Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-01 00:00:00

В лютому 2012 року позивач звернулася в суд до відповідачки з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, посилаючись на те, що 18 липня 2000 року між нею та відповідачкою [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 3/4 квартири [ADDRESS], який був укладений на Товарній біржі „Нерухомість-Миколаїв, записаний у Книзі реєстрації біржових операцій з нерухомим майном за № 3-127 від 18.07.2000р. та зареєстрований 24.07.2000р. в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 4921 в книзі №124. Працівники біржи завірили, що подальшого нотаріального посвідчення договір не потребує. Оскільки вона не має можливості розпорядитися купленою нею на законних підставах у свій час квартирою, тому що не дотримане діюче на данний момент законодавство- договір не посвідчений нотаріально- вона вимушена звернутися до суду. Зазначений договір купівлі-продажу виконаний обома сторонами. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала на підставах, викладених в заяві. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи Товарна біржа „Нерухомість-Миколаїв- в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду неповідомив. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18 липня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 3/4 двокімнатної квартири [ADDRESS], який був укладений на Товарній біржі „Нерухомість-Миколаїв, записаний в Книзі реєстрації біржових операцій з нерухомим майном за № 3-127 від 18.07.2000р. 24.07.2000р. право власності на 3/4 зазначеної квартири було зареєстровано на імя [PERSON] в Миколаївському МБТІ, та записано за реєстровим реєстровим № 4921 в книзі №124. Договір виконаний сторонами в повному обсязі: [PERSON] уплатила продавцю вартість квартири, вселилася в неї, зареєструвалаася та користується нею, а [PERSON] отримала оплату договірної вартості квартири, звільнила її від побутового майна та здійснила виселення з неї. Згідно з вимогами ст.227 ЦК УРСР в редакції ГК 1963 р., що діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в ред.1963р.) недодержання у випадках, зазначених в законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. Ст.128 ЦК УРСР передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до ст.657 ЦК України в редакції ЦК 2003 р. договор купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлого будинку (квартири) чи іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Із пунктів 3,4 ст.334 ЦК України вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Оскільки відносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 р., то відповідно до п.п.1,4 заключних та перехідних положень ЦК України 2003р. необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 р. Таким чином суд дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved