overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-26 00:00:00

13 липня 2012 року заявник [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту належності йому трудових книжок та атестату СПТУ - 5.. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав і пояснив, що оформлюється на пенсію. При зверненні до управління Пенсійоного фонду України у Чечельницькому районі Вінницької області виявилося, що в трудовій книжці його по батькові написане Афанасійович , а в атестаті Ольгопільського СПТУ-5 - Танасійович . Просить встановити, що трудова книжка , видана ксп. "Вогні комунізму" №100 та атестаті Ольгопільського СПТУ-5 належать [PERSON]. Представник заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України у Чечельницькому районі Вінницької області за довіреністю [PERSON] просить справу слухати без його участі, проти задоволення заяви не заперечує частково. . Суд, вислухавши заявника, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню повністю по слідуючим підставам. Відповідно п. 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. [PERSON] 14.07.1957 р.н, все життя прожив та пропрацював в с.Рогізка , Чечельницького району, Вінницької області З показів заявника в судовому засіданні, вбачається, що трудова книжка колгоспника № 100, видана ксп."Вогні комунізму" в с.Рогізка 1973 та трудова книжка видана ФГ "Поділля Інвест" від 22.02.2008 року АХ № 120640 [PERSON] на лежить йому- Тарабанчуку [PERSON]. З показів заявника, з копії атестату № 8691 Ольгопільського СПТУ - 5 виданого 15.06.1974 р. та довідки ПТУ № 35 від 09.07.2012 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одна і таж особа.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-26 00:00:00

23 липня\~2012 року [PERSON] звернулася до\~Чугуївського міського суду Харківської області суду\~з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь, на утримання: доньки [PERSON], 19.05.1997р.н. та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно починаючи з дня її звернення до суду та досягнення ними повноліття, посилаючись на те, що відповідач зобов`язаний утримувати дітей, однак матеріальної допомоги не надає, не дивлячись на те, що є працездатним, тобто має таку нагоду, чим ставить сім`ю в тяжке матеріальне становище. У попереднє судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю; позивач підтримав вимоги, викладені в позовній заяві, відповідач позовні вимоги визнав та погодився з розміром аліментів За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, у попередньому судовому засіданні ухвалюється судове рішення згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Ці процесуальні дії відповідачу роз'яснені. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу було розірвано 16 вересня 2008р. Від шлюбу мають малолітніх дітей: доньку [PERSON], 19.05.1997р. народження та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про\~народження дітей (а.с. 5-6). Діти перебувають на утриманні позивача, доказів участі в утриманні дітей відповідач не надав. Відповідач, відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу, батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів\~на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184) і виплачуються щомісячно. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно у їх сукупності оцінивши докази що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходячи з того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно. В обґрунтування позову позивачка вказала, що 28 квітня 2012 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивачка надала відповідачу 28000 грн., а відповідач зобовязався повернути борг до 28 червня 2012 року, надавши про це відповідну розписку. В якості забезпечення виконання зобовязання, в разі неповернення суми боргу відповідач зобовязався передати у власність позивачці належне йому домоволодіння № 23 по вул. Лисака в с. Теклине Смілянського району Черкаської області та земельну ділянку площею 0,538 га, яка знаходиться за цією ж адресою. Вказане майно належить відповідачу на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду від 15 червня 2012 року. На підтвердження цього [PERSON] надав [PERSON] розписку та всі документи на вказане домоволодіння та земельну ділянку. Оскільки відповідач відмовляється добровільно повернути кошти чи передати у власність позивачки домоволодіння № 23 по вул. Лисака в с. Теклине Смілянського району Черкаської області та земельну ділянку площею 0,538 га, яка знаходиться за цією ж адресою, [PERSON] звернулась в суд із вказаним позовом та просить стягнути з [PERSON] борг в сумі 28000 грн., шляхом звернення стягнення на заставлене майно та визнати за нею право власності на вказане домоволодіння та земельну ділянку. Відповідач позов визнав повністю. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно рішення Смілянського міськрайонного суду від 15 червня 2012 року [PERSON] належить право власності на домоволодіння № 23 по вул. Лисака в с. Теклине Смілянського району Черкаської області та земельну ділянку площею 0,538 га, яка знаходиться за цією ж адресою. Вказана інформація підтверджується довідкою «ЧООБТІ» № 1308 від 27 липня 2012 року про те, що домоволодіння № 23 по вул. Лисака в с. Теклине Смілянського району Черкаської області зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] на підставі рішення Смілянського міськрайсуду від 15 червня 2012 року, зареєстрованого в реєстровій книзі № 1-20 та технічним паспортом на вказане домоволодіння. Доказом того, що між сторонами укладено договір позики з гарантією виконання зобовязання передачею під заставу належного відповідачу домоволодіння та земельної ділянки є розписка відповідача від 28 квітня 2012 року, із зобовязанням повернути борг до 28 червня 2012 року. Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до положень ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин за позивачкою слід визнати право власності на спірне майно. На підставі наведеного, ст. ст. 220, 392, 589, 590 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-26 00:00:00

25.06.2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права сумісної власності і свої доводи мотивує тим, що з 24.01.1987р. вони в відповідачем перебувають у шлюбних відносинах, а з березня 2012р. припинили їх. 20.09.1995р. шлюб між ними було розірвано, але вони фактично продовжували проживати однією родиною та вести сумісне господарство до березня 2012р. За час сумісного життя вони в травні 1993р. придбали жилий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: пров. Леніна, 1 с. Свободне Волноваського району Донецької області. Будинок був оформлений на відповідача. Потім вулиця Леніна, була перейменована на вулицю Шевченко. Вона, вважає, що має право ставити питання про визнання сумісною власністю подружжя на вище вказаний будинок та визнати за нею ? частку. Позивач на позові наполягає. Представник позивача підтримав позивача. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши поснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 24.01.1987р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Даний шлюб було розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану 20.09.1995р./а.с.5/, але сторони фактично продовжували проживати однією родиною та вести сумісне господарство до березня 2012р. За час сумісного життя сторони в травні 1993р. придбали жилий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: пров. Леніна, 1 с. Свободне Волноваського району Донецької області. Будинок був оформлений на [PERSON] Згідно довідки з Свободнянської сільської ради Волноваського району Донецької області від 05.06.2012р. вулиця Леніна, була перейменована на вулицю Шевченко. Аналізуючи викладене, суд вважає, що варто визнати сумісною власністю подружжя, будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: вул. Шевченко, 1 с. Свободне Волноваського району Донецької області та визнати за позивачем ? частку. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-26 00:00:00

16 липня 2012 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності документів, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Заявниця звернулась до УПФУ в м.Костянтинівці та Костянтинівського району Донецької області для оформлення пенсії. Всі необхідні документи для оформлення пенсії були представлені, але заявницю сповістили про те, що у неї є неточність в представлених документах, а саме: в трудовій книжці, атестаті за № 9879 про закінчення професіонально - технічного училища та архівній довідці від 14.06.2012 року її побатькові записано, як «Геннадьєвна» - замість «Геннадіївна». В зв,язку з вказаним заявниця [PERSON] просить встановити належність їй: трудової книжки, виданої 26 грудня 1980 року, атестату за № 989 виданий 18 липня 1980 року про закінчення професіонально - технічного училища та архівної довідки від 14.06.2012 року за № 19/392 з питання підтвердження умов праці заявниці в документах, які надійшли на держзберігання в архівний відділ Костянтинівського міського виконкому по особистому складу Костянтинівського стекольного заводу ім..Октябрьської революції, ТОВ «Костянтинівський стекольний завод». Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на ті ж обставини, що викладені в заяві. Представник заінтересованої особи до суду не з»явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, так як судом встановлено, що заявниця [PERSON] звернулась до УПФУ в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області для оформлення пенсії. Всі необхідні документи для оформлення пенсії були представлені, але заявницю [PERSON] сповістили про те, що у неї є неточність в представлених документах, а саме: в трудовій книжці, атестаті за № 9879 про закінчення професіонально - технічного училища та архівній довідці від 14.06.2012 року її по батькові записано, як «Геннадьєвна» - замість «Геннадіївна». (а.с.10,11,19). В зв,язку з вказаним заявниця [PERSON] просить встановити належність їй: трудової книжки, виданої 26 грудня 1980 року, атестату за № 989 виданий 18 липня 1980 року про закінчення професіонально - технічного училища та архівної довідки від 14.06.2012 року за № 19/392 з питання підтвердження умов праці заявниці в документах, які надійшли на держзберігання в архівний відділ Костянтинівського міського виконкому по особистому складу Костянтинівського стекольного заводу ім..Октябрьської революції, ТОВ «Костянтинівський стекольний завод». Судом встановлено, що вищевказані документи належать заявниці, у зв»язку з чим заява [PERSON] підлягає задоволенню. Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 05.03.2005 року, який зареєстрований Есхарівською селищною радою Чугуівського району Харківської області за актовим записом № 4. Позивачка посилається на те, що від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO]. Вказує, що приводом для розлучення стало розбіжність характерів, різні життєві інтереси, що потягло за собою конфлікти, в тому числі й на побутовому підґрунті. Внаслідок чого подальше спільне життя і збереження сім»ї суперечить її інтересам. У судове засідання сторони не з'явились. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позивачка підтримала свої позовні вимоги, відповідач позов визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 009061, виданого 05.03.2005 року Есхарівською селищною радою Чугуівського району Харківської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 березня 2005 року , про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 4. Після реєстрації шлюбу прізвище подружжя зазначено як [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] [INFO], яка залишиться проживати з матірю після розірвання шлюбу між сторонами згідно домовленості між ними. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з наданих суду доказів сторони наполягають на розірванні шлюбу та не бажають його збереження. Таким чином, шлюб між подружжям підлягає розірванню, оскільки вступ до шлюбу здійснюється вільно і добровільно та ніхто не може бути примушений до зберігання подружніх відносин, якщо їхні засади втрачені. Майнового спору між сторонами немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-26 00:00:00

12 червня 2012 року [PERSON] звернулася до суду відповідно до ст.ст. 180-183 СК України з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% від суми прожиткового мінімуму для дітей даного віку, починаючи з дня подачі нею позову до повноліття дитини, посилаючись на те, що син проживає з нею, а відповідач не надає матеріальної допомоги, хоча згідно закону зобовязаний її надавати, оскільки працює неофіційно, інших утриманців не має. Відповідач [PERSON] не заперечував проти стягнення з нього аліментів на сина з червня 2012 року, просив розглянути справу за його відсутності, про що надав відповідну заяву. Перевіривши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 034338, виданого 31.07.2006 року Малинівською селищною радою Чугуївського району Харківської області сторони 31.07.2006 року зареєстрували свій шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], в свідоцтві про народження якого серії 1-ВЛ № 065282, виданого 25.04.2007 року Малинівською селищною радою Чугуївського району Харківської області сторони записані батьками. Згідно довідки виконкому Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області за № 766 від 11.06.2012 року син сторін проживає з матірю-Шиляєвою Т.В. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач позов визнав, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. У звязку з чим суд відповідно до вимог ст.ст. 182, 183, 191 СК України, враховуючи матеріальний стан сторін по справі, відсутність у відповідача інших дітей, вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% від суму прожиткового мінімуму для дітей даного віку, до повноліття сина з дня звернення з цим позовом до суду. Відповідно до вимог ст. ст. 81, 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судового збору за розгляд справи в дохід держави у розмірі 214 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 07.05.1999 року, мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Вказує, що приводом для розлучення стало розбіжність характерів, різні життєві інтереси, та зловживання відповідачем спиртних напоїв, що потягло за собою конфлікти, під час яких відповідач наносив їй побої. З березня 2011 року [PERSON] засуджений до позбавлення волі та відбуває покарання за вироком суду. Внаслідок чого подальше спільне життя і збереження сімї вважає неможливим. У судове засідання позивачка не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, підтримуючи свої позовні вимоги. Відповідач, який перебуває в місцях позбавлення волі, заперечень на позов не надав. Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до ст..ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ВЛ № 082933, виданого 07.05.1999 року відділом РАЦС Чугуївського міськвиконкому, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 травня 1999 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 67. Після реєстрації шлюбу прізвище подружжя зазначено як [PERSON]. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO], який після розірвання шлюбу сторін буде проживати з матірю. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з наданих суду доказів позивачка наполягає на розірванні шлюбу та не бажає його збереження. Згідно копії вироку Чугуївського міського суду від 14.02.2011 року [PERSON] засуджений за ч.1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі. Таким чином, шлюб між подружжям підлягає розірванню, оскільки вступ до шлюбу здійснюється вільно і добровільно та ніхто не може бути примушений до зберігання подружніх відносин, якщо їхні засади втрачені. Майнового спору між сторонами немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що знаходиться з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 17.04.2004 року, мають дочку [PERSON] [INFO]. Вказує, що приводом для розлучення стало розбіжність характерів, різні життєві інтереси, що потягло за собою конфлікти, в тому числі й на побутовому підґрунті. Внаслідок чого подальше спільне життя і збереження сімї неможливо. У судове засідання сторони не з'явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позивач підтримав свої позовні вимоги, а відповідачка позов визнала повністю, миритися не бажає. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ВЛ № 201731, виданого 17.04.2004 року відділом РАЦС Чугуівського МУЮ Харківської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17 квітня 2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 45. Після реєстрації шлюбу прізвище подружжя зазначено як [PERSON]. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] [INFO], яка після розірвання шлюбу сторін за їх попередньою згодою буде проживати з матірю [PERSON] Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з наданих суду доказів сторони наполягають на розірванні шлюбу та не бажають його збереження. Таким чином, шлюб між подружжям підлягає розірванню, оскільки вступ до шлюбу здійснюється вільно і добровільно та ніхто не може бути примушений до зберігання подружніх відносин, якщо їхні засади втрачені. Майнового спору між сторонами немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-26 00:00:00

19.06.2012 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що 29.06.2002 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, зареєстровано шлюб між ним та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу за № 109. Від шлюбу мають дитину [PERSON], 22 січня 2009 року. Сімейне життя у сторін не склалось, через різні погляди на життя, у звязку з чим між ними постійно виникають суперечки та сварки. На підставі вищезазначеного та того, що примирення між ними є неможливим, позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач зявився, позовну заяву підтримав в повному обсязі, обставини справи підтвердив, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 29.06.2002 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, зареєстровано шлюб про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу за № 109 /а.с.3/. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с. 4/. З позовної заяви позивача, вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим він відмовляється від примирення. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сімя фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування та шкодить їх інтересам. При ухваленні рішення судом враховано бажання позивача швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між сторонами слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 107 грн. 30 коп. покласти на відповідача.

Outcome: approved