Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-17 00:00:00

У липні 2012 року позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «Брюгге Клаб», посилалася на те, що між нею та відповідачем було укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг та інформації з працевлаштування за кордоном від 26 квітня 2012 року за № 01/58 (далі за текстом спірний договір), за яким відповідач повинен був надати позивачу послуги з працевлаштування в Бельгії до 04 травня 2012 року, а саме: знайти роботу, оформити візу, організувати переїзд та підписання трудового договору з роботодавцем. Вказує, що нею було направлено відповідачу паспорт для виїзду за кордон, копія паспорту громадянина України та сплачено 5500 грн. авансу. Згодом позивачу зателефонував представник відповідача і повідомив, що необхідно перерахувати додатково 2500 грн. на картковий рахунок [PERSON] для оформлення візи. У звязку з тим, що відповідачем договір не виконується просила його розірвати, стягнути з відповідача кошти сплачені за договором в сумі 8000 грн., зобовязати повернути паспорт для виїзду за кордон, стягнути компенсацію моральної шкоди 10000 грн., визначити та зобовязати відповідача сплатити позивачу пеню в розмірі 3 % вартості послуг за прострочення надання послуги. В судовому засіданні позивач подала заяву про залучення до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON], оскільки він є директором ТОВ «Брюгге Клаб» і частину грошей вона перераховувала на його картковий рахунок, а також уточнила позовні вимоги і просила розірвати спірний договір, зобовязати повернути паспорт для виїзду за кордон, стягнути 8000 грн. сплачених за договором, 10000 компенсації моральної шкоди, 4400 грн. упущеної вигоди, визначити та зобовязати відповідача сплатити позивачу пеню в розмірі 3 % вартості послуг за прострочення надання послуги. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися поштою. В судове засідання 18 грудня 2012 року позивач не зявилася, подала суду заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брюгге Клаб», [PERSON] про розірвання договору, зобовязання вчинити дії, стягнення коштів, компенсації моральної шкоди та пені. Відповідно до п. п. 2.1, 2.2, 2.3 договору № 01/58 про надання інформаційно-консультаційних послуг та інформації з працевлаштування за кордоном від 26 квітня 2012 року, Виконавець зобовязаний надавати позивачу перелік вакансій у Бельгії, що відповідають її професійним здібностям, інформувати про умови праці, збирати документи та передати роботодавцю, надати допомогу або організувати переїзд до місця працевлаштування. Вказані послуги позивачу надані не були, у звязку з чим вона звернулася до правоохоронних органів і 25.07.2012 слідчим Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області було порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна особа повинна довести належними та допустимими доказами ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з договору № 01/58 про надання інформаційно-консультаційних послуг та інформації з працевлаштування за кордоном від 26 квітня 2012 року він укладався з СПД [PERSON], а підписано договір [PERSON] з однієї сторони та ТОВ «Брюгге Клаб» з іншої сторони. Позивачем вказано, що договір складався Виконавцем та направлявся їй поштою. Проаналізувавши спірний договір, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про його розірвання задоволенню не підлягають, оскільки з тексту договору не можливо встановити між ким досягнуто згоди про предмет договору, хто і в який термін повинен виконати зобовязання виконавця. Такий договір не може вважатися укладеним. Позовні вимоги про зобовязання повернути паспорт для виїзду за кордон задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вона направляла цей паспорт курєрською службою і кому саме вона його направляла. Щодо стягнення коштів сплачених за договором ТОВ «Брюгге Клаб» позовні вимоги задоволенню не підлягають оскільки позивачем не надано доказів перерахування та отримання відповідачем будь-яких сум. Позивач пояснила, що вона за вимогою представника відповідача перерахувала частину коштів в рахунок оплати за договором на картковий рахунок [PERSON]. Відповідно до квитанцій (а. с. 5, 33) позивачем перераховано 2550,18 грн. та 2943 грн. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Договором не передбачено можливість перерахування коштів іншим особа, інших доказів правових підстав правомірного отримання [PERSON] вказаної суми суду не надано. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача кошти в сумі 5493,18 грн., як безпідставно отримані кошти. Позовні вимоги про стягнення компенсації моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено ким саме така шкода заподіяна, внаслідок яких неправомірних дій та в чому вона полягає. Позовні вимоги про визначення та зобовязання відповідача сплатити пеню задоволенню не підлягають, оскільки суд згідно з принципами змагальності та диспозитивності не може вираховувати позовні вимоги замість позивача. Саме на позивача покладається обовязок довести, що саме вирахувана ним сума повинна бути стягнута, факт прострочення, вину відповідача у простроченні зобовязання тощо.

Outcome: partial