Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] в вересні 2012 року звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 01.04.2008 року між нею та відповідачем ДП МОУ «Укрвійськбуд» в особі філії Державного підприємства МОУ «Укрвійськбуд» УНР 75 укладено договір на інвестування будівництва дев»ятиповерхового будинку за адресою: м. Житомир, пр. Миру, 36. Згідно умов договору [PERSON], як інвестором, перераховано на користь відповідача 499\~500,00 грн. Також зауважує, що в цей же період між нею та відповідачем ТОВ «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-капітал» укладено договори про відступлення права вимоги за договором від 12.05.2007 року щодо спільної діяльності, який укладено між відповідачами з метою врегулювання правовідносин, пов»язаних із будівництвом об»єкта нерухомого майна: 108-ми квартирного будинку за адресою м. Житомир, пр. Миру, 36. За умовами договору про відступлення права вимоги нею, як новим кредитором, перераховано на будівництво 1\~181\~590,00 грн. Вказуючи на умови договорів простого товариства від 12.05.2007 року, договору інвестування, договорів відступлення права вимоги, а також посилаючись на нормативне врегулювання правовідносин сторін та неприпустимість односторонньої відмови від виконання взятих на себе стороною зобов»язань, позивач просить зобов»язати відповідачів виконати обов»язок в натурі по завершенню будівництва вищенаведеного об»єкта нерухомого майна. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з вищевикладених підстав. Представник відповідача просив позов задовольнити та уточнив, просив зобов»язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-капітал» здійснити фінансування будівництва, а ДП МОУ «Укрвійськбуд» завершити спорудження об»єкта нерухомості. Представник відповідача - Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», позов не визнав, вказав про неможливість виконання зобов»язання в натурі. Представник відповідача ТОВ «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-капітал», в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи по відмовлявся належним чином. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд встановив. 21.05.2007 року між Державним підприємством Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» та ТОВ «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-капітал», що діяло від власного імені та в інтересах пайового венчурного інвестиційного фонду «БудІнвестПарнтер» недиверсифікованого виду закритого типу, укладено договір простого товариства, за умовами якого сторони зобов»язались шляхом об»єднання своїх зусиль та майна, що належить сторонам на відповідних правових титулах (право власності, господарського відання, оперативного управління, оперативного використання майна), спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення спільної господарської цілі у сфері будівництва та введення в експлуатацію 108 квартирного житлового будинку на земельній ділянці за адресою: м. Житомир, пр. Миру, 36. 01.04.2008 року між позивачем та відповідачем ДП МО України «Укровійськбуд» укладено договір № 14, згідно якого ДП МО України «Укровійськбуд» як виконавець зобов»язується своїми силами та засобами, за рахунок коштів інвестора [PERSON], збудувати і передати інвестору обумовлене приміщення, а інвестор зобов»язується забезпечити відповідне фінансування об»єкту. Дослідженими в судовому засідання оригіналами квитанції від 15.05.2008 року, а також платіжного доручення від 29.07.2008 року, підтверджено перерахування з боку [PERSON] на користь ДП МО України «Укрвійськбуд» 499\~500,00 грн. на виконання зобов»язань за договором. Також 01.04.2008 року між позивачем та відповідачами укладено договори № 11-Ж, № 12-Ж, № 13-Ж, № 14-Ж про відступлення права вимоги, згідно яких первісний кредитор - ТОВ «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-капітал», що діє від власного імені та в інтересах пайового венчурного інвестиційного фонду «БудІнвестПарнтер» недиверсифікованого виду закритого типу, передає, а новий кредитор [PERSON], приймає право вимоги до боржника ДП МО України «Укрвійськбуд», на частину Частки, що належить первісному кредитору за договором простоого товариства, який укладено між замовником та первісним кредитором 21.05.2007 року, у вигляді приміщення в об»єкті будівництва та сплачує первісному кредитору плату за відступлення права за договором. У відповідності до п. 1.2. договору частка, що набувається новим кредитором, заснована на договорі простого товариства. В подальшому позивачем здійснено перерахування на користь ТОВ «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-капітал» грошових сум в загальному розмірі 1\~181\~592,94 грн. (підтверджено оглянутими оригіналами платіжних доручень). Встановлюючи обставини справи, надаючи оцінку доказам за внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з урахуванням наступного. У відповідності до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестування та фінансування будівництва об'єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов'язань за якими здійснюється шляхом передачі об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва. Зі змісту договору № 14 від 01.04.2008 року вбачається, що виконавець ДП МО України «Укрвійськбуд», хоча і діяв на підставі генеральної довіреності, виданої за наслідками укладення договору простого товариства з ТОВ «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-капітал», що діяло від власного імені та в інтересах пайового венчурного інвестиційного фонду «БудІнвестПарнтер», здійснив залучення коштів «інестора» шляхом укладення правочину від власного імені, без участі вище обумовленого фонду як особи, що створена з метою забезпечення будівництва житла або приміщень соціально-побутового призначення за рахунок фізичних і юридичних осіб з передачею такого житла чи об'єктів соціально-побутового призначення від Забудовника інвесторам (довірителям) у власність. Здійснюючи правовий аналіз змісту укладеного договору № 14 суд приходить до переконання, що даний правочин фактично врегульовує взаємовідносини сторін щодо купівлі-продажу майнових прав. Вказаний висновок грунтується на аналізі положень параграфу 7 договору простого товариства «вклади і частки сторін», зокрема пункту 7.2, згідно якого вклад замовника - це професійні знання, навички та вміння, ділова репутація, ділові зв»язки, інше; а також з огляду на зміст параграфа 9 договору, за яким продукція, що є результатом спільної діяльності, буде реалізовуватись в наступному порядку: генеральний інвестор приймає житлову та нежитлову площу об»єкту в межах належної йому частки у цьому договорі 85 % житлової площі та 100 % нежитлових приміщень об»єкту, інша частина площі об»єкту залишається у замовника 15 % житлової площі об»єкту. Оскільки майно, що визначено за договором № 14 від 01.04.2008 року, та об»єкт, вказаний за договором простого товариства, є тотожними предметами, умовами договору визначено розподіл частки продукції із зазначенням відсоткової долі, загальна відсоткова участь сторін вказана як 100 %, правочин щодо визначення правової участі об»єкта нерухомості, що входить до складу частки відповідного учасника товариства, необхідно сприймати як намір здійснити відчуження майнових прав. Згідно ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. У відповідності до ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. У відповідності до ст. 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Враховуючи вищенаведені висновки суд, положення договору № 14 від 01.04.2008 року щодо зобов»язання виконавця своїми силами та засобами збудувати і передати інвестору обумовлене приміщення необхідно розглядати в аналітичному взаємозв»язку з положеннями договору простого товариства від 12.05.2007 року. Згідно останніх сторони домовились про спільну діяльність шляхом об»єднання своїх зусиль та майна для досягнення мети в сфері будівництва. Суд вважає необхідним підкреслити, що взаємні права та обов»язки учасників такого договору. а відтак і відповідальність, регулюється параграфом 2 Глави 77 ЦК України. Так, у відповідності до ст. 1137 порядок відшкодування витрат і збитків, пов'язаних із спільною діяльністю учасників, визначається за домовленістю між ними; у разі відсутності такої домовленості кожний учасник несе витрати та збитки пропорційно вартості його вкладу у спільне майно. Згідно ст. 1141 ЦК України поділ майна, що є у спільній власності учасників, і спільних прав вимоги, які виникли у них, здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Учасник договору простого товариства, укладеного на визначений строк, або договору, у якому досягнення мети визначено як скасувальна умова, має право вимагати розірвання договору у відносинах з іншими учасниками через поважну причину з відшкодуванням іншим учасникам реальних збитків, завданих розірванням договору. Також, з огляду на вищенаведені положення Закону щодо врегулювання спільної діяльності, не підлягає до задоволення вимога позивача про виконання обов»язку в натурі внаслідок укладення договорів про відступлення права вимоги. За даними правочинами при відступленні права вимоги здійснено уступку частки, що заснована на договорі простого товариства. З моменту повної сплати первісному кредитору плати за відступлення частки новий кредитор набуває право вимагати передачі частки у простому товаристві. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed