Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-01 00:00:00

06.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], якого було зареєстровано 29.02.1992 року у Підполозянській сільській раді Воловецького району Закарпатської області, за актовим записом №4. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей син [PERSON], [INFO], який в даний час є повнолітнім та син [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Позивач зазначала, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сімю. Відповідач систематично вживає алкогольні напої, на цьому ґрунті вчиняє дебоші та сварки, не поважає позивачку, принижує її батьків, які проживають з ними. Намагання позивачки зберегти сімю результатів не дали. Строк для примирення просить не надавати. Просила шлюб розірвати, сина [PERSON] залишити на її вихованні, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю посилаючись на вимоги викладені в позовній заяві, просила позові задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що сімю можливо зберегти, оскільки позивач не довела належними доказами обставини, на які покликалася в позовній заяві. Надав суду письмове заперечення, в якому просив відмовити в позові. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сімї. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється у наслідку його розірвання. Згідно з ч.1, ч.2 Статті 112 Сімейного кодексу України, яка визначає підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 статті 112 СК України. Судом встановлено, що 29 лютого 1992 року у Підполозянській сільській раді Воловецького району Закарпатської області, за актовим записом №4 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.5). На утриманні сторін знаходиться неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджено довідкою Підполозянської сільської ради Воловецького району Закарпатської області № 966 від 06.09.2016 року (а.с.2). Позивач офіційно не працевлаштована, відповідач є приватним підприємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У справах про дискримінацію позивач зобовязаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.2 статті 60 ЦПК України). Згідно з ч.3 статті 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У позовній заяві позивач посилалася на те, що відповідач систематично вживає алкогольні напої, на цьому ґрунті вчиняє дебоші та сварки, не поважає позивачку, принижує її батьків, які проживають з ними. Проте, в судовому засіданні позивач не довела свої твердження конкретними доказами, а на підставі наданих доказів суд не встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не бере до уваги твердження позивача [PERSON] про вчинення відповідачем насильства в сімї щодо неї та її батьків, на підтвердження чого позивач надала копію постанови Воловецького районного суду від 09.08.2016 року про притягнення відповідача [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки ця постанова була скасована ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 05.09.2016 року. Враховуючи викладене, на підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що підстав для розірвання шлюбу немає, і це суперечило б інтересам неповнолітнього сина, який знаходиться на утриманні сторін.

Outcome: dismissed