Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-20 00:00:00

У січні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказуючи на те, що 4 серпня 1997 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Оскільки подружнє життя у них не склалося, вони мають різні погляди на життя на сімейні стосунки, моральні та духовні цінності, разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують більше року, відповідач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, з якою вже мають спільну дитину, просить шлюб розірвати. У судове засіданні сторони не зявилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 21 лютого 2013 року [PERSON] підтримує в повному обсязі позовні вимоги та просить розглядати справу без її участі (а.с. 10). Зі змісту заяви [PERSON] від 21 лютого 2013 року вбачається, що він визнає позовні вимоги позивачки в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі (а.с. 11). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 4 серпня 1997 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження від 4 серпня 1997 року І-СР № 007388, актовий запис № 69, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Монастирищенської райдержадміністрації Черкаської області (а.с. 3, 4). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-СР № 003984, актовий запис № 128, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Монастирищенської райдержадміністрації Черкаської області 25 листопада 1997 року (а.с. 4). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Між сторонами досягнуто згоди про те, що дитина [PERSON], [INFO], буде проживати разом з [PERSON] Майнового спору сторони не мають. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивачка просила судові витрати на відповідача не покладати.

Outcome: approved