений вище. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: partial