Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-20 00:00:00

В серпні 2012 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку 191 471,97 гривень заборгованості за кредитним договором та судові витрати. В своїй позовній заяві посилались на те, що 15.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством „Кредобанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство „Кредобанк", та [PERSON] було укладено кредитний договір № С190001, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 15426,53 доларів США з кінцевим терміном повернення - 14 липня 2013 року. За користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати банку проценти річні у розмірі, що визначаються як ставка LIBOR 3м збільшена на маржу 9,0 %. Кредит надавався для здійснення оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника з подальшою конвертацією у гривню та перерахуванням на поточний рахунок продавця- ТОВ „Автогала-Плюс". На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15 липня 2008 року між банком, [PERSON] та [PERSON], було укладено договір поруки. Відповідно до п. 1.1. Договору Поруки від 15 липня 2008 року, Поручитель зобов'язуєтся відповідати перед Кредитором за виконання Боржником зобов'язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом пень штрафів неустойок) за Кредитним Договором № С190001 від 15 липня 2008 р., укладеним між Боржником та кредитором. 06.10.2010 р. між ПАТ „Кредобанк" та ТОВ „Кредекс Фінанс" було укладено Договір відступлення права вимоги, у відповідності до положень якого право вимоги за кредитним договором № С190001 від 15.07.2008 р. перейшло до ТОВ „Кредекс Фінанс". В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого має заборгованість в сумі 191 471,97 гривень. В досудовому порядку існуючий спір щодо сплати кредитної заборгованості не врегульований тому позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом та просить стягнути заборгованість в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, стягнувши кредитну заборгованість з відповідачів в солідарному порядку та відшкодувати судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про вручення судової повістки, заяви про розгляд справи в його відсутність суду не надав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак для участі у справі направила свого представника, який позовні вимоги щодо своєї довірительниці як поручителя не визнав. В огрунтування своїз заперечень послався на те, що позивачем порушено порядок повідомлення поручителя щодо невиконання умов кредитного договору позичальником, оскільки [PERSON] є фінансовим поручителем, та може не виконувати свої обов'язки поручителя, поки її не повідомить про це новий кредитор, який став після укладення договору відступлення права вимоги. Тому вважає, що позов до [PERSON] позивачем заявлений передчасно. Вважає, що кредит брався для придбання автомобілю, який перебуває у кредитора в заставі, отже може бути реалізований та за рахунок цього погашена заборгованість, таким чином відпадуть підстави для звернення до поручителя. Крім того звернув увагу на невірне нарахування пені, яка заявлена за 3 роки, а нормами ЦПК передбачено стягнення пені лише за 1 рік. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством „Кредобанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство „Кредобанк", та [PERSON] було укладено кредитний договір № С190001, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 15426,53 доларів США з кінцевим терміном повернення- 14 липня 2013 року. За користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплачувати Банку проценти річні у розмірі, що визначаються як ставка LIBOR 3м збільшена на маржу 9,0 %. Кредит видавався на здійснення часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Автогала-Плюс», шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок відповідача з подальшою конвертацією в гривню та перерахуванням на поточний рахунок ТОВ „ Автогала-Плюс ". На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15 липня 2008 року між банком, [PERSON] та [PERSON], було укладено договір поруки. Відповідно до пункту 1.1. договору поруки від 15 липня 2008 року поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом пень штрафів неустойок) за Кредитним Договором № С190001 від 15 липня 2008 р., укладеним між боржником та кредитором. 06.10.2010 р. між ПАТ „Кредобанк" та ТОВ „Кредекс Фінанс" було укладено Договір відступлення права вимоги, у відповідності до положень якого право вимоги за кредитним договором № С190001 від 15.07.2008 р. перейшло до ТОВ „Кредекс Фінанс". Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 статті 516 ЦК України передбачає, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином ТОВ „Кредекс Фінанс" набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № С190001 від 15 липня 2008 р., укладеного між ВАТ „Кредобанк" та [PERSON] Відповідно до п. 4.1. вказаного кредитного договору повернення кредиту повинно здійснюватися щомісячно рівними частинами по 258,00 доларів США не пізніше останнього робочого дня поточного місяця. Пунктом 5.1 кредитного договору передбачена сплата пені в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3.2 договору, але не менше однієї гривні за кожний день прострочення. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено розмір відповідальності за порушення грошового зобов'язання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв'язку з порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором кредиту, позивачем нараховано йому до сплати пеню згідно умов п.5.1. Договору кредиту за період з 07.10.2010 р. по 08.06.2012 р. в сумі 52337,69 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Тому суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача щодо стягнення пені, а саме до стягнення підлягає сума пені за період з 07.10.2010 р. до 07.10.2011 р. в сумі 31265,56 грн. Відповідач порушив умови кредитного договору і згідно з наданим позивачем розрахунком має загальну заборгованість у сумі 170 399,84 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом 113 118,74 гривень, сума заборгованості за відсотками- 19362,44 гривень, 3% річних, передбачені ст. 625 ЦК України - 6653,10 гривень, пеня передбачена п. 5.1. Договору кредиту (з урахуванням позовної давності)- 31265,56 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 629 ЦК зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 553 ч.1 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи те, що позичальником порушено зобов'язання за кредитним договором, є цілком правомірним висновок про наявність правових підстав для стягнення з нього та поручителя повної суми заборгованості за кредитом та нарахованими за користування кредитом процентами та неустойкою. Посилання представника відповідача на те, що може бути звернуто стягнення на автомобіль, що перебуває в заставі у кредитора, та таким чином відпадуть підстави для стягнення заборгованості з поручителя як солідарного боржника, не заслуговує на увагу, оскільки право позивача вибирати, в який спосіб він буде захищати своє порушене право. Також спростовуються матеріалами справи пояснення представника відповідача щодо неналежного повідомлення поручителя про обов'язок в солідарному порядку відповідати перед кредитором за виконання кредитних зобов'язань, оскільки така вимога направлялася відповідачці кур'єрською поштою, про що свідчить поштове повідомлення. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Таким чином вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 170 399,84 гривні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів належить стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1704,0 гривень.

Outcome: partial