Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-02 00:00:00

У серпні 2011р. Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що відповідач, самовільно, без відповідних дозвільних документів, реконструював дворовий туалет за адресою: м.Одеса, вул. Головківська,38 під гараж площею 28,1кв.м. Оскільки відповідачем не надані відповідні дозвільні документи на проведення реконструкції, позивач просив суд зобовязати відповідача за його рахунок привести самочинно реконструйований гараж до попереднього стану. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.01.2012р. за заявою позивача (а.с.49,58) відповідача [PERSON] було виключено як неналежного відповідача з числа відповідачів по справі, та залучено до участі у справі в якості належного відповідача [PERSON] (а.с.63). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про підтримання позовних вимог та просив суд їх задовольнити у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутністю та в порядку заочного провадження, у звязку з систематичною неявкою відповідачки в судові засідання (а.с.99). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про день час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила(а.с.95,96 ). Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою відповідача та не повідомленням нею про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, суд зі згоди представника позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що зазначений позов про зобовязання особи привести самочинно реконструйований гараж до попереднього стану, підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що відповідачка самовільно, без відповідних дозвільних документів, реконструювала дворовий туалет за адресою: м.Одеса, вул. Головківська, 38 під гараж площею 28,1кв.м. Земельна ділянка за зазначеною адресою є комунальною власністю, належить територіальній громаді м.Одеси, представником якої є Одеська міська рада, відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Приписом ЖКС «Хмельницький»від 16.01.2012р. відповідачку було зобовязано у термін до 16.01.2012р. демонтувати самовільний збудований обєкт за адресою: м.Одеса, вул.Головківська, 38. Вказаний припис відповідачкою по справі виконаний не був (а.с.53). Факт самочинної реконструкції підтверджується: службовою запискою від 17.01.2012р. №120, актом від 16.01.2012р. складеним комісією у складі співробітників КП ЖКС «Хмельницький», фото фіксацією, план-схемою двору будинку №38 по вул. Головківська в м.Одесі (51,52,54,55). Згідно ч.15 ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій», здійснення будівельних робіт на обєктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом. За положенням частин 1,4,7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельні ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це не порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що критеріями самочинного будівництва є: будівництво на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, будівництво, здійснене без дозволу або проекту, будівництво, здійснене з порушенням норм і правил. Під самочинним будівництвом слід розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих обєктів нерухомості (ст.9 Закону України від 20 травня 1999року «Про архітектурну діяльність»), в тому числі спорудження без дозволу органу місцевого самоврядування нового житлового будинку замість зруйнованого на раніше відведеній особі земельній ділянці, переобладнання нежитлової будівлі в житлову. Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) обєкта нерухомості здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України «Про планування і забудову територій»(ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність»). Згідно зі ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво обєкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Будівництво без належного дозволу має місце як при відсутності дозволу на будівництво, так і при відсутності дозволу на виконання будівельних робіт. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про основи містобудування», до компетенції органів місцевого самоврядування у сфері містобудівельної діяльності на їх території належить право затвердження місцевих правил забудови, внесення змін у зазначені документи за поданням спеціально уповноважених органів містобудування та архітектури відповідно до законодавства. Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобовязана відшкодувати витрати, повязані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що законодавство не визнає самочинне будівництво обєктом правового захисту, крім передбаченого ч.3 ст.376 ЦК України випадку, а тому правовими наслідками самочинного будівництва, в разі звернення до суду з позовом відповідного органу, є або знесення такого будівництва, або проведення відповідної його перебудови. Право на звернення до суду з таким позовом закон надає, зокрема, й відповідному органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Таким чином, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи згідно поданих доказів вказують на наявність підстав для ухвалення рішення, про зобовязання за свій рахунок привести самочинно реконструйований гараж за адресою: м.Одеса, вул. Головківська, 38 до попереднього стану. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено 37,50 грн. в якості оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved