Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, сина: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 (третьої) частини всіх видів доходу батька дитини щомісячно до закінчення навчання. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що шлюб, укладений із відповідачем, - розірвано згідно з актовим записом, вчиненим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 06 березня 2012 року. Під час цього шлюбу, як вказує [PERSON] у позовній заяві, 14 червня 1991 року в сторін народився син [PERSON], який 14 червня 2009 року досяг повноліття. Згідно з доводами позивачки на теперішній час [PERSON] навчається у Рівненському центрі професійно-технічної освіти державної служби зайнятості (в закладі третього атестаційного рівня) на денному відділенні та потребує матеріальної допомоги зі сторони свого батька [PERSON] Проте, як стверджує [PERSON], відповідач добровільно не утримує повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, хоча працює та є фінансовоспроможним. При цьому позивачка вказала, що утримання [PERSON] до досягнення ним повноліття здійснювалося [PERSON] у примусовому порядку. Вказаних позовних вимог [PERSON] відповідач не визнає та просить суд відмовити в їх задоволенні за безпідставністю, про що зазначив у письмових запереченнях від 11 травня 2012 року. Згідно з доводами [PERSON] після розлучення він залишив все нажите в шлюбі майно [PERSON] та дітям (квартиру №28 будинку №28 мікрорайону Вараш м.Кузнецовськ Рівненської області, меблі, побутову техніку та інше рухоме майно, яке знаходилось в квартирі). Відповідач вказав, що з 29 листопада 2011 року він знятий з реєстрації у даній квартирі і з 05 грудня 2011 року до теперішнього часу проживає та зареєстрований у найманій квартирі окремо від позивачки. Окрім цього, як ствердив [PERSON], він залишив [PERSON] гараж на території с.Стара Рафалівка Володимирецького району Рівненської області, який купували під час шлюбу за спільні кошти і відносно якого на даний час позивачка оформляє на своє імя право власності на земельну ділянку, що знаходиться під цим гаражем, а також дві дачі в кооперативі «Ветеран-2» та автомобіль, марки «Daewoo LANOS», який був куплений переважно за його заробітну плату. Відповідач зазначив, що на даний час йому стало відомо, що позивачка без його згоди здійснила відчуження вказаного транспортного засобу сину [PERSON] Покликаючись на те, що все майно, яке було придбано у шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя, на сьогоднішній день перебуває у володінні та користуванні [PERSON] і [PERSON], [PERSON] вважає позивачку і повнолітнього сина [PERSON] матеріально забезпеченими особами. Безпідставність позову [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини відповідач доводить також наявністю у позивачки, яка працює бухгалтером в автотранспортному цеху відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», регулярного доходу у виді щомісячної заробітної плати у високому розмірі, відсутністю в неї, окрім сина [PERSON], інших утриманців та недовготривалим періодом навчання повнолітньої дитини лише 7 місяців. При вирішенні даного спору [PERSON] просить суд врахувати перебування в нього на утриманні непрацездатної матері, яка за віком і за станом здоровя потребує матеріальної допомоги та проживає окремо від нього в с.Прибужжя Доманівського району Миколаївської області. Відповідач ствердив, що утримання матері він здійснює шляхом відправлення їй грошових коштів електронними переказами в розмірі від 500 (пятсот) грн. 00 коп. до 1000 (одної тисячі) грн. 00 коп. щомісячно. У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги та просили суд стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, сина: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 (третьої) частини всіх видів доходу батька дитини щомісячно до закінчення навчання. Позивачка пояснила, що відповідач з 14 червня 2009 року матеріально не забезпечує свого повнолітнього сина [PERSON], який нині навчається в Рівненському центрі професійно-технічної освіти державної служби зайнятості на денній формі навчання і в звязку з цим ніде не працює, не одержує заробітку та потребує матеріальної допомоги зі сторони батька. При цьому [PERSON] вказала про свою неспроможність самостійно утримувати повнолітню дитину без участі в цьому [PERSON] з мотивів наявності в неї на утриманні іншого повнолітнього сина, який продовжує навчання на заочній формі, одержує невисокий заробіток в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп. та досяг 24 роки. Згідно з поясненнями позивачки відповідач є фінансовоспроможним сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], оскільки працює у відокремленому підрозділі «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» і отримує заробітну плату в достатньому розмірі. У судовому засіданні [PERSON] визнала факт окремого проживання із [PERSON] та залишення ним їй і дітям після розірвання шлюбу квартири і іншого майна. Представник позивачки адвокат [PERSON] зазначив, що в звязку з продовженням навчання у Рівненському центрі професійно-технічної освіти державної служби зайнятості на денній платній формі навчання повнолітня дитина сторін - [PERSON], [INFO], потребує матеріальної допомоги від свого батька відповідача. При цьому представник [PERSON] пояснив, що позивачка здійснює утримання повнолітнього сина [PERSON] добровільно, однак матеріальної допомоги з її сторони недостатньо для повноцінного забезпечення всіх потреб, викликаних проживанням, харчуванням та навчанням повнолітньої дитини. Окрім цього, адвокат [PERSON] просив суд врахувати при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини й інші обставини, зокрема: наявність у [PERSON] регулярного заробітку у розмірі близько 9000 (девяти тисяч) грн. 00 коп., задовільний стан здоровя відповідача, відсутність в нього на утриманні інших дітей та наявність у матері [PERSON] власного доходу пенсії в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. На думку адвоката [PERSON] заперечення [PERSON] не можуть бути взяті до уваги в цій справі, оскільки стосуються питань поділу майна, спільно нажитого подружжям за час шлюбу, а не предмету даного спору щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не визнав позов [PERSON], зазначивши, що під час шлюбу із позивачкою він віддавав їй всю свою заробітну плату, а після розлучення залишив їй та дітям все майно, нажите під час спільного проживання у шлюбі, в тому числі квартиру, в якій нині проживають [PERSON] і [PERSON], побутову техніку, гараж на території с.Стара Рафалівка Володимирецького району Рівненської області, дві дачі в кооперативі «Ветеран-2» та автомобіль, марки «Daewoo LANOS». На теперішній час, як пояснив [PERSON], він винаймає квартиру, власного житла не має. За таких обставин, з врахуванням наявності потреби у забезпеченні житла та належних умов подальшого проживання, здійсненням утримання непрацездатної матері [PERSON], [INFO], розмір пенсії якої становить близько 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., відповідач вказав на свою неспроможність сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та просив суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] При цьому [PERSON] підтвердив факт ненадання ним матеріальної допомоги повнолітній дитині [PERSON] у березні і в квітні 2012 року. Представник відповідача [PERSON] не визнала позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON], [INFO], зазначивши такі ж обґрунтування, що викладені у письмових запереченнях відповідача. При вирішені даної справи представник [PERSON] просила суд врахувати матеріальну забезпеченість позивачки і спільної дитини сторін [PERSON] житлом трьохкімнатною квартирою, транспортним засобом, необхідною побутовою технікою, дачними ділянками, вирощеними на них овочами і фруктами і вигодуваними домашніми тваринами, наявністю у [PERSON] заробітку у високому розмірі та порівняно значно гірше матеріальне становище відповідача, який окрім заробітку, іншого майна немає. Згідно з доводами [PERSON] в межах оголошеної судом перерви для зясування можливості добровільного вирішення спору [PERSON] погодився оплачувати половину потреб [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. в місяць, заявлених останнім у судовому засіданні, проте [PERSON] з такою пропозицією не погодилась. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON], зазначивши, що його утримання здійснює лише позивачка, яка надає матеріальну допомогу в добровільному порядку. [PERSON] підтвердив наявність у володінні і користуванні [PERSON] дач, вирощування на них овочів, фруктів та вигодовування домашніх тварин, а також факт користування ним автомобілем, марки «Daewoo LANOS». Згідно з доводами [PERSON] його потреби, зумовлені проживанням, проїздом та навчанням у Рівненському центрі професійно-технічної освіти державної служби зайнятості на денному відділенні, в загальному складають приблизно 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. в місяць. Заслухавши пояснення сторін, їх представників та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, суд дослідив письмові докази і встановивши фактичні обставини, передбачені ст.ст.182, 199, 200 СК України, прийшов до висновку, що розмір аліментів, що підлягають примусовому стягненню з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання: сина [PERSON], [INFO], з дня предявлення позову, тобто з 28 березня 2012 року, до припинення навчання, тобто до 21 вересня 2012 року включно, повинен становити 1/6 (шосту) частину заробітку або іншого доходу відповідача батька дитини щомісячно. В цій частині вимог позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. До такого висновку суд прийшов з наступних підстав і мотивів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Судом встановлено наступні обставини. Свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ГЮ №035108, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 06 березня 2012 року (актовий запис №03 від 06 березня 2012 року), свідчить, що на теперішній час сторони по справі: [PERSON] і [PERSON] у шлюбі не перебувають. Від спільного проживання у цьому шлюбі 14 червня 1991 року у них народився син [PERSON], який на момент вирішення спору є повнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №113135, повторно виданим відділом РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 25 березня 2010 року (актовий запис №273 від 19 червня 1991 року). Постійним місцем проживання [PERSON] і [PERSON] є квартира №28 будинку №28 мікрорайону Вараш м.Кузнецовськ Рівненської області. [PERSON] за вказаною адресою не зареєстрований і не проживає. Про наведені обставини свідчить довідка ЖЕД №4 Кузнецовського міського комунального підприємства №516 від 22 березня 2012 року. З довідки ЖЕД №2 Кузнецовського міського комунального підприємства №715 від 18 квітня 2012 року і довідки ЖЕД №4 Кузнецовського міського комунального підприємства №710 від 19 квітня 2012 року та договору №21 від 05 грудня 2011 року вбачається, що відповідач був зареєстрований і проживав у квартирі №28 будинку №28 мікрорайону Вараш м.Кузнецовськ Рівненської області з 02 жовтня 1992 року до 29 листопада 2011 року, а з 05 грудня 2011 року до теперішнього часу він зареєстрований і проживає у квартирі №104 будинку №38 мікрорайону Будівельників м.Кузнецовськ Рівненської області, яку наймає у [PERSON] Згідно з довідкою Рівненського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості №607 від 15 березня 2012 року [PERSON] навчається у Рівненському центрі професійно-технічної освіти державної служби зайнятості (третього атестаційного рівня) на денній формі навчання у гр.№57 за професією «слюсар з ремонту автомобілів» з 01 березня 2012 року до 21 вересня 2012 року за власні кошти відповідно до укладеного договору, гуртожитком не забезпечений. З договору №3 про навчання, підготовку, підвищення кваліфікації, укладеного 01 березня 2012 року між [PERSON], як замовником, і Рівненським центром професійно-технічної освіти державної служби зайнятості, як виконавцем (п.п.1.1, 4.1-4.3), слідує, що загальна вартість освітньої послуги професійного навчання за професією «слюсар з ремонту автомобілів» строком 7 місяців становить 2963 (дві тисячі девятсот шістдесят три) грн. 84 коп. Відповідно до встановленого порядку розрахунків замовник вносить передоплату у розмірі до 50 % від вартості шляхом безготівкового перерахунку коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 10 днів згідно виставленого рахунку. Остаточна оплата проводиться на протязі 10 днів до закінчення навчання згідно рахунку наданого виконавцем. 12 квітня 2012 року [PERSON] здійснив передоплату 50 % від вартості вказаної освітньої послуги на підставі рахунку Рівненського центру професійно-технічної освіти державної служби зайнятості №31 від 03 квітня 2012 року в сумі 1481 (одна тисяча чотириста вісімдесят одна) грн. 92 коп., що підтверджується квитанцією ПАТ «Комерційний банк «Надра» №k14/С/74 від 12 квітня 2012 року. Отже, вказаними доказами підтверджуються обставини щодо продовження повнолітнім сином сторін [PERSON] навчання та в звязку з цим наявністю в нього потреб в отриманні матеріальної допомоги від своїх батьків. Довідка відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» №2007 від 19 квітня 2012 року свідчить, що [PERSON] працює в цьому підприємстві бухгалтером ІІ категорії ТрЦ відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» і отримує заробітну плату, сукупна сума якої за період часу з жовтня 2011 року до березня 2012 року становить 44618 (сорок чотири тисячі шістсот вісімнадцять) грн. 50 коп. Факт здійснення утримання повнолітньої дитини [PERSON] його матірю [PERSON] підтверджується поясненнями третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, позивачкою і її представником та не заперечується відповідачем і його представником. В даному випадку судом встановлено, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги своєму повнолітньому сину [PERSON], який в звязку з навчанням потребує такої допомоги. Суд врахував, що [PERSON] працює майстром в/д у ЕРП відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» і його середній заробіток складає 8986 (вісім тисяч девятсот вісімдесят шість) грн. 29 коп. Наведені обставини підтверджуються довідкою відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» №2005 від 19 квітня 2012 року. Отже, за своїм матеріальним становищем відповідач спроможний утримувати повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Разом з цим, при визначенні розміру аліментів суд прийняв до уваги відсутність у [PERSON] власного житла, залишення ним всього майна, нажитого в період шлюбу із [PERSON], сімї (позивачці і спільним дітям), що окрім доказів визнається всіма особами, які беруть участь у справі, та перебування на його утриманні непрацездатної матері [PERSON] Так, свідоцтвом про народження серії І-ФП №168110, повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції у Миколаївській області 26 квітня 2012 року (актовий запис №48 від 24 червня 1964 року), підтверджується, що матірю [PERSON] є [PERSON] Надані відповідачем фіскальні чеки Рівненської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» від 17 жовтня 2011 року, від 26 грудня 2011 року, від 09 лютого 2012 року та дублікати квитанцій від 08 листопада 2011 року і від 05 березня 2012 року свідчать про здійснення [PERSON] електронних переказів грошових коштів [PERSON] у жовтні-грудні 2011 року та в березні 2012 року в сумі 500 (пятсот) грн. 00 коп. щомісячно та в лютому 2012 року в сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ВКС №094920 виданого ВРЕР ДАІ м.Кузнецовськ УДАІ УМВС України в Рівненській області вбачається, що автомобіль, марки «Daewoo LANOS», 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на імя [PERSON] згідно з біржовою угодою №153390/1804 від 17 лютого 2009 року. У судовому засіданні [PERSON] підтвердив факт перебування вказаного транспортного засобу у його фактичному володінні та користуванні. Таким чином, наявність зазначеного автомобіля у [PERSON] на праві власності свідчить про достатнє матеріальне забезпечення повнолітнього сина сторін та існування реальної можливості отримання ним власного доходу за рахунок цього майна (шляхом передачі в оренду, надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу, тощо). З наведених підстав, суд вважає за належне визначити аліменти, що підлягають примусовому стягненню з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання: сина [PERSON], [INFO], з дня предявлення позову, тобто з 28 березня 2012 року, до припинення навчання, тобто до 21 вересня 2012 року включно, в розмірі 1/6 (шостої) частини заробітку або іншого доходу відповідача батька дитини щомісячно. В іншій частині позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - безпідставні, тому в їх задоволенні необхідно відмовити. Враховуючи наведені обставини, на підставі ст.ст.182, 199-201 СК України,

Outcome: approved