Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача суму боргу за договором позики від 20 лютого 2008 року у розмірі 203 500,00 грн., витрати на правову допомогу у сумі 4500 грн. та судові витрати у сумі 2035,00 грн. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що 20 лютого 2008 року ним було надано відповідачу у позику грошові кошти у розмірі 231 000 грн. На підтвердження одержання вказаної грошової суми [PERSON] написав на його імя розписку від 20 лютого 2008 року. Відповідно до вказаної розписки [PERSON] взяв на себе зобовязання повернути йому грошові кошти до 30 грудня 2012 року, однак в обумовлений термін відповідач борг не повернув, сплативши лише його частину у сумі 27 500,00 грн., тобто сума боргу станом на 25.02.2012 року складає 203 000.00 грн. Відповідач у добровільному порядку відмовляється сплатити борг, у звязку з чим він вимушений був звернутися за правовою допомогою до адвоката з метою стягнення у судовому порядку суми боргу. Просив задовольнити позов в повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явився, представник позивача [PERSON] панова О.О., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та підтвердила фактичні обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, про що склав заяву (а.с. 20) Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з розписки, 20 лютого 2008 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 231000,00 грн., які зобовязався повернути до 30 грудня 2012 року. Крім того, з розписки вбачається, що [PERSON] частково сплатив борг на суму 27500 грн. (а.с. 19) Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, відповідно до умов договору позики позивачем були надані відповідачу грошові кошти, чим позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем по справі, а взяті відповідачем на себе договірні зобовязання перед позивачем не виконано. Неповернення боржником заборгованості перед позивачем за договором позики свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимог 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобовязань. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Що стосується вирішення питання щодо розподілу судових витрат, зокрема стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 4500 грн., то погодитися з доводами позивача в цій частині неможливо. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Виходячи із змісту ст. ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи. З матеріалів справи вбачається, що 02 лютого 2013 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON], укладено договір про надання правової допомоги по цивільній справі в судах усіх інстанцій. Вартість послуг розрахована та вказана в даному договорі ( а.с. 9). Однак, заяви письмової та усної позивача [PERSON] про допущення до участі в розгляді даної справи адвоката [PERSON] як особи, що надає правову допомогу, та постановлення з цього приводу відповідної ухвали суду матеріали справи не містять. За таких обставин у суду не має підстав стягувати з [PERSON] на користь [PERSON]..4500 грн., оскільки такі кошти не можуть вважатися витратами на правову допомогу, відшкодування яких передбачено цивільним процесуальним законодавством. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, так як вимоги про стягнення витрат на правову допомогу не передбачено законом. При визначенні суми основного боргу у розмірі 203500 (двісті три тисячі пятсот) гривень 00 копійки, суд керується положеннями ст. 61 ЦПК України, де обставини визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати зі сплати судового збору.

Outcome: partial