Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-12 00:00:00

У квітні 2012 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулось до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що 28.05.2009 року по вулиці 1-го Травня в м. Чернігові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля КРАЗ-256, номерний знак [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля ГАЗ-33021, номерний знак [NUMBER], що належить третій особі [PERSON], внаслідок чого зазначені автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення. На момент скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована. Розмір матеріального збитку, що був заподіяний автомобілю [PERSON] становить 63474 грн. 74 коп. Оскільки відповідач у добровільному порядку не відшкодував спричинену шкоду власнику пошкодженого автомобіля, 05.11.2009 року та 10.12.2009 року [PERSON] звертався до МТСБУ з заявою про відшкодування заподіяних йому збитків. Відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ 22.01.2010 року видало наказ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та в цей же день здійснило виплату та відшкодувало шкоду [PERSON] у розмірі 5289,78 грн. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою , має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області від 06 червня 2012 року позов МТСБУ задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь МТСБУ в порядку регресу 5289,78 грн. витрат на виплату страхового відшкодування, 214,60 грн. у відшкодування судового збору та 551 грн. в рахунок часткового повернення судових витрат, повязаних з оплатою допомоги адвоката. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Апелянт вважає, що судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого зроблені невірні висновки, що потягло за собою винесення незаконного рішення. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що [PERSON] не є належним відповідачем по даній справі, оскільки керував транспортним засобом на підставі подорожнього листа, перебуваючи на той час у трудових відносинах з ТОВ ШБУ-28, якому і належав автомобіль КРАЗ-256, номерний знак [NUMBER], а тому на підставі ст. 1172 ЦК України відповідальним за збитки має бути його роботодавець ТОВ ШБУ-28. Суд залишив поза увагою і ту обставину, що позивач по справі не мав права виплачувати страхове відшкодування [PERSON], оскільки власником пошкодженого транспортного засобу є [PERSON], а [PERSON] лише керував автомобілем по довіреності. Апелянт зазначив, що не вважає себе винним у ДТП, його вина не доведена, авто-технічна експертиза не проводилась. Крім того, судом першої інстанції безпідставно стягнуто витрати на правову допомогу, оскільки [PERSON] приймала участь у розгляді справи в якості представника позивача на підставі довіреності, а цивільно-процесуальне законодавство не передбачає відшкодування витрат на правову допомогу представнику. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню а рішення суду скасуванню з таких підстав: Задовольняючи частково позов МТСБУ суд першої інстанції виходив з того, що відповідно ст. 939 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в сумі 5289,78 грн. та відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України мало право вимагати від відповідача відшкодування понесених витрат. Однак з таким рішенням неможна погодитись, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 28.05.2009 року по вулиці 1-го Травня в м. Чернігові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля КРАЗ-256, номерний знак [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобілем ГАЗ-33021, номерний знак [NUMBER], яким на підставі довіреності керував [PERSON], внаслідок чого зазначені автомобілі зазнали механічних ушкоджень (а.с. 8). Відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення, проте постановою Сосницького районного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2009 року справу про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 5). Судом встановлено наявність причинно-наслідкового звязку між порушенням [PERSON] правил дорожнього руху та настанням ДТП і матеріального збитку. Згідно висновку спеціаліста за № 42 від 03.06.2009 року розмір матеріального збитку, що було заподіяно автомобілю [PERSON] становить 63474 грн. 74 коп. (а.с.12-13). Оскільки відповідач у добровільному порядку не відшкодував спричинену шкоду власнику пошкодженого автомобіля, 05.11.2009 року (а.с. 6) та 10.12.2009 року (а.с. 7) [PERSON] звертався до МТСБУ з заявою про відшкодування заподіяних йому збитків. Відповідно Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 22.01.2010 року видало наказ про відшкодування [PERSON] шкоди з фонду захисту потерпілих та в цей же день здійснило виплату та відшкодувало третій особі [PERSON] шкоду у розмірі 5289,78 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування , якщо інший розмір не встановлений законом. Однак, при цьому суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що [PERSON] керував транспортним засобом КРАЗ-256, номерний знак [NUMBER], на підставі подорожнього листа (а.с.61) і перебував на той час у трудових відносинах з ТОВ ШБУ-28, оскільки фактично був допущений до роботи. Вказаний автомобіль, станом на момент скоєння ДТП, належав ТОВ ШБУ-28 (а.с.64), а тому на підставі ст. 1172 ЦК України відповідальним за збитки має бути його роботодавець - ТОВ ШБУ-28. Враховуючи встановлені судом обставини та зазначені вище норми ЦК України, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про необхідність стягнення на користь позивача сплаченої страховику суми відшкодування з відповідача [PERSON] Таким чином, при вирішенні спору судом першої інстанції має місце порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. Також, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, належить стягнути з позивача на користь відповідача 107,30 грн. у відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги.

Outcome: approved