Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-21 00:00:00

В жовтні 2012 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, посилаючись на те, що 30.12.1996 року позивач та [PERSON] уклали між собою договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS]. Нотаріально договір купівлі-продажу не складався і угода ніде не реєструвалася. На підтвердження укладення договору купівлі-продажу [PERSON], який є представником [PERSON] написав позивачу розписку про те, що отримав від позивача завдаток в сумі 450 доларів, 30.12.1996 року вони з [PERSON] уклали письмову угоду при якій позивач передав [PERSON] ще 450 доларів і [PERSON] передав позивачу ключі від будинку. Також 01.11.1997 року представник [PERSON] написав розписку про отримання від позивача завдатку в сумі 200 доларів в рахунок продажу будинку. 30.08.1997 року [PERSON] написав позивачу розписку про отримання 1550 доларів. А 30.12.1997 року [PERSON] написав позивачу розписку про повний розрахунок з ним. Крім того, в березні 1998 року [PERSON] зареєстрував позивача за вказаною адресою, де позивач зі своєю сім'єю мешкає до теперішнього часу, а сам виїхав з м. Марганця і довго в місті не з'являвся, в зв'язку з чим позивач не мав змоги здійснити переоформлення придбаного житлового будинку. Позивач намагався розшукати [PERSON] але пошук результатів не дав. Згодом позивач дізнався про смерть [PERSON] Позивач в судовому засіданні просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: 30.12.1996 року позивач та [PERSON] уклали між собою договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS]. Нотаріально договір купівлі-продажу не складався і угода ніде не реєструвалася. На підтвердження укладення договору купівлі-продажу [PERSON], який є представником [PERSON] написав позивачу розписку про те, що отримав від позивача завдаток в сумі 450 доларів, 30.12.1996 року вони з [PERSON] уклали письмову угоду при якій позивач передав [PERSON] ще 450 доларів і [PERSON] передав позивачу ключі від будинку. Також 01.11.1997 року представник [PERSON] написав розписку про отримання від позивача завдатку в сумі 200 доларів в рахунок продажу будинку. 30.08.1997 року [PERSON] написав позивачу розписку про отримання 1550 доларів. А 30.12.1997 року [PERSON] написав позивачу розписку про повний розрахунок з ним. Крім того, в березні 1998 року [PERSON] зареєстрував позивача за вказаною адресою, де позивач зі своєю сім'єю мешкає до теперішнього часу, а сам виїхав з м. Марганця і довго в місті не з'являвся. Протягом всього часу, з моменту придбання будинку, позивач утримував будинок і прибуткову територію, робив поточні та капітальні ремонти, що підтверджується фотографіями та пояснювальною запискою сусідів, яка знаходиться в матеріалах справи. Позивач зі своєю сім'єю відкрито і безперевно з березня 1998 року проживає в будинку в [ADDRESS], вже більше 15 років. В судовому засіданні була досліджена інвентаризаційна справа № 925, в якій міститься договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] є власником будинку, який розташований в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved