Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-04 00:00:00

ПАТ "Облтеплокомуненерго" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги у сфері теплопостачання за період з 01.01.2007 року по 30.04.2012 року в сумі 699,54 грн. та судових витрат, мотивуючи позовні вимоги тим, що ПАТ «Облтеплокомуненерго»надає послуги з теплозабезпечення будинку №17 по вул. Чернігівській в смт. Сосниця, та проводить нарахування за опалення під'їзду, де проживає відповідач в квартирі №13, згідно з пунктом 28 Правил, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, який зазначає, що споживачі, які встановили у квартирі багатоповерхового будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до Методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Розрахунки по вище вказаній квартирі проводяться згідно з „Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення", яка затверджена Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 року №359. В порушення вимог діючого законодавства боржник не здійснював оплату наданих послуг, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 699,54 грн. за період з 01.01.2007 року по 30.04.2012 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, вказавши, що при підрахунку боргу необхідно застосувати позовну давність. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково. Судом встановлено, що в багатоквартирному будинку, розташованому в смт. Сосниця по вул. Чернігівській, 17, де проживає відповідач, позивачем здійснювалось опалення місць загального користування цього будинку. Відповідачем в квартирі №13 цього будинку встановлено індивідуальну (автономну) систему опалення. Відповідач не сплачував грошові кошти за надані послуги з опалення місць загального користування. Зазначені обставини визнані сторонами по справі та не підлягають доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Положеннями ст. 162 ЖК України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. за №572 передбачено, що наймач (власник) квартири зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 7 Закону України „Про житлово-комунальні послуги до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону без будь-яких обмежень щодо типу житлового фонду та його власника. Пунктом 28 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. за №630 встановлено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Нарахування заборгованості за оплату послуг з централізованого опалення місць загального користування будинку позивач здійснював відповідно до «Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення», затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 р. за №359, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 листопада 2006 р. за №1237/13111, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6-7), та прикладом визначення кількості теплової енергії на опалення місць загального користування житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] (а.с. 15). З розрахунку заборгованості (а.с. 6-7 ) вбачається, що за період із січня 2007 року по квітень 2012 року відповідач не оплачував послуги з теплопостачання, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем в сумі 699,54 грн. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач у судовому засіданні заявив про застосування позовної давності у спорі. Оскільки заборгованість за послуги з теплопостачання виникла з січня 2007 року, а позивач звернувся до суду з позовом 13.11.2012 року, тому заборгованість відповідача за період з січня 2007 року по жовтень 2009 року не підлягає стягненню. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що в межах заявлених вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання за період з листопада 2009 року по квітень 2012 року в розмірі 294,42 грн. Судові витрати присуджуються позивачеві згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, зокрема, з відповідача належить стягнути судовий збір в сумі 91 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial