Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-16 00:00:00

В червні 2011 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом. Посилався на те, що він є єдиним спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 08.11.2009 року. При оформленні спадщини йому стало відомо, що 9.02.2009 року між померлою сестрою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений договір довічного утримання, згідно умов якого [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], а остання зобов»язувалася забезпечувати [PERSON] утриманням (доглядом) довічно. Вважає, що даний договір є недійсним з наступних підстав. Зазначав, що 26.04.2007 року між його сестрою [PERSON] та третіми особами [PERSON], [PERSON] був укладений договір міни житлових приміщень, за яким [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS]. Разом з тим, реєстрація квартир Чернівецьким КОБТІ була проведена не правильно, а саме на бланках договору, які передбачалися для [PERSON] було зареєстровано [PERSON] та [PERSON], а на бланках, що передбачалися для останніх було зареєстровано [PERSON] У зв»язку з тим, що державна реєстрація нерухомості була проведена з порушенням чинного законодавства, вважав, що [PERSON] не набула право власності на квартиру [ADDRESS], а відповідно не могла укладати договір довічного утримання. Крім цього, зазначав, що договір довічного утримання є недійсним, оскільки в останні роки [PERSON] зловживала спиртними напоями, у неї розвинувся хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого вона не усвідомлювала своїх дій та не могла керувати ними. Також у нього виникають сумніви щодо дійсності підпису [PERSON] на договорі довічного утримання. Просив визнати недійсним договір довічного утримання, укладений 9 лютого 2009 року між [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідачки [PERSON] позов не визнала. Пояснила, що відповідачка [PERSON] зі своєю матірю [PERSON] проживала по сусідству з [PERSON] Оскільки остання була одинока, отримувала невелику пенсію та хворіла, то вони як сусіди їй допомагали. 12 січня 2009 року у помешканні [PERSON] сталася пожежа, під час якої остання постраждала та тривалий час перебувала у важкому стані в реанімаційному відділенні обласної клінічної лікарні. Відповідачка з матірю фактично врятували її під час пожежі, багато часу провели біля неї в лікарні, придбавали за свої гроші ліки. 9 лютого 2009 року між [PERSON] та відповідачкою був укладений договір довічного утримання. Умови договору вона виконувала добросовісно, оплачувала за [PERSON] комунальні послуги, купляла одяг, їжу, допомагала їй по господарству. Після смерті [PERSON], вона її похоронила, зробила поминальний обід. Просила в позові відмовити. Треті особи [PERSON], [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та оцінивши всі докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. При цьому суд виходить з наступних підстав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом установлено, що 26 квітня 2007 року [PERSON] із [PERSON] і [PERSON], уклала договір міни належної їй квартири на квартиру [ADDRESS] в мЧернівці. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано на [PERSON] Доводи позивача про те, що [PERSON] не набула права власності на квартиру, оскільки державна реєстрація відбулася з порушенням вимог чинного законодавства є безпідставними. Так, договір міни в установленому законом порядку не був визнаний недійсним. На момент укладення договору довічного утримання договір міни пройшов державну реєстрацію в Чернівецькому КОБТІ і [PERSON] була законною власницею спірної квартири, а тому мала законне право нею розпоряджатися на свій розсуд. Встановлено, що 9 лютого 2009 року [PERSON] уклала договір довічного утримання з [PERSON], за яким передала останній у власність квартиру [ADDRESS]. 8 листопада 2009 року [PERSON] померла. Матеріалами справи та показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] встановлено, що [PERSON] добросовісно виконувала обов»язки по договору довічного утримання щодо [PERSON], забезпечувала її необхідним одягом, харчуванням, ліками, допомагала в побуті, після смерті її похоронила, здійснила поминальний обід. Згідно ст..225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Доводи позивача про те, що договір довічного утримання [PERSON] уклала в стані психічного розладу, внаслідок чого не могла усвідомлювати своїх дій та керувати ними не доведені належними та допустимими доказами. Покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що вони часто бачили [PERSON] в стані алкогольного сп»яніння, суд не приймає до уваги, оскільки вони не можуть свідчити про порушення психічного стану особи. Відповідно до вимог ст..ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»ясніє особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Психічний стан особи потребує спеціальних знань у галузі медицини і він не може бути встановлений показами свідків. Згідно ст..145 ЦПК України якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи, призначення експертизи є обов»язковим. Проте, ні позивач, ні його представник не заявляли клопотання про призначення посмертної судово-медичної експертизи для підтвердження доводів позовної заяви про те, що [PERSON] уклала договір довічного утримання в стані психічного розладу. Також суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що підпис на договорі довічного утримання не належить [PERSON] З висновку судової почеркознавчої експертизи №574 від 14.09.2012 року вбачається, що відповісти на питання: «Чи належить підпис [PERSON] в договорі довічного утримання» - не виявляється можливим в зв»язку з значними транскрипційними розбіжностями досліджуваного підпису в договорі довічного утримання та шести груп зразків підпису від імені [PERSON] та їх великою варіаційністю. За таких обставин, суд вважає, що позов не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні і в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed