Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до [PERSON], треті особи Обслуговуючий кооператив Гаражно будівельний кооператив Янтарний, Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціїДніпропетровської обласної Ради, Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на гараж в порядку спадкування за заповітом, поділ спадкового майна. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивачі посилалися на те, що 06.03.2005 року померла мати позивачки та дружина позивача [PERSON] Спадкоємцями після її смерті є позивачі та відповідач. За життя [PERSON] було складено заповіт, яким вона належну їй квартиру за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Янтарна, 79/3/64 в рівних частинах заповідає позивачці та відповідачу, гараж № 7- п, ряд 1-й, поверх 1-й ОК ГБК Янтарний, який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, 6 позивачці. Усі спадкоємці прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки на день смерті останньої проживали з нею. Вказана квартира було приватизованою та видано свідоцтво на право власності на житло від 12.08.1993 року, тобто кожному із співвласників (позивачці, відповідачу та [PERSON]Т.) належить 1/3 частина квартири. 24 липня 1996 року між позивачкою та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, згідно якого остання передала у власність позивачці 1/3 частки спірної квартири. Що стосується зазначеного в заповіті гаражу, який [PERSON] заповіла позивачці, то за життя [PERSON] право власності на нього не оформляла. Позивачка звернулася до Шостої держнотконтори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж, проте їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. З урахування викладеного, просила суд визнати за [PERSON] право власності на х/г частку гаражу № 7-п ряд 1-й, поверх 1-й, який розташований в Обслуговуючому кооперативі Гаражно-будівельний кооператив Янтарнийза адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, № 6, як за чоловіком та на 1/12 частку гаражу № 7-п ряд 1-й, поверх 1-й, який розташований в Обслуговуючому кооперативі Гаражно-будівельний кооператив Янтарнийза адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, № 6, який складається з гаражу 1 площею 18,3 кв.м., підвалу 2 площею 16,7 кв.м., загальною площею 35 кв.м., в порядку спадкування обов'язкової частки після смерті дружини - [PERSON], померлої 06 березня 2005 року, а всього на 7/12 частки вищезазначеного гаражу; встановити позивачці факт належності заповіту складеного 26 січня 1995 року на її користь матір'ю [PERSON], посвідченого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 3-868, у якому прізвище позивачки зазначене Светлова, коли насправді воно українською мовою викладається Світлова; визнати за позивачкою право власності на 5/12 частки гаражу № 7-п ряд 1-й, поверх 1-й, який розташований в Обслуговуючому кооперативі Гаражно-будівельний кооператив Янтарнийза адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, № 6, який складається з гаражу 1 площею 18,3 кв.м., підвалу 2 площею 16,7 кв.м., загальною площею 35 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті матері -[PERSON], померлої 06 березня 2005 року; провести поділ спадкового майна гаражу № 7-п ряд 1-й, поверх 1-й, який розташований в Обслуговуючому кооперативі Гаражно-будівельний кооператив Янтарнийза адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, № 6 між спадкоємцями: [PERSON] та [PERSON] за наступним варіантом поділу: - виділити позивачці у власність гараж № 7-п ряд 1-й, поверх 1-й, який розташований в Обслуговуючому кооперативі Гаражно-будівельний кооператив Янтарнийза адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, № 6, визнав за мною право власності на вищезазначений гараж, який складається з гаражу 1 площею 18,3 кв.м., підвалу 2 площею 16,7 кв.м., загальною площею 35 кв.м., в порядку поділу спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON], померлої 06 березня 2005 року. стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 7/12 частки № 7-п ряд 1-й, поверх 1-й, який розташований в Обслуговуючому кооперативі Гаражно-будівельний кооператив Янтарнийза адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, № 6 в розмірі 7 978 грн. 25 коп. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, на його задоволенні наполягала. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, суду надав заяву, в якій позов пітримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. В матеріалах справи мається його заява, посвідчена приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 110, в якій відповідач позов визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує. Представник ОК ГБК Янтарнийу судовому засіданні проси суд винести рішення відповідно до чинного законодавства. Представник КП ДМБТІ у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник Шостої держнотконтори у судове засідання не зявився, суду надав листа, в якому просить слухати справу без його участі. Суд вислухавши думку позивачки, представника ОК ГБК Янтарний, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є дочкою, позивача чоловіком, відповідач сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвом про укладанням шлюбу. 06 березня 2005 року померла [PERSON], про що Індустріальним ВРАЦС Дніпропетровського МУЮ, зроблено актовий запис № 298. Спадкоємцями після її смерті є: позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON], які у відповідності зі ст. 1268 ЦК України фактично прийняли спадщину, бо нас смерті проживали разом з померлою. За життя [PERSON] 26.01.1995 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], за реєстровим № 3-868, згідно якого остання заповідала належну їй квартиру, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Янтарна, 79/3/64, в рівних частинах позивачці [PERSON] та відповідачу [PERSON]; належний їй гараж а автокооперативі ПобедаІндустріального району м. Дніпропетровська позивачці [PERSON] Слід зазначити, що квартира [ADDRESS], корпус № 3 в м. Дніпропетровську належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно розпорядження виконкому міської ради народних депутатів від 12.08.1993 року № И-1273 від 12.08.1993 року, тому кожному із співвласників належить 1/3 частини вказаної квартири. 24 липня 1996 року [PERSON] уклала з позивачкою договір довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], за реєстровим № 41/96, згідно якого [PERSON] передала у власність позивачці належну їй частину спірної квартири. В своєму позові позивачка просить визнати право власності на гараж та провести його поділ, проте вказані вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Отже, з метою оформлення спадщини, право власності на нерухоме майно може бути оформлено на імя особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтверджували право власності на майно цієї особи. Як пояснила позивачка в судовому засіданні, право власності на гараж, який вказаний в заповіті за [PERSON] зареєстровано не було. Позивачка звернулася до Шостої держнотконтори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою державного нотаріуса від 19.08.2011 року № 1292/02-14, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з тим, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцями. Як пояснила позивачка у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, в заповіті від 26.01.1995 року невірно вказано її прізвище. Так, згідно паспорту, прізвище позивачки українською мовою вказано як Світлова, в той час як в заповіті українською мовою вона Светлова. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Тому, суд вважає, що вимоги позивачки в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме заповіту, підлягає задоволенню. Решта вимог позивачки стосується дій, які здійснюються нотаріусом по оформленню спадщини, згідно Закону України Про нотаріат. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial