Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.07.2012 року помер його вітчим, [PERSON], який проживав однією сімєю з його матірю, [PERSON] в с. Ворожба Лебединського району Сумської області по вул. Сумській, 7. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з: житлового будинку з надвірними спорудами, розташованими за вищевказаною адресою, земельної ділянки площею 5,65 га, розташованої на території Ворожбянської сільської ради Лебединського району Сумської області, мотоцикл марки ІЖ-Юпітер-5, мопед Карпати. 17.11.2012 року він звернувся до Лебединської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після смерті останнього, але його заява була залишена без руху, так як у [PERSON] є рідний син, тобто спадкоємець першої черги. У звязку з тим, що відповідач не приймав ніякої участі у житті свого батька, не опікувався ним, не дивлячись на те, що останній тривалий час хворів на онкологічне захворювання, а після його смерті не приїхав на його поховання, він звернувся до суду і просить встановити факт його проживання однією сімєю з померлим протягом двадцяти двох років, до дня смерті, та визнати за ним право на спадкування майна спадкодавця [PERSON] у першій черзі. Позивач та представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали. Відповідач пояснив, що влітку 1986 року його покійний батько, [PERSON], переїхав на постійне проживання в [INFO] та перевіз з собою 60 бджолосімей з вуликами і необхідний інструмент. Раніше, в Ужгороді за рахунок кредиту, взятого в банківській установі, був придбаний мотоцикл ІЖ-Юпітер-5, а з його зарплати був придбаний мопед Карпати. Все літо він пропрацював на пасіці у батька, яку вони розмістили поблизу с. Ворожба, в селі Ступник, у родича [PERSON] Міняйла. Пізніше, в 1987 році, пасіку перевезли до села Босівщина Лебединського району Сумської області. В цьому ж році батько придбав будинок у с. Ворожба по вул. Сумській 7 і він до1991року включно кожного літа приїжджав до батька та разом з ним працював на пасіці. В 1990 році літом, коли він приїхав чергового разу до батька, побачив, що разом з ним проживає жінка, [PERSON], з двома дітьми, одним з яких був позивач. Через це, а також в звязку з тяжким онкологічним захворювання своєї дружини, [PERSON], виявленим у неї в 2010 році, він став рідше відвідувати батька, але ніколи не припиняв спілкуватися з ним по телефону та листуванням до запитання. В 1998 році він приїжджав до батька зі своєю родиною, що стверджується фотокартками, зробленими у той час. А восени 2001року приїжджав у Ворожбу з сином. Батько також приїжджав гостювати до них в Ужгород в 1987, 1990, 2004 та 2009 роках. Постійно спілкуючись з батьком, він вважає, що той був енергійною, працелюбною людиною, яка не потребувала сторонньої допомоги та повністю забезпечувала себе матеріально. Щодо свого захворювання, яке у нього виявили за два останні місяці до смерті, він пояснював, що захворів на виразку шлунку і в нього достатньо коштів на лікування, від запропонованої ним матеріальної допомоги відмовився. Про онкозахворювання стало відомо вже після його смерті. Пояснення позивача щодо готування їжі, прання, прибирання у будинку, ведення домашнього господарства та придбання ліків за кошти позивача - не відповідає дійсності, а навпаки, це батько увесь час утримував [PERSON], так як останній є абсолютно не пристосованою до життя людиною. На похорони батька він не зміг вчасно приїхати, оскільки про його смерть [PERSON] повідомив йому по телефону о 16 годині 22.07.2012 року, а похорон був призначений на наступний день о 12 годині, до того ж йому не вдалось купити квиток в м. Суми і виїхати вдалося лише 24.07.2012 року. Отримавши соціальну допомогу на поховання батька, він одразу ж відшкодував [PERSON] витрачені ним кошти в розмірі 1400 грн. і тому твердження, що його батько похований за рахунок [PERSON], не відповідає дійсності. Після поховання батька він не заперечував проти того, щоб [PERSON] проживав у будинку батька аж до того часу, коли останній безпідставно звинуватив його, шляхом подачі заяви в органи міліції, у викраденні документів та цінних речей з будинку батька, тому на даний час він заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] в частині зміни черговості у спадкуванні. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до наступного: Даний спір між сторонами виник з цивільних правовідносин, які регулюються ст..ст. 1217, 1220, 1258, 1261, 1264, 1259 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер 22 липня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно: житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по вул.. Сумській 7 в с. Ворожба Лебединського району Сумської області, земельної ділянки площею 5,65 га, яка розташована на території Ворожбянської сільської ради Лебединського району Сумської області, мотоцикла марки ІЖ-Юпітер-5 та мопеда Карпати. З заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця звернувся до нотаріальної контори його син - відповідач [PERSON], що стверджується виписками зі спадкового реєстру та довідкою приватного нотаріуса Лебединського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] ( а.с. 135-138). При зверненні до Лебединської державної нотаріальної контори позивача з заявою про прийняття спадщини, йому було розяснено, що він не є спадкоємцем ні по закону, ні по заповіту ( а.с. 11), тому заява залишена без руху, а йому було рекомендовано звернутись до суду з позовом про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю. В судовому засіданні встановлений факт проживання позивача однією сімєю з померлим [PERSON] з 1990 року до дня смерті останнього, 22 липня 2012 року. Цей факт визнаний відповідачем, тому на підставі ст..61 ЦПК України він не підлягає доказуванню, а позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст..1264 ЦК України, особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини, мають право на спадкування за законом у четверту чергу. І, враховуючи викладені вище обставини, позивач відноситься саме до четвертої черги спадкоємців після смерті [PERSON] Відповідно до ст..1258 ЦК України спадкоємці одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст..1259 ЦК України. Як встановлено в судовому засіданні, спадкоємцем першої черги є відповідач - син померлого, і він у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавати іншу допомогу\~ \~ спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як видно з матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] після смерті [PERSON], з якою перебував у фактичному шлюбі до дня її смерті, 09.05.2011 року, проживав з її сином, [PERSON], був священником Сумської єпархії Української православної церкви Київського Патріархату ( проводив обряди не тільки в с. Ворожба, а й у навколишніх селах) та отримував пенсію, а також на праві власності мав земельний пай розміром 5.95 га, від здачі в оренду якого мав додатковий доход. Крім того, разом з позивачем утримував велику кількість бджолосімей, мед від яких продавав. Ці факти не спростовані позивачем та його представником і підтверджують те, що [PERSON] був матеріально забезпечений. Він вів активний спосіб життя, приймав участь у художній самодіяльності Ворожбянського сільського будинку культури, що стверджується показами допитаної в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] та оглянутими в судовому засіданні відомостями про учасників художньої самодіяльності: ансамблю народної пісні та гуртка художнього читання при Ворожбянському СБК, з яких вбачається, що він ще в травні 2012 року самостійно ходив на заняття в гуртках. Свідок [PERSON] також пояснила, що на початку 2012 року, коли вже [PERSON] захворів, але ще міг самостійно ходити в сільський клуб, він говорив, що купив у розстрочку тракторець, за який необхідно виплачувати гроші, а крім цього на його пенсію ще треба якось прожити разом з [PERSON], покладав надії на доходи від реалізації меду. В квітні 2012 року він ще їздив по навколишніх селах та освячував паски. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] також ствердила, що [PERSON] в період хвороби ще проводив церковні обряди на дому, в квітні 2012 року освячував паски, йому в цьому допомагав [PERSON] З довідки управління Пенсійного фонду в м. Лебедині та Лебединському районі від 20.02.2013 року № 1495/07-07 ( а.с. 65) вбачається, що [PERSON] станом на 20.02.2013 року на обліку як фізична особа-підприємець не перебуває, інформація про нарахування заробітної плати, як найманому працівнику в Державному реєстрі застрахованих осіб відсутня. Судом встановлено, що стан здоровя [PERSON] погіршився в травні 2012 року і він вимушений був звернутись за допомогою до Лебединської ЦРЛ, де 30.05.2012 року йому був встановлений діагноз: захворювання тіла шлунку, гр..1У, ст..1У. Як вбачається з довідки Лебединської ЦРЛ № 28 від 08.01.2013 року ( а.с. 14) [PERSON], [INFO], протягом 2010-2012 років на стаціонарному відділенні в Лебединській ЦРЛ не перебував. На диспансерному обліку у лікаря-онколога знаходився з 30.05.2012 року. Амбулаторна картка на нього в реєстратурі поліклініки відсутня. Аналізуючи вказані докази, суд вважає, що період з часу виявлення у [PERSON] тяжкого захворювання і до дня його смерті ( майже два місяці), не можна вважати тривалим. Покази допитаних в судовому засіданні свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] крім підтвердження факту проживання позивача зі спадкодавцем однією сімєю, стверджують той факт, що останні два тижні перед смертю [PERSON] самостійно не міг ходити, а позивач [PERSON] опікувався ним. Але сам факт того, що позивач опікувався спадкодавцем в період його хвороби, не дає права на зміну черговості одержання права на спадкування. Інших доказів, які б вказували на те, що покійний [PERSON] через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був тривалий час у безпорадному стані і в звязку з цим потребував матеріальної допомоги від позивача, останнім не надано. Тому суд не має правових підстав для зміни черговості одержання позивачем права на спадкування та визнанні за ним права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги і вважає, що в задоволенні позовних вимог в цій частині позивачеві слід відмовити. \~ На підставі викладеного,

Outcome: partial