overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-31 00:00:00

Позивачка у березні 2012 року звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог, посилалася на те, що після смерті матері [PERSON]Н, яка померла 24.06.2011 року та після смерті [PERSON], померлого у січні 2011 року, відкрилася спадщина квартиру [ADDRESS]. У встановлений законом строк позивачка звернулася до державного нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки не визначено частки в майні, що є спільною сумісною власністю. В судове засідання позивачка та її представник не зявилися, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомили. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь яких заяв від нього до суду не надходило. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь - яких заяв від його імені до суду не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 24 червня 2011 року померла [PERSON], про що Головним управлінням ЗАГС Рязанської області територіального відділу територіального сектору ЗАГС № 5 м. Рязань, зроблено актовий запис № 3548 від 25.06.2011 року. За життя нею було складено заповіт від 05.05.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], за реєстровим № 225. Згідно вказаного заповіту [PERSON] все своє майно заповідала позивачці. Після її смерті відкрилась спадщина частину квартири [ADDRESS]. У встановлений законом термін позивачка звернулася із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак, постановою державного нотаріуса Шостої держнотконтори від 26.12.2011 року було у вчинені нотаріальних дій, оскільки вказана квартира набута [PERSON] у період зареєстрованого шлюбу, а саме 17 грудня 1993 року за нею зареєстровано право власності на квартиру; 27.02.1979 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], з яким перебувала у шлюбі на день своєї смерті. Таким чином, спадкова квартира є спільною сумісною власністю подружжя, відповідно кожному з подружжя належить по Ѕ частці квартири. У січні 2011 року помер [PERSON], залишивши заповіт на своє майно своєму сину [PERSON], документ про право на Ѕ частку майна за життя не отримав. Таким чином, вимоги, які ставить позивачка щодо визнання частки за померлою особою протирічять нормам чинного законодавства, оскільки така особа не наділена правоздатністю (дієздатністю) у розмінні ст.ст. 25, 30 ЦК України та ст. ст. 28,29 ЦПК України.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-31 00:00:00

Позивач просить розірвати укладений з відповідачем шлюб посилаючись на припинення сімейних відносин та неможливості збереження сімї. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги за підставами вказаними у позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, на розірвання шлюбу згоден. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2004 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Анастасію, [INFO]. З пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що з 2007 року сімейні стосунки між сторонами припинені у звязку з втратою почуття любові та взаємоповаги, на теперішній час сторони прийшли до твердого переконання про неможливість подальшого спільного життя та збереження шлюбу, що відповідачем не спростовується. Підстав для відмови у задоволенні позову та надання подружжю строку для примирення суд не вбачає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ВІГ Жашківський цукровий завод»про стягнення невиплаченої заробітної плати, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 вересня 2011 року був прийнятий на роботу в ТОВ «ВІГ Жашківський цукровий завод»м. Жашків Жашківського району Черкаської області на посаду змінного інженера ТЕЦ і 11 листопада 2011 року був звільнений з даної посади. При звільненні з роботи відповідач по виплаті заробітної плати з ним не розрахувався, а тому просить суд стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі за період роботи з 01.11.2011 року по 11.11.2011 року та середній заробіток за час затримки повного розрахунку. Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2012 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені повністю та стягнуто державне мито на користь держави в розмірі 107 гривень 30 копійок. Але стосовно судових витрат у розмірі 107 гривень 30 копійок, рішення не було ухвалено. Суд вважає за необхідне розглянути справу без участі сторін, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін, але їх присутність є необов'язковою. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні позивач з 17 вересня 2011 року був прийнятий на роботу в ТОВ «ВІГ Жашківський цукровий завод»м. Жашків Жашківського району Черкаської області на посаду змінного інженера ТЕЦ, а 11 листопада 2011 року був звільнений з даної посади, але з ним відповідачем не проведено розрахунок при звільненні. Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2012 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені повністю, але стосовно судових витрат у розмірі 107 гривень 30 копійок, рішення не було ухвалено. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Тому суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, задовольнити вимоги позивачки та стягнути з ТОВ «ВІГ Жашківський цукровий завод» на користь держави судовий збір в розмірі 107 (сто сім) гривень 30 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-31 00:00:00

У березні 2012 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до КП «Київський завод алюмінієвих конструкцій» про стягнення заборгованості по заробітній платі, не виплаченої при звільненні працівника. В обгрунтування позову позивач посилається на те, що 11 червня 2007 року він був прийнятий на роботу в КП «Київський завод алюмінієвих будівельних конструкцій» та 06 січня 2010 року і звільнився за власним бажанням. Відповдно до ст. 116 КЗпП в день звільнення працівника з підприємства, йому повинні бути виплачені всі суми, належні йому від підприємтства. Однак, в день звільнення йому було відмовлено у виплаті грошових коштів. Сума заборгованості відповідача по заробітній платі перед ним з 01 вересня 2009 року по 06 січня 2010 року включно, становить 3360,41 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав та надав аналогічні пояснення. Представник відповідача в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно трудової книжки, виданої на імя [PERSON], 11 червня 2007 року позивач прийнятий на роботу на Броварський завод алюмінієвих будівельних конструкцій, 06 січня 2010 року звільнився за власним бажанням. Згідно довідки від 27.10.2011 року, виданої відповідачем [PERSON], його заборгованість по заробітній платі, з вересня 2009 року по січень 2010 року становить 3360,41 грн. Згідно ст. 116 КЗпП в день звільнення працівника з підприємства, йому повинні бути виплачені всі суми, належні йому від підприємтства. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавсва про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Оцінюючи в сукупності всі докази та пояснення позивача, суд приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користування земельною ділянкою, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0600 га в межах Петрушківської сільської ради с/т «Контакт» Києво-Святошинського району Київської області. В минулому році позивачка почала зводити огорожу по межах своєї ділянки, але її сусідка відповідачка по справі, частково зруйнувала огорожу та звела деревяний паркан на свій розсуд, захопивши таким чином частину земельної ділянки, яка належить позивачці. На неодноразові прохання позивачки перенести деревяну огорожу у відповідності меж державного акту відповідачка відмовлялась. Просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,0600 га в межах Петрушківської сільської ради с/т «Контакт» Києво-Святошинського району Київської області, шляхом демонтажу [PERSON] деревяної огорожі, заборонити відповідачці перешкоджати їй в користуванні земельною ділянкою та стягнути з [PERSON] на користь позивачки судові витрати. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилась, суду надала заяву, де просила справу слухати у її відсутність, проти позову не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0600 га в межах Петрушківської сільської ради с/т «Контакт» Києво-Святошинського району Київської області, це підтверджується державним актом на право власності серії ЯЛ №431711 від 16.06.2011 року. В минулому році позивачка почала зводити огорожу по межах своєї ділянки, але її сусідка відповідачка по справі, частково зруйнувала огорожу та звела деревяний паркан на свій розсуд, захопивши таким чином частину земельної ділянки, яка належить позивачці. Це підтверджується актом про перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини сина [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, спільне життя з відповідачем не склалося. Під час шлюбу у них народився син [PERSON], який проживає з позивачкою, вона зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, син знаходиться на її повному утриманні. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходів) до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про місце, день та час слухання справи мається відповідне поштове повідомлення про вручення судової повістки; причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав; розмір аліментів, які позивачка бажає отримати не оспорював. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], таке вбачається зі Свідоцтва про народження серія І-ФП № 154066, виданого виконкомом Софіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Згідно ж ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття, тобто відповідач ухиляється від виконання свого обовязку. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України. Врахувавши стан здоровя та матеріальне становище дитини, відповідача, відсутність у відповідача інших утриманців, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення [PERSON] до суду із зазначеним позовом до досягнення дитиною повноліття. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, суд на підставі ч.4 ст. 169 та ст.224 ЦПК України вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у даній справі доказів, позивачка проти такого вирішення справи не заперечувала. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Крім того, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-31 00:00:00

24.09.2004р між комунальним підприємством « Луганський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (Фонд) та [PERSON] був укладений договір № 1493\\2004р про надання фінансової допомоги в сумі 20000 грн для придбання житлового будинку терміном на 11 років з погашенням два рази на рік рівними частинами основного боргу, починаючи з 24.04.2005 року .Фактично за договором відповідач одержав кредиту на суму 10000грн.. У судовому засіданні прокурор та представник Фонду позовні вимоги підтримали., Відповідач в суді позов визнав в повному обсязі, вказав, що після отримання кредиту він залишився без роботи, погіршився його стан здоров*я, у зв*язку з чим він потрапив у скрутне матеріальне становище і не зміг жодної копійки кредиту сплатити Фонду. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до ст. 10,11 ,60 ЦПК України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У силу вимог ст.526 ,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору й у термін, зазначений в договорі. Укладеним 24.09 .2004р кредитним договором між Фондом і [PERSON] останньому надано кредит в сумі 20000грн для придбання житлового будинку строком на 11 років. Вказаним договором передбачена раз в півроку погашення кредиту, виплата відсотків за користування фінансовою допомогою Фонду в розмірі 3% річних від суми кредиту , а з 01.11.2004року- в розмірі 5% річних у відповідності до додаткової угоди , за прострочення повернення кредиту і послуг Фонду боржник виплачує Фонду пеню з розрахунку подвійної рахункової ставки від суми не внесеного чи не в термін внесеного платежу за кожний день прострочення , що відповідає вимогам ст. 549 ГК України. З наданого Фондом акту розрахунку випливає, що відповідачем станом на 24.04.2012 року не виплачений кредит у сумі 7133,63 грн , відсотки в сумі 1454,64 грн , відсотки за оформлення та обслуговування кредиту у розмірі 983,07грн, пеня в сумі 896,47 грн , всього 10467,81 грн. , що підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. На підставі ст.. 88 ЦПК України також підлягають стягненню судові витрати в сумі 214,60 грн на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вище зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з 27.01.2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу маємо сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, в зв'язку з тим, що сторони різні за характером люди з різними поглядами на подружнє життя, внаслідок чого між ними постійно виникають порозуміння і сварки. Також нещодавно позивачці стало відомо, що у 2007 році під час поїздки до Азербайджану відповідач одружився з іншою жінкою від якої в 2009 році також народилася дитина. Довгий час сторони не проживають разом не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Сім'ю зберегти неможливо. Просила шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася. До суду направила заяву про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала в повному обсязі, просила задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. УІ: Судом встановлено, що з 27.01.2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу маємо сина [PERSON], [INFO]. Довгий час сторони не проживають разом, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Сім'ю зберегти неможливо, тому суд, приходить до висновку про необхідність задоволення даного позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-31 00:00:00

ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього на користь банку кредитних коштів в сумі 13 950 грн.. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 03.04.2007 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір № 61250/1, за умовами якого позичальник отримав в банку кредит у сумі 15 000 грн. на строк до 03.04.2009 року, проте, після закінчення строку дії договору кредитних коштів не повернув. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його висутності. в якій повністю підтримав позов та попросив його задовольнити з викладених у заяві мотивів. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча був належним чинном повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд, на підставі ст.. 224 ЦПК України, розглядає справу у його відсутності на підставі наявних в ній доказів. Судом встановлено наступні факти: Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, що встановлені договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 03.04.2007 року між ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» та [PERSON] укладено кредитний договір № 61250/1, за яким позичальник отримав в банку кредитні кошти у сумі 15 000 грн. зі сплатою 0,0001 % на рік на суму кредиту, що фактично перебуває у користуванні позичальника та щомісячною сплатою комісії у розмірі 3% річних від суми наданого кредиту, з кінцевим терміном повернення 02.04.2009 року, відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3 даного договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошті у розмірі 15 000 грн., що підтверджується розпорядженням про надання кредиту ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» від 03.04.2007 року. Однак, [PERSON] в порушення взятих на себе згідно кредитного договору зобов'язань, після закінчення строку дії договору кредитних коштів не повернув. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобов'язання, а саме зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 612 частиною 1 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Кінцевий термін повернення кредиту закінчився 02.04.2009 року. Станом на 30 березня 2012 року непогашеною залишилась заборгованість в розмірі 13 950,00 грн., з них: 9 000 грн. - сума простроченого кредиту, 4 950,00 грн. - сума прострочений процентів. Таким чином, у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення в його користь заборгованості за користування кредитом в розмірі 13 950 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-31 00:00:00

Позивач та відповідач перебували у шлюбних відносинах. Відповідно до поданої копії свідоцтва про народження, від шлюбу вони мають повнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася до суду з позовом, де зазначає, що відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги дитині, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, і тому вона просить стягнути аліменти з відповідача на дитину. В судовому засіданні позивач змінив свої позовні вимоги, просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1 /4 доходу відповідача щомісяця. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти стягнення аліментів у названому розмірі на повнолітню дитину. Внсяухав сторони, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до ст. ст. 198, 199 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу7 надавати та якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи, що відповідач більше не має дітей, які потребують від нього матеріального забезпечення, рівень його матеріальної забезпеченості на постійній роботі не змінився, а також, враховуючи, що відповідач працює, має постійний дохід, суд погоджується, що за цими обставинами можливо стягнути з відповідача аліменти у пред'явленому розмірі та визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, відповідно до ст. 183 СК України. Розмір аліментів на одну дитину суд вважає обґрунтованим та справедливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-31 00:00:00

Позивачка просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO], у розміри ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно та до повноліття дитини, вказавши, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Дитина проживає з нею. Відповідач у добровільному порядку аліменти не сплачує. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка у судове засідання не зявилася, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач у судове засідання не зявився, про день розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Причина неявки суду не відома. Суд,

Outcome: approved