Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про виселення із житлового приміщення. Позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 червня 2008 року він є власником 59/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарчих будівель у ідеальних долях, який знаходиться в м. Хмільнику по вул. Леніна, 48. В належній йому частині житлового будинку проживають відповідачі по справі. Заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08.02.2012 року відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зобовязано укласти договір оренди (найму) частини житлового будинку № 48 по вул. Леніна в м. Хмільнику від 15 квітня 2011 року на визначених у ньому умовах. Так як термін дії договору оренди закінчився 15 квітня 2012 року і відповідачі на його письмові попередження не сплатили орендної плати та не звільнили приміщення, позивач, з посиланням на ст. 169 ЖК України вважає, що відповідачі підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі за обставин, викладених вище, просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не зявилися, причини неявки суду не вказали, клопотань про перенесення розгляду справи не заявляли, хоча про час та місце розгляду справи були повідомленні завчасно та належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень. Оскільки наявних у справі доказів достатньо для вирішення справи по суті та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності встановив, що позивач є власником 59/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарчих будівель у ідеальних долях, який знаходиться в м. Хмільнику по вул. Леніна, 48 у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 червня 2008 року. Спадщину на вказану частину житлового будинку позивач прийняв після смерті спадкодавця [PERSON], яка в свою чергу набула право на спадщину по заповіту після смерті матері [PERSON], яка померла 06.04.1994р. Згідно пояснень позивача відповідач [PERSON] є колишньою дружиною його племінника [PERSON], відповідно, інші відповідачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] та проживають разом у належній позивачу частині житлового будинку по вул. Леніна, 48 в м. Хмільнику. 08.02.2012 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області прийнято заочне рішення, яким зобовязано [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укласти договір оренди (найму) частини житлового будинку № 48 по вул. Леніна в м. Хмільнику від 15 квітня 2011 року на визначених у ньому умовах. Так, вважаючи, що з моменту набрання заочним рішенням законної сили між сторонами спору виникли договірні стосунки згідно договору оренди частини будинку від 15.04.2011 року, позивач переконує, що по закінченню терміну його дії, тобто після 15.04.2012 року відповідачі зобовязані звільнити орендоване приміщення. У звязку з цим позивач направляв на адресу відповідачів письмові попередження від 25.04.2012 року та від 31.05.2012 року про оплату боргу за оренду житла та звільнення житлового приміщення, які останніми залишені без задоволення. Однак із таким висновком суд погодитись не може, а тому не знаходить підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] зі своїми дітьми - відповідачами [PERSON] та [PERSON] вселилися у спірне житлове приміщення по вул. Леніна, 48 в м. Хмільнику на законних підставах, за волею тодішнього власника будинку [PERSON], як члени його сімї, про що свідчить рішення апеляційного суду Вінницької області від 22.10.2010 року (а.с. 14-15). У відповідності до ст. 156 ЖК України члени сімї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Їх право користування жилим приміщенням урегульовано житловим законодавством, згідно з яким ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним не інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 3 ст. 9 ЖК України). Дійсно, статтею 169 ЖК України передбачено, що у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Разом з тим суд зауважує, що умовою застосування даної норми є існування укладеного між сторонами договору найму жилого приміщення, який припинився. На переконання суду наявність судового рішення від 08.02.2012р., яке набрало законної сили, про зобовязання відповідачів укласти з позивачем договір оренди (найму) частини житлового будинку № 48 по вул. Леніна в м. Хмільнику від 15 квітня 2011 року на визначених у ньому умовах не може підміняти собою цивільно-правовий договір, заснований на вільному волевиявленню сторін. Так, однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що наголошується у ст. 3 ЦК України. В частині 1 статті 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. А згідно зі статтею 627 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні змісту такого договору. За договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату (ст. 810 ЦК України). До договору найму житла застосовуються загальні положення ЦК України. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У даному випадку суд констатує, що договір оренди частини будинку від 15 квітня 2011 року між сторонами не укладався, волевиявлення з боку відповідачів на його укладення відсутнє і сам договір останніми не підписаний (а.с. 11). А примушування відповідачів проти їх волі укладати договір оренди суперечить ч. 3 ст. 203 ЦК України. Таким чином відсутність між позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] договірних стосунків щодо найму (оренди) частини житлового будинку № 48 по вул. Леніна в м. Хмільнику унеможливлює застосування до спірних відносин ст. 169 ЖК України, у звязку з чим підстав для задоволення позову не має.

Outcome: dismissed