Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-10 00:00:00

ПАТ «Енергобанк» (далі Банк) звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просило суд стягнути з відповідачки на свою користь майнову шкоду, заподіяну злочином, у розмірі 1 351 980,53 грн. та понесені судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка працюючи на посаді фінансового директора ПП ФВК «Газбудсервис», будучи посадовою особою підприємства, з метою отримання кредиту, внесла завідомо неправдиві відомості до звіту про фінансові результати за перше півріччя: 2007 року, а також до довідки про дебіторську заборгованість субєктів господарювання перед ПП ФВК «Газбудсервис», та в подальшому надала вищезазначені документи з завідомо неправдивими відомостями до філії АБ «Енергобанк» в місті Миколаєві. Внаслідок чого 27.08.2007 року між Акціонерним Банком Енергобанк» та Приватним підприємством фінансово-виробнича компанія «Газбудсервис» було укладено кредитний договір №16, відповідно до умов якого остання отримала 286 000,00 доларів США на придбання нежитлового обєкту, що знаходиться по вулиці Автомобальній, 10 в місті Миколаєві. Зазначений обєкт, в порядок передбачений іпотечним договором від 27.08.2007 року, укладеним між тими ж самими сторонами, забезпечував своєчасне виконання зобовязань за кредитним договором. Прокуратурою Центрального району міста Миколаєва відносно [PERSON] було порушено кримінальну справу за ч.2 ст.366, ч.2 ст. 222 КК України та передано до суду. Постановою Центрального районного суду міста Миколаєва [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності передбаченої ч.2 ст.366, ч,2 ст. 222 КК України на підставі п «в» ст.1 ЗУ «Про амністію» від 12.12.2008 року, цивільний позов Банку залишено без розгляду. З огляду на те, що предмет договору іпотеки було реалізовано за виконавчим написом нотаріуса, виручені гроші спрямовані на погашення кредитної заборгованості, але залишок боргу по кредиту становить 1 351 980,53 грн., позивач просив стягнути його,з відповідачки на підставі положень ст. 1166 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача, підтримав позовні вимоги, просив про їх задоволення. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, посилалася на те, що вона ніяких неправдивих відомостей в фінансову документації не вносила, що підтверджується показами свідків по кримінальній справі. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної, а також кримінальної справи №1-177/11, приходить до наступного. Так судом встановлено, що 27.08.2007 року між Акціонерним банком «Енергобанк» (правонаступником якого є позивач) та Приватним підприємством фінансово-виробнича компанія «Газбудсервис» було укладено кредитний договір № 16, за умовами якого позивачем було надано Приватному підприємству кредит в сумі 286 000,00 доларів США з відсотковою ставкою 13 % річних строком до 26.08.2009 року. В звязку з невиконанням Приватним підприємством умов кредитного договору, за виконавчим написом приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] було звернуто стягнення на нежитловий обєкт, переданий боржником в іпотеку з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором. Виручені після реалізації предмета іпотеки кошти в сумі 1 004 986,96 грн. були спрямовані Банком на погашення кредитної заборгованості, внаслідок чого залишок заборгованості по кредиту становить 1 351 980,53 грн.. Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч. 1 ст. 1166 ЦК України. Згідно із зазначеними нормами обовязковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювана шкоди, причинного звязку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювана шкоди, який повинен, зокрема, приймати участь у справі з якості відповідача. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", п. 2 - розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. З матеріалів справи вбачається, що заявлена позивачем до стягнення спричинена матеріальна шкода є по суті заборгованістю за кредитним договором № 16 від 27 серпня 2006 року, укладеного між Акціонерним банком «Енергобанк» (правонаступником якого є позивач) та Приватним підприємством фінансово-виробнича компанія «Газбудсервис». Наслідки ж невиконання зобовязань за кредитними правовідносинами передбачені главою 51 Цивільного Кодексу України у звязку з чим застосування до даних правовідносин норм статті 1166 ЦК України є неправильним. За постановою Центрального районного суду міста Миколаєва [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності передбаченої ч.2 ст.366, ч.2 ст. 222 КК України на підставі п «в» ст.1 ЗУ «Про амністію» від 12.12.2008 року. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року N 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», п.9 - вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі. Відповідно до вимог статті 1172 ч.1 - юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових обов'язків). Суд, аналізуючи докази у справі, відповідно до вимог ст.ст. 64, 57-59 ЦПК України дійшов висновку про те, що відсутні підстави згідно зі ст. 1166 ЦК України для відшкодування матеріальної шкоди позивачу тому, що матеріальна шкода випливає з договірних кредитних правовідносин між юридичними особами, відповідачка ж обвинувачувалася як посадова особа підприємства, при виконанні нею трудових обовязків, що виключає право позивача на відшкодування шкоди з фізичної особи згідно вимог статті 1166 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу свого позову. Згідно ч.З ст. 10, ст.ст. 57-60 ЦПК України, - кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними і допустимими. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивач не довів свого позову, що є його обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України. На підставі викладеного суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed