Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-28 00:00:00

21.01.2013 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивовано тим, що від шлюбу з відповідачем позивачка має неповнолітнього сина, який знаходиться на повному її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги, посилаючись на відсутність коштів. Вимога про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі обґрунтована позивачкою нерегулярним та мінливим доходом відповідача, який за її словами взагалі не бажає працевлаштовуватись офіційно, через своє небажання платити аліменти на утримання дитини. Крім стягнення аліментів та витрат на правову допомогу, позивачка також просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час починаючи з 01.02.2012 року в сумі 6000 грн., оскільки нею були вжиті заходи для одержання аліментів, але одержати їх вона не могла у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній і просить суд позов задовольнити, стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини, стягнути з відповідача аліменти за минулий час починаючи з 01.02.2012 року в сумі 6000 грн. та стягнути на її користь витрати повязані із наданням правової допомоги. Відповідач в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову посилаючись на те, що дитина у позивачки не від нього і в подальшому він має намір оскаржити факт свого батьківства. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 05 березня 2011 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб зареєстрований Грабарівською сільською радою Пирятинського району Полтавської області (актовий запис №2). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Грабарівською сільською радою Пирятинського району Полтавської області 18.03.2011 року, серія 1-КЕ №133542. Син проживає з матірю в с. Грабарівка, Пирятинського району, Полтавської області по вул. Щорса, 4 та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За нормою ч.1 ст. 184 СК України стягнення аліментів у твердій грошовій сумі можливе у разі, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину якого отримує в натурі. При визначенні розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання сина [PERSON], суд враховує майновий стан відповідача, те що він офіційно не працює, тобто не має стабільного доходу. Тому, з урахуванням обставин, встановлених в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі підлягають задоволенню і з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 500 гривень щомісячно. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази дійсного вжиття відповідачкою заходів щодо одержання аліментів з відповідача, наявні лише посилання на такі обставини, суд не знаходить підстав для задоволення вимог про стягнення з відповідача аліментів за минулий час починаючи з 01.02.2012 року в сумі 6000 грн. Згідно положень ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial