overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов обґрунтовує тим, що 24 лютого 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, про що свідчить актовий запис №77 в книзі реєстрації шлюбів. Під час перебування в шлюбі в подружжя 10 травня 2008 року народилась донька Поліна. Спільне життя у подружжя не склалося, сторони припинили подружні відносини, разом не проживають з січня 2011 року, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету на мають, як стверджує позивач в тексті позовної заяви, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і буде суперечити його інтересам та інтересам дитини. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, заперечував щодо надання терміну для примирення. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розірвати шлюб так як сторони мають вкрай суперечливі погляди на життя, проживають окремо та не підтримують подружніх відносин. Вислухавши позивача, відповідача, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. В ході розгляду справи судом достовірно встановлено, що сімя розпалась остаточно. Шлюбних відносин сторони не підтримують, проживають окремо з січня 2011 року, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сімї є суперечливі погляди сторін на життя, різниця характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги. Сторони спору майнового характеру на момент розірвання шлюбу не мають. Неповнолітня донька залишиться проживати з матірю. Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку розірвати шлюб, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим і буде суперечити інтересам сторін та їхньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 800 грн. щомісячно. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того пояснила, що з дня народження дитини відповідач не цікавився її вихованням, не надавав жодної матеріальної допомоги, зникав з дому на кілька днів, на даний час перебуває в місцях позбавлення волі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином. Із заяви, що надійшла від відповідача вбачається, що він не згідний сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дитини, в розмірі 800 грн., оскільки перебуває в місцях позбавлення волі. За згодою позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі. Від подружнього життя мають спільну дитину - доньку [PERSON], 09.07.2008р.н., в свідоцтві про народження якої відповідач записаний батьком. З лютого 2011 року відповідач перебуває в місцях позбавлення волі, матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку не надає, має нерегулярний, мінливий дохід. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до повноліття. Згідно ч.4 ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи відсутність у відповідача постійного місця роботи, суд вважає за можливе, відповідно до ст.184 Сімейного Кодексу України визначити аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 280 грн. щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позовні вимоги позивачкою мотивовано тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з жовтня 2002 року. Шлюб зареєстровано Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, актовий запис №436. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04.01.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого позивач з відповідачем записані батьками дитини. Відповідач працює, матеріально забезпечений, але не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання сина, це і послугувало причиною з якої позивачка змушена була звернутися до суду. У своїх позовних вимогах позивачка просить суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до повноліття сина. Позивачка, до судового засідання не зявилася. Про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Надала суду заяву в якій просить суд слухати справу за її відсутності. На заявлених позовних вимогах наполягала у повному обсязі та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Направив на адресу суду заперечення на позов, але в обґрунтування свого заперечення ніяких доказів не надав. Суд, проаналізувавши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони від спільного життя мають дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.9), який мешкає разом з позивачкою (а.с.10), відповідач працює але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей які потребують допомоги, а згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі, або в частці від заробітку. Оскільки дитина, що потребує допомоги, перебуває на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти. Розмір аліментів які просить позивачка 1\\4 частини заробітку відповідача, суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини. Крім того, суд стягує з відповідача і судовий збір в доход держави, а згідно зі ст. 367 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-24 00:00:00

23 березня 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] зареєстрованого 05 вересня 1992 року Требухівською сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис № 29. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, часто виникали сварки та непорозуміння. Сторони не проживають разом протягом дев'яти років, не ведуть спільне господарство, подружжя не зійшлося характером та поглядами на життя. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити з наведених у ньому підстав, не заперечувала проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 77 ЦПК України у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони або інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Суд розглядає дану справу на підставі наявних в ній даний з постановлення заочного рішення. Суд, вислухавши позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, та надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 вересня 1992 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Требухівській сільській раді Броварського району Київської області, про що свідчить актовий запис № 29, що підтверджується копією свідоцтва по укладення шлюбу серії У-БК №275086. Подружжя не зійшлося характером та поглядами на життя. Між сторонами часто виникали сварки та непорозуміння. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-24 00:00:00

28 березня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] * [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що за час спільного проживання у шлюбі з відповідачем у них народилася донька [PERSON] - [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Дитина проживає з матірю та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. В судовому засіданні позивач позов підтримала і просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, та надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва серії І-ОК № 198608, видане виконавчим комітетом Пухівської сільської ради Броварського району Київської області 06 січня 2012 року. 09 жовтня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Виконкомі Пухівської сільської ради Броварського району Київської області, про що свідчить актовий запис № 07, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ОК №101118 виданого виконкомом Пухівської сільської ради Броварського району Київської області. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 180, ч. З ст. 181, ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, якою визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Так як відповідно ч.І п.З ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються позивачі визначена законодавством сума повинна бути стягнута з відповідача. На підставі 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-24 00:00:00

\~\~ Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 18 липня 2001 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося з відповідачем, оскільки в сімї відсутні взаємоповага та взаєморозуміння, постійно виникають сварки, а тому він вважає подальше збереження шлюбу є неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому суд вважає за можливе згідно ст. ст. 224 226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами був зареєстрований 18 липня 2001 року в відділі РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 706. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження від 1 березня 2002 року, актовий запис №300 та сина [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 17 січня 2004 року, актовий запис №57 Також, судом встановлено, що сторони повністю припинили шлюбні відносини. Так, позивач посилається на те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на сімейне життя, втратили почуття любові та поваги один до одного. Тобто, судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, а тому збереження сімї є неможливим. Також суд, виходить з того, що оскільки сторони повністю припинили спільне життя, не підтримують сімейних відносин, позивач заперечує подальше існування шлюбу, вважає його формальним, а про надання строку для примирення позивач клопотань не заявляв, то позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, згідно вимог ст. 110 Сімейного кодексу України право на предявлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що оскільки сторони повністю припинили подружні відносини, втратили повагу один до одного і продовження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю обґрунтовані і підлягають до задоволення. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-24 00:00:00

Позивач 16.03.2012 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору №206/4 укладеному з [PERSON] 26.03.2008 року, за яким останній отримав кредит в сумі 7\~500,00 грн. Посилаючись на те, що відповідач істотно порушує кредитні зобов'язання, просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 2\~740,35 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи в суді повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення відповідно до ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 26.03.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 206/4, по умовах якого відповідач отримав кредит в сумі 7\~500,00 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок. Термін дії договору до 25.03.2011 року. Однак відповідач не виконав взяті на себе зобовязання по кредитному договору і не погасив кредит. Станом на 13.03.2012 року, відповідно до наданого розрахунку, відповідач має заборгованість по кредиту 2124,12 грн, по відсоткам 419,48 грн, плата за пропуск платежів (штраф) 196,75 грн., а всього 2\~740, 35 грн., дана заборгованість по умовам кредитного договору підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦПК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦПК України. За таких обставин, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, позовні вимоги підлягають до задоволення. Суд стягує з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» 107,30 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» про стягнення заборгованості по зарплаті. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 1999 р. він працював у відповідача в якості слюсаря. 04.04.2012 р. він був звільнений з роботи за ст. 36 п. 1 КЗпП України. В порушення вимог ст. 116 КЗпП України відповідач не провів з ним розрахунок при звільнені з роботи, невиплатив заробітну плату за січень, лютий та березень 2012 р. Згідно довідки відповідача заборгованість по заробітній платі становить 7435 грн. 52 коп. Просить стягнути з відповідача на свою користь невиплачену заробітну плату в розмірі 7435 грн. 52 коп. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, про що подав відповідну заяву та просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 5905 грн. 72 коп. Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував існування заборгованості по виплаті заробітної плати в сумі 5905 грн. 72 коп. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав: встановлено, що наказом №356-к від 07.10.1999р. [PERSON] з 07.10.1999р. зарахований слюсарем ремонту автомобілів по 5 роз. в ремзону. Наказом №22 від 03.04.2012р. [PERSON] з 03.04.2012р. звільнено за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до довідки про заборгованість по заробітній платі від 24 травня 2012 року відповідачем не виплачено позивачу заробітну плату на суму 5905 грн. 72 коп. Відповідно до вимог ч.1 ст. 47 КЗпП України, - власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Як передбачено ч.1 ст.116 КЗпП України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідач порушив вимоги діючого трудового законодавства щодо розрахунку з позивачем по заробітній платі при звільненні останнього з роботи. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, а саме, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену заробітну плату в сумі 5905,72 грн. Також згідно ч.1 п.2 ст.367 ЦПК України рішення слід звернути до негайного виконання. Оскільки позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судових витрат, то з відповідача, на підставі ст. 88 ЦПК України, слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 214,60 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-24 00:00:00

Заявник 14 травня 2012 року звернувся до суду з вимогою встановити факт, що [PERSON] та [PERSON] одна й та ж особа. Свої вимоги мотивує тим, що при зверненні до Управління пенсійного фонду України в Герцаївському районі Чернівецької області для оформлення пенсії у звязку із досягненням пенсійного віку йому було повідомлено, оскільки управлінням здійснено перевірку, за результатами якої в документах заявника виявлено розбіжності. Так, у документах трудового архіву його імя та по батькові вказано «Віктор Олексійович», а в паспорті та трудовій книжці - «Віктор Олександрович». В судовому засіданні як заявник, так і його представник наполягали на задоволенні вимог, пославшись на обставини, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи пояснила, що зарахувати до страхового стажу періоди роботи в колгоспі ім.Леніна, перейменований потім на радгосп «ім.Леніна», а згодом - на ВАТ «Зоря» неможливо, оскільки відповідно до документах архіву відомостей про те, що заявник працював на зазначеному підприємстві відсутні. Заперечень на те, що заявник та [PERSON], як особа, що працювала в колгоспі ім.Леніна, перейменований потім на радгосп «ім.Леніна», а згодом - на ВАТ «Зоря» одна й та ж особа не має. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду прямо показали на заявника, як на особу, що працювала разом з ними в колгоспі ім.Леніна, перейменований потім на радгосп «ім.Леніна», а згодом - на ВАТ «Зоря». Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як зі змісту трудової книжки, так із архівних довідок трудового архіву судом встановлено, що заявник в період з 1968 по 1969 рр., 1971, 1974 по 1975 рр. працював в колгоспі ім.Леніна; з 1977 по 1981 рр. - в радгоспі ім.Леніна; з 1990 по 2000 рр. - в ВАТ «Зоря» (а.с.5-7, 9-11). Зазначені факти також підтверджуються показами свідків [PERSON]П та [PERSON] Більше того, з даних архіву вбачається, що інших осіб на прізвище [PERSON], що працювали б, на зазначеному підприємстві відсутні (а.с.7). Аналізуючи всі обставини та докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо необхідності встановити факт, що заявник та [PERSON] одна й та ж особа. На підставі наведеного та

Outcome: approved