Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши в його обґрунтування, що з 2007 року перебувала з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що мешкає разом з нею. Їх сімя з відповідачем розпалась, а тому з 31.08.2011 року вони перервали спільне проживання та ведення господарства, мешкають окремо за різними адресами, проте в період перебування в зареєстрованому шлюбі ними на підставі договору купівлі-продажу автомобіля № 1247, укладеного 05.07.2007 року між [PERSON] та ЗАТ Запорізький автомобілебудівний заводна імя відповідача був придбаний автомобіль марки DAEWOO-FSO, колір - [PERSON], вартістю 47935,00 грн., за кредитні грошові кошти, які відповідачу надав АТ УкрСибБанк(далі по тексту Банк). Вважаючи грошові кошти, сплачені разом з відповідачем в рахунок погашення кредиту спільними коштами подружжя та не претендуючи на розподіл придбаного автомобілю в натурі, позивачка просила суд ухвалити рішення, яким розділити між нею та [PERSON] спільне сумісне майно, а саме грошові кошти, внесені в рахунок погашення по кредитному договору з AT УкрСибБанкі визнати за нею право власності на їх Ѕ частину, стягнувши з [PERSON] на її користь Ѕ частину грошових коштів, сплачених в рахунок погашення кредитного договору станом на 31.08.2011 року, суму яких уточнить після отримання документів з Банку. В ході розгляду справи позивачка уточнила свої позовні вимоги, зазначивши, що оскільки на день фактичного переривання сімейних стосунків з відповідачем, тобто з 30.08.2011 р., ними спільно було повернуто банку разом з відсотками за користування грошовими коштами 100282,83 грн. що підтверджується Випискою ПАТ Укрсиббанквід 07.03.2012 р. за кредитним договором, а сума залишку виплати за кредитом складає 17702,00 грн., то вартість спільного майна подружжя, з вирахуванням частини грошових коштів, внесених на купівлю автомобіля особисто відповідачем, становить 100282,83грн грн., у звязку з чим просила стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію у розмірі певної частини від сплачених у шлюбі в рахунок погашення кредиту грошових коштів в сумі 50141,41грн, виділивши у власність [PERSON] в рахунок поділу майна спірний автомобіль, стягнувши з нього також судові витрати з розгляду справи. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала повністю та наполягала на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON], позов не визнав, та просив в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що закон передбачає лише поділ наявного майна подружжя у два способи: в натурі або присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, але ніяк не стягнення грошових коштів сплачених за майно, набуте в інтересах сімї, тим більше в рахунок погашення кредиту. З огляду на наведене, вважав, що позов не може бути задоволений у спосіб, передбачений в ньому, а тому в його задоволенні просив відмовити. Разом з тим визнав, що спірний автомобіль було придбано сторонами у шлюбі та не заперечував проти його поділу шляхом присудження автомобілю відповідачу з компенсацією позивачці замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль Ѕ частини дійсної вартості автомобілю за вирахуванням суми грошових коштів, сплачених відповідачем в погашення кредиту в період з 01.09.2011 р. і до повного погашення кредиту, в сумі 17702,00 грн., які були набуті відповідачем в період окремого проживання подружжя та є його особистою приватною власністю, оскільки вважає, що частка позивачки як дружини у вказаній заборгованості становить також Ѕ частину, а тому сума грошової компенсації позивачці в разі присудження її за належну їй частину майна підлягає зменшенню на Ѕ частину від суми сплачених відповідачем в рахунок кредиту особистих коштів, що становлять 8851,03 грн. Вислухавши представників сторін, проаналізувавши письмові матеріали справи, суд знаходить вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено обставини, які визнані сторонами та встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.03.2007 року по 16.12.2011 р. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом із матірю. З 30.08.2011 року подружжя перервало спільне проживання та ведення господарства, мешкає окремо за різними адресами. Вказані обставини підтверджуються Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06.12.2011 р. у цивільній справі №2-3600/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1,3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а також обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, справі, що набрало законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, факт припинення шлюбних відносин між сторонами та окремого проживання подружжя, починаючи з 30.08.2011 р., вважається встановленим та не підлягає доказуванню при розгляді даної справи. 05.07.2007 р. на підставі договору купівлі-продажу автомобіля № 1247, укладеного між [PERSON] та ЗАТ Запорізький автомобілебудівний заводвідповідачем був придбаний автомобіль марки DAEWOO-FSO, колір синій аруба, вартістю 47935 грн., який є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказаний автомобіль було придбано за рахунок кредитних коштів, наданих АТ УкрСиббанкна підставі Договору про надання споживчого кредиту № 11180499000 від 09 липня 2007 р. (далі по тексту Кредитний договір), укладеного між Банком та відповідачем. Відповідно до Довідки AT УкрСиббанкпро виконання кредитних зобов'язань станом на 14.02.2012 р. Договір про надання споживчого кредиту № 11180499000 від 09 липня 2007 р втратив чинність у зв'язку з виконанням Боржником [PERSON] усіх зобов'язань в повному обсязі, а саме: повернено позику, що було надано з цільовим призначенням на придбання транспортного засобу в сумі 47935,00 грн. (Сорок сім тисяч дев'ятсот тридцять п'ять грн. 00 коп.). Таким чином, Кредитний договір № 11180499000 від 09 липня 2007р., згідно з яким заставленим майном є транспортний засіб марки [PERSON] TF69Y, FSO, 2007 року випуску, № шасі (кузову) Y6DTF69YD7W330115, реєстраційний № [NUMBER], що є власністю Боржника [PERSON], номер за ДРФО [NUMBER], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № АЕС 045075, від 06.07.2007, вважати таким, що припинив свою дію. Кредитні зобов'язання виконані у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, спірний автомобіль належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності в рівних частках по Ѕ частині кожному. Разом з тим згідно з ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з Виписки за кредитним договором за період з 09.07.2007 р. по 01.03.2012 р. відповідачем було здійснено виплату на загальну суму 117995,06 грн., в т.ч. в період з 01.09.2011 р. і до повного погашення кредиту, яке мало місце 05.12.2011 р., відповідачем було сплачено в рахунок зобовязань за кредитним договором, укладеним в інтересах сімї на придбання спірного автомобілю, особисті грошові кошти в сумі 17702,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Отже, вказані боргові зобовязання за кредитним договором в сумі 17702,00 грн. були виконані відповідачем за рахунок коштів, що є його особистою приватною власністю, чого не заперечувала й представник позивачки в уточненому позові. Таким чином, половина коштів, сплачених відповідачем за час їхнього окремого проживання з позивачкою у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин за кредитним договором, укладеним в інтересах сімї, підлягала сплаті [PERSON], оскільки укладений її чоловіком Кредитний договір створював обовязки також і для позивачки. У звязку з викладеним частка [PERSON] у сумі боргових грошових зобовязань, виконаних відповідачем за Кредитним договором після фактичного припинення шлюбних відносин становить Ѕ частину, що дорівнює 17702,00 / 2 = 8851,00 грн., що підлягає врахуванню при поділі майна, оскільки відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжяпри поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4 ст. 65 СК) Визначаючи спосіб поділу спірного автомобілю суд виходить з того, що відповідно до ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Отже, оскільки автомобіль є неподільною річчю, то в натурі поділений між сторонами не може бути. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжяподіл спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Позивачка не заперечувала проти присудження спірного автомобілю відповідачу та присудження їй грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно, а тому суд вважає, що майно підлягає поділу саме у такий спосіб. Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи № 195/12 від 03.07.2012 року дійсна ринкова вартість автомобілю [PERSON] TF69Y, FSO, 2007 року випуску, № шасі (кузову) Y6DTF69YD7W330115, реєстраційний № [NUMBER] на час проведення експертизи складає 34279,03 грн. Таким чином грошовий еквівалент частки кожного з подружжя у спірному автомобілі становить 34279,03/2 = 17139,52 грн. Разом з тим при визначенні розміру грошової компенсації, яка підлягає сплаті позивачці, врахуванню підлягають сума боргових зобовязань відносно спірного майна, які залишалися не виконаними та підлягали виконанню за рахунок обох з подружжя, але фактично були виконані лише відповідачем. Таким чином, сума грошової компенсації належної позивачці за належну їй частину майна підлягає зменшенню на Ѕ частину від суми сплачених відповідачем в рахунок кредиту особистих коштів та становить 17139,52 - 8851,00 грн. = 8288,52 грн. Отже позов підлягає задоволенню саме на вказану суму, при цьому спірний автомобіль підлягає присудженню відповідачу. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже судові витрати, понесені [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки частково, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог На підставі викладеного,

Outcome: partial