overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-09 00:00:00

Відповідач у справі є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], матірю її є позивачка у справі. Посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини, позивачка звернулась в суд з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно. Під час судового засідання позивачка змінила розмір позовних вимог і просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини на користь позивачки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, з якої вбачається, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини на користь позивачки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і просить справу розглянути за його відсутності. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони у справі є батьками [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження. Судом встановлено, що [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Враховуючи, що доказів про регулярну щомісячну допомогу дитині відповідач суду не надав, суд вважає за можливе стягувати з нього аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ст. 88 КУпАП з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 214 грн. 60 коп., на користь позивачки понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 130 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 180-183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом і в судовому засіданні представник позивачки пояснив, позивачка є наймачем квартири [ADDRESS]. Разом з нею у квартирі зареєстрований відповідач, а зареєстровані і проживають її донька [PERSON], син [PERSON], неповнолітні онуки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Займана ними квартира № 19 належить до державного житлового фонду і її наймодавцем є КВЖРЕП -9. Відповідач [PERSON], будучи чоловіком позивачки залишив сім'ю у 2004 році та пішов жити з іншою жінкою. З липня 2004 року вони фактично припинили проживати однією сімє'ю, матеріальної допомоги відповідач не надавав, а ні на утримання майна та ведення господарства, а ні на утримання та виховання дітей. Позивачка з дітьми у квартирі [ADDRESS] проживає з 1974 року по сьогоднішній день. На даний час позивачці невідомо адресу місця проживання відповідача. Відповідач забрав свої речі і вже понад 7 (сім) років не проживає у квартирі та жодного разу не з'являвся за цей час. Позивачка разом з своїми дітьми несе витрати за комунальні послуги, сплачуючи за водопостачання відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Відповідач не зявляється для подальшого проживання і не бажає в добровільному порядку знятися з реєстрації у квартирі [ADDRESS]. На підставі викладеного просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою № 19 в будинку 8 по вул. Вокзальній в м. Житомирі. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений за останнім відомим місцем проживання, а тому суд встановлює заочний розгляд справи. Суд заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи приходить до висновку про обґрунтованість позову. Судом встановлено, що позивачка є наймачем квартири [ADDRESS], що стверджується копією довідки КВЖРЕП - 9 від 03.04.2012 р. № 881, копією договору від 03 квітня 2012 р. про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Разом з [PERSON] у квартирі зареєстрований відповідач, а зареєстровані і проживають донька [PERSON], син [PERSON], неповнолітні онуки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Займана ними квартира № 19 належить до державного житлового фонду і її наймодавцем є КВЖРЕП -9. З липня 2004 року сторони фактично припинили проживати однією сімє'ю, матеріальної допомоги відповідач не надавав, а ні на утримання майна та х господарства, а ні на утримання та виховання дітей. Позивачка з дітьми у квартирі [ADDRESS] проживають з 1974 року по сьогоднішній день. Факт не проживання відповідача у квартирі підтверджується актами КВЖРЕП - 9 від 18.01.2007 р., від 15.02.2007 р., від 20.04.2010 р. 08.06.2010 р., від 04.04.2012 р. в яких на підставі показів сусідів , а також комісійним оглядом речей у квартирі встановлено що [PERSON] зареєстрований, проте не проживає у квартирі № 19 понад 7 (сім) років без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-09 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-09 00:00:00

Позивач пред'явив позов про розірвання шлюбу. Зазначив, що 07.09.2007 року між ним та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції актовий запис № 1665. Від шлюбу мають дитину доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що відносини в шлюбі не склались у зв»язку із різними поглядами на життя. Посилаючись на припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства, а також неможливість збереження сім»ї, наполягає на розірванні шлюбу. В судове засідання позивач не з»вився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явилась, надала заяву, в якій просила справу слухати в її відсутності, позовні вимоги визнала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін, що відповідає положенню ч.2 ст. 158 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України при визнанні відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.09.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб актовий запис № 1665. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Маючи різні погляди на життя, подружжя є несумісними у відносинах, спільне господарство не ведуть, отже шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-09 00:00:00

У липні 2012 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що від спільного проживання мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина відмовляється. У звязку із тим, що [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, до його повноліття. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ухвали суду ведеться заочний розгляд справи. Вислухавши думку позивача, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а/з № 3 від 09.10.2003р.), який проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні, потребує матеріальної допомоги в звязку з тим, що відповідач ухиляється від утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при призначені аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Розмір аліментів визначено судом з врахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам неповнолітніх дітей. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 214,60 грн. На підставі ст. ст. 180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-09 00:00:00

29.08.2012 року позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача про стягнення аліментів, пояснюючи це тим. вони мають неповнолітню доньку - [PERSON]. [INFO]. В даний час дитина проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Інших утриманців на яких би відповідач сплачував аліменти немає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їх доньки - [PERSON]. [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного вік) до досягнення ним повноліття, починаючи з 29.08.2012 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом, що сторони по справі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОК №085572 від 26 січня 2008 року. В даний час дитина проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою №1668 КП«БГВУЖКГ» від 28.08.2012 року. Інших утриманців на яких би відповідач сплачував аліменти немає. Ці обставини підтверджуються всіма доказами, зібраними в справі, в їх сукупності, та не оспорювались сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-09 00:00:00

12 вересня 2012 року позивач звернулася до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказала, що сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям. Сторони у шлюбі не перебували. З липня 2011 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обовязку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-09 00:00:00

13 вересня 2012 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в 1998 році зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від сумісного життя мають двох неповнолітніх дітей. Останні 5 років вони не підтримують подружніх стосунків та проживають окремо. Позивачка дійшла до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася та примирення між ними неможливе, крім того, збереження шлюбу не відповідає її інтересам. Позивачка в судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та просила розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, позовні вимоги визнав та просив розірвати шлюб з позивачкою. Відповідно до свідоцтва про шлюб виданого Бармашівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 21 січня 1998 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис за № 2. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.3). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть сумісного господарства, не мають загального бюджету. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сімї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір в розмірі 107 грн. 30 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вони з відповідачем по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2008 року та мають від нього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. З 2010 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає збереження сімї неможливим, просить шлюб розірвати, сина залишити на проживання та виховання з нею, а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В судове засідання позивач не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала з тих же підстав та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином судовою повісткою (а.с.19). Відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд дослідив матеріали справи та встановив, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2008 року, шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського МУЮ, актовий запис № 1325. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя, що призвело до того, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені. Сторони з 2010 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивач вважає збереження сім"ї неможливим, наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що даний шлюб підлягає розірванню. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-09 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язанного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-09 00:00:00

Заявники ір. [PERSON] та гр. [PERSON] звернулися до суду із заявою про визнання недієздатним їх сина ір. [PERSON]. [INFO], який за їх твердженням не може вчиняти правочинів. не може набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, не розуми значення своїх дій та не в змозі піклуватися про себе. гр. [PERSON] с інвалідом з дитинства, маг захворювання атрофія зорових нервів та недорозвиненість зорових яблук, йому встановлена І ірупа інвалідності безстроково, він знаходиться на обліку у лікаря психіатра Біловодського Р'ГМО. та вважають, що їх сину необхідно встановити опіку і призначити опікуна. У судовому засіданні заявники підтримати заяву та просили її задовольнити. Представник органу опіки та піклування зазначила що ір. [PERSON] повинен бути визнаний недієздатним, оскільки він страждає на стійкий психічний розлад та потребує встановлення над ним опіки, призначивши опікунами ір. [PERSON] та ір. [PERSON]. Вислухавши пояснення заявників, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] та гр. [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як вбачається із висновку амбулаторної комісійної судово - психіатричної експертизи № 526 від 28.09.2012 (ас. 27-28) гр. [PERSON]. [INFO], страждає на стійкий психічний розлад у вигляді тяжкої розумової відсталості. Згідно з висновком вищезазначеної експертизи в силу свій о психічного розладу гр. [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до даних про народження (ас. 7) гр. [PERSON] є сином заявників гр. [PERSON] та гр- Ляпіна [PERSON]. Із довідки з місця проживання про реєстрацію та склад сім'ї (а.с. 5) вбачається, шо заявники мешкають разом із своїм сином. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 25.09.2004 р. вони уклали шлюб. Від шлюбу має двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], Спільне проживання з відповідачем не склалося з причин погроз, пригнічення та побиття позивачки. Просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечує проти розірвання шлюбу між ним та позивачкою, стверджує що фізичного насилля у відношенні своєї родини не скоював. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] 25 вересня 2004 р. укладено шлюб, згідно свідоцтва про шлюб виданого Новоолексіївською селищною радою Генічеського району Херсонської обл. Серія 1-КГ № 068879, а також свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] Спільне проживання з відповідачем не склалося з причин погроз, пригнічення та побиття позивачки. Дані відносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст.ст. 110, 111, 112, 115 Сімейного кодексу України, відповідно до яких за заявою одного із подружжя за наявністю підстав шлюб може бути розірваний в судовому порядку. На підставі викладеного ст. 110-112, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-09 00:00:00

13 лютого 2012 року [PERSON] передала в борг [PERSON] 5000 грн., яка зобовязалась повернути їх до 20 лютого 2012 року про що зазначила в розписці. В звязку з невиконанням відповідачкою умов договору позики між нею та позивачем 2 квітня 2012 року було укладено додаткову угоду в якій зазначено, що [PERSON] протягом 4 місяців починаючи з 1 квітня 2012 року до 1 серпня 2012 року зобовязується повернути позику рівними частками по 1250 грн. у місяць. В разі не виконання умов цієї угоди [PERSON] зобовязується сплатити пеню в розмірі 15% від суми несплаченого боргу. Позивач, звернувся в суд з позовом про стягнення з [PERSON] боргу та пені, посилаючись на те, що відповідачка борг до зазначеного в розписці терміну не повернула. Відповідачка в судове засідання не зявилась, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до розписки від 13 лютого 2012 року передала в борг відповідачці 5000 грн., які та зобовязалась повернути до 1 серпня 2012 року. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення такого договору може бути надана розписка або інший документ, який посвідчує передання йому грошової суми. Обовязковою умовою такої угоди є зобовязання позичальника повернути позикодавцеві також суму грошових коштів в обумовлений строк. Відповідачка в зазначений в розписці термін борг не повернула, а тому сума позики 5000 грн. та пеня в розмірі 750 грн., підлягає стягненню. З відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати в сумі 214 грн. 60 коп., 300 грн. витрат за оплату юридичних послуг та 60 грн. витрат за публікацію оголошення. На підставі ст.ст.1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-09 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість по кредитному договору № 006-20908-250208 від 25.02.2008 в сумі 4530,00 грн. та відшкодувати судові витрати. До суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності та винесення рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 25.02.2008 між ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 006-20908-250208, за умовами якого банк відкрив картковий рахунок в національній валюті України з відповідним тарифним пакетом та забезпечив видачу кредиту шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, ліміт якої розраховується банком самостійно. При цьому за умовами укладеного договору [PERSON] зобовязалась здійснювати оплату послуг банку згідно встановлених тарифів та у встановлені договором строки, здійснювати погашення обовязкових мінімальних платежів, сплачувати відсотки; у випадку невиконання зобовязань банк нараховує пеню. Взяті на себе зобовязання та свої обовязки за вищезазначеним договором [PERSON] не виконала. Згідно розрахунку заборгованість [PERSON] станом на 09.07.2012 на картковому рахунку становить 4530,00 грн., в тому числі тіло кредиту 2430,00 грн., заборгованість по комісії 2100,00 грн., пеня - 150,00 грн. Відповідно до ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України , якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно до ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Таким чином, враховуючи позицію відповідача [PERSON], вимоги позивача є обґрунтованими, не суперечать закону, та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved