overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-03 00:00:00

Позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] щомісяця по 1\\4 частині заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач допустив повторну неявку в судове засідання, оповіщений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив. З оглядом на вищевикладені обставини суд з урахуванням думки позивача постановляє заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими. Відповідно до вимог ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 145947, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області на підставі актового запису за № 443 від 13 серпня 1998 року відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Знаходження дитини з позивачкою сторони не оскаржують, що також підтверджене довідкою № 4414 від 14 вересня 2012 року управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради. Розмір стягнення аліментів визначається з урахуванням вимог ст. 182, 183 ЦПК України та погодженням відповідача на стягнення щомісяця по 1\\4 частині заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати по справі розподіляються відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-03 00:00:00

08.11.2012 позивач звернувся в суд з даним позовом. Посилався на те, що 02.03.2012 померла його рідна сестра [PERSON] Іванівна, після смерті якоъ відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 7,2731га, розташовану на території Іванівської сільської ради Волноваського району. Спадкоємців першої черги немає. Він з заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору своєчасно не звернувся через хворобу, тому просив суд визначити додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач на позові наполягає. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, тому суд розглядає справу в порядку заочного провадження зі згоди позивача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст.1270, 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців з моменту відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом цього строку не подав заяви про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 02.03.2012 померла рідна сестра позивача [PERSON] Іванівна, після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 7,2731га, розташовану на території Іванівської сільської ради Волноваського району. Спадкоємців першої черги немає. Позивач з заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору своєчасно не звернувся через хворобу, що підтверджено випискою із медичної карти, а також показами свідків [PERSON] та [PERSON]. Тому суд вважає, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважної причини і необхідно визначити йому додатковий строк 3 місяці для прийняття спадщини. На підставі ст.ст.1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 04 липня 1992 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Зараз вони з відповідачем проживають окремо, сімейні стосунки припинили, діти знаходяться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, що ставить позивачку у тяжке матеріальне становище. Тому просить суд з нього стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд їх задовольнити у повному обсязі, дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття визнав повністю. Суд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. На підставі того, що відповідач повністю визнав позов, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст. ст. 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-03 00:00:00

03 грудня 2012 року до суду надійшла заява Маріупольської міської лікарні № 7 про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], у якого було виявлено ознаки, що свідчать про необхідність його примусової госпіталізації до лікарського закладу. У ході виїзного судового засідання, представник Маріупольської міської лікарні № 7, що діє на підставі доручення, підтримав доводи заяви та пояснив суду, що 30 листопада 2012 року [PERSON], був госпіталізований до міської психіатричної лікарні № 7 за напрямком лікаря психіатра. Раніше хворий на диспансерному обліку у лікаря психіатра не перебував. Зі слів дружини стало відомо, що погіршення психічного стану хворого відзначається в останні 3-4 роки, коли погіршилась память, кмітливість, став більше конфліктним по відношенню до своєї дружини. Порушився сон. В останній час йде з будинку та не може знайти зворотного шляху. Не в змозі сам себе обслуговувати. Комісія лікарів дійшла до висновку, що хворий виявляє ознаки психічного захворювання у формі вираженого дементного синдрому, найвірогідніше в рамках атеросклерозу судин головного мозку з галюцинаторними включеннями. На підставі викладеного, та того, що хворий не розуміє значення своїх дій, в нього виразне зниження памяті та інтелекту, просить суд задовольнити заявлені вимоги та примусово госпіталізувати [PERSON], [INFO], який проживає в [INFO], до міської психіатричної лікарні № 7. Особа, у відношенні якої вирішується питання про примусову госпіталізацію, [PERSON], не розуміє необхідність лікування у міській лікарні, контакту на час проведення судового засідання не доступний. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, думку прокурора, який вважає, що хворого необхідно примусово госпіталізувати, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в стані психічного здоров'я [PERSON] виявляються ознаки психічного розладу, що внаслідок стану хворого свідчить про необхідність його примусової госпіталізації до лікарні, що підтверджується комісійним оглядом хворого. Відповідно ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особі тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Таким чином суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для госпіталізації до психіатричного закладу хворого [PERSON], [INFO]. На підставі ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-03 00:00:00

12 листопада 2012 р. [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем одружені з 07 травня 1999 р., від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO],хоча вона з відповідачем проживає разом, між ними фактично припинено подружні стосунки, через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, шлюбно-сімейні стосунки між ними неможливо поновити, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе, тому просила суд шлюб розірвати (а.с.1-2) У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги викладені в позовній заяві не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу, посилаючись на те, що кохає дружину, має бажання налагодити взаємовідносини, позиція позивача викликана лише труднощами, які виникли, внаслідок тяжких обставин на роботі відповідача. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 травня 1999 р., від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв наявних в матеріалах справи (а.с.5-6). Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом за адресою [ADDRESS] та ведуть спільне господарство, що підтверджується поясненнями наданими позивачем та відповідачем у судовому засіданні. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги інтереси неповнолітньої дитини,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-03 00:00:00

26 липня 2003 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 1363. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. У жовтні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що через психологічну несумісність укладений між нею і [PERSON] шлюб фактично розпався. Із січня 2012 року подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Між ними досягнуто згоди щодо виховання та місця проживання їхньої дочки. Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя між ними не має. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] у суді позов визнав, про що надав суду письмову заяву. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, а також фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-03 00:00:00

02 листопаді 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що вона з 17 жовтня 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2012 року шлюб між ними розірвано. Їхній малолітній син проживає разом із нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Майновий стан та стан здоровя [PERSON] дозволяють йому надавати матеріальну допомогу синові. За виконавчими листами стягнення з відповідача не проводяться. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу), але менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала, просила суд задовольнити його. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, про що надав відповідну письмову заяву суду. Згоден сплачувати на користь позивача аліменти на сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу). Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Суд встановив, що з 17 жовтня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2012 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матірю [PERSON] та перебуває на повному її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Княжицької сільської ради Броварського району Київської області № 3334 від 31 жовтня 2012 року. Відповідач [PERSON] проживає окремо від них, добровільно матеріальної допомоги малолітньому синові [PERSON] він не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги малолітньому синові [PERSON] не надає, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі ст. ст. 180 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-03 00:00:00

21 квітня 2007 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Пухівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 05. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. У листопаді 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що подружнє життя у неї із [PERSON] не склалося через несумісність характерів, втрату поваги один до одного та зраду чоловіка. Відповідач постійно вчиняє сварки, що негативно впливає на виховання їхньої дитини. У жовтні 2012 року [PERSON] пішов із дому, з цього часу він проживає зі своїми батьками. Відновлювати шлюбні стосунки вони не бажають. Їхня сімя перестала існувати, примирення між ними неможливе, шлюб носить лише формальний характер, тому його необхідно розірвати. Просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] у суді позов визнав, про що надав суду відповідну заяву. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-03 00:00:00

07 листопада 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що з 30 червня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Створити міцну та дружню сімю їм не вдалося. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2012 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги дочці не надає, одяг, іграшки та продукти харчування дитині не купує. Просила стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на малолітню дочку [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу), з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] у суді позов визнав, про що надав суду відповідну заяву. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Суд встановив, що сторони з 30 червня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2012 року. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матірю [PERSON] та перебуває на повному її утриманні. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги дочці [PERSON] не надає. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги дочці [PERSON] не надає, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі ст. ст. 180 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-03 00:00:00

21 липня 2008 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Заворицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 03. Від шлюбу дітей не мають. У листопаді 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що причиною розірвання шлюбу є те, що [PERSON] не бажає спільно з ним прожити та вести домашнє господарство. На даний час цього він теж уже не бажає. Подавати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу відповідач категорично відмовляється, тому він змушений звернутися до суду. Просив розірвати шлюб між ним і [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, направив до суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявилася, направила до суду заяву, у якій вказує на те, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу визнає, просить розглянути справу за її відсутності. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилася після смерті її баби [PERSON], померлої 05.04.2006 року, та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці площею 700 м. кв. по вулиці Гагаріна,32 в м. Балта Одеської області, стверджуючи, що її бабі [PERSON] на праві приватної власності належав вище вказаний житловий будинок з господарськими будівлями. За свого життя, 08 грудня 2004 року, [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла позивачу [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право. 05 квітня 2006 року [PERSON] померла. Після її смерті позивач, як спадкоємець за заповітом, фактично прийняла спадщину, так як поховала бабу, користується речами, предметами домашнього вжитку покійної, в неї знаходяться правовстановлюючі документи, технічна документація на будинок, але по причині юридичної неосвіченості, у встановлений законом строк, вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину не отримала. Вказані обставини позбавили позивача права в повній мірі володіти, користуватися, розпоряджатися спадковим майном. З цього приводу позивач змушена звернутися до суду з позовом, надала суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача до судового засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить розглянути справу без його участі у відповідності із вимогами законодавства України. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі, так як у судовому засіданні встановлено, що бабі позивача [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці площею 700 м. кв. по вулиці Гагаріна,32 в м. Балта Одеської області, який вона за свого життя в числі іншого майна заповіла позивачу, після смерті [PERSON] спадщину, як спадкоємець за заповітом (заповіт від 08 грудня 2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], реєстр №2663, заповіт ніким не змінено і не скасовано), фактично прийняла позивач [PERSON], так як поховала бабу, користується речами, предметами домашнього вжитку покійної, в неї знаходяться правовстановлюючі документи, технічна документація на будинок, але по причині юридичної неосвіченості, у встановлений законом строк, вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину не отримала, що позивач має законне право володіти, користуватися, розпоряджатися вище вказаним спадковим майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved