Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ „АВТО-ОВІ, треті особи: ВАТ „Харківська муніципальна страхова компанія, [PERSON], в якій просив стягнути на його користь матеріальну шкоду в сумі 10837 гривень, моральну шкоду в сумі 4000 гривень, судовий збір 149 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30 гривень. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 08.12.2008 року з вини [PERSON], який керував транспортним засобом „ПАЗ-32054, державний номер [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті чого його автомобілю „Mitsubishi Lancer, державний номер [NUMBER] завдано механічні пошкодження. Витрати на ремонт автомобіля склали 26428 гривень, страховою компанією відшкодовано лише 15590,95 гривень, тобто сума 10837 гривень залишилась невідшкодованою. Крім того в результаті даної ДТП йому завдана моральна шкода, розмір якої він оцінює в 4000 гривень, оскільки він отримав психологічний стрес, ним витрачений час на відновлення автомобіля, він був змушений змінити свій звичний уклад життя та користуватися послугами громадського транспорту. Також ним було витрачено 149 гривень на сплату судового збору та 30 гривень на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Під час розгляду справи позивач змінив свої позовні вимоги та просив стягнути з ТОВ „АВТО -ОВІ матеріальну шкоду 15711,25 гривень, моральну шкоду в розмірі 3697 гривень, компенсацію на інфляцію та 3% річних з матеріальної шкоди 807,36 гривень та моральної шкоди 338,50 гривень, судовий збір 149 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В обґрунтування своїх позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди позивач зазначав, що при організації ремонтних робіт у нього погіршився стан здоровя та в період з 11.02.2009 року по 17.02.2009 року він перебував на лікуванні в інституті терапії ім. Л.Т. Малої академії медичних наук України, для організації ремонту автомобіля ним був втрачений робочий час. Позивач вважає, що завдану йому шкоду повинен відшкодувати у повному обсязі ТОВ „АВТО-ОВІ, оскільки [PERSON] перебував з ним у трудових відносинах. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] спочатку проти позовних вимог [PERSON] заперечував, посилаючись на їх незаконність та необґрунтованість, а потім не заперечував проти задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди. Представник відповідача вважає, що [PERSON] не надав доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди. Представник 3-ої особи ВАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» [PERSON] просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що розмір матеріальних збитків, завданих позивачеві пошкодженням належного йому автомобіля , на законних підставах визначено страховою компанією, якою й сплачено страхове відшкодування з урахуванням франшизи 510 гр.. Представник 3-ої особи вважає, що розмір матеріальних збитків, зазначений у висновку судової автотоварознавчої експертизи є помилковим, оскільки його визначено за методикою, яка діє з 2009 року, а не на момент завдання матеріальної шкоди. Третя особа [PERSON] на неодноразові виклики у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та 3-ої особи ВАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно з ксерокопією довідки Відділу Державтоінспекції з обслуговування м. Харкова та АТІ 08.12.2008 року на перехресті проспекту Гагаріна та вул. Героїв Сталінграда в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода (а.с.6). Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.12.2008 року винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] (а.с.54). Із постанови суду вбачається, що 08 грудня 2008 року о 9.10 годині [PERSON], керуючи автомобілем «ГАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] по пр. Гагаріна в м. Харкові на перехресті проспекту Гагаріна з вул. [PERSON] не дотримався безпечної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем „Mitsubishi, державний номер [NUMBER], внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Згідно з цією постановою, причиною настання зазначеної пригоди стало порушення з боку водія [PERSON] вимог п.13.1 Правил дорожнього руху. При цьому в діях позивача [PERSON] жодних порушень вимог Правил дорожнього руху не встановлено. Зазначена постанова суду набрала законної сили (а.с.54). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль зазнав механічних ушкоджень. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 7239 від 25.09.2009 року Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. [PERSON] розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Mitsubishi-Lancer», державний номер [NUMBER], з урахуванням товарного вигляду внаслідок ДТП, складає 31302,20 гривень (а.с.81-85). Вартість зазначеного висновку склала 649,94 гривень, які сплачено позивачем [PERSON] (а.с.81). У судовому засіданні експерт [PERSON] підтвердив висновки проведеної ним 25.09.2009 року судової автотоварознавчої експертизи з використанням діючої методики 2009 року та правильність проведених ним розрахунків. Згідно з ксерокопії страхового акту цивільної відповідальності власників транспортних засобів Харківської муніципальної страхової компанії від 08.01.2009 року [PERSON] підлягає виплаті 15590,95 гривень (а.с. 7). З пояснень позивача та представника ВАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» судом встановлено, що сума страхового відшкодування [PERSON] сплачена. Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання… тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі / право власності, інше речове майна, договір підряду, оренди тощо/ володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З пояснень представника відповідача судом встановлено, що [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди керував автомобілем, який належить ТОВ «АВТО-ОВІ», з яким перебував в трудових відношеннях. Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов?язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі ( передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ „АВТО-ОВІ на користь [PERSON]І у відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди 15711,25 гривень ( 31203,20 гр. 15590,95 гр.). Позивач також просив суд стягнути з відповідача на його користь завдану йому моральну шкоду в сумі 3697 гривень, зазначивши, що 1000 гривень - за втрату здоровя, а 2697 гривень у звязку із втратою робочого часу для ремонту автомобіля. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Аналізуючи зазначені обставини, суд вважає, що є підтвердження завдання позивачу моральних страждань, втрат немайнового характеру, причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та наявністю шкоди, вина особи, яка завдала шкоду, та вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 1000 гривень. Позивач [PERSON] відповідно до ст. 625 ЦК України просив стягнути 3% річних з урахуванням індексу інфляції з матеріальної шкоди 807,36 гривень та моральної шкоди 338,50 гривень. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вище викладене суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позову в цій частині, оскільки відповідач ТОВ „АВТО-ОВІ ніяких зобовязань перед позивачем не мав. Позивач також просив суд стягнути з ТОВ „АВТО-ОВІ на його користь 649 гривень 94 копійки у відшкодування витрат на проведення ХНДІСЕ ім. Засл. професора [PERSON] судової автотоварознавчої експертизи, 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та сплачений ним судовий збір. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню 649,94 гривень у відшкодування витрат на проведення ХНДІСЕ ім. Засл. професора [PERSON] судової автотоварознавчої експертизи, витрати зі сплати судового збору у розмірі 165,61 гривень та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На підставі викладеного та

Outcome: partial