Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-24 00:00:00

В суд звернувся позивач з позовною заявою до Місцевої територіальної громади в особі Новоград-Волинської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, у якій просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0764 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована в м. Новоград-Волинський Житомирської області по вул. Героїв Перекопу, 69, успадковану після смерті [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що після смерті [PERSON], він є її єдиним спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину. В свою чергу, [PERSON], успадкувала зазначену земельну ділянку після смерті свого чоловіка [PERSON], однак державного акта на успадковану землю перша оформити за життя не встигла. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності [PERSON] на цю земельну ділянку. На підставі викладеного, просить визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позивач у судове засідання не зявився, подав письмову заяву, в якій, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, просить про розгляд справи без його участі. Представник відповідача подав письмову заяву, в якій, зазначивши, що позовні вимоги визнає, заперечень проти задоволення позову не має, просить про розгляд справи без її участі. Судом не визнавалася обовязковою участь сторін у судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає дозадоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 липня 2011 року померла [PERSON] (а.с.17) і після її смерті позивач, який є її спадкоємцем за заповітом (а.с.13,14,) прийняв спадщину (а.с.4), до складу якої, в тому числі, входить земельна ділянка площею 0,0764 га, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована в м. Новоград-Волинський Житомирської області по вул. Героїв Перекопу, 69 (а.с. 22), яка в свою чергу, була успадкована [PERSON], після смерті її чоловіка [PERSON] (а.с.16,9), якому вказана земельна ділянка належала на праві приватної власності (а.с.11). Державного акта на успадковану землю [PERSON] за життя не оформила. Постановою державного нотаріуса Новоград-Волинської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1664/02-31 від 10.08.2012 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку площею 0,0764 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована в м. Новоград-Волинський Житомирської області по вул. Героїв Перекопу, 69, після смерті [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності останньої на цю земельну ділянку (а.с.6). Дані обставини підтверджуються поданими позивачем та дослідженими у судовому засіданні документами (а.с.4-17). Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна, за законом та за заповітом. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону ( ч. 2 ст. 373 ЦК України). Відповідно до ч. 1 п. г) ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, крім іншого, на підставі прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 126 ЗК України документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення є свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України встановлені підстави набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~\~На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після чого, відповідно до ст.1299 ЦКУ, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування№ 7 від 30.05.2008 року розяснено, що відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є спадкоємцем \~за заповітом та прийняв спадщину, що не спростовується відповідачем, у звязку з чим перший набув право власності на спадкове майно. Враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріуса, оскільки правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 0,0764 га. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована в м. Новоград-Волинський Житомирської області по вул. Героїв Перекопу, 69, на імя [PERSON] - відсутні, але згідно Державного акта на право власності на землю зазначена ділянка знаходилась у власності її чоловіка [PERSON] і [PERSON] одержала зазначену земельну ділянку у спадщину після смерті свого чоловіка, правомірно набувши права власності на неї, та \~враховуючи, що до позивача правомірно\~перейшли права на\~\~зазначену земельну ділянку, що було встановлено судом і стверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved