Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-09 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів фізичної особи підприємця [PERSON] та ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг»солідарно в його користь 160000,00 грн. відшкодування вартості невідємних поліпшень орендованих приміщень, розташованих в 1-6 підїзді та цокольному поверсі будинку за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вул. Сагайдачного, 14а, та судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ним та [PERSON] 03.11.2011 року було укладено договір суборенди № 11 приміщень , які знаходиться у м. Трускавці по вулиці Сагайдачного 14а. Предметом суборенди виступили квартири за номерами 1 220, включно, що розташовані в 1 6 підїздах будинку за вказаною адресою, а також нежитлові приміщення , розташовані в цокольному поверсі цього ж будинку. За Договором позивач виступив суборендарем зазначеного вище нерухомого майна, а відповідач [PERSON] орендодавцем. Вважає, що орендовані згідно Договору приміщення йому фактично були передані в користування. Згідно п. 18 Договору, суборендар має право «з дозволу Орендодавця, вносити зміни до складу орендованого майна, проводити його ремонт, технічне переозброєння, що зумовлює зміну його характеристик». Враховуючи вищенаведений пункт договору ним, з дозволу ФОП [PERSON], за власні кошти були здійснені ремонтно-будівельні роботи в орендованих приміщеннях. Вважає, що вищезазначені роботи відповідають поняттю „невідємні поліпшення, яке визначене постановою Кабінету Міністрів № 1891 від 10.12.03 „Про затвердження Методики оцінки майна. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вартість проведених невідємних поліпшень орендованих приміщень, складає 160000,00 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. Позивач звернувся до фізичної особи - підприємця [PERSON] М .з пропозицією про зарахування вартості невідємних поліпшень в рахунок плати за суборенду приміщеннь, розташованих за адресою: м. Трускавець вул. Сагайдачного 14а. Однак листом № 5 від 14.02.12 [PERSON] відмовив йому у цьому, мотивуючи тим, що відповідно до договору оренди, який укладений ФОП [PERSON] з ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг»(Відповідач-2) відшкодування вартості відповідних робіт можливе лише за згодою ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг». При цьому, останнє такої згоди не надало. За таких умов відповідач [PERSON] запропонував позивачу звернутись з вимогою про відшкодування вартості поліпшень орендованого майна до власника майна ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг». Проте, з такою позицією погодитись не може, оскільки відповідно до вимог діючого законодавства України та договору оренди, укладеного ФОП [PERSON] та ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг», перший має право самостійно укладати договори суборенди. А відповідно до п. 18 Договору суборенди укладеного між ним таФОП [PERSON] , йому гарантувалося відшкодування відповідних витрат. До розгляду справи по суті позивач, в порядку ст. 31 ЦПК України, подав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідачів солідарно на його користь 200 000,00 грн. відшкодування вартості невідємних поліпшень орендованих приміщень, розташованих в 1-6 підїздах, 7,8 піїздах, та цокольному поверсі будинку за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вул. Сагайдачного, 14а., та судові витрати по справі. Збільшення позовних вимог мотивує тим, що окрім зазначеного у позовній заяві Договору суборенди, 21 листопада 2011 року між ним та фізичною особою підприємцем [PERSON] Ю М. було укладено Додаткову угоду №1 до Договору суборенди №11 від 03.11.2011р., відповідно до умов якої предмет договору суборенди являє собою квартири за номерами 1 220, включно, що розташовані в 1 6 підїздах будинку на вул. Сагайдачного, 14а в м. Трускавець, а також нежитлові приміщення, розташовані в цокольному поверсі цього ж будинку, та квартири за № 221-286, що розташовані в 7 8 підїздах будинку на вул. Сагайдачного, 14а в м. Трускавець. В додатковій угоді №1 Сторонами Договору також було збільшено розмір орендної плати за договором. Інші умови договору залишились незмінними. Вартість проведених невідємних поліпшень усіх орендованих приміщень (в т.ч. приміщень переданих за Додатковою угодою № 1), складає 200000,00 грн. (160000,00 грн. + 40000,00 грн.), що підтверджується відповідним розрахунком. Таким чином, вважає за необхідне збільшити позовні вимоги на суму вартості витрат, зроблених на поліпшення майна, що передано в суборенду на підставі Додатокової угоди № 1, а саме: квартир № № 221-286, що розташовані в 7, 8 підїздах будинку на вул. Сагайдачного, 14а в м. Трускавець.Вартість додаткових витрат складає 40000,00 грн. Вартість проведених невідємних поліпшень усіх орендованих приміщень (в т.ч. приміщень переданих за Додатковою угодою № 1), складає 200000,00 грн. (160000,00 грн. + 40000,00 грн.), що підтверджується відповідним розрахунком. Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиції і Консалтинг» подало зустрічну позовну заяву до відповідачів [PERSON] та фізичної особи підприємця [PERSON], в якій просить суд відмовити в задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задоволити в повному обсязі, визнавши за Товариством право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Трускавець, вул. Сагайдачного, 14 а. Відповідно до ст. 123 ЦПК України відповідач має право предявити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємоповязані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Відповідно до ч. 2 ст. 113 ЦПК України, зустрічний позов незалежно від його підсудності предявляється в суді за місцем розгляду первісного позову. Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, увалою Дрогобицького міськрайонного суду від 09.04.2012 року зустрічний позов ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг»прийнято до розгляду та обєднано з первісним позовом. Свої вимоги позивач за зустрічним позовом мотивує тим, що відповідно до умов договорів оренди та суборенди, власник орендованого майна ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг»не давало згоди [PERSON] на здійснення реконструкції нерухомого майна та відшкодування невідємних поліпшень. Договір суборенди, згідно якого суборендар мав право здійснювати невідємні поліпшення та ставав співвласником майна що перебувало в суборенді (в розмірі 50% нової речі) суперечить та не відповідає умовам основного договору та порушує права власника майна. За умовами Договору оренди № 13 від 20.10.11 фізична особа - підприємець [PERSON] має право на проведення лише поточного ремонту орендованого майна, і не може бути власником виконаних поліпшень, які не можна відокремити без погіршення орендованого майна. [PERSON] не мав права укладати договір суборенди з [PERSON] в частині надання повноважень останньому здійснювати капітальний ремонт обєкту суборенди та набути права власності на невідємні поліпшення суборендованого майна (в розмірі 50% нової речі). Вважає, що проведення [PERSON] перепланування і реконструкції суборендованих приміщень в ході капітального ремонту будівлі створило нову річ, але не породило в останнього права власності на неї (в повному обсязі чи частково). Дані роботи здійснено [PERSON] без узгодження кошторису відповідних витрат, в порядку, передбаченому договором суборенди. Долучений [PERSON] лист від 11.11.11 № 4 орендаря приміщень фізичної особи - підприємця [PERSON] не може розглядатися як доказ отримання дозволу на капітальний ремонт суборендованих приміщень, оскільки вирішення цього питання не належало до компетенції відповідної особи. До того ж, згідно цього листа погодження таких робіт між орендарем та суборендарем повинно було відбуватись шляхом узгодження кошторису, чого не відбулось. Враховуючи вищевикладене, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом про відшкодування вартості невідємних поліпшень суборендованого майна, підлягають залишенню без задоволення в повному обсязі. Виходячи зі змісту статі 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається, а також має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг»є власником приміщень на вул. Сагайдачного, 14А в м. Трускавець, які були предметом суборенди, та щодо відшкодування вартості капітального ремонту яких заявлено вимогу згідно первісного позову. Разом з тим, договір суборенди від 03.11.11 № 11, як зазначено вище, містить умову, згідно якої суборендар (позивач за первісним позовом) вправі набути частково право власності на належне ТзОВ «Інвестиції і консалтинг»нерухоме майно. Отже, право власності ТзОВ «Інвестиції і консалтинг»не визнається та оспорюється відповідачами, відтак, підлягає захисту. У 2010 році будівництво житлового будинку завершено. При цьому, зважаючи на те що будинок багатосекційний (3 секції), роботи виконувались поетапно. Щодо частини квартир, в кількості 228 шт., будівництво яких було завершено у складі першого етапу будівництва, за ТзОВ «Інвестиції і консалтинг»визнано право власності згідно з рішенням Господарського суду Львівської області від 29.11.10 у справі № 11/185. У 2011 році завершено будівництво нежитлових приміщень, розташованих у цокольному поверсі будинку. Згідно з рішенням Господарського суду Львівської області від 08.07.11 № 5015/3025/11, за ТзОВ «Інвестиції і консалтинг»визнано право власності на нежитлове приміщення в цокольному поверсі. Разом з тим, в експлуатацію житловий будинок у встановленому порядку введено не було. Будівництво будинку в цілому не було завершено. На момент укладення зазначеного Договору суборенди в 1-6 підїздах будинку залишалось 58 квартир, будівництво яких було ТзОВ «Інвестиції і консалтинг»завершено згідно дозволу на виконання будівельних робіт, проте право власності за товариством не оформлено. За будь-якими іншими особами, право власності на квартири, чи інші обєкти (приміщення) в будинку на вул. Сагайдачного, 14а в м. Трускавець, - не оформлялось, що підтверджується довідкою КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО»від 15.12.11 № 4304. Як уже зазначалося вище, та що вбачається із первісного позову, [PERSON], без згоди власника, на підставі договору суборенди від 03.11.11 № 11 (із змінами та доповненнями) провів реконструкцію суборендованого майна. Внаслідок проведених [PERSON] робіт квартири, розташовані в 1-6 підїздах, реконструйовано у готельний комплекс в складі 242 нежитлових приміщень (готельних номерів), квартири розташовані в 7, 8 підїздах, переплановано, внаслідок чого їх кількість склала 70, нежитлові приміщення цокольного поверху реконструйовано у приміщення медичного центру з рестораном та розширеною інфраструктурою. На сьогодні в результаті проведених суборендарем робіт, на належній на умовах приватної власності Позивачу земельній ділянці, на вул. Сагайдачного в м. Трускавець, завершено реконструкцію трисекційного будинку, в результаті якої створено 3 обєкти, а саме: переобладнано 1-6 підїзди будинку, у складі 186 квартир, в готельний комплекс, в складі 236 нежитлових приміщень (готельних номерів), з технічними приміщеннями та приміщеннями загального користування; переобладнано нежитлові приміщення в цокольному поверсі, в приміщення медичного комплексу, та переплановано квартири в 7-8 підїздах будинку, в результаті чого 65 квартир (№ № 221 - 286), які було передано в оренду, реконструйовано у 70 квартир з іншою площею та кількістю кімнат. Реконструйованим із квартир нежитловим приміщенням (готельним номерам) присвоєно порядкові номери, якими відображено номер секції готельного комплексу, поверх та номер нежитлового приміщення на поверсі. Квартирам 7 та 8 підїздів присвоєно наскрізну нумерацію з 1 по 70. По суті, в результаті реконструкції, створено зблоковані автономні житловий та нежитлові комплекси, із різним цільовим призначенням. Відтак, у ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг»виникло право власності на відповідне новостворене (перероблене) майно. Однак, до моменту приймання в експлуатацію житлового будинку, готельного комплексу в складі 236 нежитлових приміщень та медичного центру з рестораном та розширеною інфраструктурою, а також державної реєстрації такого права, Позивач позбавлений можливості у повній мірі реалізувати свої права і повноваження як власника новостворених обєктів нерухомого майна, в тому числі, право на захист власності. Поряд із цим, на сьогодні [PERSON], посилаючись на договір суборенди № 11 від 03.11.11 зазначає, що став співвласником реконструйованих приміщень, чим заперечується право власності ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг». За таких умов, оспорюване відповідачем право позивача, підлягає негайному захисту. А, відтак, ТзОВ «Інвестиції і консалтинг»вправі звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Щодо задоволення зустрічного позову не заперечив. Відповідач фізична особа підприємець [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, просить суд відмовити в їх задоволенні. Щодо задоволення позовних вимог за зустрічним позовом покладається на думку суду. Представник відповідача за первісним позовом позивач за зустрічним ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг»щодо задоволення позовних вимоги [PERSON] заперечив, одночасно зазначивши, що Товариство не заперечує проти позасудового врегулювання питання відшкодування понесених ним витрат на реконструкцію належних Товариству на праві приватної власності приміщень. Щодо вимог за зустрічним позовом підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково в обґрунтування своєї позиції суду пояснив, що відповідно до умов договору оренди укладеного між ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг»та фізичною особою - підприємцем [PERSON], останньому не було надано права здійснювати капітальний ремонт чи реконструкцію орендованих приміщень. Всі поліпшення майна повинні були відбуватися, лише за згодою власника. Причому, згода повинна бути викладена в окремій угоді. Такої згоди власник майна не надавав, відповідна угода не була підписана. Жодних письмових погоджень товариство на проведення зазначених ремонтних робіт не давало, кошторисів не погоджувало. Відтак, вважає вимоги за первісним позовом безпідставними. ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг»являється власником приміщень, а саме: нежитлового приміщення яке розташоване у цокольному приміщені багатоквартирного житлового будинку на вул. Сагайдачного, 14а в м. Трускавець Львівської області та квартир, які розташовано у 1-8 підїздах цього ж будинку. Разом з тим, договір суборенди від 03.11.11 № 11, як зазначено вище, містить умову, згідно якої суборендар (позивач за первісним позовом) вправі набути частково право власності на належне ТзОВ «Інвестиції і консалтинг»нерухоме майно. Тому право власності ТзОВ «Інвестиції і консалтинг»підлягає захисту. При цьому, зазначив, що згідно рішення Трускавецької міської ради Львівської області від 15.04.2005 № 485, Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиції і консалтинг»надано дозвіл на будівництво обєкта містобудування житлового будинку на вул. Сагайдачного, 14а в м. Трускавець Львівської області. Земельна ділянка на вул. Сагайдачного, 14а в м. Трускавець, на якій провадилось будівництво, належить Позивачу за зустрічним позовом на праві власності. Крім цього, Товариство отримало передбачений чинним законодавством Дозвіл на виконання будівельних робіт. Отже, наведеним вище доводиться факт переробки існуючого обєкту та створення нового обєкту нерухомого майна готельного комплексу у складі 236 нежитлових приміщень (готельних номерів), квартир в кількості 70 шт., а також медичного центру з рестораном та розширеною інфраструктурою, розташованих за вказаними вище адресами. Нове нерухоме майно створено в результаті самочинної переробки (реконструкції) без згоди власника майна - ТзОВ «Інвестиції і консалтинг». За таких умов, підлягає припиненню право власності на первісну річ. Право власності на перероблену нову річ згідно норм Цивільного кодексу України, набуває ТзОВ «Інвестиції і консалтинг». Враховуючи вищенаведене, просить позовні вимоги ТзОВ «Інвестиції і Консалтигн»задоволити в повному обсязі. Оцінивши встановлені обставини справи, надані докази та відповідні норми закону, суд прийшов до переконання, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, виходячи з наступного: як вбачається з матеріалів справи та сторонами не оспорюється 20.10.2011 року між ТзОВ «Інвестиції і Консалтигн»та фізичною особою підприємцем [PERSON] укладено Договір оренди № 13, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар взяв в оренду квартири за № 1-220 (включно) розташовані в під»їздах № 1-6, за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Сагайдачного, 14 а, та нежитлові приміщення в цокольному поверсі будинку за вказаною адресою. Строк дії договору два роки з моменту прийняття предмета оренди. 18.11.2011 року до вказаного Договору оренди укладено додаткову угоду № 1, відповідно до умов якої збільщено кількість орендованого майна: крім визначеного в основному договорі, орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду квартири № 221-286 (включно) , розташовані в підїздах № 7, 8 будинку № 14 а по вул. Сагайдачного в м. Трускавець Львівської області. Відповідно до п. 18, 19 Договору орендар має право самостійно на власний розсуд здійснювати поточний ремонт предмету оренди протягом терміну оренди; здавати предмет оренди в суборенду. В той же час, як визначено умовами договору, зазначеними у даних пунктах, ореднар зобовязується не здійснювати без письмової згоди Орендодавця перебудову, добудову та перепланування предмета оренди, проводити поліпшення (капітальний ремонт) предмета оренди за згодою Орендодавця, яка викладена в окремій письмовій Угоді, та отримати відшкодування вартості здійснених поліпшень на умовах, що викладені в такій Угоді. 03.11.2011 року між [PERSON] ( суборендар) та фізичною особою підприємцем [PERSON] (орендар) укладено Договір суборенди № 11 приміщень, які знаходяться у м. Трускавці по вулиці Сагайдачного 14а. Предметом суборенди виступили квартири за номерами 1 220, включно, що розташовані в 1 6 підїздах будинку на вул. Сагайдачного, 14а в м. Трускавець, а також нежитлові приміщення, розташовані в цокольному поверсі цього ж будинку. 21.11.2011 року до вищевказаного Договору суборенди укладено Додаткову угоду №1, відповідно до умов якої предмет договору суборенди являє собою квартири за номерами 1 220, включно, що розташовані в 1 6 підїздах будинку на вул. Сагайдачного, 14а в м. Трускавець, а також нежитлові приміщення, розташовані в цокольному поверсі цього ж будинку, та квартири за № 221-286, що розташовані в 78 підїздах будинку. Згідно п. 18 Договору, Суборендар має право вносити зміни до складу орендованого майна, проводити його ремонт, технічне переозброєння, що зумовлює зміну його характеристик за згодою Орендодавця, згідно погодженого Орендодавцем кошторису. Всі виконані поліпшення предмета суборенди, зазначено у вказаному пункті Договору, є спільною власністю власника обєкту нерухомого майна, що є предметом оренди за цим Договором та Суборендаря, які мають право ними розпоряджатися та виділити зі складу предмета оренди. Вартість 50% невідємних поліпшень власника нерухомого майна відшкодовує Суборендарю. Частиною 3 ст. 773 ЦК України визначено, що наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 778 ЦК України, наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, також лише за згодою наймодавця. Як вбачається з матеріалів справи та сторонами не оспорюється, власник орендованого майна ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг»не давало згоди суборендареві [PERSON] на здійснення реконструкції нерухомого майна та відшкодування невідємних поліпшень. Відповідно до проаналізованого вище Договору оренди, укладеного між ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг»та фізичною особою - підприємцем [PERSON], останньому не було надано права здійснювати капітальний ремонт чи реконструкцію орендованих приміщень. Всі поліпшення майна повинні були відбуватися, лише за згодою власника, яка повинна бути викладена в окремій угоді. Як підтверджено в судовому засіданні позивачем за первісним позовом суборендарем [PERSON] та відповідачем орендарем [PERSON] , такої, згоди власник майна не давав, відповідна угода не була підписана. Відтак, вищезазначений Договір суборенди, укладений між [PERSON] ( суборендар) та фізичною особою підприємцем [PERSON] (орендарем), згідно якого суборендар мав право здійснювати невідємні поліпшення та ставав співвласником майна що перебувало в суборенді (в розмірі 50% нової речі), суперечить умовам основного Договору, відповідно, нормам чинного законодавства, якими регулюються дані спірні правовідносини, та порушує права власника майна ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг». Крім цього, поліпшення суборендованого майна здійснено позивачем за первісним позовом без узгодження кошторису відповідних витрат, в порядку, передбаченому Договором суборенди. [PERSON] не надано документального підтвердження отримання ним дозволу орендодавця на проведення згаданих робіт згідно кошторису. Суд критично оцінює долучений до матеріалів справи лист від 11.11.11 № 4 орендаря приміщень фізичної особи підприємця [PERSON], як доказ отримання дозволу на капітальний ремонт суборендованих приміщень, оскільки вирішення цього питання не належало до компетенції даної особи. Крім цього, згідно цього листа погодження таких робіт між орендарем та суборендарем повинно було відбуватись шляхом узгодження кошторису, чого також не відбулось. Згідно п. 5 ст. 778 ЦК України, якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про безпідставність та необгрунтованість вимог позивача за первісним позовом [PERSON] Є, та, відповідно, вважає, що в задоволенні позовних вимог останнього слід відмовити в повному обсязі. Щодо зустрічних позовних вимог ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг», то надавши оцінку письмовим доказам, відповідним нормам закону, встановленим обставинам справи, проаналізувавши їх в сукупності, суд прийшов до переконання, що дані вимоги є підставними і підлягають до задоволення, виходячи з наступного: згідно положень статі 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається, а також має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема позовної заяви, з якою [PERSON] Є звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду, ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг»є власником приміщень на вул. Сагайдачного, 14А в м. Трускавець, які були предметом суборенди, та щодо відшкодування вартості капітального ремонту яких, заявлено вимогу згідно первісного позову. Згідно умов Договору суборенди від 03.11.11 № 11 суборендар (позивач за первісним позовом) вправі набути частково право власності на належне ТзОВ «Інвестиції і консалтинг»нерухоме майно. Враховуючи вищенаведене, право власності ТзОВ «Інвестиції і консалтинг»не визнається та оспорюється відповідачем. А, відтак, відповідно до положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, позивач за зустрічним позовом ТзОВ «Інвестиції і консалтинг»вправі звернутися до суду за захистом своїх законним прав та інтересів, зокрема, предявивши позов про визнання права власності на спірне майно. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Трускавецької міської ради Львівської області від 15.04.2005 № 485, Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиції і консалтинг»надано дозвіл на будівництво обєкта містобудування житлового будинку на вул. Сагайдачного, 14а в м. Трускавець Львівської області. Зокрема, визначено цільове призначення земельної ділянки будівництво і обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯА № 421588, виданого Трускавецькою міською радою, зареєстрованого Трускавецьким міським управлінням земельних ресурсів 18.05.2005, Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиції і консалтинг»належить на праві власності земельна ділянка площею 0, 6417 га., кадастровий номер № [NUMBER] 04 002 0013, розташована за адресоюа вул. Сагайдачного, 14а в м. Трускавець Львівської області. В державному акті також підтверджено цільове призначення вказаної земельної ділянки будівництво та обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Як вбачається з Дозволу на виконання будівельних робіт від 10.12.2007 № ІІ-КБ-6/7п, виданого Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю м. Трускавця, ТзОВ «Інвестиції і консалтинг»дозволено розпочати та здійснити будівництво будинку на вул. Сагайдачного, 14а. Таким чином, Товариство виступило замовником будівництва (забудовником) будинку за вказаною адресою. Наявність вищевказаних документів свідчить про те, що ТзОВ «Інвестиції і консалтинг» відповідно до вимог діючого містобудівельного законодавства України, зокрема, вимог Закону України «Про планування і забудову територій», в редакції що була чинною на момент виникнення відповідних правовідносин, дотримано усіх необхідних вимог для будівництва будинку. Як встановлено в судовому засіданні і сторонами не оспорюється, у 2010 році будівництво житлового будинку завершено. При цьому, зважаючи на те що будинок багатосекційний (3 секції), роботи виконувались поетапно. Будівництво 228 квартир було завершено у складі першого етапу будівництва, за ТзОВ «Інвестиції і консалтинг»визнано право власності на них згідно з рішенням Господарського суду Львівської області від 29.11.2010 у справі № 11/185, яке набуло законної сили. Будівництво нежитлових приміщень, розташованих у цокольному поверсі будинку, було завершено у 2011 році. Згідно з рішенням Господарського суду Львівської області від 08.07.11 № 5015/3025/11, яке набуло законної сили, за ТзОВ «Інвестиції і консалтинг»визнано право власності на нежитлове приміщення в цокольному поверсі. Поряд з цим, оскільки будівництво вцілому завершено не було, в експлуатацію житловий будинок у встановленому порядку не вводився. Відповідно до п. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 140 ГК України, ст. 12 Закону України «Про господарські товариства»передбачено, що товариство є власником майна, набутого на підставах, не заборонених законом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає встановленим те, що на момент укладення договору оренди між ТзОВ «Інвестиції і консалтинг» та фізичною особою підприємцем [PERSON] нежитлових приміщень які розташоване у цокольному приміщені багатоквартирного житлового будинку на вул. Сагайдачного, 14а в м. Трускавець Львівської області та квартир, які розташовано у 1-8 підїздах цього ж будинку, та договору суборенди вказаних спірних приміщень, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг»являлося власником даного майна. Дане підтверджується і довідкою КП Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»№ 4304 від 15.12.2011 року, долученої до матеріалів справи, відповідно до якої за поштовою адресою: м. Трускавець, вул. Сагайдачного, 14 а знаходиться багатоквартирний житловий будинок, право власності на який оформлено за ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг». Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Враховуючи вищенаведене, позивач [PERSON] міг набути право власності на нове майно, створене в результаті поліпшення, в порядку ч.4. ст. ст. 778 ЦК України, лише при наявності згоди власника майна на таке перепланування та наступне отримання частини майна у власність. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник вправі вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. На момент укладення зазначеного Договору суборенди, в 1-6 підїздах будинку залишалось 58 квартир, будівництво яких було ТзОВ «Інвестиції і консалтинг»завершено згідно зазначеного вище дозволу на виконання будівельних робіт, проте право власності за товариством не оформлено. Проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач за первісним позовом [PERSON], без згоди власника, на підставі договору суборенди від 03.11.11 № 11 та Додаткового договору до нього, провів реконструкцію суборендованого майна, внаслідок якої квартири розташовані в 1-6 підїздах реконструйовано у готельний комплекс в складі 242 нежитлових приміщень (готельних номерів), квартири розташовані в 7, 8 підїздах, переплановано, внаслідок чого їх кількість склала 70, нежитлові приміщення цокольного поверху реконструйовано у приміщення медичного центру з рестораном та розширеною інфраструктурою. В результаті проведених робіт, на належній на умовах приватної власності Позивачу земельній ділянці, на вул. Сагайдачного в м. Трускавець, завершено реконструкцію трисекційного будинку, в результаті якої створено 3 обєкти, а саме: переобладнано 1-6 підїзди будинку, у складі 186 квартир, в готельний комплекс, в складі 236 нежитлових приміщень (готельних номерів), з технічними приміщеннями та приміщеннями загального користування; переобладнано нежитлові приміщення в цокольному поверсі, в приміщення медичного комплексу, та переплановано квартири в 7-8 підїздах будинку, в результаті чого 65 квартир (№ № 221 - 286), які було передано в оренду, реконструйовано у 70 квартир з іншою площею та кількістю кімнат. Факт завершення реконструкцій квартир та нежитлових приміщень підтверджує [PERSON], зазначивши про це у первісній позовній заяві (з урахуванням збільшених позовних вимог). Крім цього, факт завершення реконструкції та створення нових обєктів нерухомого майна у вигляді житлового будинку, готельного комплексу та медичного комплексу, підтверджено Технічним висновком, що на замовлення Позивача за зщустрічним позовом виконаний спеціалізованою проектною установою ТзОВ «Будівельний альянс 2007», яка має відповідну ліцензію на проведення такого дослідження. З вищезазначеного висновку вбачається, що обєкти нерухомого майна, що були предметом дослідження, створені шляхом реконструкції житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями, розташованого за адресою : Львівська область, м. Трускавець, вул. Сагайдачного, 14 а. Існуючі квартири та нежитлові приміщення реконструйовано у нові нежитлові приміщення, що можуть використовуватись як житло, готельний комплекс та медичний комплекс, відповідно. Із висновку щодо готельного комплексу зокрема, вбачається, що існуючі квартири частково переплановано та реконструйовано у нежитлові приміщення, що можуть використовуватись як готельні номери. Із висновку щодо медичного комплексу зокрема, вбачається, що існуючі нежитлові приміщення реконструйовано для використання як медичний комплекс. Із висновку щодо квартир зокрема, вбачається, що існуючі квартири частково переплановано, в результаті чого змінено площі окремих квартир та кількість кімнат, при збереження цільового призначення нерухомого майна - квартири. Усі реконструйовані обєкти є завершеним будівництвом відповідно до діючих Державних будівельних норм і стандартів, і придатні до експлуатації. Висновком підтверджено факт виконання усіх необхідних робіт із реконструкції по кожному із приміщень, відповідність виконаних робіт, використаних матеріалів і конструкцій державним технічним вимогам і стандартам, а також встановлено задовільний технічний стан житлових приміщень, приміщення готельного комплексу та медичного комплексу в цілому та можливість їх безпечної експлуатації за призначенням. Проведене будівництво відповідає нормам ДБН, вимогам протипожежної безпеки та санітарно-епідеміологічним нормам. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи та оглянутих в судовому засіданні оригіналів документів, на замовлення ТзОВ «Інвестиції і консалтинг» Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», проведено технічну інвентаризацію обєктів (квартир, нежитлових приміщень та приміщень медичного комплексу). За результатами технічної інвентаризації виготовлено технічні паспорти на квартири та нежитлові приміщення, якими засвідчено завершення реконструкції належних Позивачу квартир в кількості 70 шт., за адресою: Львівська обл., м. Трускавець, вул. Сагайдачного, 14а; нежитлових приміщень готельного комплексу в кількості 236 шт., з технічними приміщеннями, за адресою: Львівська обл. м. Трускавець, вул. Сагайдачного, 14А; та приміщень медичного комплексу з рестораном та розширеною інфраструктурою, за адресою: вул. Сагайдачного, 14А в м. Трускавець Львівської області. Одночасно, судом беруться до уваги положення ч. 1 ст. 331 ЦК України, відповідно до якої право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Згідно ст. 332 ЦК України, переробка речі має наслідком створення нової речі. Особа, яка самочинно переробила чужу річ, не набуває право власності на нову річ. Відтак, наведеним вище доводиться факт переробки суборендарем [PERSON] існуючого обєкту та створення нового обєкту нерухомого майна готельного комплексу у складі 236 нежитлових приміщень (готельних номерів), квартир в кількості 70 шт., а також медичного центру з рестораном та розширеною інфраструктурою, розташованих за вказаними вище адресами. Фактично, провівши реконструкцію вищезазначеного майна, [PERSON] здійснив самочинне будівництво та створив нову річ. Однак, нове нерухоме майно створено відповідачем за зустрічним позовом [PERSON]в результаті самочинної переробки (реконструкції), без згоди власника майна - ТзОВ «Інвестиції і консалтинг». За таких умов, підлягає припиненню право власності ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг»на первісну річ, а право власності на перероблену нову річ у [PERSON] - не виникає. Згідно ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», закінчені будівництвом обєкти підлягають прийняттю в експлуатацію у встановленому порядку. Водночас, відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Разом з тим, суд бере до уваги норму абз. 2 п. 3.1 ДБНА 3.1 3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів», затверджених наказом Держкоммістобудування України від 05.10.1994 року, з якої вбачається, що встановлений органами державної влади та місцевого самоврядування порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів щодо обєктів містобудування, які не є державною власністю, носить рекомендаційний характер Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності на нерухоме майно, підлягає обовязковій державній реєстрації. Таким чином, до моменту приймання в експлуатацію житлового будинку, готельного комплексу в складі 236 нежитлових приміщень та медичного центру з рестораном та розширеною інфраструктурою, а також державної реєстрації такого права, ТзОВ «Інвестиції і консалтинг»позбавлене можливості в повній мірі реалізувати свої права і повноваження як власника новостворених обєктів нерухомого майна, в тому числі право на захист власності. Відповідно до приписів ч. 1 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно набувають ознак самочинного будівництва, якщо вони: збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм та правил. Особа, яка здійснює самочинне будівництво, не набуває права власності на нього. Разом з тим, частиною 5 вказаної статті передбачено можливість захисту прав власника шляхом визнання права власності за власником земельної ділянки на нерухоме майно, яке самочинно зубдоване на ній, якщо це не порушує прав третіх осіб. Отже, діючим законодавством України допускається, в якості способу захисту права власності, оформлення права власності на нерухоме майно, яке не введено в експлуатацію. Щодо позовної вимоги за зустрічним позовом про визнання права власності за ТзОВ «Інвестиції і Консалтинг»на квартири, то відповідно до ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснити ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно технічних вимог і правил експлуатації будинку. Отже, квартири у багатоквартирному житловому будинку, що являють собою ізольоване приміщення, призначене для проживання, є самостійним обєктом права власності. Тому право позивача за зустрічним позовом на самочинно реконструйовану частину житлового будинку по вул. Сагайдачного, 14 а в м. Трускавці Львівської області підлягає розгляду щодо визнання права власності на кожну квартиру окремо. Щодо позовної вимоги про визнання за ТзОВ «Інвестиції і консалтинг»права власності на нежитлові приміщення, суд бере до уваги те, що Технічними паспортами визначено технічні характеристики кожного обєкта після проведення самочинної технічної реконструкції окремо. Факт завершення будівництва вказаних обєктів та можливість їхньої експлуатації підтверджено проаналізованим вище технічним висновком, який складено за результатами дослідження будівлі. Даним висновком, також, підтверджено можливість експлуатації самочинно реконструйованих нежитлових приміщень окремо, незалежно від житлової частини будинку. Враховуючи наведене, той факт, що самочинне будівництво спірного нерухомого майна здійснено на відведеній земельній ділянці, без порушення будівельних норм і правил, нормативних актів з пожежної безпеки, суд приходить до переконання, що таке будівництво не суперечить суспільним інтересам, не порушує прав інших осіб.. При таких обставинах суд вважає, що зустрічний позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів за зустрічним позовом в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3292,00 грн.

Outcome: approved