Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 19 лютого 2013 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказав, що 15 травня 2010 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 4,9146 га, що розташована на території Капустинської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 010366. На даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки було втрачено Державний акт на вищезазначену земельну ділянку, відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса. Тому, позивач вимушений звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначену спадкову земельну ділянку після смерті [PERSON], який помер 15 травня 2010 року. Позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилась, про дату час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про що свідчать розписки про отримання судової повістки. Клопотань про зупинення, відкладення, розгляду справи у її відсутність до суду не направляла, заперечень щодо позовних вимог до суду не надавала. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача [PERSON], розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. По справі встановлено, що 15 травня 2010 року помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 180990 (а.с.7). Після його смерті відкрилася спадщина, до якої входить земельна ділянка площею 4,9146 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Капустинської сільської ради Володарського району Київської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 010366 (а.с.9). Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON], що стверджено свідоцтвом про народження серії І-АГ № 391388 (а.с.6). Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлого. Держаний нотаріус [PERSON] надала до суду спадкову справу після померлого 15 травня 2010 року [PERSON], з матеріалів якої вбачається, що свідоцтво про право на спадщину на спадкову земельну ділянку не видавалось. Позивач фактично прийняв спадщину, вступивши у володіння та користування спадковим майном. Оформити спадщину у нотаріуса позивач не зміг у звязку з тим, що був втрачений Державний акт на спадкову земельну ділянку. Дані обставини перешкоджають позивачу отримати свідоцтво про право власності на спадщину, а саме, земельну ділянку та реалізувати свої спадкові права, тому позивач змушений звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved