Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 14.09.2011 року між нею та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів в простій письмовій формі у вигляді розписки. Відповідно до даного договору відповідач отримав у позику 90000 грн. строком до 18.10.2011року. Відповідач 05.11.2011 року повернув 20000 грн., а іншу частину боргу відмовляється повертати, що змусило позивача звертатися до правоохоронних органів з проханням зобов'язати відповідача повернути решту боргу. Внаслідок поведінки [PERSON] позивач зазнала постійних хвилювань, тобто їй спричинена моральна шкода. [PERSON] просить стягнути з [PERSON] борг в сумі 70 000 грн. і 2000 грн. в рахунок спричиненої моральної шкоди. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що, дійсно, позичив у неї в червні 2008 року 32800 грн. під 6% річних, про що склав розписку. А потім повертав кошти частинами та складав розписки на решту боргу, а попередні розписки йому поверталися [PERSON] Кошти, які просить стягнути з нього [PERSON] в сумі 70000 грн., він в борг не брав, а всі розписки складалися під впливом обману, помилки, шляхом застосування до нього постійного психічного тиску та залякування. А тому, [PERSON] просить суд визнати розписку від 20.04.2010р., розписку від 18.04.2011р., розписку від 18.10.2011р., та розписку від 14.09.2011р. - недійсними, як такі, що складені ним під впливом помилки, обману, шляхом застосування по відношенню до нього психічного тиску та залякування. В судовому засіданні позивач за первісним позовом свій позов підтримала в повному обсязі та не визнала зустрічний позов. Відповідач за первісним позовом позов [PERSON] не визнав та просив задовольнити зустрічний позов, при цьому уточнивши його, а саме: просив суд визнати розписку від 14.09.2011 року про позику 90000 грн. недійсною, як таку, що складена під впливом помилки, обману, шляхом застосування постійного психічного тиску та залякування. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та представника відповідача за первісним позовом, покази свідків, дослідивши матеріали даної справи, матеріали Білоцерківського МВМ 2 за №3184 про відмову в порушенні кримінальної справи від 20.04.2012р., суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Так, в судовому засіданні встановлено, що 14.09.2011 року [PERSON] в помешканні [PERSON] (м. Біла Церква вул. Чайковського 77) власноручно написав розписку про отримання ним в борг 90000 грн., терміном до 18.10.2011року. При складанні даної розписки був присутнім гр. [PERSON], який теж поставив свій підпис в розписці в якості свідка. [PERSON] повернув [PERSON] 20 000 грн., про що 05.11.2011року була зроблена помітка на розписці від 14.09.2011р. з підписом [PERSON] Наведене не заперечується сторонами по справі. Тобто, факт написання розписки, час, місце та обставини складання розписки сторони підтвердили та ствердили повернення 05.11.2011р. 20000 грн. Відповідач за первісним позовом заперечує факт передачі коштів за вказаною розпискою, зазначаючи, що фактично в розписці йде мова про нарахування відсотків на суму попередньої позики (32800грн.), що мала місце в червні 2008 року. В судовому засіданні позивач за первісним позовом суду пояснила, що в 2008 році її познайомив з [PERSON] їх спільний знайомий [PERSON] і [PERSON] позичила [PERSON] 32800 грн., які їй були вчасно повернуті, пізніше вона ще давала в борг [PERSON] кошти, які вчасно поверталися, між сторонами були дружні стосунки. А 14.09.2011 року вона позичила [PERSON] 90000 грн. терміном до 18.10.2011р., без відсотків і їй було повернуто, лише 20 000 грн. Ніяких погроз та тиску до боржника вона не застосовувала, лише, телефонувала і весною 2012 року звернулася з даного приводу за допомогою в міліцію, однак борг так і не було повернуто. Відповідач за первісним позовом [PERSON] суду пояснив, що, дійсно, він знайомий з [PERSON] з 2008року і позичав в неї кошти в сумі 32800 грн., які частково повертав, при цьому складав нові розписки про позику коштів, хоча фактично кошти йому не передавалися, але він боявся за своє життя, а тому під тиском і обманом складав ці розписки. 90000 грн. - це не кошти, а сума по накопичувальній системі. 14.09.2011 р. він грошей у [PERSON] не брав. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що в його присутності [PERSON] передавала [PERSON] кошти, купюрами по 200 грн. на загальну суму 90000 грн. Розписка складалася сторонами по справі, писав розписку [PERSON] добровільно в дружній обстановці, розпиваючи каву. Позичальник говорив, що потрібні кошти на закінчення будівництва боксів. Свідок теж поставив свій підпис в зазначеній розписці, засвідчивши передачу грошей. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що в 2008 році він познайомив сторони по справі. [PERSON] в присутності свідка позичив у [PERSON] 32800 грн. і дані кошти були повернуті позичальником. Також, свідку відомо, зі слів [PERSON], про те, що ним ще бралися кошти в борг у [PERSON], але які саме суми і на яких умовах -невідомо. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В даному випадку відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики повинен бути укладеним у письмовій формі. Згідно п.2 вказаної статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Хоча, надана суду розписка від 14.09.2011року в підтвердження отримання [PERSON] від [PERSON] коштів і не є письмовою формою договору позики, але згідно законодавства може прийматися до уваги і приймається судом для підтвердження укладення договору позики між сторонами. А тому проаналізувавши всі надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами, дійсно, мав місце договір позики, умови якого відповідач не виконав. Жодних достовірних доказів, які б спростовували цей висновок, суду не було надано. Відповідач за первісним позовом не надав суду жодного належного доказу тому, що він не отримав від [PERSON] кошти в сумі 90 000 грн., Натомість, [PERSON] підтвердив факт складання власноручно розписки 14.09.2011р., підтвердив факт повернення ним, 05.11.2011р., 20000 грн. по вказані розписці. Дане також, підтверджено показами [PERSON], які він надавав по даному факту працівникам міліції 26.04.2012р. [PERSON] вказує про застосування до нього психологічного тиску діями [PERSON], а саме зверненням її до міліції та численними телефонними дзвінками. Однак, суд критично ставиться до таких пояснень відповідача за первісним позовом, оскільки не можна вважати тиском - звернення особи до правоохоронних органів за захистом своїх прав та телефонні дзвінки з проханнями повернути борг. Є недоведеним факт застосування [PERSON] тиску, сили чи обману по відношенню до [PERSON] А тому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом за недоведеністю. Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача за первісним позовом на користь позивача [PERSON] суму боргу відповідно до договору позики від 14.09.2011 року в розмірі 70 000 грн. Однак, суд вважає, що є недоведеною вимога [PERSON] про спричинення їй діями [PERSON] моральної шкоди, оскільки надаючи кошти в борг, вона повинна була передбачати ризик щодо неналежного виконання зобовязань. Крім того, [PERSON] в судовому засіданні не давала пояснень та не вказувала на докази спричинення їй моральної шкоди. На підставі ст.88 ЦПК України, підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача за первісним позовом на користь позивача [PERSON] судові витрати по справі 807,30 грн., сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: partial