Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-17 00:00:00

В лютому 2012 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, просили встановити факт, що Свідоцтво про право власності на житло № Ж-3035 від 29 червня 1994 року, видане органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить [PERSON]. Визначити частки [PERSON], [PERSON], [PERSON] у спільній сумісній власності, які становлять по 1/3 частини квартири [ADDRESS]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Визнати за [PERSON] право власності по набувальній давності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], що належала [PERSON], скасувавши реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON]. В обґрунтування вимог позивачка вказала, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 13 серпня 1977 року. 29 червня 1994 року вона, їхня дочка [PERSON] /[PERSON]/ [PERSON] та відповідач [PERSON] приватизували квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та отримали Свідоцтво про право власності на житло № Ж-3035 від 29 червня 1994 року, видане органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів. При оформленні Свідоцтва про право власності на житло при написанні найменування позивачки по - батькові було помилково вказано "Зіноніївна" замість "Зеноніївна", виправити вказану помилку немає можливості. Квартира була передана у спільну сумісну власність без визначення часток у праві власності. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 січня 1996 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. В рішенні про розірвання шлюбу вказано, що [PERSON] не проживає в м. Кривому Розі з 1995 року і повертатися додому не має наміру, при цьому перед виїздом за межі України відповідач не вирішив питання про виділ його частки квартири. 05 травня 1995 року відповідач знявся з реєстраційного обліку за адресою : [ADDRESS] , забрав все належне йому майно і з того часу в квартирі не проживає. З 1995 року вони з відповідачем ніяких стосунків не підтримують, їм нічого про нього не відомо. Вказала, що відповідач повністю припинив виконувати обов'язки власника квартири, передбачені ст.ст.67,151 ЖК України, пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг, внаслідок чого позивачка з 1995 року сплачує за власні кошти всі комунальні платежі та утримує у належному стані квартиру: неодноразово робила косметичні ремонти всього приміщення квартири, сплачує за опалення квартири. З 1995 року позивачка добросовісно, відкрито і безперервно протягом 16 років володіє часткою квартири свого колишнього чоловіка , оскільки він втратив інтерес до свого майна, не проживає в квартирі більше 16 років, не бере участі у збереженні та утриманні квартири, не заявляв до неї будь-яких претензій стосовно володіння належною йому часткою в квартирі. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Вказали, що відповідач жодного разу з моменту виїзду з квартири долею майна не цікавився, оплату комунальних послуг, які нараховуються за квартиру, повністю оплачує позивач [PERSON] Третя особа в судова в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Відповідач в судове засідання не зявився, так як мешкає в с. Совєтський, Ленінградської області, Виборгський району, Росія, у звязку з чим Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у м. Виборг, Ленінградської області, Росія, було направлено доручення суду про надання міжнародної судової допомоги. 23.11.2012 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов протокол судового засідання по окремому судовому дорученню від 21.09.2012 року з Виборгського міського суду Ленінградської області, Росія, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі. Просив суд справу розглянути за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, доводи сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] перебувала з [PERSON] у шлюбі з 13 серпня 1977 року. Шлюб було зареєстровано міським бюро РАГСу м. Холмська Сахалинської області а/з № 313. 30.01.1996 року шлюб між сторонами розірваний (а.с.16). Згідно свідоцтва про право власності на житло № Ж-3035 від 29 червня 1994 року, видане органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів, квартира належить на праві спільної власності [PERSON], [PERSON] /[PERSON]/ [PERSON] та [PERSON]. Згідно акту, складеного мешканцями будинку № 13 по вул. Шкапенка в м. Кривому Розі, [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з травня 1995 року по теперішній час (а.с.13). З довідки, виданої КП «ЖЕО № 31» від 02.02.2012 року убачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] [INFO], [PERSON] знятий з реєстраційного обліку 5 травня 1995 року (а.с.14). Згідно довідки КП ЖЕО № 31 від 28.02.2012 року, завіреної приватним нотаріусом [PERSON] Криворізького міського нотаріального округа Дніпропетровської області, станом на 01 лютого 2012 року заборгованості по квартирній платі та холодному водопостачанню [PERSON] не має. Відповідно до ст. 370 Цивільного Кодексу України співвласники мають право на виділ в натурі частки з майна, що знаходиться в загальній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників в праві загальної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що позивачі зареєстровані [INFO]. Відповідач знятий з реєстраційного обліку 05 травня 1995 року. Сторонами спільно приватизована зазначена квартира, про що їм видане свідоцтво про право спільної сумісної власності на житло. Частки співвласників у праві власності при приватизації визначені не були, будь якого договору з приводу часток між співвласниками не укладалося. В даний час у сторін виникала необхідність визначення часток у праві сумісної власності на зазначену квартиру, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що частка кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру складає по 1/3 частини. Відповідно до ст. 151 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок, квартиру, зобов'язані забезпечувати його збереження, здійснювати за свій кошт поточні та капітальні ремонти, утримувати в порядку територію. Відповідно до ст. 360 Цивільного Кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів / обов'язкових платежів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Згідно ч.1 ст.344 Цивільного Кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 344 Цивільного Кодексу України право власності по набувальній давності на нерухоме майно набувається на підставі рішення суду. Особу, яка заволоділа майном, слід вважати добросовісною, якщо на момент заволодіння майном вона мала всі підстави вважати, що законний власник майна відсутній, або якщо власник майна є, то він втратив інтерес до цього майна. Добросовісність володіння такого майна у даному випадку обумовлена відсутністю власника взагалі або будь-яких претензій з боку попереднього його володільця. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] з 1995 року добросовісно, відкрито і безперервно протягом 16 років володіла часткою квартири свого колишнього чоловіка, оскільки він втратив інтерес до свого майна, не проживає в квартирі більше 16 років, не бере участі у збереженні та утриманні квартири, не заявляв будь-яких претензій стосовно володіння належною йому часткою в квартирі, позивачка сплачує комунальні послуги за користування даним майном, підтримує його у належному стані. Враховуючи дані обставини та положення ст.344 ЦК України, існують підстави для висновку, що позивач набула права власності на дану частину квартири за набувальною давністю, тому вказану вимогу слід задовольнити. Позивачка [PERSON], будучі співвласницею спірної квартири, не заперечує проти набуття [PERSON] права власності на 1/3 частку квартири, що належить по праву власності відповідачу. Крім того судом встановлено, що 29.06.1994 року Управлінням Житлово-комунального господарства міськвиконкому було видано свідоцтво про право власності на житло Ж3035, на квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON]. Однак у інших документах паспорт, виданий на імя [PERSON] (а.с.9), в довідці, виданій КП ЖЕО № 31 м. Кривого Рогу зазначено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] (а.с.14). Суд приймає до уваги, що паспорт видано після отримання позивачкою свідоцтва про право власності на квартиру, і різне написання по - батькові особи виникло у звязку з різним його перекладом на українську мову при оформленні документа, у зв*язку з чим необхідно встановити факт належності позивачці правовстановлюючого документу на квартиру, встановлення даного юридичного факту необхідно для реалізації права позивача як співвласника даного нерухомого майна. На підставі викладеного й

Outcome: approved