Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-28 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2000 року, в якому в них народилася одна дитина дочка [PERSON], [INFO]. Поряд з тим, зазначила, що в результаті негативної поведінки відповідача, який був неврівноваженим у побуті, зловживав спиртними напоями, у стані сп»яніння наносив їй побої, їх сім»я фактично розпалася, шлюбні стосунки між ними припинилися, останні роки сторони проживають окремо. З метою захисту дитини від негативного впливу, так як п»яні дебоші відповідача відбуваються в її присутності, вважає, що оскільки шлюб набрав формальних рис, його подальше збереження є неможливим, а тому просила суд такий між сторонами розірвати, так як він суперечить її інтересам та інтересам дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, згідно поданої до суду позовної заяви просила розгляд справи провести без її участі. Поряд з тим, як слідує з матеріалів справи про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання уповноваженою собою судової повістки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явися, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд такої у його відсутності до суду не подав. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД № 092784 виданого повторно 03 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 15 серпня 2000 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 08. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище чоловікові та дружині [PERSON]. Поряд з тим, як слідує зі змісту позовної заяви, у подружжя [PERSON] в період шлюбу народилася одна дитина дочка [PERSON], [INFO]. На обґрунтування даних обставин позивачем надано копію свідоцтва про народження серії 1-ИД № 113395 виданого 05.03.2002 року Гермаківською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, на якому містяться написи латинськими літерами, та відтиск печатки, на якому теж містяться написи латинськими літерами. А тому з огляду на зазначене, суд не визнає допустимим вказаний письмовий доказ, а отже таким, що стверджує наведені позивачем обставини, оскільки такий не відповідає вимогам, встановленим ст. 64 ЦПК України, згідно якої письмові докази подаються в оригіналі. Наданий позивачем письмовий доказ не є оригіналами, чи належно завіреною його копією. Будь-яких інших письмових доказів, які б стверджували наведені у поданій до суду позовній заяві обставини, позивачем надано не було. Доказів, які б стверджували ті обставини, що поведінка чоловіка [PERSON] була негативною, те, що такий був неврівноваженим у побуті, зловживав спиртними напоями, у стані сп»яніння наносив дружині побої, як-то висновки відповідних органів щодо наявності в діях відповідача ознак вчинення насильства в сім»ї, характеристики з місця проживання, та інші, суду позивачем надано не було, не здобуто таких і в ході розгляду справи. З огляду на зазначене, за відсутності доказів, суд позбавлений можливості з»ясувати фактичні взаємини подружжя, зокрема, і період протягом якого, за твердженням позивача, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, а отже і зробити висновок про доцільність подальшого спільного проживання подружжя та збереження шлюбу. При цьому суд враховує і те, що позивачем при зверненні до суду було вказно, шо сторони проживають на території Борщівського району. Хоча як слідує з відміток на поштових конвертах, які були повернені на адресу суду, як позивач так і відповідач за зазначеними адресами не проживають. Як вбачається, з довіреності від 31.08.2012р. позивач, уповноважуючи [PERSON] на представництво своїх інтересів, у вказаний час перебувала за межами держави на території Франції. Крім того, як слідує з даних поштових повідомлень, що містяться в матеріалах справи, судові повістки особисто сторонами отримані не були. Відповідно до ст. 14 Сімейного Кодексу України сімейні права є такими, що тісно пов»язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 14, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed