Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою з проханням розірвати шлюб з відповідачем, в якій зазначила, що 28 квітня 2001 року між нею та [PERSON] зареєстрований шлюб у Палаці укладання шлюбів міста Бєлгорода Російської Федерації. Від цього шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою та після розірвання шлюбу також буде проживати з нею. Позивач в судове засідання не з'явилася надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає судові витрати, понесені нею в зв'язку зі зверненням до суду в розмірі 107,30 гривень, просить з відповідача не стягнути, спору про розподіл спільно нажитого майна та про місце проживання дитини вони з відповідачем не мають. Відповідач в судове засідання не зявився, але з Івнянського районного суду Бєлгородської області надійшов протокол судового засідання по справі про вручення документів та допит в якості відповідача [PERSON] від 23.04.2012 року, згідно якого [PERSON] ознайомився з позовною заявою та доданими до нього документами, а також з повідомленням про час та місце слухання справи, позовні вимоги позивача визнає. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 28 квітня 2001 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Палаці укладання шлюбів м.Бєлгорода Російської Федерації, актовий запис №364 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно протоколу судового засідання Івнянського районного суду Бєлгородської області по справі про вручення документів та допит в якості відповідача [PERSON] від 23.04.2012 року [PERSON] ознайомився з позовною заявою та доданими до нього документами, а також з повідомленням про час та місце слухання справи, позовні вимоги позивача визнає (а.с.55-56). Судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сімї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було зясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сімю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сімєю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved