Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народилась дитина син [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що батько дитини надає матеріальну допомоги на утримання дитини в недостатньому обсязі, а тому, з урахуванням потреб дитини, її стану здоров»я, матеріального становища відповідача, який є фізичною особою-підприємцем, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини до досягнення повноліття в розмірі 3000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі з тих самих підстав. Представник позивача позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач позов визнав частково, звернув увагу на те, що кожного місяця надає допомогу в розмірі 600 грн., погодився на сплату аліментів в розмірі 400 грн. із зобов»язанням здійснювати утримання дитини в інший спосіб. Представник відповідача позов визнав частково, зауважив, що дохід, відображений у фінансових документах відповідача, не є сумою, яка остаточно визначає дохід за певний період, оскільки також включає витрати на здійснення господарської діяльності. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд встановив. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON], є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Сторони не можуть дійти згоди щодо порядку та розміру матеріальної допомоги, сплачуваної відповідачем на утримання сина. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 182 СК України вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, згідно свідоцтва платника єдиного податку серії Б № 493691 відноситься до 2-ї групи платників, із правом здійснення торгівлі парфумами та косметичними товарами, роздрібною торгівлею поза магазинами. Згідно досліджених судом копій звіту суб»єкта малого підприємництва, а також податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця [PERSON], загальна сума доходу відповідно склала: IV квартал 2011 року 111541,00 грн., І квартал 2012 року - 27589 грн. Сторонами вказані суми підтверджено. Водночас, відповідач наполягав на тому, що відображені у відповідних документах суми не є чистим прибутком, а містять також і суми витрат. Зауважив, що фактичний прибуток становив 17\~609,74 грн. в 2011 році, та 4225,06 грн. в 2012 році. Оцінюючи докази за внутрішнім переконанням, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 296 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої та пятої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів. Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, шляхом подання належних та допустимих доказів, посилання відповідача про понесення фактичних витрат при здійсненні господарської діяльності на суму 93931,26 грн. в IV кварталі 2011 року, та 12804,95 грн. в І кварталі 2012 року. На пропозицію суду надати документи, що підтверджували би фактично понесені витрати, відповідач посилався на комерційну таємницю. Враховуючи вищенаведене, суд критично сприймає твердження відповідача про неможливість надання аліментів в розмірі, що перевищує 400 грн. Встановлюючи розмір аліментів, суд, крім вищезазначеного, приймає до уваги відомості про стан здоров»я дитини, яка згідно довідки Центральної дитячої міської лікарні знаходиться на диспансерному обліку з приводу аденоїдної вегетації, рецидивуючого обструктивного бронхіту. До вказаної позивачем суми в 3000 грн. як необхідної на забезпечення життєдіяльності дитини суд відноситься критично, оскільки при її визначенні позивач зауважила, що визначити окремо суму, достатню для харчування сина, не має можливості, вживає придбані продукти спільно із дитиною. Підкреслювала необхідність отримання високоякісних та коштовних продуктів.

Outcome: partial