Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за договорами позики. У позові зазначав, що 24.11.2009 року уклав з відповідачем договір позики у формі розписки. Відповідно до умов якого передав [PERSON] у борг суму у розмірі 80000 грн. (9850 доларів США). Відповідач зобовязався повернути борг строком до 25.11.2010 року. 26.12.2009 року між сторонами було укладено ще один договір позики на суму 80000 грн.( станом на день укладення договору 10000 доларів США). Відповідач зобовязався повернути борг строком до 25.11.2012 року. Посилаючись на ті обставини, що борг на теперішній час не сплачено, просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 160000 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1600 грн. У судовому засіданні представник позивача зменшив позовні вимоги і підтримав вимоги в розмірі 50000 грн. Відповідач у судовому засіданні уточнений позов визнав у повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього суми боргу в розмірі 50000 грн. по розписці від 24.11.2009 року і стягнення судового збору . Дослідивши матеріали справи, у тому числі оригінал розписки [PERSON] від 24.11.2009 року, який був наданий позивачем суду для огляду у судовому засіданні 01.10.2012 року, та знаходиться на руках у позивача, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до переконання, що позов позивача підлягає задоволенню у повному обсязі у зв'язку з наступним. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Встановлено, що 24.11.2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], як фізичними особами, укладений договір позики, згідно із яким [PERSON] передав, а [PERSON] отримав та зобов'язався повернути грошові кошти у сумі 80000 грн. на строк до 25.11.2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. В силу ч. 2 ст. 1046 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Встановлено, що на підтвердження умов вищезазначеного договору між сторонами та передачі грошей у сумі 80000,0 грн. позикодавцем [PERSON] позичальнику [PERSON] та їх отримання позичальником із строком повернення 25.11.2010 року складена відповідна розписка [PERSON] від 24.11.2009, оригінал якої міститься на руках у позикодавця [PERSON] Встановлено, що строк повернення суми позики [PERSON] позикодавцю [PERSON] збіг 25.11.2010 року. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, встановлено, що відповідач [PERSON] у добровільному порядку позикодавцю [PERSON] суму позики 50000,0 грн. не повернув, тому її слід стягнути з відповідача на користь позивача за рішенням суду Крім того, згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1600 грн. (оригінал квитанції а.с.2) .

Outcome: approved