Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до ПМП Тернопільська фірма Будівельник, споживчого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Львівська-1 про визнання майнових прав на квартиру №13, поверх четвертий, підїзд перший, проектною загальною площею 73,04 кв.м. у багатоквартирному будинку по вул. Львівській в м. Тернополі та визнання членом споживчого кооперативу Львівська-1. В обґрунтування вимог вказує, що 05 вересня 2007 року між ним та ПП Тернопільська фірма Будівельник укладено договір на пайове будівництво двокімнатної квартири №13, поверх четвертий, підїзд перший, проектною загальною площею 73,04 кв.м. у багатоквартирному будинку по вул. Львівська в м. Тернополі. Згідно п.1.1 договору планове закінчення та здача будинку в експлуатацію заплановано на 2010 рік. Попередня базова вартість квартири становила 274996,00 грн. Позивач умови договору виконав повністю, зокрема, ним було сплачено ПП Тернопільська фірма Будівельник повну вартість квартири, про що зазначено у п. 2.1. Договору. Відповідач умови договору належним чином не виконав, у встановлені договором строки будинок в експлуатацію не здав. 16 серпня 2011року між ПП Марс-буд в особі директора [PERSON] та споживчим кооперативом Львівська 1 укладено договір за котрим безоплатно передано у власність кооперативу матеріали та обладнання, які були використані у процесі будівництва (створення майна) обєкта незавершеного будівництва, технічну та іншу документацію щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою Львівська,1 в м. Тернополі. До кооперативу перейшли всі права та обовязки щодо організації завершення будівництва. Всупереч умовам договору, незважаючи на факт укладення договору про пайову участь у будівництві житла, йому було відмовлено у прийнятті в члени споживчого кооперативу. Вважає такі дії відповідачів незаконними та такими, що порушують його майнові права. Просить визнати за ним майнові права на двокімнатну квартиру №13, поверх четвертий, підїзд перший, проектною загальною площею 73,04кв.м. у багатоквартирному будинку по вул. Львівська в м. Тернополі та визнати його членом споживчого кооперативу Львівська-1. До початку розгляду справи по суті представником позивача [PERSON] подано суду уточнення позовних вимог, в яких він просить визнати за позивачем [PERSON] майнові права на двокімнатну квартиру проектною площею 73,04 кв.м. у багатоквартирному житловому будинку по вул. Львівська, 1 в м. Тернополі та визнати позивача членом споживчого кооперативу Львівська-1. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зіславшись на доводи викладені у заяві та наданих суду усних поясненнях. Представник ПП ТФ Будівельник в судове засідання 17.05.2013р. не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Однак попередньо надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 26 квітня 2011 року господарським судом Тернопільської області порушено провадження у справі про банкрутство ПП ТФ Будівельник. В подальшому, а саме 03.02.2012 р. ухвалою господарського суду призначено розпорядником майна ПП ТФ Будівельник [PERSON] та покладено на розпорядника майна обов'язки, передбачені Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 27 березня 2012 р. на арбітражного керуючого - розпорядника майна [PERSON] покладено виконання обов'язків директора ПП ТФ Будівельник. Цією ж ухвалою зобов'язано директора ПП ТФ Будівельник [PERSON] протягом трьох днів передати розпоряднику майна [PERSON] бухгалтерську та іншу документацію підприємства, печатки, штампи, матеріальні та інші цінності. Станом на сьогоднішній день бухгалтерська та інша документація, що велася на підприємстві на виконання вимог ухвали господарського суду розпоряднику майна не була передана. Таким чином, ПП ТФ Будівельник немає можливості визнавати чи стверджувати факт наявності чи відсутності договору та квитанцій, які б не ставили під сумнів позовні вимоги [PERSON], так як у ПП ТФ Будівельник таких документів немає. Враховуючи те, що позивач не надав підтверджуючих доказів оплати коштів за квартиру, майнові права на яку має намір, згідно поданого позову визнати, квитанцій, касових ордерів чи будь - яких інших доказів передачі грошей, що у свою чергу дає можливість стверджувати, що зі сторони [PERSON] належним чином умови договору не були виконані, а тому підстав для задоволення позову немає. Представники відповідача споживчого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Львівська-1 позов не визнали, надавши суду письмові заперечення та усні пояснення, із яких слідує наступне. ПП Тернопільська фірма Будівельник не мала цивільної дієздатності на укладення договору на пайове будівництво житла від 05.09.2007р., оскільки замовником будівництва будинку по вул. Львівській було ПП Марс-буд. В додатку до договору про передачу будинку на баланс кооперативу, укладеному 16.08.2011р. між ПП Марс-буд і СК ЖБК Львівська-1, немає прізвища позивача. Також прізвище позивача не вказано в списку договорів дольової участі на будівництво будинку, який був додатком до відповіді слідчого управління УМВСУ в Тернопільській області. Квартири з такими параметрами (№ квартири, підїзд, поверх і площа), як зазначено в договорі від 05.09.2007р., в новозбудованому будинку по вул. Львівській фізично не існує. Заяву позивача про прийняття у члени споживчого кооперативу Львівська-1 залишено без розгляду, оскільки ним не подано кооперативу копії квитанцій про оплату коштів на виконання договору та будь яких інших документів, які б підтверджували оплату. А також, на сьогоднішній день у будинку не залишилось вільних квартир. На квартири усіх членів кооперативу перевірено наявність договору дольової участі та квитанцій про оплату 100% вартості житла. Судом встановлено, що позовні вимоги позивача випливають із договору укладеного 05 вересня 2007 року між ним та ПП Тернопільська фірма Будівельник в особі директора [PERSON] про пайове будівництво двокімнатної квартири №13, поверх четвертий, підїзд перший, проектною загальною площею 73,04 кв.м. у багатоквартирному будинку по вул. Львівська в м. Тернополі. Оригінал договору оглянуто судом в судовому засіданні. Згідно п.1.1 договору, планове закінчення будівництва та здача будинку в експлуатацію 2010 рік. Згідно умов п.1.2 та п. 2.1. договору, попередня базова вартість квартири становить 274996,00 грн. Остаточна ціна будівництва визначається після його закінчення шляхом розрахунку проектною та фактичною (за даними БТІ) загальною площею квартири. При складанні договору сторона-2, тобто позивач, внесла суму 274996,00 грн., що становить 100% оплати і є фіксованою до кінця будівництва. На підставі укладеного договору про пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку та пункту цього договору щодо повної оплати вартості квартири на момент підписання договору, позивач наполягає на задоволенні його позовних вимог. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В сукупності з іншими доказами дослідженими в судовому засіданні, суд не може прийняти цей договір в якості належного доказу сплати позивачем вартості квартири та обґрунтованості позовних вимог до відповідачів. А саме, в матеріалах справи містяться дані, які спростовують твердження позивача про оплату ним вартості квартири на момент підписання договору та обґрунтованість позовних вимог до відповідачів. Такими, зокрема, є: Замовником будівництва багатоквартирного будинку по вул. Львівській, 1(8) в м. Тернополі було приватне підприємство Марс-буд, що підтверджується рішеннями Тернопільської міської ради №4/11/51 від 06.05.2004р., №4/11/162 від 25.06.2004р., №4/16/116 від 04.08.2005р., №4/17/84 від 20.12.2005р., договором оренди землі від 03.01.2006р., архітектурно-планувальним завданням та дозволом на виконання будівельних робіт від 03.11.2009р. за №446-18/09. Згідно договору від 16.08.2011р., приватне підприємство Марс-буд в особі директора [PERSON] (ця ж особа фігурує в договорі від 05.09.2007р. в якості директора ПП ТФ Будівельник) та споживчий кооператив (житлово-будівельний кооператив) Львівська-1 в особі голови правління [PERSON] уклали договір про безоплатну передачу кооперативу матеріалів та обладнання, які були використані у процесі будівництва (створення майна) обєкта незавершеного будівництва (багатоквартирного житлового будинку) вартістю 9000490,00 грн., що складається з трьох секцій, за адресою м. Тернопіль, вул. Львівська, 1. Середньозважена готовність склала від 24% до 28%. Безоплатно передано також технічну та іншу документацію щодо будівництва цього будинку. ПП Марс-буд, зокрема, гарантує, що вказані у договорі матеріали та обладнання не відчужено, на них не визнано майнові права за третіми особами, крім осіб, з якими було укладено договори щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку за будівельною адресою вул. Львівська, 1 м. Тернопіль, згідно зі списком (додається). ПП Марс-буд передає, а кооператив приймає на себе подальші зобовязання щодо організації завершення будівництва цього будинку. 16.08.2011р. між сторонами договору підписано акт прийому-передачі. Згідно додатку до цього договору від 16.08.2011р., у списку договорів укладених за будівельною адресою м. Тернопіль, вул. Львівська, 1 особи [PERSON] не виявлено. Також встановлено згідно цього списку, що договори на квартири №№13, 14 укладені з іншими особами. Також, листом від 20.07.2011р. за №9/2-7595 слідче управління УМВСУ в Тернопільській області надіслало голові правління споживчого кооперативу Львівська-1 [PERSON] список договорів пайової участі на будівництво квартир та нежитлових приміщень у житловому будинку по вул. Львівській, 1. Оглядом цього списку не виявлено особи [PERSON] серед дольовиків цього будинку. Також встановлено згідно цього списку, що договори на квартири №№13, 14 укладені з іншими особами. Окрім того, згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №2283 від 26.12.2012р., оформлено право власності за фізичними особами на квартири у вищезгаданому будинку, зокрема на кв. №13 за [PERSON], на кв. №14 за [PERSON] [PERSON] щодо скасування права власності на ці квартири судом не здобуто. Згідно листа ПП Тернопільська фірма Будівельник від 28.10.2011р., підписаного директором [PERSON], на імя ст. помічника прокурора м. Тернополя [PERSON], на запит прокуратури від 19.10.2011р. за №90-9603-11вих. про надання інформації щодо пайовика [PERSON] повідомляється, що на той час за гр. [PERSON] не рахується квартири за адресою вул. Львівська, 1, м. Тернопіль. Щодо двохкімнатної квартири №13 поверх четвертий підїзд перший по вул. Львівській м. Тернополя повідомляється, що вказана квартира у звязку із зміною проекту змінила нумерацію на №14. Дана квартира №14 реалізована пайовику [PERSON]Б.(договір від 17.06.2009р.). Крім цього повідомляється, що гр. [PERSON] письмово повідомлено про розірвання договору пайової участі на кв. №13 у звязку з несплатою пайової участі. В подальшому керівництвом підприємства було прийняте рішення про переведення гр. [PERSON] на квартиру №29 по даній адресі. Однак, договір [PERSON] не був підписаний та кошти за пайове будівництво цієї квартири ним не внесені. Щодо майнових прав позивача на квартиру №29 судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 06.04.2011р. по справі №2-2400/11, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 02.06.2011р., задоволено позов [PERSON] до ПП ТФ Будівельник про визнання майнового права та визнано за [PERSON] майнові права на незавершену будівництвом двохкімнатну квартиру №29 проектною загальною площею 73,04 кв.м., що розташована на четвертому поверсі першого підїзду будинку по вул. Львівська в м. Тернополі. Згідно мотивувальної частини даного рішення (ухвали), номер квартири 29 це номер квартири на даний час, фактично ж йдеться про квартиру №13 (згідно договору пайової участі). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.02.2012р. рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06.04.2011р. і ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 02.06.2011р. скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В ухвалі касаційної інстанції зокрема йдеться про те, що застосування судами попередніх інстанцій положень Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні є помилковим, так як положення цього закону відповідно до статті 1 даного закону регулюють порядок здійснення оціночної діяльності, а не порядок виникнення права власності. Крім того, касаційна інстанція вказала на п. 4.1 договору пайової участі від 05.09.2007р., згідно якого [PERSON] (сторона-2) при внесенні коштів може фіксувати кількість оплаченої площі по цінах на момент складання договору, що зараховує стороні-2 як викуплені 73,04 кв.м., та, відповідно, на помилковість висновку суду про наявність підстав для визнання за позивачем майнових прав на недобудовані квартири. При цьому слід зауважити, що згідно заперечень ПП ТФ Будівельник від 23.03.2011р. за №528, поданих в ході розгляду вищезгаданого позову [PERSON], ПП ТФ Будівельник повідомляє, що відповідно до договору від 05.09.2007р. позивача прийнято до пайової участі у будівництві двохкімнатної квартир №13 у будинку за будівельною адресою м. Тернопіль, вул. Львівська. У звязку із зміною нумерації квартир будинку по вул. Львівській двохкімнатна квартира на четвертому поверсі першого підїзду, проектною загальною площею 73,04 кв.м. має №29. Позивачем не виконані умови договору в частині оплати, а відтак відсутні підстави для визнання майнових прав на квартиру. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.06.2012р. по справі №1915/5456/2012 справу за позовом [PERSON] до приватного підприємства Тернопільська фірма Будівельник про визнання майнового права в частині позовних вимог щодо визнання майнового права на незавершену будівництвом двокімнатну квартиру №29 проектною площею 73,04 кв.м. на четвертому поверсі першого підїзду будинку по вул. Львівській в м. Тернополі провадженням закрито, у звязку із відмовою позивача від позову відповідно до п. 3 ч. 1 статті 205 ЦПК України. У постановах Тернопільського МВ УМВСУ в Тернопільській області від 18.11.2011р., 09.02.2012р. про відмову в порушенні кримінальної справи щодо [PERSON] йдеться про пояснення відібрані в начальника квартирного відділу ПП ТФ Будівельник [PERSON]. Згідно цих пояснень наданих 05.10.2011р. [PERSON] оперуповноваженому СДСБЕЗ ТМВ УМВСУ в Тернопільській області, копія яких оглянута в судовому засіданні, 05.09.2007р. до неї звернувся директор ПП ТФ Будівельник [PERSON], який в присутності гр. [PERSON] вказав їй підготувати договір про дольову участь у будівництві будинку на гр. [PERSON], а саме на двохкімнатну квартиру №13, поверх четвертий, підїзд перший, проектною загальною площею 73,04 кв.м. за адресою м. Тернопіль, вул. Львівська, 1 (будівельна адреса). [PERSON] надав свої паспортні дані та дані ідентифікаційного коду. Також [PERSON] вказав зазначити в договорі вартість квартири в сумі 274996,00 грн. та факт проплати при укладенні договору гр. [PERSON] 100% від вартості вказаної квартири. При складанні бланку договору на вказану квартиру підтверджуючих платіжних документів про оплату вартості вказаної квартири у [PERSON] не було. Менеджер квартирного відділу підготувавши бланк договору в двох екземплярах, віддав його [PERSON] Через деякий час [PERSON] повернув один екземпляр договору із своїм підписом та підписом [PERSON] Також зазначає, що у звязку із переплануванням квартир та зміною проекту вказаного будинку, відповідно і змінювалась нумерація квартир. Згідно проекту, який існував на той час, номер зазначеної вище квартири змінився із 13 на 14. Окрім того, 21.06.2010р. юристом ПП Тернопільська фірма Будівельник [PERSON] надісланий лист-попередження гр. [PERSON] про те, що у звязку із не проплатою останнім пайових внесків по квартирі №13(14), якщо він не внесе в касу ПП ТФ Будівельник суму в розмірі 274996,00 грн., що становить повну вартість квартири згідно укладеного ним договору, то вказаний договір буде розірваний в односторонньому порядку. [PERSON], наскільки їй відомо зі слів [PERSON], коштів так і не вніс, проте, договір не був розірваний, а за вказівкою [PERSON] із квартири №14 було переведено на двохкімнатну квартиру №29 в цьому ж будинку. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка колишній головний бухгалтер ПП ТФ Будівельник [PERSON] повідомив, що одного дня (точної дати не памятає) він зайшов в кабінет директора ПП ТФ Будівельник [PERSON] та бачив як [PERSON], якого він знає особисто, поклав на стіл директора гроші. Проте, яка була сума коштів, їх призначення він не знає. Згідно протоколу №3 загальних зборів членів споживчого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Львівська-1 від 17.01.2011р., встановлено порядок прийняття в члени кооперативу, відповідно до якого, особа зобовязана подати копію договору щодо будівництва квартири у житловому будинку за адресою Львівська, 1. Крім цього, особа зобовязана подати копії квитанцій, що підтверджують оплату коштів на виконання умов договору. У звязку з ненаданням [PERSON] квитанцій, що підтверджують оплату коштів на виконання умов договору споживчий кооператив Житлово-будівельний кооператив Львівська-1 листом від 27.01.2012р. за №56 повідомив [PERSON], що його заява про прийняття в члени кооперативу залишена без розгляду. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК України, визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про необґрунтованість позовних вимог, не підтвердження їх матеріалами справи та необхідність відмовити у задоволенні позову, з наступних підстав. Позивачем не доведено правових підстав для звернення з даним позовом до ПП ТФ Будівельник, так як замовником будівництва будинку було ПП Марс-буд, що підтверджується рішеннями Тернопільської міської ради №4/11/51 від 06.05.2004р., №4/11/162 від 25.06.2004р., №4/16/116 від 04.08.2005р., №4/17/84 від 20.12.2005р., договором оренди землі від 03.01.2006р., архітектурно-планувальним завданням та дозволом на виконання будівельних робіт від 03.11.2009р. за №446-18/09, а також договором від 16.08.2011р., укладеним між приватним підприємством Марс-буд та споживчим кооперативом (житлово-будівельний кооператив) Львівська-1 про безоплатну передачу кооперативу матеріалів та обладнання, які були використані у процесі будівництва (створення майна) обєкта незавершеного будівництва (багатоквартирного житлового будинку) за адресою м. Тернопіль, вул. Львівська, 1. У даній справі позовні вимоги не містять вказівки на конкретну квартиру, а судом встановлено, що з врахуванням номера, який вказаний у договорі пайової участі (№13), змін номерів квартир у звязку із поділом однієї квартири на першому поверсі на дві квартири (з №13 на №14), суперечливих даних, які походять від ПП ТФ Будівельник про дійсний номер квартири на яку укладено позивачем договір пайової участі (згадується про №14 і №29), теоретично можливими могли б бути №№13, 14, 29. Щодо майнових претензій на квартиру №29 позивач відмовився від позову та ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.06.2012р. по справі №1915/5456/2012 справу за позовом [PERSON] до приватного підприємства Тернопільська фірма Будівельник про визнання майнового права в частині позовних вимог щодо визнання майнового права на незавершену будівництвом двокімнатну квартиру №29 проектною площею 73,04 кв.м. на четвертому поверсі першого підїзду будинку по вул. Львівській в м. Тернополі провадженням закрито. Щодо квартир №13 і №14, то згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №2283 від 26.12.2012р., оформлено право власності за фізичними особами на квартири у вищезгаданому будинку, зокрема на кв. №13 за [PERSON], на кв. №14 за [PERSON] [PERSON] щодо скасування права власності на ці квартири судом не здобуто. Підстав для визнання майнового права на одну з інших квартир у будинку по вул. Львівській 1(8) в м. Тернополі в суду також немає, так як в договорі пайової участі від 05.09.2007р. йдеться про конкретну квартиру №13 із її характерними даними (№підїзду, поверх, загальна проектна площа, кількість кімнат). Згідно із вимогами ст. ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, враховуючи, що договір пайової участі від 05.09.2007р. є чинний і ніким не скасований, позивач вправі ініціювати застосування наслідків порушення зобовязання визначених статтею 611 ЦК України. У звязку із тим, що позовна вимога про визнання позивача членом кооперативу є похідною від вимоги про визнання майнового права на квартиру, у задоволенні її також слід відмовити. Відповідно до статті 88 ЦПК України, так як рішення ухвалено не на користь позивача судові витрати у даній справі не стягуються.

Outcome: dismissed