Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-01 00:00:00

28.09.2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до фізичної особи підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі де вказав, що з 25 травня 2010 року по 16 листопада 2010 року працював у приватного підприємця [PERSON] установником метало пластикових вікон і звільнився за згодою сторін, заробітну плату отримав лише за один місяць, однак при звільненні в порушення вимог ст.116 КЗпП України розрахунок з ним проведений не був, тому просив стягнути з відповідача заборгованість з заробітної плати з урахуванням компенсації та індексації в розмірі 5450 грн. Позивач [PERSON] в поданій ним заяві від 02.11.2012 року відмовився від заявлених вимог в частині стягнення компенсації в сумі 1025 грн. і ця відмова ухвалою суду від 02.11.2012 року прийнята судом, а провадження у справі в цій частині закрито. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила, що 25.05.2010 року уклала трудовий договір з позивачем строком на один місяць, а саме з 25 травня по 25 червня 2010 року, за вказаний місяць сплатила останньому заробітну плату і дійсно позивач продовжував працювати, але за усною домовленістю отримував відсоток заробітку від виконаної ним роботи, тому просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе до такого висновку. Відповідно до положень ч.1 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило у письмовій формі. В силу ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або фізичної особи понад пять днів. З матеріалів справи вбачається, що дійсно між фізичною особою підприємцем [PERSON] і [PERSON] 25 травня 2010 року був укладений трудовий договір на визначений термін з 25 травня по 25 червня, який зареєстровано 25 травня 2010 року за №63 в Казанківському районному центрі зайнятості. Згідно п.3 договору [PERSON] працював установником метало пластикових конструкцій на умовах оплати праці в розмірі мінімальної заробітної плати. 16 листопада 2010 року трудовий договір сторонами розірваний на підставі п. 1 ст.36 КЗпП України та цього ж числа знятий з реєстрації. З копії трудової книжки серії ВВ №014188 вбачається, що 25 травня 2010 року позивач [PERSON] був прийнятий на посаду установника метало пластикових вікон та 16 листопада 2010 року був звільнений з займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін). В силу статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до положень статті 94 КЗпП України та ст.1 Закону України «Про оплату праці»заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. З відомості ФОП [PERSON] вбачається, що позивачу [PERSON] була нарахована та виплачена заробітна плата лише за червень 2010 року в розмірі 738 грн. 08 коп. Відповідно до приписів ст.110 КЗпП України, власник зобовязаний при кожній виплаті заробітної плати повідомити працівника про загальну суму заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та загальну суму заробітної плати, що належить до виплати. Всупереч цим положенням трудового законодавства, відповідач не надав розрахункових відомостей про виплату заробітної плати чи іншого письмового документу, який би свідчив про здійснення повного розрахунку з позивачем у день звільнення чи після звернення з такою вимогою звільненого працівника. Таким чином, розмір заборгованості по заробітній платі за відпрацьовані 4 місяці та 16 днів складає 4130 грн. За таких обставин, вимоги позивача [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими і підлягають задоволенню частково на суму 4130 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 214 грн. 60 коп.

Outcome: partial