Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт»з позовом про стягнення суми страхового відшкодування, штрафних санкцій та моральної шкоди посилаючись на те, що 07.05.2010 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням позивача та автомобіля «BMW 530»державний номер 776 61 СК під керуванням [PERSON], внаслідок якої було пошкоджено автомобіль AAB», який належить позивачу на праві власності. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 11.05.2010 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні вищевказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільна відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров’ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля марки «BMW 530»державний номер 776 61 СК, була застрахована Акціонерним страховим товариством “АІС-Поліс”, правонаступником якої є ПАТ «СК Український страховий стандарт», згідно з полісом обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/9128664. 27.10.2010 року позивач звернувся до ПАТ «СК Український страховий стандарт»із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 02.12.2010 року відповідач повідомив позивача, що страховою компанією прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування, проте на даний час ПАТ «СК Український страховий стандарт»не було сплачено позивачу страхове відшкодування. З цих підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у сумі 25 500 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 3 670,98 грн., три відсотки річних –710,51 грн., інфляційні втрати –1 530,00 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами –1 835,48 грн. та моральну шкоду –5 000,00 грн. В судове засідання позивач та його представник не з’явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, до початку розгляду справи подав заяву в якій просить розглядати справу у відсутності його представника. Надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги визнав частково в частині стягнення суми страхового відшкодування в сумі 24 990 гривень та частково пені в сумі 3 597,53 гривень. В частині інших позовних вимог просив відмовити посилаючись на відсутність між сторонами договірних відносин. Стосовно стягнення моральної шкоди послався на те, що страховик сплачує моральну шкоду в межах 5 відсотків ліміту. Суд вжив всіх необхідних заходів щодо належного повідомлення відповідача, тому вважає можливим розглянути справу у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07.05.2010 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням позивача та автомобіля «BMW 530»державний номер 776 61 СК під керуванням [PERSON], внаслідок якої було пошкоджено автомобіль AAB», який належить позивачу на праві власності. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 11.05.2010 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні вищевказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов’язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цивільна відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров’ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля марки «BMW 530»державний номер 776 61 СК, була застрахована Акціонерним страховим товариством «АІС-Поліс», правонаступником якої є ПАТ «СК Український страховий стандарт», згідно з полісом обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/9128664. 27.10.2010 року позивач звернувся до ПАТ «СК Український страховий стандарт»із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом № 3678 від 02.12.2010 року відповідач повідомив позивача, що страховою компанією прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування. Статтею 9 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»встановлено, що страхові відшкодування виплачуються по кожному страховому випадку, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров’ю, майну третьої особи. 27.05.2010 року на замовлення відповідача складено Звіт № 1320 експертного автотоварознавчого дослідження, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] складає 82 299,82 грн., а ринкова вартість автомобіля до ДТП складала 76 242,35 грн. 07.06.2010 року складено Звіт № 1418 про визначення вартості залишків пошкодженого в результаті ДТП автомобіля [NUMBER], згідно якого вартість залишків цього автомобіля після ДТП складає 24 818,22 грн. Відповідно до полісу обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/9128664 від 21.01.2010 року ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500 гривень на одного потерпілого. Франшиза складає 510 гривень. Відповідно до п.12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Таким чином, належна до сплати позивачу сума страхового відшкодування за відрахуванням франшизи становить 24 990,00 гривень. Як встановлено судом, [PERSON] виконав обов’язок, покладений на нього ст. 33 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», повідомивши відповідача про страховий випадок, подав заяву про виплату страхового відшкодування та усі документи 27.10.2010 року. Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до п. 37.1 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. Таким чином, відповідач ПАТ «СК Український страховий стандарт» повинно було сплатити [PERSON] страхове відшкодування у сумі 24 990 грн. в термін до 27.11.2010 року, однак в порушення наведених законодавчих норм страховик не сплатив позивачеві страхове відшкодування. У відповідності до п. 36.5 ст.36 Закону України “Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Пеня за прострочення ПАТ «СК Український страховий стандарт»виплати страхового відшкодування [PERSON] за період з 27.11.2010 року по 01.11.2011 року складає 3 597,53 грн. (24 990 грн. х 7,75% х 2 х 339 дні / 365 днів / 100%). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача стосовно безпідставності нарахування позивачем інфляційних втрат та трьох процентів річних, оскільки відповідно до частини 3 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, позивачем здійснені вказані нарахування відповідно до вимог вказаної статті. Розмір інфляційних нарахувань, які підлягають стягненню з відповідача становить 1 474,41 грн. (24 990 грн. х 105,9 / 100 –24 990 грн.) та три відсотки річних в сумі 696,30 грн. (24 990 грн. х 3 х 339 дні / 365 днів / 100%). Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача процентів за користування грошовими коштами у розмірі однієї облікової ставки НБУ за кожний день прострочення в сумі 1 835,48 грн. Заявляючи дані вимоги позивач посилається на ч. 2 ст. 536 ЦК України та ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Розмір процентів за користування чужими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст..536 ЦК України). Проте, цілком очевидно, що в даному випадку відповідач безпідставно не отримував від позивача належні останньому грошові кошти та не зберігав їх, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Стосовно стягнення моральної шкоди суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до пункту 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи суть позовних вимог, ступінь вини відповідача, характер та тривалість моральних страждань позивача, суд приходить до висновку про можливість задоволення заявлених вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 1 000 гривень. З огляду на наведене суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити частково та стягнути з ПАТ «СК Український страховий стандарт»на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 24 990 грн., пеню за прострочення сплати страхового відшкодування у розмірі 3 597,53 грн., інфляційні нарахування в розмірі 1 474,41 грн., три відсотки річних в сумі 696,30 грн. та моральну шкоду в сумі 1 000 гривень. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 414,88 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial