Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-21 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В лютому 2013 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В обгрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона проживає та зареєстрована за адресою [INFO]., та за цією адресою зареєстровані також її діти [PERSON], [PERSON], сестра позивача [PERSON] її племінник [PERSON], а також відповідач [PERSON], який є братом. Понад чотири роки відповідач жодного разу не зявлявся, комунальні послуги не сплачує, у квартирі особистих речей останнього не має. Позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою № 6 у будинку № 6 по провул. Садовому в м. Коростишів. В судове засідання сторони не зявились, представник позивача [PERSON] надав заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно не зявивсь в судове засідання, не повідомив про причину неявки, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, або заперечень проти позову. Про дату судового засідання повідомлений належним чином, в порядку п.9 ст.74 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення у пресі («Житомирщина» №30-31 (20112) від 19.03.2013 року) Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі відповідача та вважає, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, з огляду на приписи ст.74 ЦПК України. Відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності в межах позовних вимог, приходить до слідуючого висновку. Так судом встановлено, що відповідно до довідки виданої Коростишівською міською радою № 20/Н-515 від 12.06.2012 року квартира [ADDRESS] не приватизована. З довідки № 230 від 30.01.2013 року КП «Коростишівська комунальна служба» вбачається, що квартиронаймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON] ( позивач) , окрім позивача зареєстровані ще 5 чоловік в тому числі ї її брат [PERSON] (а.с.4). Відповідно до актів № 1132 від 28.11.2011 р., № 254 від 28.03.2012 р. № 88 від 29.01.2013 р. складених депутатом Коростишівської міської ради [PERSON] [PERSON] в квартирі [ADDRESS], не проживає з 2008 року, його майно в квартирі відсутнє (а.с. 6-8). Серед основних прав і свобод людини і громадянина [PERSON] України проголошує право на житло. Тобто право на житло - це одне із найважливіших соціально-економічних прав громадян України, оскільки воно стосується основ життя людини. Відповідно до ст. 25 Загальної декларації прав людини «Кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоров'я й добробуту її самої та її родини». Невід'ємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно-правових документах про права людини, у тому числі в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16 грудня 1966 року (ст. 10). При цьому, як вбачається із п. 1 ст. 12 Міжнародного пакту про цивільні і політичні права від 16 грудня 1966 року, право на житло має реалізовуватися за умови вільного вибору людиною місця проживання. Повага до права людини на житло закріплена також у ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Відповідно до ч.3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до вимог ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За правилами ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Це правило стосується осіб, які проживають у будинках державного і громадського фонду. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. № 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи викладене, суд, оцінюючи зібрані по справі докази, вважає встановленим, що відповідач не проживає у [INFO] без поважних причин понад шість місяців, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved