Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-25 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 19 квітня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення та строковості грошові кошти в сумі 15 000 грн. зі сплатою 27 % річних за користування кредитом строком до 19 квітня 2010 року, при цьому поручителем виконання умов договору виступив [PERSON], який, відповідно, взяв на себе обов»язки по виконанню грошового зобов»язання на рівні позичальника у випадку невиконання ним умов повернення позики. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов'язаний щомісячно вносити грошові кошти в рахунок погашення кредиту та процентів за користування ним. Відповідач, в порушення умов договору, не проводить платежів в рахунок повернення заборгованості та у встановлений строк не повернув всю суму позичених коштів. Кредитним договором передбачено, що у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму боргу за весь час прострочення. Відповідачу та його поручителю були направлені вимоги щодо погашення заборгованості, проте останні заборгованість по кредитному договору не сплатили, обгрунтовану вимогу банку не виконали. Таким чином, у зв"язку з порушенням умов кредитного договору та договору поруки відповідачами в частині порядку та строків повернення кредитних коштів, утворилась заборгованість, сума якої станом на 06.08.2012 р. становить загалом 124 988,46 грн., в тому рахунку сума пені в розмірі 101 402,14 грн. Таким чином, позивач, назву якого було змінено на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить суд солідарно стягнути з відповідачів вказану суму боргу, поклавши на них судові витрати. Представник позивача надав в судове засідання заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про місце, час та дату слухання справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 19 квітня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/1812/82/54714, відповідно до якого позивач надав останньому у тимчасове користування грошові кошти в сумі 15 000 грн. зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 27% річних та кінцевим терміном повернення коштів до 19 квітня 2010 року. В той же день між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким поручитель зобов»язався нести рівну з [PERSON] відповідальність перед банком за невиконання ним обов»язку повернення коштів за кредитним договором. Кошти були надані [PERSON] в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором. Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний щомісяця вносити кошти в рахунок повернення кредиту у визначених порядку та розмірах. Відповідач в порушення умов кредитного договору протягом певного часу не проводив платежів в рахунок повернення позики та у встановлений строк не розрахувався із всією сумою боргу. Відповідно до умов договору, у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати пеню та штраф а також вимагати від позичальника а в подальшому - в поручителя виконати грошове зобов»язання в повному обсязі. Оскільки відповідачі у встановлені договорами строки та обсяги повернення кредитних коштів не здійснили, станом на 06.08.2012 р. утворилась заборгованість в розмірі 10 832,44 грн. суми основного боргу та 12 753,88 грн. заборгованості по відсотках. Така сума боргу повністю підтверджується розрахунками, наданими стороною позивача. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов"язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Виходячи з положень ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. При цьому, позивачем виходячи з п. 9.1 кредитного договору до стягнення з відповідача заявлено 101 402,14 грн. розрахованої суми пені, що приблизно в 4 рази перевищує суму основного боргу, який складається з тіла кредиту та відсотків за користування ним та становить 23 586,32 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахуванням обставин справи, а саме того, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, на думку суду суму такої пені доцільно зменшити до 10% від суми заборгованості за кредитом та процентами, що таким чином становить 2358,60 грн. Враховуючи наведене та зважаючи на те, що Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення суми основного боргу, відсотків за користування коштами та пені, визначеної в наведеному порядку. Підсумовуючи наведене, загальна сума боргу становить 25 944,92 грн. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: partial