Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на свою користь на утримання їхньої спільної повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, починаючи з дня виповнення 18 років. В своїй позовній заяві [PERSON] зазначає, що раніше вона проживала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по даній справі. Від даного шлюбу сторони мають спільну повнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком записано відповідача. Наразі відповідач не надає матеріальної допомоги своїй повнолітній дитині, яка потребує такої допомоги у звязку з навчанням. Договір про сплату аліментів не укладався. [PERSON] зараз не працює, однак його стан здоровя задовільний, а тому він має можливість допомагати матеріально. Проте добровільно відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Позивач в судове засідання не зявилася, проте від неї мається заява про розгляд справи без її участі згідно якої вона підтримує свій позов та просить суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки. Однак від нього мається заява про розгляд справи без його участі згідно якої він позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідач добровільно не надає позивачу матеріальної допомоги, а у відповідності із ст. 199 СК України таку допомогу він зобов'язаний надавати. В матеріалах справи мається достатньо доказів для ухвалення рішення. Судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO], є відповідач по справі [PERSON]. Даний факт підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 300049 від 11.01.1996 року (а. с. 2). З довідки № 147 від 01.06.2012 року, виданої Полтавським музичним училищем імені [PERSON] вбачається, що [PERSON] дійсно з 01 вересня 2010 року навчається в даному навчальному закладі та на даний час є студентом 2 курсу денної форми навчання зі спеціальністю «Музичне мистецтво» спеціалізації «Народні інструменти», з плановим терміном навчання до червня місяця 2014 року. В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач по справі [PERSON] добровільно матеріальної допомоги своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання, не надає. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, а також стан здоровя та матеріальне становище відповідача по справі платника аліментів. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 201 СК України, до відносин між батьками і повнолітніми дочкою чи сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. А відповідно до ч. 1 ст 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, на підставі п. 3 ч. 1 ст 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнено від сплати судового збору Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved