Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-31 00:00:00

07 липня 2012 року гр. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що шлюб укладено з відповідачем 06 жовтня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1996. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач за первісним позовом просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що сторони втратили одне до одного почуття любові, поваги, відсутні спільні інтереси. Тривалий час сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, не проживають разом. На думку позивача, сімя розпалася остаточно і примирення є не можливим. Також, позивачем зазначено, що вона як мати неповнолітньої дочки, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження фізичного та психічного здоровя, духовного та розумового розвитку, вважає, що дочка повинна проживати разом з нею, так як вона потребує уваги матері. 26.07.2012 року позивачем було надано до суду заяву про уточнення підстав розірвання шлюбу. До початку розгляду по суті справи, відповідач [PERSON] звернувся з зустрічною позовною заявою про визнання часу для спілкування та виховання спільної дитини [PERSON], а саме щотижня з 10год.00хв. пятниці до 19год.00хв. неділі. В зустрічній позовній заяві позивач вказав, що не заперечує щодо задоволення первісного позову, проте визначення проживання дитини з матір`ю може утруднити або зробити не можливим його участь у вихованні спільної дитини [PERSON], а тому з метою уникнення порушення його прав слід визначити час для спілкування та виховання дитини. В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом заявив усне клопотання щодо уточнення позовних вимог в частині визначення періоду спілкування з дитиною, а саме просить встановити час для спілкування з дитиною щотижня з 19год.00хв. пятниці по 19год.00хв. неділі. Первісний позов визнав повністю та просить суд розірвати шлюб, залишивши спільну дитину на проживання з матір`ю. В судовому засіданні позивачем за первісним позовом заявлені позовні вимоги підтримано повністю, зустрічний позов визнано частково, з урахуванням уточнених позовних вимог. Представник відповідача за первісним позовом вважає, що первісний та зустрічні позови підлягають задоволенню, з урахуванням уточнення наданого позивачем за зустрічним позовом. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника відповідача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню повністю, а позовні вимоги за зустрічним позовом слід задовольнити частково. Сторони перебувають у шлюбі з 06.10.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 036406, виданим 06.10.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1996 (а.с. 4). Сторони по справі мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №142015, виданого 21.02.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с. 6). Дитина проживає з матір`ю, що визнається сторонами. Тривалий період часу сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, проживають за різними адресами, втратили почуття довіри та поваги один до одного. Постійні конфлікти, які виникають між сторонами з приводу подружніх прав та обовязків, не виконання подружніх обов`язків впливають негативно на сторін тим самим спричиняють душевні страждання як позивачу, так і відповідачу, тому подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обом з подружжя. Суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача за первісним позовом наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Суд погоджується з доводами позивача за первісним позовом, що дитина потребує уваги матері, а тому з метою збереження фізичного та психічного здоров`я, духовного та розумового розвитку дитини, вважає, що донька повинна залишитися проживати разом з матір`ю, з чим погоджується і відповідач за первісним позовом. Щодо зустрічного позову, то суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини і розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Враховуючи, що первісний позов підлягає задоволенню, сторони будуть проживати окремо, спільна донька [PERSON], [INFO] буде проживати з матір`ю, незважаючи на фактичну відсутність спору між батьками щодо порядку спілкування з дитиною та участі в її вихованні, з метою уникнення можливих непорозумінь між батьками щодо цього в подальшому, суд вважає за необхідне задовольнити зустрічний позовом частково, виходячи з заяви про уточнення позову, та згідно ст. 159 Сімейного кодексу України визначити час для спілкування та виховання батьком дитини щотижня з 19год.00хв. пятниці до 19год.00хв. неділі. На підставі викладеного та

Outcome: partial