Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], померлого 15.05.2002 року, на житловий будинок № 8 по вул. Шкільна в с.Уди Золочівського району.. Зазначила, що за життя 28.02.2002 року батьком був складений заповіт, яким все своє майно він заповідав їй. Вона є спадкоємцем першої черги, після його смерті фактично вступила у володіння зазначеним житловим будинком та земельною ділянкою. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала письмову заяву про слухання справи за її відсутності. Свої позовгні вимоги вона підтримує в повному обсязі. Від відповідача-Удянської сільської ради Золочівського району надійшла заява про те, що позовні вимоги [PERSON] підтримують в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечують, просять суд слухати справу за відсутності їх представника. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Зі свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 370779, виданого повторно Удянською сільською радою Золочівського району Харківської області 06.10.2012 року, видно, що [PERSON] помер 15.05.2002 року в с.Уди Золочівського району Харківської області (а.с.8). За життя [PERSON] на підставі державного акту серії ІІ-ХР №082623, виданого 12.11.2001 року Удянською сільською радою, на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,28 га, розташована на території Удянської сільської ради та надана для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, ведення особистого підсобоного господарства (а.с.16-17). Окрім того, згідно запису в погосподарській книзі №3, особовий рахунок №282, житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані по вул.Шкільній, 8 в с.Уди Золочівського району, рахується за [PERSON], що підтверджується довідкою КП "АІБ Золочівського району" №188 від 20.08.2012 року (а.с.7). Відповідно до положень ст. ст. 2,3 Закону України Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяженьвід 01 липня 2004 р. №1952-ІV Державна реєстрація речових прав на нерухомемайно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. У відповідності до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь в містах та селищах міського типу УРСР, затвердженої 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР, запис в реєстраційній книзі про приналежність домоволодіння на праві власності певній особі, а рівно напис, вчинений БТІ на договорі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння, та інших доказів для посвідчення даного факту не треба. Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося після закінчення будівництва, у господарській книзі сільської ради зроблено відповідний запис та відкрито особистий рахунок на ім'я забудовника. Інших правовстановлювальних документів чинне на той час законодавство не передбачало. Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] володів будинком №8 по вул.Шкільній в с.Уди Золочівського району Харківської області, на праві власності. Відповідно до пункту 4 перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до відносин, що виникли, необхідно застосовувати положення цивільного законодавства, що діяли на момент смерті [PERSON] Згідно ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. 08.02.2002 року [PERSON] на ім"я [PERSON] залишено заповіт, за яким він все належне йому майно, включаючи грошові заощадження, земельні та майнові паї, заповідав своїй доньці - [PERSON] (а.с.6). Реалізуючи права спадкоємиці [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини. Постановою державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори від 20.11.2012 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що нею не надано витягу з реєстру нерухомого майна, яким підтверджується право власності спадкодавця на житловий будинок, та не надано кадастрового номеру на земельну ділянку. Таким чином, [PERSON] позбавлена можливості оформити спадщину в нотаіральному порядку, оскільки запис з погосподарської книги не включено до правовстновлюючих документів, на підставі яких здійсюється реєстрація прав власності, визначених Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, тому право власності за [PERSON] в органах БТІ не зареєстровано і як наслідок, КП "АІБ Золочівського району" неможливо видати відповідний витяг з реєстру нерухомого майна. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнятою спадщина визнається такою, що належить спадкоємцеві, з часу її відкриття. У відповідності до положень ст. 549 ч.1 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, чи звернувся з заявою про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] вважається такою, що спадщину після смерті батька прийняла. Виходячи з вищевказаного, згідно ст.ст. 209, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.) ЦК УРСР -

Outcome: approved