Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-13 00:00:00

Позивач КП «Готельно-Гуртожитковий комплекс» звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач був зареєстровий в гуртожитку в період з 10.07.2001 по 10.07.2002. Гуртожиток знаходиться по вул. Святошинська № 46 м. Вишневе., та перебуває на балансі КП „ГГК". Відповідач знаходився в гуртожитку на реєстраційному обліку, але не проживав в ньому з моменту реєстрації, а саме з 10.07.2001, причини, з яких відповідач не вселилися в гуртожиток не відомі, в гуртожитку за відповідачем не було закріплено певної кімнати. На протязі останніх років неодноразово перевірявся факт проживання його в гуртожитку. Відповідач фактично в гуртожитку не проживає оскільки не вселявся, особистих речей його не має, інвентарем гуртожитку не користується. Під час перевірки комісією гуртожитку „ГГК" у складі : коменданта гуртожитку, голови ради гуртожитку та чергового гуртожитку було встановлено, що відповідач не проживає в гуртожитку більше як 10 років, проте не знявся з реєстраційного обліку. Тривала відсутність відповідачів та не оплата ним комунальних послуг та плати за користування гуртожитком створює перешкоди у здійсненні житлових прав мешканців гуртожитку, створює для позивача незручності, що виражається у порушенні права власності на нерухоме майно, що тягне за собою збільшення розміру плати за комунальні послуги для інших мешканців. Тому просив визнати відповідачка,таким що втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку за адресою: Київська область, Києво-Свтошинський р-н, в м. Вишневе по вул. Святошинська, буд. № 46. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач до суду не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідач був зареєстровий в гуртожитку в період з 10.07.2001 по 10.07.2002 що підтверджуються карткою пропискою (Форма № 16) та довідкою № 534 від 10.10. .2011 (Форма № 3).Гуртожиток знаходиться по вул. Святошинська № 46 м. Вишневе., що перебуває на балансі КП „ГГК". Відповідач знаходився в гуртожитку на реєстраційному обліку, але не проживала в ньому з моменту реєстрації, а саме з 10.07.2001, за ним не закріплено певної кімнати, відповідач не вселявся в гуртожиток , особистих речей його не має , інвентарем гуртожитку не користується, комунальними послугами не користуються , плата за проживання в гуртожитку не нараховується, що підтверджується доповідною запискою коменданта гуртожитку від 10.07..2011, актом комісії гуртожитку „ГГК" у складі : коменданта гуртожитку, голови ради гуртожитку та чергового гуртожитку, про те, що відповідач не проживає в гуртожитку більше як 10 років, № 1 від 13.01.2012. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» громадянин зобов'язаний на протязі семи днів з моменту переїзду на нове місце проживання знятися з реєстрації за старим місцем проживання. На теперішній час місце знаходження відповідача позивачу не відоме. Відповідно до ст. З ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання чи перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку в спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Таким чином, відповідач не проживає в гуртожитку більше встановленого законом строку без поважних причин, він втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України наймач або член його сім'ї може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зокрема, за умови, що не проживає в ньому без поважних причин понад шість місяців. Умовою визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є відсутність особи без поважних на те причин. Наявність реєстрації відповідача в гуртожитку створює для позивача незручності, що виражається у порушенні права власності на нерухоме майно, що тягне за собою збільшення розміру плати за комунальні послуги для інших мешканців. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст. 57-59 ЦПК України.

Outcome: approved