Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя посилаючись на те, що перебуваючи в шлюбі з відповідачкою вони придбали квартиру в [ADDRESS], вартість якої становила 302\~ 870 гривень 00 копійок та просить визнати за ним право власності на 1/2 частину спірної квартири. В свою чергу, в процесі розгляду справи представник відповідачки за договором про надання правової допомоги від 05.02.2013 року [PERSON] подав зустрічний позов підтриманий відповідачкою [PERSON] про обєднання зустрічного позову в одне провадження з основним позовом про розподіл майна та визнання права власності на майно, а також заявив клопотання про залучення до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні [PERSON] - Службу у справах дітей Дарницької районної у м. Києва державної адміністрації. Ухвалою суду від 22.02.2013 року, клопотання представника відповідачки [PERSON] підтримане відповідачкою [PERSON] задоволено, обєднано в одне провадження зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя з основним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Залучено до участі у справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна в якості третьої особи Службу у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації. В зустрічній позовній заяві відповідачка та її представник просять визнати спільною сумісною власністю подружжя - квартиру в [ADDRESS], загальною площею 26 кв.м., земельну ділянку в селищі Курортнре, Феодосійського району, Щебетівської селищної ради, АР Крим, яка зареєстрована на імя [PERSON], квартиру за адресою [ADDRESS], загальною площею 51, 6 кв.м., земельну ділянку в смт. Курортне, вулиця Курортна, біля ОК Сонячний берег, Феодосійського району, Щебетівської селищної ради, АР Крим зареєстровану на імя [PERSON], гараж №50 по вул.. Волго-Донській, 61 в ГБК №2 в м. Києві та розділити майно подружжя і відійти від рівності часток подружжя в бік збільшення на користь [PERSON] на 25% до 75%. В судовому засіданні позивач [PERSON] збільшив та уточнив позовні вимоги, які підтримав та просив суд з урахуванням збільшених позовних вимог: виділити йому у приватну власність ? частину квартири [ADDRESS], вартістю 296 256 гривень; присудити масажне ліжко [PERSON] NM, вартістю 14 500 гривень; залишити йому у власність квартиру за адресою [ADDRESS], загальною площею 51, 6 кв.м., вартістю 576 030 гривень та земельну ділянку 1,33 сотки, яка знаходиться в АР Крим, м. Феодосія, смт. Курортне, вул. Курортна, біля ОК Сонячний берег,Феодосійського району, Щебетівської селищної ради, вартістю 38 904 гривні. Виділити у приватну власність [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS], вартістю 296 256 гривень; посудомийну машину Bosch, вартістю 1500 гривень; кондиціонер Cooper&Hunter 09, інвертор 2 шт., телевізор ЖК Sumsung UE-32, 2011 року, вартістю 2000 гривень. Заперечував проти задоволення зустрічного позову, просив суд відмовити в задоволенні зустрічного позову. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 05.02.2013 року ( а.с. 39-41), заперечували проти задоволення первісного позову, просили задовольнити зустрічний позов у повному обсязі. Третя особа Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, в судове засідання не забезпечили свого представника, проте надіслали на адресу суду листа за № 1247 від 24.04.2013 року, в якому просили справу слухати без участі їхнього представника та винести рішення згідно діючого законодавства з максимальним врахуванням інтересів неповнолітніх дітей. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст.68, 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70, 71 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Як вбачається з пояснень сторін та матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який уклали 15.06.2002 року та зареєстрували у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сімї, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 60). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.07.2012 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сімї розірвано, що підтверджується копією рішення (а.с. 62). В судовому засіданні сторони не заперечують про те, що за час перебуванн в шлюбі у власності подружжя перебувало наступне майно: - квартира, загальною площею 26,8 кв.м., 2009 року, за адресою: [ADDRESS], вартістю 296\~ 256, 00 гривень; - квартира, загальною площею 51, 60 кв.м., 2004 року, за адресою: [ADDRESS], вартістю 576\~ 030, 00 гривень; - земельна ділянка в смт. Курортне, вул. Курортна, біля ОК Сонячний берег, Феодосійського району, Щебетівської селищної ради - 1,33 сотки 4\~ 863, 00 доларів США, що за курсом НБУ становить 38\~ 904, 00 гривень; - посудомийна машина Bosh, 2005 року, вартістю 1\~ 500 гривень; - масажне ліжко [PERSON] NM, 2006 року, вартістю 14 500 гривень; - телевізор ЖК Samsung UE-32 дюйми, 2011 року, 2\~ 000 гривень, а також і те, що шлюбного договору сторони не укладали. Згідно п.п.23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спір між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з"ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. Суд також, при розгляді спірних правовідносин, які виникли між сторонами по справі, керується роз"ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя". Згідно п. 23, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. В грудні 2009 року, тобто в період перебування у шлюбі сторін по справі, відповідачка [PERSON] уклала договір купівлі-продажу нерухомості, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі № 2967, за яким придбала однокімнатну квартиру [ADDRESS], вартістю 302 870 гривень 00 копійок (а.с. 3). Даний договір 03.02. 2010 року був зареєстрований в бюро технічної інвентаризації Київської міської державної адміністрації, що підтверджується реєстраційним посвідченням (а.с.4). За даними КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" на день розгляду даної цивільної справи квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (а.с.4). Поскільки спірна квартира придбана в період шлюбу за спільні кошти подружжя, так як вказаний нотаріальний договір не містить в собі умов придбання за рахунок майна, що є особистою приватною власністю дружини або чоловіка, і судом не встановлено інших обставин, передбачених ст.57 СК України, тому суд вважає визнати її спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Так, у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Згідно ст.383, 358 ЦК України власник (співвласник) житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї та інших осіб; право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про те, що частки подружжя (сторін) в частині належного їм на праві спільної сумісної власності майна -квартири [ADDRESS] є рівними, тому у межах позовних вимог позивача по даній справі має бути визнано право власності за [PERSON] та [PERSON] - на 1/2 частину квартири [ADDRESS] за кожним. Згідно п.24. до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). 23 червня 2004 року позивач [PERSON] уклав договір купівлі-продажу нерухомості, посвідчений приватним нотаріусом, зареєстровано в реєстрі № 8922, за яким придбав двокімнатну квартиру [ADDRESS], вартістю 576 030 гривень 00 копійок (а.с. 79-80). Даний договір 25.06. 2004 року був зареєстрований в бюро технічної інвентаризації Київської міської державної адміністрації, що підтверджується реєстраційним посвідченням (а.с.80). Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про те, що частки подружжя (сторін) в частині належного їм на праві спільної сумісної власності майна -квартири [ADDRESS] є рівними, тому у межах позовних вимог позивача по даній справі має бути визнано право власності за [PERSON] та [PERSON] - на 1/2 частину квартири [ADDRESS] за кожним. 06 серпня 2003 року позивач [PERSON] уклав договір купівлі-продажу на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0400 гектара, посвідчений приватним нотаріусом Феодосівського міського нотаріального округу АР Крим [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 4331, яка розташована за адресою: Україна, Автономна Республіка Крим, м. Феодосія, смт. Курортне, вул.. Курортна, біля ОК Сонячний берег, Феодосійського району, Щебетівської селищної ради, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с. 130). Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про те, що частки подружжя (сторін) в частині належного їм на праві спільної сумісної власності майна земельної ділянки, що розташована в АР Крим, , м. Феодосія, смт. Курортне, вул.. Курортна, біля ОК Сонячний берег, Феодосійського району, Щебетівської селищної ради є рівними, тому у межах позовних вимог позивача по даній справі має бути визнано право власності за [PERSON] та [PERSON] - на 1/2 частину земельної ділянки в АР Крим, м. Феодосія, смт. Курортне, вул.. Курортна, біля ОК Сонячний берег, Феодосійського району, Щебетівської селищної ради за кожним. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Позивачем за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні не доведено належними доказами обґрунтованість вимог щодо придбання ним чи за спільні кошти подружжя 2 кондиціонери, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Крім того, в судовому засіданні сторонами не заперечувався факт придбання за спільні кошти і в шлюбі і являються спільною сумісною власністю подружжя: посудомийної машини Bosh, 2005 року, вартістю 1 500 гривень, масажного ліжка [PERSON] NM, 2006 року, вартістю 14 500 гривень, телевізора ЖК Samsung UE-32 дюйми, 2011 року, 2 000 гривень, які знаходяться в квартирі [PERSON] за адресою у м. Києві, вул. Санаторна, б. 23, кв. 24 за домовленістю сторін, а тому суд вважає за можливе, врахорвуючи думку Служби у справах дітей Дарницької районної в місті [PERSON] державної адміністрації та у відповідності до вимог ст. ст. 70, 71 СК України може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення і вказане майно на суму 18 000 гривень залишити у власність відповідачки [PERSON], оскільки на її утриманні залишилася неповнолітня донька Анна, 16.11. [INFO]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення як основного позову так і зустрічних позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial