Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 09 квітня 1988 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі від якого мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на утриманні позивача так як відповідачка з 2001 року проживає окремо від сімї. Оскільки відповідачка обовязки по утриманню дітей не виконує, а сам позивач самостійно не спроможний утримувати дітей, просив стягнути з відповідачки щомісячно аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. на кожну дитину. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка будучі належним чином повідомлена про час і місце слухання справи в т.ч. через оголошення у засобах масової інформації у судове засідання не зявилася, у звязку з чим, суд з урахуванням думки представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові докази по справі встановив наступне. Сторони по справі знаходяться у шлюбі зареєстрованому відділом РАЦС Стучкинського району Латвійської ССР з 09 квітня 1988 року, актовий запис № 49. Від спільного шлюбу у них 13 січня 1995 року народилась донька [PERSON] та 14 жовтня 1996 року народився син [PERSON]. Походження дітей від відповідачки підтверджується свідоцтвом про народження останніх. Відповідно до ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між сторонами, а за відсутності такої домовленості, кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем та знаходяться на його утриманні. Таким чином, суд знаходить встановленим, що відповідачка будучи матірю неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] та проживаючи окремо від них, обовязки по їх утриманню добровільно не виконує, в звязку з чим з неї повинно бути стягнуто аліменти на утримання дітей на користь позивача. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, аналіз зазначених норм закону зводиться до того, що утримання дитини по досягнення нею повноліття є обовязком а не правом батьків. Незадовільний матеріальний стан матері має враховуватися судом при визначені розміру аліментів, однак це не звільняє особу від сплати аліментів. Оскільки, на день розгляду справи судом не здобуто ніяких даних про те, що відповідачка працює, то з неї повинно бути стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище позивач, дітей та відповідачки. Зокрема, судом прийнято до уваги те, що позивач сам утримає дітей можливими йому засобами за відсутності буд-якої сторонньої допомоги в т.ч. матеріальної зі сторони відповідачки. Аналізуючи вищенаведені докази у своїй сукупності, з урахуванням встановленого законодавством обовязку по утриманню дітей як матірю так і батьком, враховуючи вік дітей, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково, стягнувши з відповідачки на його користь аліменти на утриманні дітей в розмірі 350 грн. на кожну дитину. На підставі ст.ст. 180-182, 184 СК України,

Outcome: partial