Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та редакції Відродженняпро захист честі, гідності та стягнення матеріальної та моральної шкоди на суму 10000 грн., посилаючись на те, що в номері 36 газети Відродження на 14-й сторінці за підписом відповідача [PERSON] опублікована стаття під заголовком Такого нікому не треба, в якій в образливій та принизливій для нього формі розповсюджено вигадані, надумані факти, які принижують його людську честь та гідність, паплюжать його добре імя, виставляючи його серед мешканців села Мариничі, Путильського району та Чернівецької області як особу, схильну до вчинення злочинів, особу, яка веде паразитичний спосіб життя, як наклепника та скандальну людину, яка ухилялась від суспільно-корисної праці, обвинувачує його у шахрайстві, крадіжці, самоуправстві, підготовці та замаху на вбивство, тобто у вчиненні різного роду злочинів. Зазначені у статті факти не відповідають дійсності, оскільки він відслужив у рядах [PERSON] армії два роки, до служби та після неї працював у колгоспі, Путильському лісокомбінаті, в Путильському ДРБУ, за місцем проживання характеризувався позитивно. Проживаючи у Російській Федерації, також працював на різних роботах, і припинив роботу через хворобу та через відсутність роботи. Публікація недостовірних фактів у газеті Відродження негативно відобразилась на його емоційному стані, він втратив душевний спокій, відчув негативне ставлення до себе та своєї родини з боку односельчан . В даний час він має намір повернути собі громадянство України, у звязку з чим звертався в імміграційну службу, однак через зазначену публікацію цей процес гальмується. Позивач просить суд винести рішення про стягнення з відповідачів моральної шкоди на суму 10000 грн. та стягнути з них понесені ним витрати на правову допомогу 1000 грн., а також зобовязати відповідачів спростувати відомості, що не відповідають дійсності і порочать його честь та гідність, шляхом публічного принесення йому вибачень і опублікування в газеті Відродження відповідного спростування. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги і пояснив, що відповідач [PERSON] являється його родичем - чоловіком його сестри, і через сімейні сварки з приводу спадщини після смерті батьків він намагається йому нашкодити. Неодноразово і раніше писав на нього наклепи, однак він йому прощав, а після публікації наклепницьких матеріалів у газеті Відродження від 30.08.2012 року терпець увірвався і позивач просить суд стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди хоч якусь частку позовних вимог, повернути витрати на юридичну допомогу та спростувати неправдиві відомості відносно нього і публічно вибачитись. Газета Відродження також повинна понести матеріальну відповідальність за таку публікацію, оскільки опублікувала інформацію без перевірки її достовірності. Пояснив, що дійсно пережив певний стрес після публікації статті, але лікувався в домашніх умовах і до лікарів не звертався. Що стосується затримки з поновленням громадянства України, то він ще не звертався в імміграційну службу з переживань через зазначену публікацію. Відчуває незручності у спілкуванні з сусідами та іншими родичами, які з підозрою та пересторогою відносяться до нього. Відповідач [PERSON] жодного разу в судове засідання не зявився, заперечень проти позову не подав, однак на адресу суду тричі надіслав листи про те, що через хворобу очей не може зявитись до суду. Газета Відродження також ніякої відповіді на позов не надіслала, хоча неодноразово була повідомлена про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Виходячи з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.1 ЗУ Про інформацію під інформацією розуміються документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються в суспільстві, державі і в навколишньому середовищі. Згідно ст. 47 цього Закону встановлено відповідальність за порушення законодавства про інформацію, зокрема, передбачена відповідальність осіб за поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи, і саме цю обставину встановлено в ході судового розгляду. П.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. Про судову практику у справах про захист права гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, встановлено, що особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. П.9 зазначеної Постанови передбачається, що відповідачами у справі про захист гідності і честі є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов предявлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації, оскільки згідно зі ст. 21 Закону про пресу редакція здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації. При розгляді справи встановлено, що дійсно в газеті Відродження від 30.08.2012 р. опубліковано статтю під заголовком Такого нікому не треба за підписом [PERSON], мешканця х.Сулован с.Мариничі, в якій [PERSON] названо ледарем, шахраєм, злодієм, злочинцем. Як вбачається з представлених позивачем матеріалів, [PERSON] протягом 1978-1992 років працював на різних роботах , що підтверджується записами в трудовій книжці, виданій на його імя. Крім того, як вбачається із записів із військового квитка, прослужив у рядах [PERSON] з 1973 по 1975 рік. Із характеристики, виданої 4.05.1984 р. Мариничівською сільською радою, вбачається, що [PERSON] працює в колгоспі [PERSON] Верховина, проявив себе з позитивної сторони, до основної роботи відноситься добросовісно, являється дружинником. Таким чином, в статті газети Відродження опублікована недостовірна інформація, яка порочить честь та гідність громадянина, і позов [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд вважає обґрунтованим. Відповідно до вимог ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Ч.3 цієї статті передбачено, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. В ході розгляду справи від жодного із відповідачів не надійшло ніяких повідомлень про спростування опублікованої інформації. Що стосується розміру шкоди, то відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди з наступними змінами, позивач має довести, в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач вважає, що внаслідок опублікування в газеті недостовірної інформації він втратив душевний спокій, відчув негативне ставлення до себе з боку сусідів та родичів. Разом з тим у нього погіршився стан здоровя, відтерміновується поновлення громадянства України, однак він не представив відповідних доказів про це, пояснивши, що лікувався в домашніх умовах, до лікувального закладу не звертався. В імміграційну службу також не звертався через переживання з приводу цієї статті. Виходячи із вищенаведених обставин, суд вважає, що позов [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди в грошовому вигляді підлягає в розмірі 1000 грн. Разом з тим підлягають відшкодуванню понесені витрати на надання юридичної допомоги в сумі 1000 грн., що підтверджується довідкою адвоката [PERSON] На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial