Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про стягнення майнових збитків та моральної шкоди, завданих джерелом підвищеної небезпеки, посилаючись на те, що 09 липня 2011 року о 1 годині 40 хвилин [PERSON], керуючи транспортним засобом [PERSON], номерний знак [NUMBER], з напівпричепом Кроне, номерний знак [NUMBER], на 208 км + 600 м автодороги Київ- Одеса, не дотримавшись безпечної дистанції, чим порушив п.13.1 ПДР України, скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався попереду в попутному напрямку. Власником автомобіля є його мати [PERSON]. Зіткнення сталося з вини [PERSON], який працює у ФОП [PERSON] та виходячи з трудових відносин керував вищевказаним автомобілем. Під час розгляду Роздільнянським районним судом Одеської області матеріалів справи про адміністративне правопорушення, які надійшли із Уманської роти ДПС при управлінні ДАІ УМВС України в Черкаській області у відношенні [PERSON], останній в судовому засіданні свою вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю. В результаті ДТП було пошкоджено їх автомобіль, а саме: передня решітка, радіатор, деформовано передній капот, переднє праве крило, заднє праве та заднє ліве крила, кришка багажника, задній бампер, дах автомобіля та інше, згідно довідки, виданої Уманською ротою ДПС. Зазначені пошкодження підтверджуються і звітом №014/02 про оцінку вартості ремонту транспортного засобу. Сума матеріальних збитків складає 17962,93 грн. Також, при ДТП [PERSON], отримав тілесні ушкодження і змушений був звертатися за допомогою до лікарів. Було встановлено діагноз: струс головного мозку, забій м'яких тканин голови. При проходженні медичного обстеження, лікуванні та купівлі ліків мною було потрачено 1187,47грн., що підтверджується чеками. Виходячи з положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями, а також шкода завдана майну особи відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових службових обов'язків. Згідно ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Пунктом 4 Постанови ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності або з інших підстав. Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела. Крім того, внаслідок ДТП [PERSON], було завдано моральну шкоду, яка полягає у в тому, що в результаті зіткнення при ДТП він отримав травму, звернувся за допомогою до лікаря. Строк лікування з 09.07.2011р. по 19.07.2011р., що підтверджується довідкою від 25.07.2011р., виданою Уманською міською лікарнею. На цей час вони не можуть відремонтувати автомобіль у зв'язку з браком коштів, такий його стан кожен день спричиняє їм душевний біль та нагадує про події того дня, коли сталося ДТП. Більше того, їх обурює поведінка відповідача, до якого вони звернулися за мирним вирішенням спору. Проте, відповідач зухвало направив їх до суду, не вказуючи про причини неможливості мирного урегулювання конфлікту. А їхнє конкретно оформлене звернення відповідач відверто нехтує. Виходячи з положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у фізичних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб. Відповідно до п. 3. Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до 4.2.ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'ю, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно п. 8. Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за моральну (немайнову шкоду) заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах. Згідно ст. 3. Конституції України «Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави». Виходячи із зазначеного та відповідно до фактичних обставин справи, [PERSON], була спричинена моральна шкода, яку він оцінює у 20 000грн. Він, [PERSON], неодноразово звертався до страхової компанії Відповідача з проханням відшкодувати завдану шкоду, проте до сьогоднішнього дня Позивачам не було відшкодовано завданої шкоди. Він, [PERSON], також, звертався до ФОП [PERSON] з вимогою відшкодування завданої шкоди, проте ніякої відповіді по цей день він не отримав. Саме тому вони змушені звертатися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позивач [PERSON], який також представляє інтереси [PERSON] позов підтримав та просив зобов'язати ФОП [PERSON] відшкодувати завдані їм збитки, а саме: стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 17962,93 грн.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] кошти, потрачені на лікування, в результаті ДТП в сумі 1187,47грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 20 000 грн.. Стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] витрати понесені у зв'язку з проведенням дослідження оцінки вартості ремонту транспортного засобу, згідно квитанції, в сумі 490 гривень. Стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] витрати на юридичну допомогу в сумі 1300 грн. Стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] витрати на судовий збір в сумі 409,40 грн., згідно квитанції про сплату судового збору. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, а тому суд вважає можливим на підставі ст.169 ЦПК України розглянути справу без його участі за наявними матеріалами. Згідно постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2011 року по адміністративній справі №3-1823-11 [PERSON] визнав свою вину у вчиненні правопорушення, яке відбулося 09.07.2011 року. Згідно звіту №014/02 від 22 лютого 2012 року складеного ПП „[PERSON]М. матеріальний збиток завданий власникові автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, складає 17962 гривні 93 копійки. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача [PERSON], який також представляє інтереси [PERSON], суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення частково - заподіяна матеріальна шкода завдана пошкодженням автомобіля в розмірі 17962 гривні 93 копійки, та витрати на лікування [PERSON] в розмірі 1187 гривень 47 копійок, згідно ст.ст. 1166,1187 ЦК України, повністю, в частині позову про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 гривень, згідно ст.ст.23,1167 ЦК України, частково, так як позивачем [PERSON] не надано суду достатньо доказів для підтвердження позову в цій частині та з урахуванням вимог розумності і справедливості. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача ФОП [PERSON] на користь позивача понесені ним витрати при зверненні до суду. На підставі ст.ст. 22,23,1166,1167,1187 ЦК України,

Outcome: partial