Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-14 00:00:00

11 квітня 2012 року до суду звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовну заяву тим, що 10 червня 1973 року сторони зареєстрували шлюб у Малокрушлинецькій сільській раді Вінницького району Вінницької області, про що 10.06.1973 року в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 16. Після укладення шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище Кравець на Штейна. Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей. Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки вони втратили почуття довіри, поваги та любові один до одного. Вони ще з 1975 року припинили подружні відносини, стали проживати окремо. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому позивач вирішила звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не зявилася, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить розірвати шлюб. Справу просить розглядати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі і не заперечує проти їх задоволення та просив справу розглянути у його відсутність. Врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Матеріалами справи встановлено, 10 червня 1973 року сторони зареєстрували шлюб у Малокрушлинецькій сільській раді Вінницького району Вінницької області, про що 10.06.1973 року в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 16. Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей. Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки вони втратили почуття довіри, поваги та любові один до одного. Вони ще з 1975 року припинили подружні відносини, стали проживати окремо. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому позивач вирішила звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя та сім'ї. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Беручи до уваги, що сторони тривалий час спільно у шлюбних відносинах не проживають, жоден з подружжя не просив надати їм час на примирення, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову про розірвання шлюбу. За наведених обставин, суд вважає за можливе розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 10 червня 1973 року у Малокрушлинецькій сільській раді Вінницького району Вінницької області, про що 10.06.1973 року в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 16. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати на користьпозивача 107 гривень 30 копійок судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved