Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-21 00:00:00

02.11.2012 року прокурор Казанківського району Миколаївської області звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області в інтересах державної інспекції сільського господарства в Миколаївській області до [PERSON] райдержадміністрації Миколаївської області, [PERSON], в якому просив: порушити провадження у справі; відновити строк позовної давності; визнати недійсним заповіт від імені [PERSON] (далі Заповіт), посвідчений 19.01.2000 року секретарем Дмитрівської сільської ради [PERSON] Георгієвною, який, як в ньому зазначено, зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 9; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серії ВМВ №289736 від 23.12.2008 року, видане державним нотаріусом [PERSON] нотаріальної контори Миколаївської області, яке зареєстроване в реєстрі за №1456 та видане на імя [PERSON]; скасувати розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації №246 р від 15.05.2009 року Про дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Дмитрівської сільської ради; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 869192 від 07.12.2009 року (кадастровий номер земельної ділянки 4823681900:01:000:0030), виданий [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію; повернути земельну ділянку, площею 9,93 га. (кадастровий номер земельної ділянки 4823681900:01:000:0030), загальною ринковою вартістю 159315, 80 грн., що розташована на території Дмитрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, у власність держави в особі [PERSON] районної державної адміністрації; стягнути з відповідачів на користь держави відповідні судові витрати. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що відповідно до п.2 ст.121 Конституції України на прокуратуру України покладено обовязок представляти інтереси громадян або держави в суді у випадках, визначених законом. 16.04.2013 року прокурор Казанківського району Миколаївської області надав суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив в звязку зі змінами до Земельного кодексу України, щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення, уточнити позовні вимоги, а саме повернути земельну ділянку, площею 9,93 га. (кадастровий номер земельної ділянки 4823681900:01:000:0030), загальною ринковою вартістю 159315, 80 грн., що розташована на території Дмитрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, до земель державної власності. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник позивача в судове засідання не зявився, в.о. начальника державної інспекції сільського господарства в Миколаївській області [PERSON] надав суду заяву про те, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, розгляд справи провести без їх участі. Представник відповідача [PERSON] райдержадміністрації Миколаївської області за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Представник відповідача [PERSON] за договором від 16.11.2012 року адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що спадщину [PERSON] оформила на підставі дублікату заповіту, який є належним чином оформлений, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що\~ \~ [PERSON] померла 19.04.2000 року в с. Нововасилівка Казанківського району Миколаївської області. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ФП № 059435 виданим 25.04.2000 року [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області (а.с.59). Відповідно до дублікату заповіту (а.с.65), виданого 15.05.2008 року секретарем Дмитрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області [PERSON], 09.01.2000 року [PERSON], [INFO], в\~ с.\~ Дмитрівка Казанківського району Миколаївської області району склала заповіт, який посвідчений Дмитрівською сільською радою та зареєстрований в реєстрі за № 09, відповідно до якого право на земельну частку (пай) площею 9.27 га., яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області і яка належить їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія МК № 0135875, виданого [PERSON] райдержадміністрацією Миколаївської області від 10.04.1997 року (а.с.70), або відведення в натурі (на місцевості) земельну ділянку на підставі вищевказаного сертифікату заповіла [PERSON]. Як вбачається з оригіналу Заповіту [PERSON], який знаходиться в документах нотаріальних дій (заповіти, доручення) за 2000 рік Дмитрівської сільської ради, на ньому відсутня печатка, яка скріплює посвідчувальний напис. Крім того, він не пронумерований і не прошитий, а вклеєний проміж інших документів. При огляді книги реєстрації нотаріальних дій Дмитрівської сільської ради з 2000 року по 2005 рік, видно, що в ній відсутній запис про посвідчення заповіту [PERSON] 19 січня 2000 року. Із свідоцтва про шлюб серії 1-ФП №038204, виданого 08.08.2008 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08.08.2008 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 03 та після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с.66). Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом\~ \~ вбачається, що 23.12.2008 року державний нотаріус [PERSON] нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадкоємицею однієї цілої майна, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває на території КСП ім. Дімітрова, с. Дмитрівка Казанківського району Миколаївської області, розміром 9.37 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало [PERSON], яка померла 19.04.2000 року, є [PERSON] (а.с.73). Відповідач, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом,\~ \~ на підставі якого оформив право власності на земельну ділянку, отримавши Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 9,93 га. , цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Дмитрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, серії ЯЖ № 869192 виданий на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 12.05.2009 року за № 246-р, який зареєстровано 09.12.2009 року за № [NUMBER]. Згідно ч.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, привила книги шостої цього кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Як вбачається з матеріалів спадкової справи щодо померлої [PERSON] (а.с.56-74), [PERSON] прийняла спадщину до набрання чинності Цивільним кодексом України, а тому в даному випадку застосуванню підлягають положення Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Згідно зі ст.ст.541, 543 ЦК УРСР від 18.07.1963 р.,\~ \~ п.13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 р. № 22/5, чинними на час складання заповіту, заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. Згідно з формою № 35 Посвідчувальний напис в заповіті, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 07.02.1994 року за № 7/3 Про затвердження форм реєстрів для реєстрації нотаріальних дій, нотаріальних свідоцтв, посвідчувальних написів на угодах і засвідчуваних документах, який діяв на момент складення заповіту, одним із обовязкових елементів посвідчу вального напису на заповіті є печатка органу чи особи, яка його здійснила. Відповідно до п.18 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 року за № 22/5, яка діяла на момент складення заповіту, нотаріальне посвідчення заповітів та доручень, засвідчення вірності копій документів і виписок з них, справжності підпису на документах здійснюються шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою виконавчого комітету з прикладанням гербової печатки виконавчого комітету [PERSON] народних депутатів. Відповідно до ст.ст. 47, 48 ЦК УРСР від 18.07.1963 р., нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другої статті 48 цього кодексу. Недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. Як встановлено в судовому засіданні, заповіт, посвідчений 19.01.2000 року секретарем Дмитрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області [PERSON], згідно якого [PERSON] заповіла земельну частку (пай), яка належала їй на підставі сертифікату серії МК № 0135875, гр.. [PERSON], фактично не є нотаріально посвідченим (посвідчувальний напис на заповіті не містить печатки виконавчого комітету сільської ради), не внесений до реєстру нотаріальних дій, посвідчувався не уповноваженою особою (згідно інформації архівного відділу від 01.11.2012 року, по протоколах сесій та виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради 23 (3) скликання, рішення про покладання обов'язків по вчиненню нотаріальних дій на посадових осіб виконавчого комітету сільської ради за вказаний період відсутні), а отже є недійсним. Недійсність заповіту тягне за собою недійсність документів, прийнятих на його основі. По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом. Відповідно до ст.555 ЦК УРСР від 18.07.1963 р., спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави якщо: у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Оскільки ніхто крім відповідачки [PERSON] не прийняв спадщину після смерті [PERSON], і, враховуючи, що [PERSON] не відноситься до кола спадкоємців за законом, спірну земельну ділянку, яка входить до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], слід передати до земель державної власності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним заповіту, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, скасування розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації, передачу земельної ділянки до земель державної власності підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, прокурор та позивач, в інтересах якого звернувся прокурор, дізнались тільки в 2012 році про неналежне оформлення Заповіту на підставі, якого земельна ділянка [PERSON] перейшла у власність [PERSON], а тому строк позовної давності пропущено з поважних причин і він підлягає поновленню. Крім того, відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути судовий збір в розмірі 229,40 грн з кожного відповідача (по 114,70 грн. за кожну вимогу немайнового характеру).

Outcome: approved