Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до територіальної громади с. Вікно Заставнівського району Чернівецької області, [PERSON], [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання права власності на спадщину за заповітом та на частку в майні колишнього колгоспного двору. Посилається на те, що 09.03.2002 року в с. Вікно Заставнівського району померла її мати [PERSON]. Після смерті [PERSON] за місцем її проживання відкрилась спадщина, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Вікно Заставнівського району Чернівецької області по вул. Гагаріна, 1. Даний житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями згідно погосподарської книги та довідки Вікнянської сільської ради відноситься до типу майна колишнього колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року у вказаному господарстві були зареєстровані, проживали та не втратили з ним звязку померла [PERSON], вона та [PERSON], який помер в 1998 році. Після 15.04.1991 року колгоспний двір припинив існування, а право на частку в спільному майні колишнього колгоспного двору набули [PERSON] та вона. Так як спадкодавець [PERSON] померла 09.03.2002 р., то на належну їй частку в домоволодіння колишнього колгоспного двору відкрилася спадщина, тобто на 1/2 часток, яку згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Вікнянської сільської ради 10 липня 2000 р. та зареєстрованого в реєстрі за №29, який на час відкриття спадщини скасований чи змінений не був померла [PERSON] заповіла їй. Спадкоємцем, майна померлої [PERSON], що має право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом є відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], котрі на частку майна в колишньому колгоспному дворі та обовязкову частку в спадщині [PERSON] не претендують. Зазначила, що вона від спадщини не відмовилась, в шестимісячний термін вступила в управління та володіння спадковим майном. Вказане майно перейшло у її володіння і вона фактично прийняла спадщину, обробляючи присадибну земельну ділянку та проводячи ремонт будинку. Вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок нотаріусом було відмовлено. Відсутність правовстановлюючих документів на будинковолодіння є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому вона змушена в судовому порядку визнавати за нею право власності на згадане домогосподарство. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримала в повному обсязі, підтвердивши обставини викладені в ній, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі не заперечував проти його задоволення, просив визнати за позивачем [PERSON] право власності на будинковолодіння після смерті [PERSON] Представник відповідача територіальної громади с. Вікно Заставнівського району Чернівецької області та відповідач [PERSON] в судове засідання не зявились, подали суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в їх відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об'єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ст. 121 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. При відсутності згоди спір про володіння, користування або розпорядження майном колгоспного двору вирішується судом за позовом будь-якого члена двору, який досяг шістнадцяти років. При цьому розміри часток колишніх членів колгоспного двору в спільному майні, визначалися відповідно до чинної на той час ст. 123 ЦК УРСР згідно ч. 2 якої, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності№ 20 від 22 грудня 1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно вимог статті 1218, частин 3, 5 ст.1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що житловий будинок розташований в с. Вікно Заставнівського району, Чернівецької області по вул. Гагаріна, буд. №1 побудований в 1932-1960 роках і відноситься до типу колишнього колгоспного двору, що підтверджується довідкою виконкому Вікнянської сільської ради №976 від 17.09.2012 р.(а.с. 16), випискою з по господарської книги (а.с. 21-24). Правовстановлюючі документи на будинок не оформлялись. З довідки виконкому Вікнянської сільської ради №976 від 17.09.2012 р.(а.с. 16) та погосподарської книги, особовий рахунок №304 (а.с. 21-24) видно, що станом на 15.04.1991 року, у вказаному будинку, були зареєстровані [PERSON], [INFO], яка була також його головою, позивач [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Останній на частку майна в колишньому колгоспному дворі не претендував, оскільки не брав своєю працею та коштами участі у створенні майна двору, так як в даному господарстві був зареєстрований з 17.01.1991 р. Вказаний колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII був введений в дію Закон України Про власність. Спадкоємицею майна померлої за заповітом на час відкриття спадщини була позивач, що відповідно підтверджується заповітом (а.с. 13), довідками виконкому Вікнянської сільської ради №971, №976, №973, №974, №975 від 17.09.2012 року, (а.с. 15-18, 20), копією свідоцтва про народження серії ІІ МИ №383765 від 07.12.1984 року (а.с.10) та рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15.10.2012 року, яке набрало законної сили (а. с. 14). Спадкоємці, що мають право на обовязкову частку у спадщині в порядку ст. 535 чинного на час відкриття спадщини ЦК Української РСР відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], які на момент відкриття спадщини були непрацездатними синами померлої [PERSON], що видно з довідки виконкому Вікнянської сільської ради №972 від 17.09.2012 року (а.с.19), свідоцтвом про народження серії ІV-УР №901683 від 25.07.2012 року (а.с.10) на обовязкову частку в спадщині, що залишилась після смерті їх матері [PERSON] не претендують, її не прийняли, ставити питання про продовження строку для прийняття спадщини не будуть. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 того ж Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач, [PERSON], від спадщини не відмовилась, в шестимісячний термін втупила в управління та володіння спадковим майном. Вказане майно перейшло у її володіння і вона фактично прийняла спадщину, обробляючи присадибну земельну ділянку та проводячи ремонт будинку. Дана обставина підтверджується довідками виконкому Вікнянської сільської ради №971 та №974 від 17.09.2012 року, (а.с. 15,18). Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], однак у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на вказане майно за [PERSON] Даний факт підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №647/02-31 від 19 вересня 2012 року (а.с. 25). На даний час позивачем виготовлено технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду (а.с. 26-28). Згідно зведеного акту (а.с. 29) та довідки характеристики Заставнівського РБТІ № 497 від 07.08.2012р. (а.с. 30) його вартість становить 40642,00 (сорок тисяч шістсот сорок дві) гривні 00 копійок. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved