Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив розірвати кредитний договір № 62 від 02.04.2008 року про надання споживчого кредиту, укладений між ним та [PERSON], та стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість по кредитному договору в розмірі 7\~752 грн. 49 коп. та судовий збір. Свої вимоги обґрунтовував тим, що строк дії договору витік 02.04.2011 року, а відповідачка зобовязання по сплаті кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом по кредитному договору № 62 від 02.04.2008 року не виконала. З метою забезпечення повернення кредиту між Полтавським акціонерним банком «Полтава Банк», [PERSON] та [PERSON] цього ж дня був укладений договір поруки. Станом на 012.12.2011 року заборгованість [PERSON]перед банком складає 7\~752 грн. 49 коп. Відповідачі умови договору не виконують, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Представник позивача за довіреністю [PERSON] 20.09.2012 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримував у повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове не прибули. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомленими належним чином, про що в матеріалах справи маються розписки. Про причини неявки суд не повідомляли. Відповідач [PERSON] подав до суду заперечення на позов, в якому вказував, що відповідачка [PERSON] здійснила повний розрахунок з банком по кредитному договору та надав суду квитанції. Відповідно до ст. 224 ЦПК України уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ст. 169 ЦПК України, суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне. 02.04.2008 рокуміж Полтавським акціонерним банком «Полтава Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 62, відповідно до умов якого остання отримала споживчий кредит в сумі 10\~000 грн. 00 коп. строком на 3 роки під 21 % річних на умовах, визначених цим договором (а.с. 18) . Відповідно до проведеної державної реєстрації змін до установчих документів Публічне акціонерне товариство «Полтава Банк» є правонаступником всіх прав та зобовязань Полтавського акціонерного банку «Полтава банк». Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Отримання відповідачем кредиту підтверджується наявним в матеріалах справи меморіальним ордером № 1577297 від 02.04.2008 року та платіжним дорученням № 5042 від 02.04.2012 року (а.с. 20). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з п.1.1 даний договір укладений строком на 3 роки, по 02 квітня 2011 року. Цим же пунктом передбачений обовязок відповідача повертати залишок заборгованості за кредитом щомісячно згідно з графіком (а.с.19), сплачувати проценти за користування кредитом, які нараховуються на залишок заборгованості не пізніше 25 числа кожного місяця на залишок заборгованості за кредитом, та процентів не пізніше останнього робочого дня кожного місяця. П. 4.3.1 передбачено, що у разі виникнення заборгованості по кредиту або прострочення сплати відсотків по ньому, позивальник сплачує банку суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь ас прострочення, а також пеню в розмірі до 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, а при порушенні строку погашення основної суми кредиту відшкодовує банку суму збитків (упущену вигоду) у вигляді неотриманого доходу, розрахованого по процентній ставці, визначеній у п. 1.1 договору. Відповідно до п. 3.1.2 даний договір є обовязковим законним зобовязанням відповідача, порушення якого є умовою для застосування санкцій проти нього. П. 3.1.3. передбачено, що кредит забезпечується всім належним відповідачу майном, майновими правами та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому законодавством України. У відповідності до вимог ст. 553 ЦК України, п. 2.6 Кредитного договору та з метою забезпечення належного виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, між позивачем, відповідачем [PERSON] та [PERSON] 02.04.2008 року був укладений договір поруки № 62, в силу якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання відповідати в повному обсязі перед Банком по зобов'язаннях [PERSON]по кредитному договору. Згідно з п. 2.1 даного договору поруки в разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором. Поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. (п. 3.1 договору поруки). Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно з ч. З ст. 554 ЦК України особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. П. 2.4. кредитного договору встановлено, що у відповідності до чинного законодавства позивальник у першу чергу відшкодовує витрати банку, повязані з одержанням виконання, по-друге погашає заборгованість по відсотках та неустойку (штрафні санкції), у третю чергу сплачує основну суму кредиту. Позивач надав суду рух коштів по рахункам кредитного договору № 62 від 02.04.2008 року між ПАТ «Полтава банк» та [PERSON] та таблицю сплати заборгованості за договором № 62 від 02.04.2012 року по кожній сплаченій квитанції, з якої видно спрямування кожного платежу, вивчивши які суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] проплата за тіло кредиту була здійснена відповідно до графіку погашення платежів у травні 2008 року, тоді як за наступні місяці - червень, липень та серпень 2008 року, вона відсутня. Таким чином, у червні 2008 року виникла заборгованість по тілу кредиту в розмірі 277 грн. 00 коп. та були нараховані проценти в розмірі 173 грн. 26 коп. які залишились несплаченими; у липні: заборгованість по тілу кредиту 277 грн. 00 коп. та проценти 167 грн. 36 коп.; у серпні 2008 року: заборгованість по тілу кредиту 277 грн. 00 коп. та проценти 172 грн. 94 коп. Звідси, у звязку з пропущеним строком погашення тіла кредиту в силу п. 2.4 договору була змінена черговість сплати заборгованості за кредитним договором. Наступна здійснена проплата у вересні 2008 року в розмірі 277 грн. 00 коп. за тіло кредиту та 513 грн. 56 коп. за нараховані проценти частково покрила нараховані відсотки, залишивши бог по ним у розмірі 1 грн. 91 коп. та пеню в розмірі 16 грн. 58 коп. Суд погоджується з таблицею сплати заборгованості за кредитним договором № 62 від 02.04. 2008 року, оскільки у звязку з несвоєчасним погашенням відповідачкою [PERSON] тіла кредиту та процентів, здійснені платежі покривали в першу чергу заборгованість по відсотках та неустойку (штрафні санкції) - прострочені проценти понад 31 день, погашення пені, а потім - основну суму простроченого кредиту, у звязку з чим станом на 12.12.2011 року виникла заборгованість у сумі 7 752 грн. 49 коп., яка складається з: · 7\~076 грн. 87 коп. заборгованості по тілу кредиту; · 675 грн. 62 коп. заборгованості по прострочених відсотках. Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України наголошує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 4.3.2. договору банк зберігає за собою право розірвати договір та вимагати повернення кредиту у разі затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, перевищення заборгованості суми кредиту більш як на 10 %, несплати відповідачем більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту та іншого істотного порушення умов договору. Згідно з ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Зміст кредитного договору № 62 та договору поруки, укладених між Полтавським акціонерним банком «Полтава Банк» та [PERSON] та [PERSON], не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. За відомостями адресно довідкового відділу УГІРФО ГУМВС України в Полтавській області відповідачка [PERSON] змінила прізвище на «Твердохліб». Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі та підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved