overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що у 1996 році між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 16 жовтня 2000 року шлюб між ними розірвано. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, зароблені гроші використовує на власний розсуд, в зв’язку з чим вона вимушена звернутися до суду із позовом. Позивачка у судовому засідання позов про стягнення аліментів підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13 грудня 2011 року. Відповідач в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 16 жовтня 2000 року шлюб між ними розірвано. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач свої обов’язки щодо утримання дитини виконує не належним чином, матеріальну допомогу на утримання дитини надає не у тому обсязі, якій є необхідним для її нормального утримання, в зв’язку з чим суд вважає необхідним позов задовольнити. Відповідно, до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, враховуючи стан здоров’я та матеріальне становище дитини, стан здоров’я та матеріальне становище відповідача, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 217 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на своє утримання з [PERSON] В позові вказує, що відповідач є його батьком. З його матір’ю –[PERSON] вони разом не проживають і 23 лютого 2011р. шлюб між ними було розірвано. З 01 вересня 2011р. він навчається у ДВНЗ «Донецькому національному технічному університеті», на денному відділенні і тому не працює. До його повноліття з відповідача були стягнені аліменти на його утримання. Але, 13 лютого 2012р. йому виповнилось 18 років, через що стягнення аліментів було припинено. В зв’язку з цим він знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Відповідач [PERSON] працює, тобто має можливість надавати йому матеріальну допомогу, однак не бажає цього робити у добровільному порядку. В зв’язку з викладеним позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь і на його утримання аліменти у розмірі 500гривень, щомісячно. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги повністю підтримав, надав суду пояснення аналогічні вище викладеним та просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з’явився, однак надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає і не заперечує сплачувати аліменти на користь сина, у розмірі 500 гривень, щомісяця. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала, надала суду прояснення аналогічні вищевикладеним, просить позов задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Згідно довідки №93 від 21 березня 2012р., ( а.с. 10 ) [PERSON] є студентом першого курсу денного відділення ДВНЗ «Донецького національного технічного університету». Термін закінчення навчання 30 червня 2015р. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, чи син продовжує навчання і у зв’язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов’язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При цьому, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, але працює і має певний дохід тобто має можливість надавати матеріальну допомогу сину. Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надавати утримання другим з батьків. Однак, як вбачається з наказу ТОВ «Горняк-2005»№03-0 від 11 лютого 2010р.(а.с.12) мати позивача [PERSON] не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Її дохід складається лише з соціальної допомоги на дитину. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 500грн., щомісячно, до досягнення позивачем двадцяти трьох річного віку. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] «про стягнення аліментів на утримання дітей». Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. Позивачка перебуває у шлюбі з відповідачем. При цьому, сторони разом не проживають. В даний час позивачка працює, однак її прибутків недостатньо для повноцінного утримання дітей. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, при цьому працюючи та маючи можливість матеріально допомагати. За таких обставин, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина –[PERSON], [INFO], та малолітньої дочки –[PERSON], [INFO], в розмірі 33 % від заробітку відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивачка у судове засідання з’явилась, позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні було встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з відповідачем з 27 квітня 2002 року, зареєстрованому відділом РАЦС Кіровському РУЮ м. Донецька, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-HO № 171958, актовий запис № 203. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина –[PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-HO № 302517 від 22 листопада 2002 року, виданим відділом РАЦС Кіровського РУЮ м. Донецька, актовий запис № 973 та малолітню дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-HO № 208237, виданим відділом РАЦС Кіровського РУЮ м. Донецька 18 липня 2008 року, актовий запис № 881. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно, до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, враховуючи стан здоров’я та матеріальне становище дітей, стан здоров’я та матеріальне становище відповідача, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина –[PERSON], [INFO], та малолітньої дочки –[PERSON], [INFO] у розмірі 33 % від заробітку відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Також, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір»від 08.07.2011 № 3674-VI з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 214,60 грн. Відповідно до вимог ст. 217 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] «про стягнення аліментів на утримання дружини». В обґрунтування своїх вимог посилається на наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 27 квітня 2010 року. В даний час вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо один від одного. Від спільного життя сторони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В теперішній час позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач матеріальну допомогу на її утримання та утримання дитини добровільно не надає. Матеріальне становище позивачки на даний час є скрутним. За таких обставин, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. від всіх видів заробітної плати відповідача щомісячно до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], трирічного віку, тобто до 21 травня 2013 року. Позивачка в судове засідання з’явилась, позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-HO № 207903, виданим відділом РАЦС Кіровського РУЮ м. Донецька, актовий запис № 238. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-HO № 330814 від 10 червня 2010 року, виданим відділом РАЦС Кіровського РУЮ м. Донецька, актовий запис № 626. В даний час позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, внаслідок чого її матеріальне становище є скрутним. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Суд, враховуючи стан здоров’я та матеріальне становище позивача, враховуючи, що відповідач сплачує аліменти на утримання малолітньої дочки , [PERSON], [INFO], вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання непрацездатної дружини у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною, [PERSON], [INFO], трирічного віку. Також, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір»від 08.07.2011 № 3674-VI з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 214,60 грн. Відповідно до вимог ст. 217 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст.75, 76 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] 09.04.2012 року звернулась до суду із заявою про надання права на шлюб. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона проживає зі своїм нареченим [PERSON] за його місцем мешкання в [INFO]. В теперішній час вона вагітна (строк 29 тижнів), але не досягла шлюбного віку 17 років, і тому потрібна згода її піклувальника, яким за рішенням Кіровської районної в м. Донецьку ради від 28.03.2012 року, призначений її дядько [PERSON]. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Зацікавлена особа [PERSON] у судовому засіданні вимоги заявниці визнав та суду пояснив, що вони проживають однією сім’єю та ведуть спільне господарство. В теперішній час заявниця вагітна та вони твердо вирішили створити сім’ю. Їх батьки повністю підтримують їхнє бажання зареєструвати відношення. Зацікавлена особа [PERSON] у судовому засіданні вимоги заявниці підтримав та вказав, що він рішенням Кіровської районної в м. Донецьку ради від 28.03.2012 року призначений піклувальником над неповнолітньою племінницею [PERSON] та не заперечує, щоб вона зареєструвала шлюб з [PERSON], який працює та зможе утримувати свою дружину та майбутню дитину. Відповідно до ч.2 ст.23 Сімейного Кодексу України, за заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Заслухавши пояснення заявниці, зацікавленої особи [PERSON], зацікавленої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено, що заявниця та [PERSON] разом проживають та ведуть спільне господарство. В них є один до одного почуття любові поваги та тверде рішення створити сім’ю. Піклувальник [PERSON] підтримує їх бажання створити сім’ю, в зв’язку з тим, що [PERSON] вагітна. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] «про розірвання шлюбу», мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у шлюбі з 27 квітня 1996 року, зареєстрованому Кіровським відділом РАЦС м. Донецька, актовий запис № 215. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку –[PERSON], [INFO], та малолітню дочку –[PERSON], [INFO]. З січня 2010 року шлюбні відносини між сторонами припинені. Відповідач довгий час ніде не працює, не здійснює матеріальну допомогу сім’ї, дітям. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Спору про розподіл майна між сторонами немає. За таких обставин, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27 квітня 1996 року Кіровським відділом РАЦС м. Донецька, актовий запис № 215. Позивачка в судове засідання з’явилася, позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з’явився, про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Позивач не заперечує проти розглядання справи за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає необхідним прийняти заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 27 квітня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-HO № 350229, виданим Кіровським відділом РАЦС м. Донецька, актовий запис № 215. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дочку –[PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-HO № 010505, виданим Кіровським відділом РАЦС м. Донецька, актовий запис № 547, та малолітню дочку –[PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-HO № 143547, виданим Кіровським відділом РАЦС м. Донецька, актовий запис № 728. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України і роз’ясненням п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, чи інтересам їх дітей. У даний час дана родина розпалася остаточно, фактичні шлюбні відносини припинені з січня 2010 року, відновити родину неможливо, тому що позивач категорично відмовляється перебувати у шлюбі з відповідачем, і подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам позивача, відповідача та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного, ч.1 ст.51 Конституції України, ч.1 ст.110, чч.1, 2 ст.112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-23 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує наступним. З 14 червня 2008 року позивачка перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. За таких обставин, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частки всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судовому засідання позов про стягнення аліментів підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини 1/4 частку всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання з’явився, не заперечував проти задоволення позову та стягнення з нього аліментів в розмірі ? на утримання дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши представлені докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 14.06.2008 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 297. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-HO № 242273 від 22 грудня 2008 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач свої обов’язки щодо утримання дитини виконує не належним чином, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, в зв’язку з чим суд вважає необхідним позов задовольнити. Відповідно, до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, враховуючи стан здоров’я та матеріальне становище дитини, стан здоров’я та матеріальне становище відповідача, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а на підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та судовий збір. Відповідно до вимог ст. 217 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з заявою, вказавши, що згідно свідоцтва про народження мала прізвище [PERSON] та народилась 13 липня 1956 року. 26 квітня 1980 року було укладено шлюб між нею та [PERSON]. Внаслідок укладення шлюбу дружині було надано прізвище чоловіка –[PERSON]. На основі свідоцтва про шлюб у трудову книжку позивачки внесено виправлення з прізвища «Таршина»на «Степанову». Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 21 липня 1994 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. На даний час [PERSON] має намір піти на пенсію, однак Управління Пенсійного Фонду України Кіровського району м. Донецька відмовляє їй у оформленні пенсії у зв’язку з наявністю виправлення прізвища у трудовій книжці. У зв’язку з вищевикладеним, позивачка змушена звернутися до суду, просить встановити факт приналежності їй трудової книжки, виданої 25 липня 1975 року на ім’я [PERSON]. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги та надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник Управління Пенсійного Фонду України Кіровського району м. Донецька у судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження позивачка мала прізвище [PERSON] та народилась 13 липня 1956 року (а.с. 9). 25 липня 1975 року на ім’я [PERSON] видана трудова книжка (а.с. ) 26 квітня 1980 року було укладено шлюб між нею та [PERSON]. Внаслідок укладення шлюбу дружині було надано прізвище чоловіка –[PERSON]. На основі паспорту серії Х11-ТН № 517494 у трудову книжку позивачки внесено виправлення прізвища з «Таршина»на «Степанову». Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 21 липня 1994 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 10). Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ст. 256 ЦПК України передбачає, що в судовому порядку можуть бути встановлені факту, від яких залежить виникнення, зміна, припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. В зв’язку з викладеним суд вважає за доцільне задовольнити вимоги заявниці, встановивши факт приналежності [PERSON], [INFO], трудової книжки, виданої 25 липня 1975 року на ім’я [PERSON] з виправленням прізвища з [PERSON] на [PERSON] з відміткою про виправлення на підставі паспорту серії Х11-ТН № 517494. На підставі викладеного та

Outcome: approved