Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-11 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 3428,13 дол. США, посилаючись на те, що згідно договору № б/н від 06.12.2007 р. останній отримав кредит у розмірі 2.000 дол. США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] добровільно свої зобовязання не виконує, станом на 29.06.2011 року заборгованість становить 3428.13 дол. США, яка складається з заборгованості по кредиту у розмірі 1710.00 дол. США, заборгованості по процентам за користування кредитом 1253.81 дол. США, заборгованості по комісії за користуванням кредитом 241.33 дол. США, штрафу за фіксовану частину 62.74 дол. США, штрафу за процентну ставку 160.26 дол. США, а тому вони змушені звертатись до суду з вказаним позовом. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, зазначив суду, що [PERSON] належним чином не виконує умови договору, який був укладений між ними та відповідачем 06.12.2007 р., внаслідок чого утворилась заборгованість, що станом на 29.06.2011 року складає 3428.13 дол. США, а тому представник позивача просив суд про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Представником відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні було подано зустрічну позовну заяву, в якій останній вказував на те, що в момент укладання кредитного договору працівники банку ввели [PERSON] в оману. При цьому представник [PERSON] зазначив, що кредитний договір був укладений в іноземній валюті, що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Крім того, [PERSON] умисно не ознайомили з умовами кредитування та не розяснили про небезпеку отримання кредиту в іноземній валюті та суми збитків, яких це може завдати, що суперечить чинному законодавству та значно порушує його права, оскільки він не був попереджений з боку ЗАТ КБ ПриватБанк про валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором, що є суттєвим порушенням Закону України "Про захист прав споживачів" в частині надання повної та достовірної інформації стосовно банківського продукту. Представник [PERSON] зазначив суду, що ПАТ КБ ПриватБанк є неналежним позивачем у даному випадку, оскільки [PERSON] не укладав будь-яких договорів з вказаною юридичною особою, а відтак просив суд задовольнити заявлені [PERSON] у зустрічному позові вимоги у повному обсязі та в позові ПАТ КБ ПриватБанк - відмовити. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № б/н від 06.12.2007 р. який складається з Заяви позичальника, довідки про Умови надання банківських послуг, останній отримав кредит у розмірі 2.000 дол. США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.7, 59). Згідно витягу зі статуту (нова редакція), за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип банку змінено з Закритого акціонерного товариства на Публічне акціонерне товариство. У звязку зі зміною типу банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк, що є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк (а.с.10-13). Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Сторонам розяснювалось, що відповідно до вимог ст.ст.27, 31 ЦПК України, позивач, відповідач, третя особа для підтвердження своїх вимог та заперечень, зобовязані надати суду всі наявні докази, або повідомити про них суд до початку розгляду справи судом по суті. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до вимог ч.2 ст.524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до розрахунку, заборгованість позичальника перед банком станом на 29.06.2011 року становить 3428.13 дол. США, яка складається з заборгованості по кредиту у розмірі 1710 дол. США, заборгованості по процентам за користування кредитом 1253.81 дол. США, заборгованості по комісії за користуванням кредитом 241.33 дол. США, штрафу за фіксовану частину 62.74 дол. США, штрафу за процентну ставку 160.26 дол. США (а.с.4-5 ). Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За таких обставин предявлений банком позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.3 Закону України Про захист прав споживачів від 12.05.1991 р. із наступними змінами та доповненнями споживачі, які перебувають на території України, під час придбання, замовлення або використання послуг (робіт, товарів) для задоволення своїх побутових потреб мають право на: державний захист своїх прав; гарантований рівень споживання, належну якість послуг (робіт, товарів), інших видів обслуговування, відшкодування збитків, завданих послугами (роботами, товарами) неналежної якості, а також майнової та моральної шкоди, заподіяної небезпечними для життя і здоровя людей послугами (роботами, товарами) у випадках передбачених законодавством; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав… Слід мати на увазі, що відповідно до ст.11 Закону України Про захист прав споживачів договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. У наведеному Законі чітко прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. При цьому в разі ненадання зазначеної інформації, субєкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену ст.ст.15 і 23 цього Закону. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один із оригіналів якого передається споживачеві. Споживач не зобовязаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі. Як вбачається з наданих позивачем копій заяви на видачу кредитного договору та довідки про умови кредитування (а.с.7, 58, 59), сторони досягли згоди щодо істотних умов договору, мети, суми і строку кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, види (способи ) забезпечення зобовязань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит внаслідок чого [PERSON] особисто підписав зазначені документи, що суд розцінює, як його згоду з умовами, визначеними у договорі. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не були порушені права відповідача, як споживача банківських послуг, оскільки не доведено у судовому засіданні того факту, що при укладенні кредитного договору, відповідач не був належним чином обізнаний з умовами кредитування та був впевнений тому, що така зміна обставин, як різкий зріст курсу гривні відповідно до долара США не настане, оскільки у відповідача існувала можливість передбачення у момент укладення кредитного договору, зміни курсу гривні відповідно до долара США, враховуючи динаміку зміни курсу валют з моменту введення в обіг національної валюти гривні і її девальвації, а також того, що укладаючи зазначений кредитний договір в іноземній валюті, відповідач приймав на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та у момент укладення кредитного договору не мав законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Відповідно до ч.3 ст.47 Закону України Про банки та банківську діяльність на підставі банківської ліцензії, банки мають право здійснювати банківську операцію щодо розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (кредитування). Згідно Закону України Про національний банк та Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19.02.1993 року №15-93 (із змінами та доповненнями), п.5.3 глави 5 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.07.2001 №275, зареєстрованого в МЮУ 21.08.2001 за №730/5921, письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом КМУ Про систему валютного регулювання і валютного контролю від 19.02.1993 року за №15-93. Як вбачається з копії банківської ліцензії №22 від 04.12.2001 року ЗАТ КБ ПриватБанк мав право на здійснення банківських операцій, визначених ч.1, п.5-11 ч.2 ст.47 Закону України Про банки та банківську діяльність, серед яких передбачено право здійснювати операції з валютними цінностями (а.с.55). Відповідно до Дозволу від 29.07.2003 року № 22-2 з додатком, в якому наведено перелік операцій, які має право здійснювати ЗАТ КБ ПриватБанк з валютними цінностями, зокрема Залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України (а.с.56, 57). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що викладені представником відповідача - [PERSON] обставини не знайшли свого обґрунтування у судовому засіданні, а тому відмовляє у задоволенні зустрічних позовних вимог. Згідно ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 273 грн. 22 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved