Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування після чоловіка [PERSON], померлого 22.06.2008 року, на житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані по вул..П.Комунарів, 43 в смт.Золочів. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 06.05.1978 року вона перебувала в шлюбі з [PERSON] 22.06.2008 року чоловік помер, не залишивши заповіту. Вона на час смерті чоловіка постійно з ним мешкала та була зареєстрована, тому вважає, що фактично спадщину прийняла, а син з донькою в свою чергу такими, що не прийняли спадщину, оскільки не мешкали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Від позивачки надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] також надійшли письмові клопотання про згоду з позовними вимогами та про розгляд справи за їх відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. 26.05.1979 року між [PERSON] та [PERSON] укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих по вул..П.Комунарів, 13 в смт.Золочів Харківської області. Зважаючи на той факт, що зазначене нерухоме майно придбано в період перебування позивачки та спадкодавця в шлюбі, зареєстрованому 06.05.1978 року Золочівським відділом РАЦС Харківської області, тому у відповідності до ст.22 КпШС УРСР, який діяв на час виникнення договірних відносин, житловий будинок з надвірними будівлями по вул..П.Комунарів. 13 в смт.Золочів належав подружжю на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.28 КпШС УРСР в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В результаті територіально-адміністративного упорядкування номер будинку змінився на №43, доказом чого є довідка КП «АІБ Золочівського району»№ 259 від 08.11.2012 року. В результаті проведеної 31.10.2012 року інвентаризації КП «АІБ Золочівського району»встановлено, що домоволодіння складається з будинку «А-1», 1988 року побудови, льоху «а», ганку «а-1», літньої кухні «Б», 1979 року побудови, веранди «б», сараю «В», гаражу «Г», сараю «Д». Тобто, житловий будинок, придбаний за договором купівлі-продажу, переобладнано на літню кухню «Б». Відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР „Про приймання в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів»від 12.03.1981 №125 прийомною комісією складено акт про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння, згідно якого будівництво проведено з серпня 1979 по червень 1988 р.р., на підставі якого, згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, й здійснювалася реєстрація права власності. Таким чином, право власності на побудований в 1988 році будинок, який в технічному паспорті, складеному 31.10.2012 року КП «АІБ Золочівського району», позначено літерою «А-1», виникло у спадкодавця з моменту складення та затвердження акту про введення в експлуатацію, а не виникає з моменту державної реєстрації права власності, яка є лише офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно. У відповідності до п.4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно довідки КП «АІБ Золочівського району»№259 від 08.11.2012 року право власності на будинок 1988 року побудови не встановлено. Таким чином, відсутність державної реєстрації права власності на будинок «А-1»є перешкодою в оформленні позивачкою права на спадщину за законом та отримання свідоцтва про право на спадщину. Зі свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №175646, виданого 23.06.2008 року Золочівською селищною радою Харківської області, видно, що [PERSON] помер 22.06.2008 року в смт.Золочів. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його син [PERSON], [INFO], донька - [PERSON] та дружина [PERSON] (а.с.6, 9). Відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] на час смерті [PERSON] проживала з ним та була зареєстрована, тому вважається такою, що спадщину фактично прийняла, а [PERSON] та [PERSON], у відповідності до ст.1272 ч.1 ЦК України, - такими, що не прийняли її, оскільки на час смерті батька не проживали з ним, з відповідною заявою до нотаріальної контори не зверталися. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи з вищевказаного,

Outcome: approved