Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 20 472,07 грн., з яких: 8 064,49 грн. -заборгованість за кредитом; 8 320 грн. -проценти; 3 727,47 грн. -пеня, 360 грн. -штраф , посилаючись на те, що відповідач уклав договір, внаслідок невиконання вимог якого виникла зазначена заборгованість, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов"язався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредит у повному обсязі згідно з графіком погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. В судове засідання представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Зазначив також, що умовами кредитного договору, який укладено між сторонами, не передбачено обов'язкове направлення письмової вимоги відповідачу відносно дострокового повернення всього кредиту у разі його неналежного виконання (досудове врегулювання спору). Відповідач в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, застосувавши строк позовної давності, мотивуючи тим, що позивач дізнався про порушення нею умов договору у квітні 2009 року, однак не зробив жодних спроб щодо направлення претензії та вимоги. (а.с.31) Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 24 березня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір, у відповідності до якого позивачем надано кредит відповідачу на споживчі цілі в національній валюті в сумі 10 500 грн. з розрахунку 3,1 % на місяць строком по 15 березня 2011 року. Банком зобов"язання за договором виконані належним чином, в свою чергу відповідачем зобов'язання за договором належним чином не виконуються, оскільки не здійснюється погашення щомісячних обов'язкових платежів, чим порушується порядок здійснення погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: " Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Принцип повернення строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений кредитним договором строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідач порушила умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконала взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов'язань. Враховуючи клопотання відповідача про застосування строків позовної давності на підставі ст. 267 ЦК України та відмови у задоволенні позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлюється в три роки. Згідно зі ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин"від 30.03.2012 р. № 5, роз'яснено що враховуючи положення п.7 ч. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Як встановлено в судовому засіданні, строк виконання за кредитним договором від 24 березня 2008 року між сторонами встановлений не пізніше 15 березня 2011 року. Позивач звернувся з позовом до суду у листопаді 2012 року. Зокрема, п. 6.6 кредитного договору передбачено, що сторони,

Outcome: partial