Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 30 липня 2009 р. помер її чоловік [PERSON], після його смерті залишилось спадкове майно що складалось зокрема з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул. Дружби, 14 м. Білої Церкви, який позивач успадкувала в установленому законом порядку. Крім вищезазначеного майна залишилась в спадок земельна ділянка площею 0,0696 га., яка розташована біля будинку. За життя спадкодавець був власником земельної ділянки по вул. Дружби, 14 м. Білої Церкви площею 0, 0764 га. Право власності на цю земельну ділянку було визначено в державному акті серії ЯБ № 151585 на право власності на земельну ділянку. Перед смертю спадкодавець відчужив частину належної йому землі своєму сусіду [PERSON] шляхом укладення з ним договору дарування від 25 травня 2008 року, по якому останньому перейшла у власність частина зазначеної земельної ділянки площею 0, 0068 га за вищезазначеною адресою. [PERSON] зареєстрував своє право власності і отримав відповідний державний акт на землю серії ЯД № 171043. Таким чином, в державному акті [PERSON] на право власності на земельну ділянку, площа якої зменшилась з 0, 0764 га до 0,0696 га, до цього часу не перереєстрована, державний акт на неї спадкодавець не отримав вчасно у звязку з хворобою та смертю, тому позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, яким просить суд визнати за нею право на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пославшись на ті ж обставини та підстави, викладені у позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, надіславши до суду письмову заяву, в якій просить справу заслухати в його відсутність та вирішити на розсуд суду. Третя особа [PERSON] надав суду письмову заяву про повне підтримання позовних вимог позивача та розгляд справи за його відсутністю. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов знайшов своє підтвердження в суді і підлягає задоволенню з наступних підстав. Так в суді встановлено, що позивач по справі являється дружиною спадкодавця і відповідно спадкоємницею першої черги на спадкове майно, в тому числі і земельної ділянки, яку спадкодавець при житті не встиг вчасно належним чином оформити та отримати Державний акт про право власності на неї із обєктивних причин, що повністю підтверджено матеріалами справи. Згідно наданих суду доказів по справі позивач є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, що підтверджено копією свідоцтва про право на спадщину за законом. По справі також встановлено, що позивач у встановлений законом строк зверталась до органів нотаріату з заявою переоформити на неї земельну ділянку з врахуванням зменшеної площі. Згідно наданого суду листа нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі правовстановлюючих документів на землю і рекомендовано звернутись до суду. Аналогічну відповідь позивач отримала від Управління Держкомзему України у м. Білій Церкві Київської області оскільки на момент смерті спадкодавця [PERSON] державний акт про право власності на спірну земельну ділянку площею 0, 0696 га не виготовлювався, технічна документація не розроблялась, право власності не реєструвалось. Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України та Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до наданої суду копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 151585 спадкодавцю належала земельна ділянка площею 0,0764 га і після відчуження її частини, а саме 0,0068 га гр. [PERSON] залишкова її площа склала 0,0696 га, яка належала спадкодавцю, але не оформлена в установленому законом порядку, що повністю підтверджено письмовими доказами у справі. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. В суді ж встановлено, що спадкоємиця після смерті спадкодавця фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме вчасно звернулась до нотаріальної контори, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, продовжує проживати та користуватись спадковим будинком та майном, що підтверджується її реєстрацією за місцем проживання та матеріалами справи. Згідно ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу та інших цивільно-правових угод, прийняття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В суді достовірно встановлено, що зазначена земельна ділянка площею 0,0696 га належала померлому [PERSON] спадкоємцем якого являється позивач у справі, яка після смерті спадкодавця прийняла спадщину, тому позовні вимоги слід задовольнити і слід визнати право позивача на зазначену земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved