Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача УДАІ УМВС України в Житомирській області про стягнення суми страхового відшкодування, пені, 3 процентів річних, втрат від інфляції, процентів за користування чужими грошовими коштами , сплаченої комісії за безготівкове зарахування на картковий рахунок та моральної шкоди. 13.09.2010 року сталося ДТП, в якій було пошкоджено належний йому автомобіль Сузукі, 2006 року виробництва д.н.з. [NUMBER]., що підтверджено постановою про адміністративне правопорушення, якою визнано винним [PERSON] у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП. Відповідальність заподіювача шкоди, згідно полісу страхування № ВЕ/4073042 застаховано у ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», яка є боржником в зобов'язанні з відшкодування шкоди. Однак на заяву позивача від 14.09.2010 року та претензію від 22.02.2011 року, відповідач не відреагував та не відшкодував завдані збитки, тому позивач просить позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. При цьму зазначив, що пошкоджений автомобіль був відремонтований восени 2010 року у ПП [PERSON] ще до відшкодування йому відповідачем суми страхового відшкодування, яке примано позивачем у червні 2011 року у сумі на руки 13506 гривень. 102,07 грн. банком стягнуто було комісію з перерахованої суми. ПП [PERSON] має договір щодо сервісного ослуговування автомобілів Сузукі, однак цього документу, як і оригіналів акту виконаних робіт 25.10.2010 року (а.с.25) та оригіналів двох товарних чеків за №14 від 25.10.2010 року(а.с.26) при особі не має. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, надала письмові заперечення. Зазначила в судовому засіданні, що ремонтну калькуляцію зроблено з урахуванням зносу автомобіля та вартість відшкодування на ремонт автомобіля складає 13608,69 грн., які і були перераховані 15.06.2011 року позивачу. Автомобіль позивача не ремонтувався на гарантійному СТО, яке підтримує гарантійні зобов'язання. Представник третьої особи без самостійних вимог в судові засідання не з"явився. Третя особа повідомлялась належним чином. Заяв про розгляд справи у її відсутність не надано суду. Представники позивача та відповідача не заперечували щодо розгляду справи у відсутності УДАІ МВС України в Житомирській області. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд з урахуванням меж позовних вимог, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про страхування» та нормами ЦК України. Судом встановлено обставини, викладені вище, що підтверджуються письмовими доказами. Відповідно полісу обов'язкового страхування цивільної-правової відповідальності учасників наземних транспортних засобів автомобіль марки Рута 20, держ. номер [NUMBER] на якому було скоєно ДТП застраховано ПП Дмитрук [PERSON] у відповідача (а.с.82). Згідно Ірудового договору у ПП Дмитрук [PERSON] працює водієм [PERSON] (а.с.88), Ікого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, скоєного 13.09.2010 року наслідок якого автомобілі марки Рута 20, держ. номер [NUMBER] та марки 8игикі Сгапсі, н.з. АМ 1171 АІ під керуванням [PERSON] отримали механічні пошкодження. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) юбов'язується у разі настання страхової події (страхового випадку) виплатити другій стороні страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і врахування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Згідно ст, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до мов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності аких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його мконання. то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання кронами. Статтею 982 ЦК України передбачені істотні умови договору страхування, зокрема, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок. Розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настаннястрахового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строкдоговору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Відповідні істотні умови визначені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільногозаконодавства. Зокрема відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правовоївідальиості власників наземних транспортних засобів регулюються спеціальним ЗакономУкраїни «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземнихтранспортних засобів» в редакції який діяв на дату настання ДТП та дату укладення Договорустрахування (надалі Закон). З матеріалів справи вбачається, що 13.09.2010р. сталась подія (ДТП) за участі автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та в наслідок якої було пошкоджено гомобіль «Сузукі» д/н [NUMBER], який належить Позивачу. Постановою Богунського районного суду м. Житомира гр. [PERSON] було визнано Винним у настанні вищевказаної ДТП( а.с. 18). В свою чергу, між ПП [PERSON] та ПАТ «СК «Універсальна» було укладено договір Страхування (Поліс) № ВЕ/4073042, у відповідно до умов якого цивільно-правова відповідальність власника та водіїв автомобіля [NUMBER] була застрахована в останнього на умовах договору страхування першого типу (а.с.82). Виходячи з положень п. 37.4. ст. 37 Закону, особами, які мають право на відшкодування можуть бути не лише потерпілі, а тому, вимоги щодо надання документів, які мають відношення даної дорожньо-транспортної пригоди, розповсюджуються також і на інших зацікавлених у виплаті осіб (учасників ДТП). Згідно з п. 35.2 ст. 35 Закону до заяви додаються довідки про дорожньо-транспортну пригоду, цовідки відповідних закладів охорони здоров'я щодо тимчасової втрати працездатності або довідки :пеціалізованих установ про встановлення стійкої втрати працездатності (інвалідності) у разі її шпшшення, інші документи, які мають відношення до даної дорожньо-транспортної пригоди, завірені у встановленому порядку. Тобто, до даного ДТП мають відношення документи Страхувальника, які Він зобов'язаний був вдати для встановлення законності експлуатації транспортного засобу винною особою у ДТП на дату настання події. Як з боку Страхувальника так і з боку винної особи у ДТП відповідних документів (якими можуть бути свідоцтво про реєстрацію ТЗ, довіреність, тимчасовий реєстраційний талон, договір оренди, посвідчення водія, тощо.), підтверджуючого такі підстави, до ПАТ «СК «Універсальна» тривалий час не надавались. Відтак Страхових не мав повного пакету документів необхідного для прийняття рішення по справі. З метою визначення правових підстав керування на дату настання ДТП транспортним засобом н відповідно визнання даної події страховим випадком, Страховиком направлявся запит лрахувальнику з проханням надати документи підтверджуючі законність експлуатації останнім казаного ТЗ. Необхідний документ, а саме трудовий договір між Страхувальником та особою мною в настанні вказаного ДТП було отримано лише 17.05.2011р.(а.с.88). Згідно п. 36.1 ст. 36, п.п. 37.1,37.2 ст. 37 Закону (у редакції яка діяла на дату настання ДТП та укладення Договору страхування): *після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. *виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, значених рішенням суду. за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня. Таким чином, вищевказаними нормами Закону передбачено відповідальність Страховика виключно за прострочення виплати страхового відшкодування, у разі прийняття рішення про виплату такого страхового відшкодування. Суд вважає, що відповідачем було дотримано строків виплати страхового відшкодування, передбачених ст.ст. 36, 37 Закону, а саме виплаченого його після отримання 17.05.2011р. копії трудового договору між ПП [PERSON] та гр. [PERSON] від 09.09.2010р., який був останнім необхідним документом для прийняття рішення по справі. Страхове відшкодування було виплачено 15.06.2011р. в розмірі 13 608,69 грн., за мінусом франшизи встановленої п. 12.1 ст. 12 та п. 37.5 ст. 37 Закону. На картковому рахунку донського О.С. після зняття коштів останнім 29.06.2011 року у сумі 13506,00 грн. та сплати комісії банку за безготівкове зарахування коштів - 102,07грн., залишилось 62 копійки (а.с.40). Розрахунок: 13608,69-102,07- 13506,62грн. 13506,62 грн. - 13506,00 грн. = 62 копійки. Відповідно вимог ст.ст. 10 ч.2, 60 ч.І ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті станини, па які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак позивачем та його представником, договір щодо сервісного обслуговування гомобілів Сузукі, який має ПП [PERSON], свідоцтво про те, що вказаному ПП надано (віл на такі види діяльності, як ремонт автомобілів, визначення вартості та продаж запчастин, зу не надано. Надані суду копія акту виконаних робіт від 25.10.2010 року (а.с.25) та копії чеків (а.с.26), які обидва за №14 від 25.10.2010 року, суд до уваги не приймає відповідно до ч. 1 ст.59 та ст.64 ЦПК України, бо оригіналів вказаних документів суду не представлено. До того ж обидва товарних чека за однаковим номером, що ставить під сумнів їх легітимність. Разом з тим, в матеріалах справи міститься копія скарги позивача від 22.02.2011 року, в якій [PERSON] вказує, що: "Внаслідок ДТП йому було заподіяно збитки на 14000 грн., що було підтверджено спеціалістом страхової компанії". Зазначеною обставиною позивач сам визнає заподіяння йому збитків на вказану суму (а.с.27). Ні про які відшкодування в розмірі 22791 гривень, пораховані згідно акту виконаних робіт ще від 25.10.2010 року у своїй скарзі він взагалі не вказує. Тому доводи позивача про недоплату страхового відшкодування суд вважає суперечливими. Представник відповідача заперечила, щодо отримання страховою компанією, яку вона представляє товарних чеків та актів виконаних робіт від 25.10.2010 року (а.с.25-26). В свою чергу йду не надано документів, які б підтверджували надання, пересилання позивачем відповідачу казаних чеків та акту. Тому вимогу [PERSON] про стягнення невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 9285 гривень суд вважає безпідставною та не підтвердженою належними та допустимими доказами по справі. Пунктом 36.4 Закону встановлено, що виплата страхового відшкодування проводиться шляхом безготівкового розрахунку. Позивач 14.09.2010 року надав відповідачу заяву де вказав свої особисті банківські реквізити для перерахування йому страхового відшкодування (а.с.78). Доказів суду про те, що відповідач повинен сплачувати комісію банку у якого відкритий картковий рахунок [PERSON] суду не надано. В свою чергу решта позовних вимог є похідними вимогами у випадку задоволення первісної вимоги - про відшкодування не виплаченого страхового відшкодування. Тому задоволенню також зе підлягають. Крім того, ці позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних, індексу інфляції, банківського обслуговування та моральної шкоди є необгрунтованими з огляду на наступні норми законодавства. Між сторонами виникли правовідносини з договору страхування і ці відносини регулюються Законом «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ванспортних засобів» та гл. 67 ЦК України. Позивач не є кредитором, а відповідач не є боржником за грошовими зобов'язаннями. Питання відповідальності страховика у разі несплати страхової виплати регулює спеціальна норма - ст. 992 ЦК України, яка передбачає сплату неустойки в розмірі, встановленої договором або законом. Умовами Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі якого позивач заявляє позовні вимоги, не передбачено вягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат, комісії банку та трьох процентів річних за користування чужими коштами. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна (немайнова) шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями, чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, шаявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому куванню при вирішенні даного спору про відшкодування моральної шкоди підлягає з'ясуванню: нявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього і в її заподіянні. Вирішуючи питання про наявність підстав та доказів для відшкодування моральної шкоди, суд прийшов до висновку, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, позивач не надав доказів на ствердження факту перенесення ним моральних страждань та наявності послідовного зв'язку з будь-якою шкодою, перенесеними моральними стражданнями та діями посадових осібвідповідача. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, пропорційно задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved