overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у них різні характери і погляди на життя, любов і повага один до одного втрачена, між ними часто виникають безпричинні сварки, що негативно впливає на виховання їх малолітніх дітей, тривалий час вони не підтримують шлюбних стосунків, на даний час проживають окремо, їх шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне життя і збереження сімї вважає не можливим. Позивач по справі в попереднє судове засідання не зявилася, надавши заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач по справі в попереднє судове засідання не зявився, надавши заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК Україні при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб від 16 березня 2002 року серії 1-ВЛ № 140741, виданого Новоєгорівською сільською радою Дворічанського району Харківської області, сторони по справі 16 березня 2002 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 2. Від шлюбу мають дві малолітніх дитини - дочку [PERSON], [INFO], та сина - Дмитра, [INFO] Сторони по справі часто сваряться, що негативно впливає на виховання їхніх малолітніх дітей, між ними втрачена повага та порозуміння, їх шлюб носить формальний характер, тривалий час вони не підтримують шлюбних стосунків. Спору про місце проживання дітей немає, вони проживають і надалі будуть проживати з матірю. Спору про майно, що є їх сумісною власністю немає. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх сімї неможливі і будуть суперечити їхнім інтересам, інтересам їхніх малолітніх дітей, тому, згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, їх шлюб підлягає розірванню. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у них різні характери і погляди на життя, любов і повага один до одного втрачена, між ними часто виникають безпричинні сварки, що негативно впливає на виховання їх малолітньої дитини, тривалий час вони не підтримують шлюбних стосунків, на даний час проживають окремо, їх шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне життя і збереження сімї вважає не можливим. Позивач по справі в попереднє судове засідання не зявилася, надавши заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач по справі в попереднє судове засідання не зявився, надавши заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК Україні при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб від 14 вересня 2007 року серії 1-ВЛ № 067017, виданого Рідкодубівською сільською радою Дворічанського району Харківської області, сторони по справі 14 вересня 2007 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 4. Від шлюбу мають одну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Сторони по справі часто сваряться, що негативно впливає на виховання їх малолітньої дитини, між ними втрачена повага та порозуміння, їх шлюб носить формальний характер, тривалий час вони не підтримують шлюбних стосунків. Спору про місце проживання дитини немає, вона проживає і надалі буде проживати з матірю. Спору про майно, що є їх сумісною власністю немає. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх сімї неможливі і будуть суперечити їхнім інтересам, інтересам їхніх малолітньої дитини, тому, згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, їх шлюб підлягає розірванню. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 3 жовтня 2003 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], сімейне життя з відповідачкою не склалось, оскільки не можуть знайти спільної мови, вони різні люди за характером та поглядами на життя, втратили почуття любові та поваги одне до одного, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, разом не проживають близько року, а тому він вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує. Так, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони з 3 жовтня 2003 перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про одруження, про народження дитини, поясненнями позивача та відповідача. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З пояснень позивача вбачається, що сторони фактично спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, наміру зберігати шлюб не мають. Підстав для надання сторонам строку для примирення в даному випадку суд не вбачає. А тому проаналізувавши всі докази по справі суд вважає, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін. Отже, суд приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-10 00:00:00

ТОВ Агентство по збору боргіву лютому 2012 року звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у розмірі 40\~375,26 грн. В обґрунтування своїх вимог, зазначив, що відповідачка своєю заявою № 81619374 від 11.11.2009р. запропонувала ТОВ [PERSON] Стандартукласти кредитний договір, на умовах, викладених в цій заяві. Відповідачці було надано кредит, проте в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду. З урахування викладеного просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 40\~375,26 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Відповідачка в судове засідання у справі не зявилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що заявою № 81619374 від 11.11.2009р. відповідачка запропонувала ТОВ [PERSON] Стандартукласти кредитний договір на умова, викладених в цій заяві та умовах надання та обслуговування кредитів Банку, які разом складають Договір. У звязку з неналежним виконанням відповідачкою умов зазначеного кредитного договору заборгованість за нею склала 40\~375,26 грн., у тому числі: заборгованість по кредиту 20\~170,67 грн.; комісія за закриття рахунку 5,00 грн.; пеня 20\~199,59 грн. Відповідно до п. 7.1 Умов по кредитах [PERSON] уклав договір відступлення права вимоги № 50 від 16.12.2011р. із ТОВ Агентство по збору боргів, згідно з яким до позивача перейшли усі права за укладеними між банком та відповідачкою Договором. Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України одною з форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки. Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом і в обґрунтування своїх позовних вимог казала, що згідно рішення Житомирської міської ради від 18.01.2012 року № 15 на його покладені обовязки опікуна над неповнолітньою [PERSON] [INFO], оскільки батька дитини: [PERSON] було позбавлено батьківських прав відповідно до рішення Деснянської районної у м. Чернігові ради від 12.12.2011 року. Відповідач ухиляються від надання матеріальної допомоги на утримання дочки, тому він просить винести рішення про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 500 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов з наведених вище підстав та росила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився та направив заяву про слухання справи у його відсутність та не заперечував проти стягнення з його аліментів на утримання дитини. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Відповідно до вимог ст.199 СК України в разі, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років . Згідно ч. 2ст. 247 СК України дитина над якою встановлено опіку також має право на аліменти. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що відповідно до рішення Житомирської міської ради від 18.01.2012 року № 15 позивач є опікуном неповнолітньої [PERSON] [INFO], відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобовязаний її надавати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-10 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обгрунтуванні його мотивувальної частини, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного та ст.ст. 180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-10 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 7.07.2001р., вчиненого між нею та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та зареєстрованого за реєстром № 2-1958. Проте в договорі допущена помилка у написанні її прізвища, вказано «Вєдєрнікова» замість «Ведернікова». З помилкою зареєстроване право власності і в МБТІ. При звернення до нотаріальної контори та МБТІ щодо перереєстрації права власності на житло їй було розяснено про необхідність встановлення належності договору купівлі продажу через допущену помилку в прізвищі. Іншого способу внасти виправлення в правовстановлюючий документ немає. [PERSON] помер. Права власності ніхто не оспорює. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, пояснила, що проблеми через написання її прізвища та переклад його з російської на українську мову виникли після отримання паспорта, в якому помилково вказали прізвище «Вєдєрнікова», в звязку з чим вона була змушена його знову міняти 13.03.2009р. із зазначенням прізвища «Ведернікова». Після заміни паспорта виникли розбіжності в інших правовстановлюючих документах, зокрема договорі купівлі-продажу. Заінтересована особа по справі Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації до суду не зявилася, повідомлена належним чином. В судовому засіданні встановлено, що 7.07.2001р. [PERSON] уклала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією договору. Після укладення угоди 13.03.2009р. заявниця поміняла паспорт серії СТ 106645 із зазначенням прізвища «Ведернікова» І.В.. Згідно перекладу свідоцтва про народження, здійсненого 9.02.1961р., прізвище заявниці - «Ведернікова» І.В.. 9.04.2009р. [PERSON] видана довідка ВРІРФО Білоцерківського МВВС-2 в Київській області про заміну паспорта в звязку з уточненням букв у прізвищі «Е» та «Є». Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили факт зміни прізвища та належність квартири заявниці, відсутність спору на вказану квартиру. Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Встановлення зазначеного факту необхідне для переоформлення житла та впорядкування документів, аиданих з помилками. Іншої можливості підтвердити належність договору заявниця не має. Судові витрати покладаються на заявника. На підставі ст. 638 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-10 00:00:00

У квітні 2012 року до суду із даним позовом звернувся [PERSON] посилаючись на те, що 12 січня 2002 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. 21 березня 2004 року за період спільного проживання у сторін народилась донька [PERSON]. Сімейне життя між подружжям не склалося. Подальше проживання і збереження шлюбу стало неможливим і протирічить їхнім інтересам. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що сімя з грудня 2010 року фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених сторонами. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки сторони подружні відносини припинили, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити й розірвати шлюб. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-10 00:00:00

В березні 2012 року позивач звернулася з позовом до суду і просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, діли знаходяться на утриманні позивача, її доходів не вистачає на утримання дітей. Відповідач офіційно працює, аліменти нікому - не сплачує, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. У судовому - засіданні позивач свій позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у позові, та просила заловольнити позов у повному обсязі. Відповідача в судовому- засіланні позов визнав і не заперечував проти його задоволення. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про народження серії 1-ОК 063089, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області вбачається, що [PERSON] являється батьком [PERSON]. Із свідоцтва про народження серії 1-ОК № 078178, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області вбачається, що [PERSON] являється батьком [PERSON]. Із свідоцтва про народження серії І-ОК № 162403, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області вбачається, що [PERSON] являється батьком [PERSON]. У ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грощовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за ріщенням суду від дня предявлення позову. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи встановлене, зокрема, доходи позивача, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. У відповідності із п.1 ст. 367 ЦПК ЦПК України, дане рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. На основі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що з відповідачем [PERSON] вони уклали шлюб 11 листопада 2000 року, який між ними було зареєстровано Новодністровською міською радою Сокирянського району Чернівецької області. Від вказаного шлюбу у них 21 липня 2001 року народився син [PERSON]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів. Вони перестали розуміти та поважати один одного. Між ними втрачено почуття довіри та любові один до одного. Вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету. На даний час їх шлюб носить тільки формальний характер, а тому просила його розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала та просила його задовольнити. Справа слухалась у відсутність відповідача [PERSON], який в судове засідання не зявився незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивачка не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивачки та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 11 листопада 2000 року Новодністровською міською радою Сокирянського району Чернівецької області (а.с.4). Від шлюбу у сторін 21 липня 2001 року народився син [PERSON] (а.с.6). Спільне життя сторін склалося невдало через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, відсутність моральної підтримки та допомоги по веденню домашнього господарства. На даний час шлюбні стосунки між сторонами припинено, а подружнє життя існує лише формально. Неодноразові спроби налагодити сімейне життя ні до чого не призвели. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сімя у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебуває в шлюбі з відповідачем з 03.08.1991 року, який зареєстрований Нововолинським міським відділом ЗАГСу Волинської області, актовий запис № 309. Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що протягом шести місяців з відповідачем не проживає, не підтримує шлюбних стосунків, не веде спільного господарства, не займається спільним вихованням дітей, шлюб існує формально. Просить суд, шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Про заочний розгляд справи судом винесено ухвалу від 11.06.2012 року. Позивач в судове засідання не зявився, проте подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив суд, шлюб розірвати. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що сторони з 03.08.1991 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Нововолинським міським відділом ЗАГСу Волинської області, актовий запис № 309. (а.с. 3) Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що протягом шести місяців сторони разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, не займаються спільним вихованням дітей, шлюб існує формально. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам дітей, а тому шлюб слід розірвати. При визначенні коштів, які підлягають стягненню з кожної з сторін при реєстрації розірвання шлюбу, суд виходить з матеріального становища кожного з подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: approved