Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 07.09.2009 р. приблизно о 18 год. 45 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 21093» (р/н 23 908 ДЕ), на з'їзді з мосту №2 на вул. Плеханова у м. Дніпропетровськ, рухаючись з непрацюючим двигуном на зїзді, при виникненні перешкоди не прийняв мір до зниження швидкості та здійснив наїзд на автомобіль «Мерседес» (р/н [NUMBER]), який від удару продовжив некерований рух вперед і здійснив наїзд на автобус «Богдан» (р/н [NUMBER]). Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На дату дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська віл 07 жовтня 2009 р. Згідно звіту про факт причинения аварійних пошкоджень № 1496 (дата оцінки - 24 вересня 2009 p.), проведеного експертом [PERSON], сума збитків становить 13 517,82 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем пригоди не була відшкодована потерпілій особі; власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, та у зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. "а п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 01 грудня 2009 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 11 264, 85 грн. за шкоду, заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу потерпілого, та 720,00 грн. за встановлення розміру збитків та збір документів по справі. Як зазначається позивачем при зверненні до суду ст. 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, тому відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON]. Предмет позову становить вимога про стягнення з [PERSON] на користь МТСБУ понесених витрат в розмірі 11 984,85 грн. У судове засідання позивач не зявився, утім, в особі представника за довіреністю надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, та в якій не заперечував проти заочного розгляду справи та в якій просив суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, належним чином повідомлений, повторно не зявився, причини неявки не повідомив, не надав заяви про розгляд справи у його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахувавши заяву представника позивача та дослідивши докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; згідно з підп. «а» п. 41.1 статті 41 зазначеного вище закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з ч. 3 ст. 62 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; відповідно до ч. 4 зазначеної вище статті вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено за судового розгляду, постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2009 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу; розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суддею було встановлено, що 07.09.2009 р. о. 18.45 год. [PERSON], керуючи а/м ВАЗ 21093 р/н [NUMBER], на зїзді з моста №2 на вул. Плеханова у м. Дніпропетровську, рухаючись із двигуном, який не працював, при виникненні перешкод не вжив заходів на зниження швидкості та здійснив наїзд на а/м «Мерседес» р/н [NUMBER], який від вдару продовжив некерований рух вперед та здійснив наїзд на автобус «Богдан» р/н [NUMBER]. Як було встановлено судом, МТСБУ було виплачено страхове відшкодування на користь [PERSON], що підтверджується доказами, наданими у відповідності до ст.ст. 57-59 ЦПК України, через що до позивача на виконання ст. 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виконуючи даний обовязок доказування, з боку позивача було доведено здійснення підстав та факту самої виплати страхового відшкодування, утім, відповідач у судове засідання не зявився, не скористався правом надання заперечень проти позову, з його боку не було надано жодних доказів та не було заявлено клопотань про їх витребування у випадку складнощів в їх отриманні, адже на виконання ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, та через що суд вирішував справу на підставі наявних у справі доказів. Тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат, повязаних із сплатою судового збору, вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України. Разом з тим, частково задовольняючи позов, суд виходить з відсутності підстав для присудження до стягнення з відповідача на користь повивача 2 000,00 грн., повязаних із оплатою правової допомоги. При цьому суд виходить з того, що за ст. 10 ЦПК України (ч. 2 та ч. 3 ) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виконуючи даний обовязок, позивач мав надати суду доказі на підтвердження понесення ним цього виду судових витрат, утім, цього зроблено не було, що унеможливлює визначення із розміром компенсації позивачеві, який би підлягав присудженню до стягнення з відповідача, як понесених витрат на правову допомогу.

Outcome: partial