Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова суду з позовом до [PERSON], в якому просить: - розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб, який зареєстрований 01.03.1997 року у Близнюківському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Харківської області, про що у книзі реєстрації актів міститься актовий запис № 08; - стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 01.03.1997 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Близнюківському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 08. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, так як вони мають різні характери та погляди на життя та на розв'язання сімейних та побутових проблем. Внаслідок цього сторони втратили один до одного почуття поваги та кохання. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені. Крім того, посилається на те що, 30.08.1997 року в них з відповідачем народився син - [PERSON], та 13.06.2002 року син - [PERSON]. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 01.03.1997 року у Близнюківському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 08. З матеріалів справи судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Крім того, судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження серії 1-ВЛ № 058704 та серії 1-ВЛ № 218139 сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред'явлення даного позову (29.11.2012 року) з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. При цьому суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України роз'яснює відповідачеві його відповідальність за прострочення сплати аліментів, передбачену ст. 196 Сімейного кодексу України. Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, сума судового збору у розмірі 214,60грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved