Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті свого чоловіка [PERSON]. Позивач прийняла спадщину, так як фактично вступила в управління майном, проте оформити право власності на успадковану ? частину домолодіння № 89, що по вул. М.Мартиненка в с. Патюти Козелецького району Чернігівської області, не має можливості, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на нього на імя [PERSON]. В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за її відсутності. В судове засідання представник [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від відповідача надійшла заява про можливість розгляду справи за його відсутності. Позов відповідачем визнається повністю. За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності позивача та відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та відповідно до порядку, встановленого ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] помер 6 травня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідно до матеріалів спадкової справи, отриманих від Козелецької районної державної нотаріальної контори, за життя [PERSON] заповіт не складав. Від імені [PERSON] представником за довіреністю 2 березня 2004 року було подано заяву про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON], у вигляді земельної частки (паю). Відомості щодо прийняття спадщини іншими спадкоємцями в матеріалах спадкової справи відсутні. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. На час відкриття спадщини 6 травня 2003 року діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року, тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми цього кодексу. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до довідки, виданої [PERSON] сільською радою, від 24 квітня 2012 року, [PERSON] вступила в управління спадковим майном до шести місяців після смерті свого чоловіка [PERSON]: проводила ремонт жилого будинку та господарських будівель, обробляла земельну ділянку. Таким чином, позивач відповідно до діючого на момент відкриття спадщини законодавства, прийняла її шляхом вступу в управління спадковим майном, що підтверджується викладеним вище. Відповідно до довідки, виданої [PERSON] сільською радою Козелецького району Чернігівської області від 24 квітня 2012 року житловий будинок № 89 з надвірними будівлями по вул. М.Мартиненка в с. Патюти був побудований та введений в експлуатацію в 1960 році і був зареєстрований в по господарській книзі [PERSON] сільської ради 2 січня 1967 року за № 441, що відповідало діючому на той час законодавству. 7 лютого 2011 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області на імя [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: ? частку житлового будинку № 89 з надвірними будівлями по вул. М.Мартиненка (вулиця Леніна) в с. Патюти Козелецького району Чернігівської області. За даними, отриманими від Ніжинського міського бюро технічної інвентаризації, житловий будинок № 89 по вул. Мартиненка М. в с. Патюти зареєстровано в Ніжинському БТІ в реєстровій книзі № 2 під реєстровим № 222. З наданої інформації вбачається, що на ? вказаного будинку з надвірними будівлями зареєстровано право власності на імя [PERSON]. При цьому право власності на іншу 1/2 не зареєстровано. Саме про визнання права власності на 1/2 згаданого будинку з надвірними будівлями як спадкового майна і клопоче позивач. Враховуючи обставини, викладені вище, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі. В позовній заяві міститься клопотання не стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved