Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про виділ частки із складу земельної ділянки. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що вона є власником 41/100 частини будинковолодіння по вул. М.Вовчка, 33 в м. Луцьку. В 2003 році на прохання відповідача, яка є її онукою подарувала 9/100 частин житлової площі будинку №33 по вул. М.Вовчка в м. Луцьку. В 2004 році за спільною згодою [PERSON], згідно рішення Луцької міської ради №21/91 від 28 грудня 2004 року сторонам було передано безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку та виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 17 вересня 2007 року було визначено, що частки належної земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] є рівними і кожній з них належить по ? її частині. Між сторонами була домовленість, що в подальшому вони визначать, кому буде виділена яка частина, проте, згоди досягнуто не було. Покликаючись на викладене, просить виділити їй ? частку земельної ділянки в натурі, що становить 500 кв.м., згідно державного акту на право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила суд позов задовольнити, та виділити їй земельну ділянку зазначену у висновку № О-23 зеленим кольором. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала щодо його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 103 Земельного Кодексу України власники чи землекористувачі земельних ділянок зобовязані обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Згідно ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки бо землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Судом встановлено, що сторони являються співвласниками земельної ділянки площею 0,1000 га по вул. Марка Вовчка, 33 в м. Луцьку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВЛ №017979.(а.с.9). З висновку судової будівельно-технічної експертизи № О-23 від 20 лютого 2013 року слідує, що користувачам спірної земельної ділянки слід встановити можливий варіант розподілу земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га, виділивши [PERSON] в користування ? частину земельної ділянки, площею 500 кв.м. згідно із додатком № 2 висновку будівельно-технічного експертного дослідження № О-23 від 20.02.2013 року, який зазначений зеленим кольором. При цьому, суд враховує встановлений порядок користування земельною ділянкою та із врахуванням та дотриманням прав та інтересів кожного із землекористувачів приходить до висновку про доцільність встановлення саме такого варіанту поділу. Відповідно до правила ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 114 грн. 70 коп. судового збору.

Outcome: approved