Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-10 00:00:00

24.09.2012 р. позивач, [PERSON], звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона з 01.02.2006 року по 05.11.2010 року перебувала у трудових відносинах з ТОВ «ЦЗФ Павлоградська». Під час роботи отримала професійні захворювання хронічне обструктивне захворювання легень 1-2 ст. (пиловий бронхіт 1-2 ст., емфізема легень 1-2 ст.), ЛН 2 ст., нейросенсорна приглухуватість 1 ст.(з легким зниженням слуху). Згідно висновку Дніпропетровської обласної МСЕК № 2 від 20.05.2011 року їй встановлено 35 % втрати професійної працездатності та визнана інвалідом 3-ї групи безстроково. Внаслідок отримання професійного захворювання їй було завдано великої моральної шкоди, яка виразилася у тому, що вона втратила працездатність, стала інвалідом, тобто перестала бути повноцінною людиною, постійно відчуває фізичну біль, стан здоров'я незадовільний, багато часу знаходиться на стаціонарному лікуванні. Душевні страждання у звязку з усвідомленням факту, хворої людини, хвороба якого прогресує, живе зі страхом погіршення здоровя. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду надала клопотання про розгляд справи без її особистої участі (а.с.23). Представник відповідача [PERSON] (довіреність №156 від 02.04.2012 року, паспорт АН № 415535, виданий Павлоградським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 18 серпня 2005 року) в судове засідання зявилася, проти задоволення позову заперечувала, надала \~письмові заперечення(а.с.26-31). Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, а саме ксерокопії: трудової книжки [PERSON] (а.с.6-11), інформаційної довідки про умови праці (а.с.12-15), виписки з історії хвороби (а.с.16-18),акту розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.20), висновку МСЕК від 20.05.2011 року (а.с.19) вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. \~ Судом встановлено, що позивач знаходився у трудових відносинах ТОВ «ЦЗФ Павлоградська»(а.с.6-11). При цьому працювала майстром основного виробництва. За час роботи позивач отримала професійні захворювання хронічне обструктивне захворювання легень 1-2 ст. (пиловий бронхіт 1-2 ст., емфізема легень 1-2 ст.), ЛН 2 ст., нейросенсорна приглухуватість 1 ст.(з легким зниженням слуху). Згідно висновку Дніпропетровської обласної МСЕК № 2 від 20.05.2011 року їй встановлено 35 % втрати професійної працездатності та визнана інвалідом 3-ї групи безстроково(а.с.19). Суд вважає, що внаслідок втрати професійної працездатності позивачу завдана моральна шкода, оскільки позивач постійно відчуває фізичну біль, душевні страждання, переживання викликані наслідками професійного захворювання, стан її здоров'я незадовільний, втративши можливість повністю реалізовувати свої можливості, постійно змушена приймати лікарські препарати, не має можливості працювати не тільки на виробництві, доставляє багато труднощів своїй родині, багато часу позивач перебуває на стаціонарному лікуванні, втратив впевненість у майбутньому, відчуває депресивний стан. Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло у неї на протязі діяльності у ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Павлоградська», їй спричинена моральна шкода. Згідно п. 1 ст. 9 ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникли у сфері трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Дія положення підпункту «е»пункту 1 частини першої статті 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»від 23.09.1999 року, яким встановлено обов'язок Фонду СС НВ ПЗУ про відшкодування моральної шкоди наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому зупинена на 2006 рік згідно із Законом України від 20.12.2005 року № 3235-IV, тобто на час виникнення спірних правовідносин у Фонду відсутній обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди. Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 08 жовтня 2008 року у справі № 1-32/2008 зазначені зміни до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»визнав такими, що відповідають Конституції України (є конституційними) з огляду на те, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи вимоги статей 21, 28, 34 Закону № 1105-XIV в їх сукупності, якими передбачено, що право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати компенсації за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення їй стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК). А тому, враховуючи, що [PERSON], згідно висновку Дніпропетровської обласної МСЕК № 2 від 20.05.2011 року встановлено 35 % втрати професійної працездатності первинно, суд вважає, що позивач має право на отримання з відповідача компенсації за моральну шкоду. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, спричиненої їй внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. При визначенні грошової суми компенсації, які наведені в ч. 3 ст. 23 ЦК України необхідно враховувати, що стягнення грошових коштів виконує перш за все функцію компенсації, яка є виключно оціночним критерієм і повинна призначатися з урахуванням вимог розумності і справедливості, а також необхідно враховувати характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у життєвих і виробничих відносинах Вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд виходить з того, що позивач отримав хронічне професійне захворювання, що призвело до значних тяжких змін його життєвих зв'язків, враховуючи ступінь втрати ним професійної працездатності, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, інших обставин справи, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 3 500 (три тисячі пятсот) грн. 00 коп. В іншій частині позову слід відмовити за необґрунтованістю. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, \~з відповідача повинні бути стягнуті судові витрати по справі, а саме: судовий збір в розмірі 107 (сто сім) грн. 30 коп. \~\~\~ На підставі \~викладеного,

Outcome: partial