Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з указаним позовом, зазначила, що 3 серпня 2006 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої вона отримала каліцтво й тривалий час знаходиться на лікуванні. Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 22 травня 2007 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Рішенням Костопільського районного суду 05 квітня 2011 року з відповідача на її користь присуджено до стягнення щомісячно, починаючи з 22 лютого по 14 квітня 2011 року втрачений заробіток в сумі 4705 грн. Згідно рішення Костопільського районного суду від 12 грудня 2011 року збільшено розмір відшкодування втраченого заробітку до 4800грн щомісячно, починаючи з 14 квітня 2011 року до 16 травня 2014 року. В обґрунтування позову, покликається, що у звязку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, яка з 01.01.2012 року складає 1073 грн. на місяць, вона має право на збільшення розміру відшкодування втраченого заробітку. Просила збільшити розмір відшкодування втраченого заробітку, починаючи з 12.01.2012 року по 16.05.2014 року (дня проведення переосвідчення) щомісячно в розмірі 5365 грн. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у письмовій заяві. Просить позов задовольнити. Представник відповідача адвокат [PERSON] позов не визнала, в заперечення позовних вимог покликається на те, що відповідач немає фінансової можливості відшкодовувати втрачений заробіток в збілшеному розмірі, оскільки отримує мінімальну заробітну плату та сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей. Просила зменшити суму відшкодування до 1500 грн., а витрати на правову допомогу стягнути в розмірі 429 грн. 20 коп. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши надані суду докази, суд рахує , що позов підлягає до часткового задоволення. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 3 серпня 2006 року відповідач під час керування автомобілем, заподіяв позивачці тяжкі тілесні ушкодження, що призвело до втрати нею 100 відсотків професійної працездатності та втрати заробітної плати. Факт ушкодження здоровя позивача відповідачем підтверджується вироком Костопільського районного суду від 22 травня 2007 року і у відповідності до ст.61 ЦПК України не потребує доказуванню. У відповідності до ч.1 ст.1195 ЦК України позивач має право на відшкодування заробітку, втраченого нею внаслідок втрати професійної працездатності. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №65 від 16.05.2011 року позивачці встановлена 100 відсоткова втрата професійної працездатності, повторне переосвідчення - 16 травня 2014 року. Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 05 квітня 2011 року з відповідача на користь позивача присуджено до стягнення щомісячно, починаючи з 22 лютого по 14 квітня 2011 року втрачений заробіток в сумі 4705 грн. Згідно рішення Костопільського районного суду від 12 грудня 2011 року збільшено розмір відшкодування втраченого заробітку до 4800грн щомісячно, починаючи з 14 квітня 2011 року до 16 травня 2014 року. Заявлений позов про збільшення розміру відшкодування втраченого заробітку підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ст.1208 ЦК України підлягає відповідному збільшенню розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати. Згідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2012 рік" з 1 січня 2012 року розмір мінімальної плати складає 1073 грн., що є підставою для збільшення позивачу розміру відшкодування втраченого заробітку, завданої ушкодженням здоровя. З врахуванням вимог ч.2 ст.1197 ЦК України суд погоджується з розрахунком позивача щодо збільшення розміру такого відшкодування, починаючи з 12.01.2012 року по 16.05.2014 року в розмірі 5365 грн. (1073 грн. х5) щомісячно. За таких обставин, заперечення представника відповідача проти позову не можуть бути прийняті до уваги. Позов в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення. З урахуванням затрат понесених адвокатом на підготовку та подачу позовної заяви та враховуючи, що представництво інтересів позивача в суді адвокатом не було здійснено, суд визначає такі витрати в розмірі 429 грн. 20 коп., які підлягають стягненню з відповідача. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 214,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial