Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-09 00:00:00

24.05.2013 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що спільне життя подружжя не склалось з причин втрати взаємних почуттів, розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Позивачка вказує, що подальше сімейне життя, збереження шлюбу та примирення з відповідачем є неможливим та суперечить інтересам сімї. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення позивачка не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що 13 серпня 1983 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФМ №405176 (а.с.10). Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8-9). Спільне господарство сторонами не ведеться, спільного бюджету подружжя не має, про спільний побут не дбають. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно з'ясовано взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу. Згідно з ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка наміру не має. За таких умов, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та порушує моральні засади суспільства. На підставі викладеного,

Outcome: approved