Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просив стягнути з [PERSON], (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»суму заборгованості за кредитним договором № CL -001/422/2007 від 25 травня 2007 року в розмірі 33 131 грн. (тридцять три тисячі сто тридцять один) доларів США і 67 центів, що еквівалентно 264 085 (двісті шістдесят чотири тисячі вісімдесят п’ять) гривень і 92 копійки за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, та неустойку у розмірі 736 799 (сімсот тридцять шість тисяч сімсот дев’яносто дев’ять) гривень і 70 копійок, що разом складає 1 000 885 (один мільйон вісімсот вісімдесят п’ять) гривень і 62 коп., а також стягнути з [PERSON], (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»витрати на оплату судового збору в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень та витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового розгляду справи в розмірі 120 (сто двадцять) гривень. В обґрунтування вимог, позивач посилається на те, що 25 травня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», та [PERSON] Валентиною, був укладений кредитний договір № CL -001/422/2007, відповідно до умов якого банк надав Позичальнику суму кредиту в розмірі - 23 852,50 (двадцять три тисячі вісімсот п’ятдесят два) дол. США, зі сплатою фіксованої процентної ставки –11,99 % (одинадцять цілих 99 сотих відсотків) річних. На підставі договору банківського кредиту, кредитні кошти у сумі 23 852,50 (двадцять три тисячі вісімсот п’ятдесят два) дол. США були видані [PERSON] шляхом перерахування їх в повному обсязі з кредитного рахунку на поточний рахунок Позичальника, відкритий в банку. Відповідно до п.1.5.1, повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі платежу, не пізніше дати платежу, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. За умовами кредитного договору Позичальник зобов’язався своєчасно та повністю сплатити кредит, проценти за користування кредитом, але порушує зобов’язання встановлені в п. п. 1.1., 1.5.1, 1.5.1.1. Договору банківського кредиту. Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов’язань в повному обсязі або ж у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником боргових та інших зобов’язань за цим Договором (п.1.9.1 кредитного договору). За невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов’язань по цьому Договору Позичальник несе відповідальність в порядку і на умовах, визначених цим Договором, а саме за порушення прийнятих на себе зобов’язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, Позичальник зобов’язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасного виконання зобов’язання за кожний день прострочки. (п.3.1.1. кредитного договору). Відповідач не дотримується умов кредитного договору, щомісячно, відповідно до графіку, не погашає кредит та не сплачує відсотки за його користування. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в поданій ним заяві позовні вимоги визнає щодо заборгованість за кредитом 23 521, 21 дол. США, за курсом НБУ 187 482 грн. 86 коп., заборгованість за відсотками 9 610, 46 дол. США, за курсом НБУ 76 603 грн. 06 коп., щодо нарахування неустойки (пені) заперечує та вважає її необґрунтованою і такою що істотно перевищує розмір збитків заподіяних банку, а тому на його думку підлягає зменшенню судом. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідив, проаналізував всі письмові докази у їх сукупності, прийшов до переконання про задоволення позову частково, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Враховуючи те, що представник відповідача визнав суму заборгованості по кредиту та відсоткам, доведенню дані обставини не підлягають. Однак, враховуючи те, що представник відповідача не визначає суму пені, яка нарахована позивачем за невиконання грошового зобов’язання по сплаті заборгованості за кредитним договором, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до п. 3.1.1. Кредитного договору, за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов’язань по цьому Договору Позичальник несе відповідальність в порядку і на умовах, визначених цим Договором, а саме за порушення прийнятих на себе зобов’язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, Позичальник зобов’язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасного виконання зобов’язання за кожний день прострочення. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. В той час як передбачено ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Проте, відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 10 листопада 2011 року Конституційний суд України ухвалив рішення у справі про захист прав споживачів кредитних послуг № 1-26/2011, яким роз’яснив, що в аспекті конституційного звернення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»від 12 травня 1991 року з наступними змінами у взаємозв’язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладання, так і виконання такого договору. Тому, дещо аналогічну позицію висловив Верховний суд України в ч. 4 п. 20 своєї Постанови Пленуму «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів»від 12 квітня 1996 року за № 5, роз’яснивши, що суд за клопотанням відповідача вправі зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов’язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу. Розмір пені за прострочення виконання зобов’язання, за період з 5 листопада 2010 року по 11 серпня 2011 року, відповідно до п. 3.1.1. кредитного договору, складає 736 799 гривень 70 копійок, при тому, що розмір збитків за основним договором, що становить залишок заборгованості за кредитним договором, складає 187 482 гривні 86 копійок, а з врахуванням суми несплачених відсотків 264 085 гривень 92 копійки. Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір неустойки (пені) значно перевищує розмір збитків, що були заподіяні позивачу відповідачем внаслідок невиконання грошового зобов’язання за договором банківського кредиту, тобто майже в три рази, що є підставою, на вимогу відповідача, для застосування положення ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшення розміру неустойки (пені), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 130000 грн., враховуючи те, що сума пені, це є штрафні санкції за невиконання зобов’язання у встановлені строки і являється надприбутками. Тому для позивача зменшення даної суми пені жодним чином не вплине на її фінансову діяльність щодо повернення суми основного боргу та відсотків по ньому. До даного висновку суд прийшов враховуючи саму суму основного боргу відповідача перед позивачем, фінансову неспроможність сплатити тіло кредита та відсотки у встановлений графік. Крім того з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір 1 700 (одну тисячу сімсот) грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. З урахуванням наведеного, на підставі ст.ст.15-16,526, 625,1049,1050,1054 ЦК України, ст.ст. 10,60,61, 88, 208,209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial