Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-18 00:00:00

В червні 2012 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила постановити рішення, яким скасувати право власності на автомобіль MERCEDES-BENZ ATEGO 817, 2001 року випуску, державний номер [NUMBER] зареєстрований на імя [PERSON], [INFO]; визнати за нею, [PERSON] право власності на вище вказаний автомобіль MERCEDES-BENZ ATEGO 817. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05 вересня 2008 року. З березня 2012 року вони фактично розірвали сімейні відносини, зараз кожен з них веде окреме господарство. Під час шлюбу вони на спільні кошти збудували літню кухню та гараж, на земельній ділянці № 40 по вул. Шкільна в м. Підгородне, що належить матері відповідача [PERSON]. Ще до реєстрації шлюбу, їй належало право власності на ? частину житлового будинку за адресою Дніпропетровська область Дніпропетровський район м. Підгородне вул. Цвіточна, 36. Разом із співвласником домоволодіння, [PERSON], нею було продано належну їй частину домоволодіння [PERSON]. Продаж житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами було вчинено за 251072 грн. згідно договору купівлі-продажу та вартості відчужуваного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, однак справжня ціна договору склала 496000 грн., що еквівалентно 62000 доларів США. Ще до продажу домоволодіння відповідач запевнив її, що у нього є тільки одна професія - водій автомобіля, а тому необхідно відкрити свою підприємницьку справу з надання послуг на перевезення вантажу, і придбати вантажний автомобіль. Автомобіль MERCEDES-BENZ ATEGO 817, 2001 р.в. їм продавав громадянин [PERSON], який фактично являється їхнім сусідом. Після того як було продано домоволодіння, на другий день було придбано автомобіль і вона особисто передала продавцю [PERSON] суму в розмірі 28000 доларів США, які належали їй особисто. Відповідач наполіг на тому, щоб автомобіль було зареєстровано на його імя, так як йому буде простіше спілкуватись з працівниками ДАІ та роботодавцями. Тому, 28.12.2011 року автомобіль був зареєстрований за відповідачем. Після придбання автомобіля відповідач різко змінив своє відношення до неї як дружини, часто не зявлявся до дому на ніч і почав жити тільки своїми інтересами. Про перереєстрацію автомобіля на її імя відповідач не хоче вести ніяких розмов. Вважає, що спільний автомобіль не являється спільною сумісною власністю, а належить їй особисто, так як придбаний за рахунок особистих коштів. В звязку з тим, що кошти які були вкладені в будівництво літньої кухні та гаражу фактично не можливо підрахувати, а також зважаючи на те, що будівництво проводилось на земельній ділянці, яка належить матері відповідача, вона не претендує на ? частину вище вказаного майна. Вважає, що спірний автомобіль зареєстрований на імя відповідача хоч і набутий в період шлюбу, але за її особисті кошти, а тому не відноситься до майна, що є спільною сумісною власністю набутого під час шлюбу, а тому вона звернулася до суду з даним позовом для захисту її матеріального права. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі посилаючись на обставини зазначені в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін,вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 57 СК України, передбачено що майно є особистою приватною власністю дружини, чоловіка у випадку коли: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. У судовому засіданні встановлено, що з 05 вересня 2008 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.7). На підставі рішення Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.08.2007 року, зареєстрованого Дніпропетровським районним комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризаціїв реєстрі прав власності на нерухоме майно від 07.01.2008 року за реєстраційним № 21666194, [PERSON] належала ? частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Підгородне, вул. Цвіточна, 36 (а.с.9). Інша ? частина вище вказаного домоволодіння належала [PERSON] (а.с.8), з яким вона спільно продала дане домоволодіння [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 26 грудня 2011 року (а.с.10-11). Справжня ціна договору купівлі-продажу домоволодіння склала 62000 доларів США, що підтверджується угодою укладеною між [PERSON]Б, [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Як встановлено в судовому засіданні, що також не заперечувалось сторонами по справі, за вилучені від продажу ? частини домоволодіння, грошові кошти позивачка придбала автомобіль MERCEDES-BENZ ATEGO 817, 2001 року випуску, державний номер [NUMBER], що підтверджується розпискою продавця автомобіля [PERSON] по передачу грошових коштів в розмірі 28000 доларів США в рахунок купівлі-продажу автомобіля (а.с.14). 28 грудня 2011 року автомобіль було зареєстровано на імя відповідача [PERSON] (а.с.13). Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, його недійсним та поділ спільного майна подружжяпунктом № 23 вказано Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.60,69 СК України). Пунктом 24 цієї ж постанови дано визначення майна що не є спільною сумісною власністю набутого під час шлюбу: Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Згідно ст. 66 СК України подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Між сторонами не досягнуто згоди щодо добровільного вирішення спору з приводу автомобіля. Аналізуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що дійсно спірний автомобіль був придбаний за час шлюбу, але за кошти, які належали особисто [PERSON], виручені від продажу ? частини домоволодіння, право власності на яке було набуте до укладення шлюбу з відповідачем. А тому вважає, за можливе скасувати право власності на автомобіль MERCEDES-BENZ ATEGO 817, 2001 року випуску, державний номер [NUMBER] зареєстрований на імя [PERSON], та визнати за позивачкою право власності на вищевказаний автомобіль. На підставі викладеного,

Outcome: approved