Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-17 00:00:00

У листопаді 2012 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказував , що 01 жовтня 2007 року померла [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт , яким все майно заповідала на його користь . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом , до якої поряд з іншим спадковим майном входять земельні ділянки площею 0,734 га та площею 0,2500 га , які були посвідчені Державними актами на право приватної власності на землю. В даний час позивач не може прийняти спадщину , оскільки Державні акти було втрачено . Позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно , в порядку спадкування за заповітом , після смерті [PERSON] , на : - земельну ділянку площею 0,734 га, яка розташована на території с.Рачки вул.Гагаріна Володарського району Київської області та належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯБ № 511089 ; - земельну ділянку площею 0,2500га , яка розташована на території с.Рачки вул.Гагаріна Володарського району Київської області та належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯБ № 511088. В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги , посилаючись на обставини викладені у позовній заяві . Відповідач [PERSON] вимоги позивача визнав та не заперечував проти прийняття спадщини позивачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. До суду надійшла телефонограма , якою відповідач просив розгляд справи проводити без його участі вказуючи на визнання позовних вимог позивача. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача [PERSON] взявши до уваги думку позицію відповідача [PERSON] та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. По справі встановлено , що 01 жовтня 2007 року померла [PERSON] , на що вказує свідоцтво про її смерть ( а.с. 7). За свого життя 21 квітня 2005 року спадкодавець на випадок своєї смерті склала заповіт , яким все майно, де б воно не було і з чого воно не складалося і взагалі все те , що буде їй належати і на що вона матиме право на день своєї смерті - заповідала [PERSON] ,[INFO] (а.с.32) . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на спадкове майно за заповітом , зокрема на: - земельну ділянку площею 0,734 га, яка розташована на території с.Рачки вул.Гагаріна Володарського району Київської області та належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯБ № 511089 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства ; - земельну ділянку площею 0,2500 га , яка розташована на території с.Рачки вул.Гагаріна Володарського району Київської області та належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯБ № 511088з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Однак, як встановлено судом у судовому засіданні у позивача відсутні правовстановлюючі документи на вище назване спадкове майно . Державні акти на право приватної власності на землю було втрачено, про що в місцевій газеті було поміщено відповідне оголошення ( а.с.14). Як встановлено судом з матеріалів спадкової справи № 39 до майна померлої [PERSON] , позивач вчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та частково прийняв спадкове майно ( а.с.24-31). Обставини справи вказують, що позивач не має змоги належно оформити у нотаріуса прийняття земельних ділянок , оскільки на даний час у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно ( земельні ділянки) . За наведених підстав нотаріусом позивачу було відмовлено в оформленні прийняття спадщини і він вимушений звернутися до суду для усунення перешкод та поновлення своїх прав на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом . У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідачі по справі [PERSON] і [PERSON] є спадкоємцями першої черги , як діти спадкодавця . Відповідачі на спадщину не претендують та не заперечують проти її прийняття позивачем , що не суперечить чинному законодавству , так як спадкоємець може прийняти або не прийняти спадщину. Позивач має право на спадщину , що залишилась після померлої за заповітом , оскільки відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи , визначені у заповіті. Ст. 1222 ч.1 ЦК України вказує , що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Підсумовуючи вище викладене, суд прийшов до наступного висновку, що позивач не має змоги оформити у нотаріуса прийняття спадщини у виді земельних ділянок , оскільки Державні акти на право власності на земельні ділянки були втрачені позивачем . Таким чином визнання відповідачами [PERSON], [PERSON] Броніславовичаем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Беручи до уваги вище викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за заповітом, базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити .

Outcome: approved