overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-28 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання обмежено дієздатним свого племінника [PERSON], 17.07.1980р.н. В заяві поданій до суду посилається на те, що [PERSON] є її племінником і хворіє психічним захворюванням. У зв'язку з цим він не розуміє значення своїх дій, не може контролювати та не може керувати своїми діями в повному обсязі. Визнання [PERSON] їй потрібно для оформлення над ним опіки. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], обмежено дієздатним. В судовому засіданні заявниця вимоги викладені в заяві підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечувала проти визнання [PERSON] обмежено дієздатним. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є племінником заявниці [PERSON], він хворіє психічним захворюванням, у зв'язку з цим в повній мірі не розуміє значення своїх дій, не може контролювати та не може керувати своїми діями. Визнання [PERSON] заявниці потрібно для оформлення над ним опіки. У відповідності до частини 1 статті 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Частиною другою ст.. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми тощо і тим ставить себе чи свою сім'ю, а також інших осіб, яких вона за законом зобов'язана утримувати, у скрутне матеріальне становище. Згідно даної вимоги закону судом встановлено, що ухвалою суду від 29.12.2011 року по справі було призначено судово-психіатричну експертизу щодо [PERSON] Актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 136 від. 02.03.2012р. було встановлено, що [PERSON] на даний час виявляє ознаки психічного захворювання у формі помірно-вираженого психоорганічного синдрому змішаного ґенезу (ВІЛ-інфекція, опійна наркоманія, алкоголізм, носійство вірусного гепатиту С ) ( За МКХ-10- Розлади особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного ґенезу), про що свідчать дані анамнезу, меддокументації ЧОПЛ, а також виявлені при теперішньому психіатричному обстеженні зміни психіки по органічному типу (порушення когнітивних функцій), виражене порушення в емоційно-вольовій сфері, соціальна дезадаптація, значне зниження критичних можливостей. Наявне у під експертного психічне захворювання у формі помірно-вираженого психоорганічного синдрому суттєво обмежує здатність підекспертного [PERSON] розуміти значення своїх дій та керувати ними, що як юридична категорія відповідає поняттю обмеженої дієздатності. Тому суд вважає, що все вищевикладене дає підстави для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-28 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача, в якому просять визнати за кожною з них право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями по вул.1 Грудня, 17 в м.Костопіль Рівненської області. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликаються на обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання позивачі не з?явилися, просили справу розглянути у їх відсутності, позов підтримують та просять задоволити. Представник відповідача в судове засідання не зявився. У поданій до суду заяві просить справу розглянути у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши представлені у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи встановлено, що батьки позивачів [PERSON] та [PERSON] мають на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями по вул.1 Грудня, 17 в м.Костопіль, технічна документація на який оформлена на батька. Факт належності [PERSON] житлового будинку підтверджується рішенням виконкому Костопільської міської ради № 259 від 11 жовтня 1960 року про відведення в безстрокове користування земельної ділянки під індивідуальне будівництво, договором від 23 грудня 1960 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 989490 від 5 травня 2008 року та технічним паспортом на будинок. 20 квітня 2011 року померла матір позивачів, а 9 липня 2011 року - батько. Згідно ст.1261 ЦК України позивачі мають право на спадкове майно як спадкоємці першої черги за законом після смерті батьків. У встановлений законом строк позивачі подали в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями позивачі не можуть, оскільки відсутні належні правовстановлюючі документи на вказане спадкове майно. Згідно ст.328 ЦК України набуття права власності вважається правомірним, якщо набуте на законних підставах. Суд вважає, що позивачі набули право власності на житловий будинок з надвірними будівлями на законних підставах, що стверджується дослідженими доказами. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати його шлюб з відповідачем. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що протягом останніх двох років стосунки з відповідачем погіршилися, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час проживають окремо і поновлювати спільне сімейне життя не бажає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та з аналогічних підстав. Просить позов задоволити. Відповідач позов визнала та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 серпня 2002 року Мащанською сільською радою Костопільського району. Від подружнього життя мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують подружніх відносин протягом тривалого часу, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Наміру поновлювати спільне сімейне життя не мають. На думку суду, подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що збереження сім'ї за таких обставин є недоцільним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-28 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства «Рівнеазот»[PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку № 14 на вулиці Князя Острозького в місті Рівне внаслідок відсутності понад шість місяців без поважних причин. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заперечення проти позову не подав. Повідомлення про причини неявки від відповідача не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослiдивши письмовi докази по справi, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає задоволенню повнiстю, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що гуртожиток № 3 на вулиці Князя Острозького,14 в місті Рівне знаходиться на балансі ПАТ «Рівнеазот»і використовується для тимчасового проживання працівників даного підприємства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі положень ст.128 ЖК України, глави ІІ «Примірного положення про гуртожитки», затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208, адміністрацією ПАТ «Рівнеазот»[PERSON] було надано ліжко-місце у гуртожитку № 3 на вулиці Князя Острозького,14 в місті Рівне. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~30 травня 1997 року відділом громадянства, імміграції та реєстрації фізичнх осіб Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області за зазначеною адресою була проведена реєстрація відповідача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом також встановлено, що [PERSON] у гуртожитку № 3 на вулиці Князя Острозького,14 в місті Рівне, тобто за місцем своєї реєстрації, не проживає без поважних причин з 2007 року і не здійснює будь-яких оплат за користування гуртожитком. Вказані обставини підтверджуються актами перевірок паспортного режиму на відповідність реєстрації громадян та фактичного проживання в гуртожитку № 3 на вулиці Князя Острозького,14 в місті Рівне, проведених паспортистом [PERSON], завідуючою гуртожитком [PERSON], швейцаром [PERSON] 06 жовтня 2010 року, 10 лютого 2011 року, 14 липня 2011 року, 02 листопада 2011 року, а також письмовими поясненнями завідуючої гуртожитком № 3 [PERSON] від 02 листопада 2011 року. Як слідує з довідки служби з експлуатації та ремонту житлових і громадських будівель ПК і С «Хімік»ПАТ «Рівнеазот»від 11 листопада 2011 року № 176, відповідач [PERSON] в базі даних мешканців гуртожитків ПАТ «Рівнеазот»не рахується з 2001 року і по теперішній час. Нарахування по квартплаті та комунальним послугам йому не проводилось. Оцiнюючи дослiдженi по справi докази, судом встановлено, що відповідач [PERSON] у гуртожитку № 3 на вулиці Князя Острозького,14 в місті Рівне не проживає бiльше шести мiсяцiв без поважних причин, а тому, враховуючи положення ч.7 ст.8 ЦПК України та вiдповiдно до ст.ст.71,72 ЖК України, він втратив право на користування жилим примiщенням у цьому гуртожитку. Умов та пiдстав збереження за вiдповiдачем жилого примiщення, передбачених ст.71 ЖК України, по справi не встановлено. На підставі ст.ст.71,72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-28 00:00:00

09 грудня 2011 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] зареєстрованого 12 червня 1981 року у Броварському міському відділі РАГСу Київської області, про що свідчить актовий запис № 234. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, часто виникали сварки та непорозуміння. Сторони тривалий час припинили проживати разом, вести спільне господарство, подружжя не зійшлося характером та поглядами на життя. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити з наведених у ньому підстав, не заперечувала проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 77 ЦПК України у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони або інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Суд розглядає дану справу на підставі наявних в ній даний з постановлення заочного рішення. Суд, вислухавши позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, та надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 червня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Броварському міському відділі РАГСу Київської області, про що свідчить актовий запис № 234, що підтверджується копією свідоцтва по укладення шлюбу серії ІІ-БК №394523 видане Броварським міським відділом РАГСу Київської області. Від спільного шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружжя не зійшлося характером та поглядами на життя. Між сторонами часто виникали сварки та непорозуміння. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову у заяві та у своїх поясненнях у судовому засіданні зазначила, що 18.05.2007 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя у них народилось двоє дітей, а саме: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] З часу їх одруження відповідач вів себе по відношенню до неї негативно. Через відсутність взаєморозуміння, зловживання його алкоголем, безпідставні ревнощі, провокування конфліктів, сварок, бійок вони з ним більше 3 років проживають окремо, стосунків як подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть. Строк наданий судом на примирення до позитивного результату не призвів. Категорично настоює на розірванні шлюбу. Просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, пояснив, що дійсно між ним та позивачем часто виникали конфлікти, сварки, вони дійсно не живуть разом більше 3 років та не ведуть спільного господарства. Однак вказане має місце через те, що позивач неналежним чином виконувала свої подружні та материнські обовязки, а також через негативну поведінку її батьків, з якими вони разом проживали. Час наданий судом на примирення до позитивного результату не призвів. Настоює на розірванні шлюбу. Просив позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити. Як встановлено в судовому засіданні та доведено матеріалами справи, одружившись 18.05.2007 року, сторони більше 3 років спільно не живуть, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, їх сімя фактично розпалася. Строк наданий судом на примирення до позитивного результату не призвів. Причинами розпаду сімї є різні погляди сторін на життя, шлюб, сімю, відсутність взаєморозуміння, через що між сторонами виникали конфлікти, сварки. Враховуючи наведене, подальше проживання сторін та збереження їхньої сімї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Крім цього, суд, розриваючи шлюб між сторонами, враховує інтереси малолітніх дітей сторін, оскільки їх повноцінний розвиток та виховання у сімї, у якій у батьків різні погляди на життя, шлюб, сімю, відсутнє взаєморозуміння, часто виникають конфлікти, сварки є неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-28 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищезазначеною заявою та свої вимоги мотивує тим, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO]. Після укладення шлюбу дочка заявниці змінила прізвище з «Снагощенко» на «Фесенко». [PERSON] відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серія 10 AAA № 650982 від 16.12.2011 року Сумської психіатричної МСЕК є інвалідом II групи загального захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01 січня 2014 року, рекомендовано стаціонарне і підтримуюче лікування. За станом свого здоров'я [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, через що вона не може здійснювати свої права і виконувати обов'язки, у неї відсутня можливість належним чином захистити свої права, в тому числі в судовому порядку, тому для неї обов'язково повинен бути призначений опікун. Призначення заявниці опікуном [PERSON] необхідно для вирішення соціально-побутових питань, забезпечення її прав та інтересів. [PERSON] зазначає, що має можливість дбати про [PERSON], забезпечувати її доглядом та лікуванням, оскільки працює, проживає разом зі своїм сином і за станом здоров'я може бути опікуном. Тому заявниця просить: визнати [PERSON], 20.121975 року народження, недієздатною. Встановити опіку над [PERSON], [INFO], та призначити їй опікуна - [PERSON] Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про визнання особи недієздатною підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а. с. 18). Після укладення шлюбу дочка заявниці змінила прізвище з «Снагощенко» на «Фесенко» (а. с. 5). [PERSON] відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серія 10 AAA № 218769 від 17.12.2010 року Сумської психіатричної МСЕК є інвалідом II групи загального захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01 січня 2012 року, рекомендовано стаціонарне і підтримуюче лікування (а. с. 2). Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до проведеної судово-психіатричної експертизи від 23.02.2012 року № 87 [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії, проста форма, безперервний тип перебігу. За своїм психічним станом досліджувана [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Щодо призначення над [PERSON] опіки, то в цій частині суд вважає за необхідне відмовити, оскільки вирішення даного питання покладено на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Сумської міської ради. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у якому вказав, що 12.08.2006 року між ними був зареєстрований шлюб. Від спільного життя мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Вони з дружиною припинили шлюбно-сімейні відносини з вересня 2011 року через несумісність характерів, різних поглядів на сімейне життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що родина розпалася остаточно й відновити шлюбні відносини неможливо. Відповідачка в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, на розірвання шлюбу згодна. Суд встановив, що сторони одружені з 12.08.2006 року (а.с.5). Від спільного життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.10). Судом також встановлено, що сторони тривалий час не проживають разом, спільного господарства не ведуть, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини через несумісність характерів. Таким чином, суд вважає, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені остаточно, тому суд розриває їхній шлюб. Спору про розділ майна та виховання дитини поки що не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-28 00:00:00

21.02.2012 року прокурор Немирівського району в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В своїй позовній заяві прокурор Немирівського району вказав, що прокуратурою Немирівського району проведено перевірку дотримання вимог чинного законодавства шодо захисту соціальних та майнових прав неповнолітніх. Перевіркою встановлено, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 22.06.2001 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітній [PERSON] виховується та навчається в Брацлавській загальноосвітній школі-інтернарі І-ІІІ ступенів для дітей сиріт і дітей, які залишились без піклування батьків. Відповідачка ухиляється від його утримання та матеріальної допомоги добровільно не надає. В судовому засіданні помічник прокурора Онищук О.А. позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідачка не з'явилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи була повідомлений відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомила, клопотань та заяв на адресу суду про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення помічника прокурора Онищук О.А., суд приходить до висновку, що відповідачка дійсно являються мамою дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини ( а. с. 2 ), відповідно до рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 22.06.2001 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], передавши їх на опікування і піклування опікунської Ради Немирівського району ( а. с. 3 ), згідно довідки дирекції Брацлавського навчально-виховного комплексу [PERSON], являється вихованцем навчально-виховного комплексу з 28.09.2001 року по даний час ( а. с. 6 ). Відповідно до ст. 51 ч. 1, ч. 3 Конституції України \~закріплює, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Як передбачає \~ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Ст. 180 СК України покладає на батьків обовязок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, уточнивши позовні вимоги, просить визнати в порядку спадкування право на спадкове майно у вигляді земельної ділянки розміром 1,5396 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шкарівської сільської Ради Білоцерківського району, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку ЯЛ № 103561, виданого на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації № 645 від 19.10.2009р., на імя [PERSON], померлої 10.02.2010 р.. Вимоги обґрунтував тим, що він є спадкоємцем за законом після смерті матері, оскільки на день смерті був зареєстрований та проживав разом із спадкодавицею, інших спадкоємців немає. Заяву про отримання спадщини подав до нотаріальної контори вчасно, проте державним нотаріусом відмовлено в оформленні спадщини, оскільки [PERSON] при житті не встигла зареєструвати земельну ділянку, так як державний акт був отриманий вже після її смерті. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач до суду не зявився, просить справу розглядати у його відсутність, позов визнав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що 10.02.2010 р. померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва. Державний акт ЯЛ № 103561 на право власності на земельну ділянку розміром 1,5396 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Шкарівської сільської Ради Білоцерківського району, виданий на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації № 645 від 19.10.2009 р., на імя [PERSON]. В оформленні права власності на спадкову земельну ділянку позивачу відмовлено за відсутністю державної реєстрації правовстановлюючих документів на землю (державного акту), про що свідчить відмова Білоцерківської районної державної нотаріальної контори від 19.11.2011р.. Спір про право на спадкове майно відсутній, що підтверджується постановою нотаріуса. Позивачем надані до суду довідки Управління держкомзему у Білоцерківському районі від 24.02.2012 р. про вартість земельної ділянки, що складає 28608 грн., призначення її та відсутність обтяжень. Відповідно до ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи, що державний акт на право власності на земельну ділянку на імя спадкодавця був виготовлений, але спадкодавець не встиг його належним чином зареєструвати за час свого життя, суд прийшов до висновку, що спадкоємець має право на спадкування земельної ділянки. Судові витрати по справі покладаються на позивача. На підставі ст..ст. 125, 126 ЗК України, ст..ст. 1216, 1218, 1225, 1226, 1268 ЦК України,

Outcome: approved