Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-22 00:00:00

11 вересня 2012 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 13 червня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №19-256, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 5\\~000,00 гривень, зобов`язавшись повернути кредит 11 червня 2010 року щомісячними платежами, сплативши 24% на місяць та інші обов`язкові платежі. Оскільки відповідач взяті на себе договірні зобов`язання належним чином не виконує, позивач звернувся до суду із позовною вимогою про стягнення з [PERSON] на свою користь суми заборгованості за кредитним договором, яка станом на 06 вересня 2012 року склала 14\\~598,82 гривень, де заборгованість за сумою кредиту 4\\~785,00 гривень; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 3\\~625,61 гривень; пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом 846,96 гривень; пеня за порушення строків користування кредитом 1\\~666,25 гривень; штраф за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом 2\\~400,00 гривень, не сплачена щомісячна комісія 1\\~275,00 гривень. Також позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати по справі. 23 листопада 2012 року сторони в судове засідання по справі не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В той же день до суду від представника позивача надійшла письмова заява, відповідно до якої остання просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на їх задоволенні наполягала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 13 червня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 19-256, за умовами якого кредитор зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 5\\~000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних, строком до 11 червня 2010 року (а.с.7-8). Факт виконання банком взятих на себе зобов`язань та фактичного надання обумовленої договором суми кредиту підтверджується заявою на видачу готівки №19-256 від 13 червня 2008 року, яка наявна в матеріалах справи (а.с.9). Згідно з п. 3.7.1 кредитного договору, погашення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією за цим договором здійснюється щомісячно не пізніше 10-го числа кожного місяця починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту в сумі 289,00 гривень, при цьому з суми, яка надійшла на погашення заборгованості, в першу чергу здійснюється погашення штрафу за порушення строків сплати відсотків, нарахованих відсотків, комісії, а потім заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 3.5.2 кредитного договору, позичальник щомісячно повинен сплачувати банку за користування кредитом комісію у розмірі 25,00 гривень. Із матеріалів справи встановлено, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе договірні зобов`язання за кредитним договором № 19-256 від 13 червня 2008 року, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої станом на 06 вересня 2012 року склала 14\\~598,82 гривень, де заборгованість за сумою кредиту 4 785,00 гривень; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 3 625,61 гривень; пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом 846,96 гривень; пеня за порушення строків користування кредитом 1 666,25 гривень; штраф за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом 2 400,00 гривень, не сплачена щомісячна комісія 1 275,00 гривень. Викладене підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором від 06 вересня 2012 року (а.с.5-6). У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, на її адресу було направлено попередження щодо погашення заборгованості вих. № 234 від 26 жовтня 2011 року, однак заборгованість не була погашена (а.с.12). Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище кредитного договору № 19-256 від 13 червня 2008 року, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 629 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст. 1054, 1055 ЦК України). Нормою ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновид якої є пеня, штраф (ст. 549 ЦК України). При цьому право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ст. 550 ЦК України). Нормою ст. 625 ч. 1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати строкового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 6.3 кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків погашення кредиту, банк має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення. Пунктом 6.4 кредитного договору передбачено, що у разі порушення сплати відсотків за кредитом на строк до двох днів, позичальник сплачує штраф у розмірі 50,00 гривень за кожний факт порушення строку сплати відсотків. При несплаті відсотків на строк більше двох днів, банк має право стягнути з позичальника пеню, починаючи з третього дня прострочення, за кожний день прострочки. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин,які мають істотне значення. Згідно ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №19-256 від 13 червня 2008 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між позивачем та відповідачем даного кредитного договору із дотримання вимог діючого законодавства, а також встановлено невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4\\~785,82 гривень заборгованість по кредиту, 3\\~625,61 гривень заборгованість по відсоткам, 1\\~275,00 гривень не сплачена щомісячна комісія, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд зменшує розмір неустойки, яка за даним кредитним договором виражається у вигляді пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, пені за порушення строків користування кредитом, штрафу за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом до твердої в сумі, що дорівнює 500,00 гривень. Всього стягненню підлягає сума у розмірі 10\\~185,61 гривень. Приймаючи рішення щодо зменшення неустойки до твердої суми, суд керувався ч. 3 ст. 551 ЦК України, принципом розумності, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що нарахована неустойка, різновидом якої, за змістом ст. 549 ЦК України, є пеня та штраф, в сумі становить 4\\~913,21 гривень, що перевищує заборгованість за кредитом 4\\~785,00 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору у сумі 214,60 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial