Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначає, що 12 травня 2009 року між ним та ПАТ Страхова компанія ВУСО було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №059825-02-09-01 від 12.05.2009р. Суми чергових страхових платежів в розмірі 1 283,60 грн. ним були внесені на рахунок відповідача. 15.06.2009р. Його автомобіль марки Renault Magnum з напівпричіпом Wieltоn PTS отримали технічні пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 15.06.2009р. Згідно висновків експертних автотоварознавчих дослідженнь по визнанню вартості матеріального збитку встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Magnum та напівпричепа автомобіля Wieltjn PTS 34.100 становить 42 848.50 грн. Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування, за мінусом 4000 грн. франшизи, що мав бути сплачений йому на умовах договору страхування становить 38 848.50 грн. Страховою компанією було повідомлено, що договір добровільного страхування призупинив свою дію 14.06.09 р. і на момент ДТП не діяв. Дане тлумачення умов договору працівниками страхової компанії є незаконним, грубо порушує його права, як споживача страхових послуг. Просить стягнути з відповідача на його користь 38 848,50 грн. страхового відшкодування, пені за прострочення виконання грошового зобовязання в розмірі 45 103,10 грн., втрат від інфляції в розмірі 6 643,09 грн., трьох процентів річних на суму 3 707,10 грн. всього 94 301,79 грн. та моральну шкоду в розмірі 6000 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав згідно викладених в позовні заяві. додатково зазначивши, що черговий страховий платіж було внесено 15 червня 2009 року, оскільки 14 червня був вихідний (неділя). Умови договору він не порушив. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що 15.06.2009р. о 09 год. за договором страхування сталася подія, що має ознаки страхової. В ході вивчення зібраних по справі документів ЗАТ СК ВУСО був виявлений факт неналежного виконання страхувальником умов договору страхування щодо порядку та строків внесення страхових платежів за договором страхування. Перший страховий платежі був внесений страхувальником 29.05.2009 р., наступний-15.06.09р., тобто після настання страхового випадку - ДТП. Таким чином, договір страхування діяв з 29.05.2009 року ( з моменту внесення страхового платежу) до 24 год. 14.06.2009 року і на момент настання страхової події, дія договору була призупинена. Дію договору страхування було призупинено до: внесення страхувальником наступного страхового платежу; проведення огляду транспортного засобу, і підписання акту огляду страхувальником і представником страховика. Таким чином, вважає, що збитки, заподіяні страхувальнику внаслідок ДТП від 15.06.2009 року відшкодуванню ПрАТ СК ВУСО не підлягають, і в позові слід відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав. Суд, вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши письмові докази в справі, та давши їм належну правову оцінку приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що спірні правові відносини між сторонами виникли з договірних відносин. Нормами статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 60 зазначеного Кодексу передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 626 зазначеного Кодексу передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обовязковим для виконання сторін (ст.629 ЦК України). Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування»страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику. При настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Пунктом 3 ст. 28 вище зазначеного Закону дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі: несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором строки. При цьому договір вважається достроково припиненим у випадку, якщо перший (або черговий) страховий платіж не був сплачений за письмовою вимогою страховика протягом десяти робочих днів з дня пред'явлення такої вимоги страхувальнику, якщо інше не передбачено умовами договору; Нормами ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживача»встановлено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Судом встановлено, і це підтвердили сторони, що 12 травня 2009 року між позивачем, як власником транспортних засобів та ПрАТ «Страхова компанія ВУСО»(ЗАТ «Страхова компанія ВУСО») було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 059825-02-09-01. Застрахованими були наступні транспортні засоби автомобіль Renault Magnum 2001 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] та напівпричіп Weileton PTS 34.100 реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно умов договору страхові платежі сплачувались згідно встановленого графіка зокрема до 29 травня 2009 року, до 15 червня 2009 року, до 15 липня 2009 року розмірі 1283.60 грн. кожний платіж (а.с.7-11,14-17). На виконання умов договору позивачем на користь відповідача були здійснені наступні перерахування страхових платежів: 29 травня 2009 року на суму 1283.60 грн., платіжне доручення №160 та 15 червня 2009 року на суму 1283.60 грн., платіжне доручення №172 (а.с.12,13) Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15 червня 2009 року о 09 год. на автодорозі Стрий Знамянка 657 км, автомобіль позивача марки автомобіль Renault Magnum 2001 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] та напівпричіп Weileton PTS 34.100 реєстраційний номер [NUMBER]. було пошкоджено. У відповідності із постановою Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 24.07.2009 року у скоєнні вказаного ДТП визнано винним [PERSON], який працював у позивача за трудовим договором (а.с.20,21,24-28,30) На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 059825-02-09-01 від 12 травня 2009 року, позивачем було своєчасно повідомлено страховика про страховий випадок, що підтверджується заявою та не заперечується представником відповідача (а.с.29) Зі звіту за №219 від 09 листопада 2012 року оцінювача-експерта автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку встановлено, що матеріальний збиток завданий власнику автомобіля Renault Magnum 2001 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] становить 39946.10 грн.(а.с.32-44) З висновку спеціаліста експертного автотоварознавчого дослідження від 24 червня 2009 року за №213 вбачається, що вартість матеріального збитку ( шкоди) завданого власнику напівпричіпа Wieltоn PTS 34.100, реєстраційний номер АТ 5616ХХ пошкодженого в результаті ДТП без врахування втрати товарної вартості (ВТВ) складає 2 902,40 грн. Загальна вартість завданого матеріального збитку становить 42848.50 грн. ( 39946.10 +2902.40= 42848,50). Згідно п. 4.1.1.1 умов Договору добровільного страхування розмір франшиза встановлено 4000 тис. грн., що не заперечили сторони. Таким чином до відшкодування підлягала сума 38848.50 грн. ( 42848.50- 4000= 38848.50). Відповідно до ст.526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно листа №4289 від 15.09.2009 року, №2563 від 13.01.2010 року та № 916 від 01.03.2010 року ПрАТ СК ВУСО відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування по страховому випадку, посилаючись на те, що [PERSON] не своєчасно внесений страховий платіж, відповідно до п. 4.5 Договору добровільного страхування наземного транспорту (а.с.29,62) Договір добровільного страхування призупинив свою дію в 24 год. 14.06.2009р. Відповідно до п.4.5 укладеного з ПрАТ СК ВУСР договору добровільного страхування наземного транспорту встановлено розмір та графіки сплати страхового платежу. Строк внесення наступного ( другого) страхового платежу встановлений до 15 червня 2009 року. Черговий страховий платіж було здійснено 15 червня 2009 року (а.с.13), оскільки 13 червня (субота) та 14 червня 2009 року (неділя) були вихідними днями. Відповідно до ч.5 ст. 254 ЦК України встановлено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Крім того, нормами чинного законодавства України не передбачено правового поняття призупинення дії договору страхування (натомість, існує лише інститут припинення дії договору страхування). Відповідно до норми частини 2 ст. 997 ЦК України, якщо страхувальник прострочив внесення страхового платежу і не сплатив його протягом десяти робочих днів після предявлення страховиком письмової вимоги про сплату страхового платежу, страховик може відмовитись від договору страхування, якщо інше не встановлено договором. Згідно п.п.7.1.3, 7.1.4 Договору добровільного страхування наземного транспорту від 12.05.2009 р. страховик зобовязаний протягом 25-ти робочих днів з моменту отримання від страхувальника всіх необхідних документів, визначених у розділі 9 Договору, скласти страховий акт, та протягом 5-ти робочих днів з дня складання страхового акту провести виплату суми страхового відшкодування. Відповідно до п.12.1 Договору встановлено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,1% суми невчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний календарний день прострочення виплати. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування»встановлено, що страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строком. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати ( страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. За таких підстав позовні вимоги позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" "Про захист прав споживача" підлягають до часткового задоволення. Нормами ч.2 ст.625 встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. до ст. Позивач звернувся до суд 30 листопада 2012 року, а тому період для розрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції слід вираховувати з 30 листопада 2009 року і на час винесення судом рішення. Сукупний індекс інфляції за період з 30 листопада 2009 року по 18 грудня 2012 року становить: ІІс= 100,9% (індекс інфляції за грудень 2009 року) х 101,8 х101,9%х100,9%х99,7% х99,4% х99,6%х99,8%х101,2%х102,9%х100,5%х100,3%х100,8%х101%,100,9%х101,4%х101,3% х100,8%х100,4%х98,7%х99,6%х100,1%х100%х100,10%х100,2%х100,2%х100,2%х100,3%х100%х99,7%х99,7%х99,8%х99,7%х100,1%х100%х99,9% (індекс інфляції за листопад 2012 року) /10036 =1.147 Сума невиплаченого грошового зобовязання становить 38848.50 грн. Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі 30.11.2009 - 18.12.201238848.501.1475685.5244534.02 Сума заборгованості з врахуванням індексу інфляції становить 44534.02 грн. Нормами ст.258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність в один рік для стягнення неустойки (штрафу, пені). Пунктом 12.1 укладеного договору передбачено, майнову відповідальність за не своєчасне здійснення виплати відшкодування шляхом сплати Страхувальнику пені у розмірі 0,1% від суми невчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний календарний день прострочки виплати. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню у розмірі 14178.61 \ 38848.50 грн. (сума страхового відшкодування) х 365 днів х 0.1% = 14178.61грн.\ Позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 30924.49 грн. (45103.10-14178.61 =30924.49) не підлягають задоволенню оскільки зазначена сума не ґрунтується на вимогах закону (розрахунок проведений поза межами строку позовної давності). Суд приходить до висновку, що з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь [PERSON] слід стягнути 58712,63 грн. ( 44534.02+14178.61). Позовні вимоги про стягнення з відповідача трьох процентів річних не підлягають до задоволення оскільки умовами укладеного договору передбачено стягнення 0.1% за кожний день прострочення виплати страхового відшкодування Вимога [PERSON] про стягнення з відповідача 6 тис. грн.. заподіяної моральної шкоди не підлягає до задоволення оскільки спір між сторонами виник договірних правовідносин, а чинним законодавством не передбачено стягнення моральної шкоди у правовідносинах, що виникають з договорів. За таких обставин слід відмовити [PERSON] у стягненні з відповідача 41589,16 грн. \30924,49 грн. (пені) + 6000грн. (моральної шкоди) грн. 3707,10грн. (3 процентів річних)+ 957,57 грн.(інфляційних втрат). Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст.23,257,258,526,626,629 ЦК України, ст.ст. 20,26,28 Закону України «Про страхування», ст.18 Закону України «Про захист прав споживача»,

Outcome: approved