Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-23 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] міжрайпрокурор звернувся до суду із позовом інтересах держави в особі Державного підприємства «[PERSON] лісове господарство»до [PERSON], [PERSON] районної державної адміністрації, [PERSON] Держкомзему у Світловодському районі та просить визнати незаконним та скасувати розпорядження голови [PERSON] РДА від 27 вересня 2007 року № 876-р., визнати незаконним та скасувати Державний акт серії ЯЛ № 120825 на право власності на земельну ділянку, виданий громадянці [PERSON] на підставі розпорядження голови [PERSON] РДА від 27 вересня 2007 року № 876-р, повернути земельну ділянку площею 0,1201 га вартістю 24000 грн. в контурі 32 на території Подорожненської сільської ради у власність держави в особі постійного користувача ДП «[PERSON] лісове господарство». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Свій позов мотивує тим, що в ході прокурорської перевірки встановлено, що земельна ділянка площею 4,4 га, яка знаходиться у кварталі 32 та розміщена поблизу садового товариства «Автомобіліст»на території Подорожненської сільської ради не належить до земель садового товариства, а відповідно до матеріалів лісовпорядкування відноситься до земель лісового фонду та перебуває у постійному користуванні ДП «[PERSON] лісгосп». 12 вересня 2007 року громадянка [PERSON] не являючись членом садового товариства «Автомобіліст»та не маючи у користуванні земельної ділянки на його території, звернулась із заявою до [PERSON] РДА про передачу у власність земельної ділянки площею 0, 12 га на території садового товариства «Автомобіліст»для ведення садівництва. Не зважаючи на те, що земельні ділянки лісогосподарського призначення згідно закону не підлягають передачі у власність громадянам для ведення садівництва та у порушення вимог закону, не перевіривши даних щодо членства [PERSON] у садовому товаристві «Автомобіліст»27 вересня 2007 року голова [PERSON] РДА видав розпорядження № 876-р, згідно якого громадянці [PERSON] безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0, 10 га для ведення садівництва в межах земель садового товариства «Автомобіліст». Фактично ж вказана земельна ділянка знаходиться у кварталі № 32 за межами земельної ділянки садового товариства «Автомобіліст». У подальшому на підставі розпорядження голови [PERSON] РДА [PERSON] видано Державний акт серії ЯЛ № 120825 на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га, яка фактично знаходиться у кварталі 32 та відноситься до земель лісового фонду, закріплених за ДП «[PERSON] лісове господарство» Вважає, що земельна ділянка передана у власність [PERSON] незаконно, а тому підлягає поверненню її власнику з підстав, передбачених ст. 216 ЦК України, якою визначені наслідки недійсності правочину, тобто повернення однією із сторін другій стороні все, що вона одержала на виконання недійсного правочину. У судовому засіданні [PERSON] міжрайпрокурор позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що громадянка [PERSON] не являючись членом садового товариства «Автомобіліст»надала неправдиві документи, та незаконно отримала земельну ділянку, яка належить до земель лісового фонду та закріплена за ДП «[PERSON] лісове господарство», а тому вказана ділянка підлягає поверненню у державну власність, як отримана незаконно. Представник ДП «[PERSON] лісове господарство»позов підтримав у повному обсязі та просить його задовольнити, оскільки вважає, що рішення про приватизацію було прийнято відносно земель лісового фонду, які знаходяться у «ДП [PERSON] лісове господарство». Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася про час та місце слухання справи неодноразово повідомлялась належним чином, проте повістки не були вручені адресату, а поштові повідомлення повертались з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про небажання відповідачки отримувати судові повістки. У справі міститься заява складена від імені [PERSON] (а.с. 51) та долучена до матеріалів справи за клопотанням позивача, у якій вона позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить розглядати справу без її участі. Оскільки, суд не мав можливості пересвідчитись у справжності підпису відповідачки [PERSON] на заяві, та її дійсної позиції, щодо заявлених позовних вимог, її заява про визнання позову залишена без розгляду. Представник відповідача [PERSON] Держкомзему у Світловодському районі позовні вимоги не визнав та зазначив, що громадянка [PERSON] отримала у власність земельну ділянку на підставі розпорядження голови [PERSON] РДА із земель, що перебувають у користуванні садового товариства «Автомобіліст»надавши відповідні документи, які не викликали будь-яких сумнівів. Крім цього вказав, що згідно державного акту на право колективної власності на землю КСП «Придніпровське»вказані землі входили до складу земель, що перебували у власності КСП та відносились до земель сільськогосподарського призначення колективні сади. Представник відповідача [PERSON] РДА у судове засідання не зявився, просив розглядати справу без його участі та надав до суду заперечення, відповідно до якого позовні вимоги визнав частково та зазначив, що на підставі тих документів, що містяться у матеріалах справи позовна вимога, щодо незаконності розпорядження голови [PERSON] РДА від 27 вересня 2007 року визнається. Що стосується позовних вимог спрямованих до інших відповідачів, зокрема, до власника земельної ділянки [PERSON], [PERSON] РДА не є відповідачем за цими позовними вимогами, а тому не має повноважень висловлювати свою позицію стосовно них. Заслухавши доводи сторін, зясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 27 вересня 2007 року № 876-р «Про безоплатну передачу у власність громадянці [PERSON]М.»відповідачу у справі [PERSON] була передана безоплатно у власність земельна ділянка площею 0, 10 га за рахунок земель садового товариства «Автомобіліст», яке знаходиться на території Подорожненської сільської ради Світловодського району для ведення садівництва.(а.с.5) На підставі зазначеного розпорядження [PERSON] був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1201 га. (а.с.6). Вважаючи розпорядження голови [PERSON] РДА та Державний акт на право власності на земельну ділянку незаконними та такими, що підлягають скасуванню [PERSON] міжрайпрокурор, який діє в інтересах ДП «[PERSON] лісове господарство»надав до суду у якості доказів належності земельної ділянки, яка знаходиться у власності [PERSON] до земель лісового фонду наступні документи: Копію плану лісонасаджень Золотарівського лісництва ДП «Світловодське ЛГ»Кіровоградської області лісовпорядкування 2009 року загальною площею 5336, 5 га, який не містить інформації щодо посадових осіб, що його складали та затверджували. (а.с.7-8). Державний акт на право користування землею виданий Світловодському автотранспортному підприємству 13562 від 1988 року (а.с.9-10). Витяг з висновку лісовпорядної експертизи на виконання постанови старшого слідчого Світловодської міжрайонної прокуратури [PERSON] від 25 січня 2012 року по кримінальній справі № 71-610 (а.с. 64). Рішення сесії Кіровоградської обласної ради від 30.06.2000 року № 165 про передачу у постійне користування земельних ділянок лісового фонду з переліком сільських рад Світловодського району за рахунок яких надаються земельні ділянки лісового фонду.(а.с.119). План лісонасаджень Золотарівського лісництва ДП «[PERSON] лісгосп»(а.с.122-123). Акт комісійного обстеження земельних ділянок від 21.10.2011 року. Відповідно до членської книжки садовода (а.с.126) [PERSON] є членом садового товариства «Автомобіліст» З приводу членства відповідача [PERSON] у садовому товаристві «Автомобіліст»був допитаний у якості свідка голова садового товариства «Автомобіліст», [PERSON], який показав, що у 2009 році до нього звернувся старший лісничий [PERSON] та сказав, що їм виділили у власність земельні ділянки які межують із землями товариства, де раніше була лісопосадка, у тому числі і земельна ділянка [PERSON] [PERSON] надав йому роздруківку земельного відділу та загальний список осіб у тому числі [PERSON] Після чого на зборах правління товариства вказаних осіб прийняли до членів товариства. У 2011 році він видав довідки, про те що ці особи є членами садового товариства. У 2012 році вказаних осіб виключили із членів товариства, у звязку з несплатою членських внесків, а також після того як зясувалось, що їх земельні ділянки знаходяться за межами земель садового товариства. Відповідно до ст.56 ЗК України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення. Статтею 57 ЗК України передбачено, що земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом. Відповідно до ч. 3 ст. 126 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Виходячи із норм зазначених статей право постійного користування земельною ділянкою лісогосподарського призначення може бути підтверджено відповідним рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання у постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства та державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Відповідно до статті 17 Лісового кодексу України у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. У постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища. Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Пункт 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України встановлює, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Оглянуті в судовому засіданні оригінали документів, витяги в копіях з яких додано до справи, підтверджують, що передана у власність [PERSON] земельна ділянка не входить до складу земель садового товариства Автомобіліст, а відноситься до земель лісогосподарського призначення ( ліси зелених зон) і перебуває у законному користуванні Золотарівського лісництва Світловодського лісгоспу ( ділянка 12 квартал 32). Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, ст.152 ЗК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Судом з достовірністю встановлено, що розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації № 876-р від 27 вересня 2007 року прийнято з порушенням ст. 118 ЗК України , а відтак є незаконним та підлягає скасуванню. Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України, визнання незаконним і скасування правового акту індивідуальної дії, виданого органом державної влади, який надавав право особі одержати у власність земельну ділянку, тягне за собою недійсність документу, що посвідчував право особи на земельну ділянку, тобто в даному випадку державного акту на право власності на земельну ділянку, що є підставою для часткового задоволення позову. Оскільки, вказаним розпорядженням допускалося використання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, наслідком визнання його незаконним та скасування є, згідно з п. ач. 1 ст. 143 ЗК України, ст. 106 ЛК України, примусове припинення права [PERSON] на земельну ділянку та повернення цієї земельної ділянки її власнику в особі ДП [PERSON] лісгосп.

Outcome: partial