Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виселення з квартири без надання іншого житлового приміщення. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що житлове приміщення, а саме квартира [ADDRESS] знаходиться на обслуговуванні комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 39. Основний квартиронаймач вищезазначеної квартири [PERSON] померла та була знята з реєстрації 20.04.2007р. що підтверджується листом КЖЕП № 39 від 28.01.2010 року. Квартира не приватизована. За даними паспортиста КЖЕП-39, в квартирі № 16 по вул. Дівочій у м. Дніпропетровську, станом на 22.02.2010 року ніхто не зареєстрований, що підтверджується копіями реєстраційної картки. Під час огляду даної квартири працівником КЖЕП-39, та зі слів мешканки сусідньої квартири стало відомо, що в спірній квартирі проживає жінка. З листа начальника Амур-Нижньодніпровського відділу міліції в квартирі [ADDRESS] гр. [PERSON], що зареєстрована за адресою [INFO]. Особовий рахунок на прізвище відповідача у спірному житловому приміщенні не відкривався. Договір на оренду (користування) жилим приміщенням, також не укладався, за користування житлом вони не сплачують, що дає підстави стверджувати про самоправне зайняття відповідачем спірної квартири. КЖЕП № 39 неодноразово повідомляв відповідача про необхідність добровільного звільнення житла, однак відповідач відмовилась звільняти квартиру добровільно. У звязку з вищевикладеним позивач до суду з позовом про примусове виселення. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач, допитана судом в якості свідка, проти позову заперечувала та суду пояснила, що вона має право на користування спірною квартирою, оскільки вселилась в спірну квартиру у 1974 році як дружина [PERSON], який був зареєстрований у спірній квартирі. Вона, її чоловік та син, а також секруха та молодший брат чоловіка проживали постійно однією сімєю, вели спільне господарство. Після смерті свекрухи та чоловіка вона з сином продовжувала проживати в спірній квартирі, та доглядали за молодшим братом чоловіка, оскільки він був психічно хворим. При цьому пояснила, що її син навчався в школі в Магдалинівському районі, вона іноді також там проживала у родичів, оскільки були тяжкі часи. У 1977 році її чоловік отримав квартиру, де вона зареєстрована з 1977 року і дотепер, проте там не проживала, оскільки проживала у спірній квартирі. Представник відповідача надав суду аналогічні пояснення. В останні судові засідання відповідач та її представник не зявились, повідомлені належним чином про слухання справи. Представник третьої особи, допитана у судовому засіданні в якості свідка,позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення, що відповідач у спірній квартирі ніколи не проживала, при огляді квартири при очистці вентиляційних люків, квартиру відчиняли сторонні особи. Просила позов задовольнити. Вислухавши представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла 20.04.2007 року, була основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Згідно довідки комунального підприємства Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціївід 06.10.10 року № 10646 станом на 04.10.2010 року реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] не проводилась. Як слідує з довідки комунального житлово-експлуатаційного підприємства ЛівобережжяДніпропетровської міської ради від 20.05.2004 року № 1435 про поетапну передачу житлових будинків з балансу обласних житлово-комунальних підприємств Південне, Центральнийта Лівобережжяна баланс комунальних житлово-експлуатаційних підприємств житловий будинок за адресою: [ADDRESS] було передано на баланс КЖЕП № 39 АНД району. Згідно з ч. 1 ст. 781 Цивільного кодексу України, договір найму припиняється у разі смерті фізичної особи - наймача. Таким чином договір найму укладений між померлою [PERSON] та КЖЕП-39 є припиненим. Після смерті [PERSON], 20.04.2007 року вона була знята з реєстрації у спірній квартирі. Від шлюбу з [PERSON], мала синів - [PERSON], [INFO], який 14 вересня 1974 року уклав шлюб з [PERSON], зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис № 1341, та [PERSON], [INFO]. 19 березня 2007 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 147620. Згодом, 19 листопада 2007 року помер і [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 186108. Як слідує з матеріалів справи, [PERSON] разом з чоловіком, [PERSON], 3.08.1976 року отримали ордер на вселення в квартиру [ADDRESS], в яку вселились та були зареєстровані 23.04.1977 року. До тепер відповідач зареєстрована за місцем проживання у [INFO] у м. Дніпропетровську. Таким чином, судом встановлено, що відповідач вселилась у 1974 році у спірну квартиру як дружина члена сімї наймача, належних та допустимих доказів тому, що був дотриманий встановлений порядок її вселення, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, що спірна квартира була постійним місцем її проживання, а також ведення з наймачем спільного господарства, відповідачем суду не надано. Крім того, у 1976 році відповідач вибула до іншого місця проживання, яке зареєстроване в установленому законом порядку, а відповідно до ст. 107 ЖК України наймач або член його сімї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Отже, судом встановлено, що позивач самоправно зайняла спірне житлове приміщення, а відповідно до ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 45,50 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved