Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-10 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON], третя особа на стороні відповідача [PERSON] у справах дітей Путильської районної державної адміністрації про позбавлення права користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їм згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.04.2012 року, яке видано державним нотаріусом Путильської районної державної нотаріальної контори [PERSON] на ім'я [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №210, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 квітня 2012 року, яке видано державним нотаріусом Путильської, районної державної нотаріальної контори [PERSON] на ім'я [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №220, належить на праві спільної сумісної власності, по 1/2 частці кожному, житловий будинок під номером 240, що розташований в смт. Путила по вул. Українській, Путильського району Чернівецької області. Позивачі в позові зазначають, що в спірному також зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], разом із неповнолітньою дочкою [PERSON], які в даному житловому будинку не проживають та ним не користуються. Реєстрація відповідачів до житлового будинку яка носить формальний характер, оскільки вони фактично проживають в господарстві власником якого є [PERSON] - дружина відповідача [PERSON] та мати відповідачки. [PERSON], їм як співвласникам житлового будинку чиняться перешкоди у володінню, користуванню та розпорядженню їхньою власністю, так як даний житловий будинок необхідний для їхнього проживання та проживання членів їхньої сім'ї. На підставі викладеного просять суд позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON], яка діє в своїх інтересах, та інтересах [PERSON], права користування житловим приміщенням за адресою: смт. Путила, вул. Українська, 242, Путильського району Чернівецької області, та зобов'язати її не чинити перешкод в користуванні даним житловим будинком, шляхом зняття їх із реєстраційного обліку. В процесі розгляду справи за заявою позивачів ухвалою суду позовні вимоги про зобовязання [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні житловим будинком за №240, що по вул. Українській в смт. Путила Путильського району Чернівецької області, шляхом зняття відповідачів із реєстраційного обліку залишено без розгляду. В судовому засіданні позивачі та представник позивачки [PERSON] вточнили позовні вимоги просили суд позбавити відповідачів права користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за №240, що по вул. Українській в смт. Путила Путильського району Чернівецької області та надали пояснення аналогічні позовній заяві просили суд позов задовольнити. Відповідачка [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] в судовому засіданні своє відношення після змінених позовних вимог не висловила та пояснила суду, що вона не користується спірним житловим будинком та не претендує на користування ним, їй необхідно тільки бути зареєстрованою в даному будинку, оскільки вона більш немає, де зареєструватись. Також повідомила суд, що відповідачу [PERSON] відомо про розгляд справи в суді, але у звязку з тим, що він закордоном не може прибути в засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча в порядку ч.3 ст76 ЦПК України був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи на стороні відповідача [PERSON] у справах дітей Путильської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. У попередніх засіданнях представник третьої особи просив суд при ухваленні рішення врахувати інтереси неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі надали суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовної вимоги. Судом встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.04.2012 року, яке видано державним нотаріусом Путильської районної державної нотаріальної контори [PERSON] на ім'я [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №210, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 квітня 2012 року, яке видано державним нотаріусом Путильської, районної державної нотаріальної контори [PERSON] на ім'я [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №220, належить на праві спільної сумісної власності, по 1/2 частці кожному, житловий будинок під номером 240, що розташований в смт. Путила по вул. Українській, Путильського району Чернівецької області /а.с.12,13/. Також факт наявності власності спірного будинку підтверджується Витягами про державну реєстрацію прав /а.с.10,11/. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки Виконавчого комітету Путильської селищної ради за №2201 від 0.3.07.2012р. в спірному житловому будинку також зареєстровані, але не проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON], разом із неповнолітньою дочкою [PERSON] /а.с.22/. Суд задовольняючи позовні вимоги позивачів до [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON], третя особа на стороні відповідача [PERSON] у справах дітей Путильської районної державної адміністрації про позбавлення права користування житловим приміщенням виходить з наступного. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України (далі по тексту ЦК). Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного суд приходить до висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Таким чином, права членів сім'ї власника будинку на об'єкт власності є похідними від прав самого власника. Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири) (на відміну від договору найму (оренди) житла - ст.ст.810,814 ЦК). Частина ч.4 ст.156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Зазначені висновки на думку суду не суперечать нормам ст.47 Конституції України, ст.9 ЖК України та ст.311 ЦК, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. Так, згідно з положеннями ст.319 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування. З огляду на ст. 156 ЖК України право членів сім'ї (зокрема колишніх членів сім'ї) власника на користування жилим приміщенням є похідним від права власника і з припиненням для власника права власності на жиле приміщення члени його сім'ї (колишні члени сім'ї - за відсутності між ними договірних відносин, зокрема найму, оренди тощо) втрачають право користування цим приміщенням. Як встановлено судом право власності [PERSON] припинено у зв'язку з його смертю 27 червня 2011 року (п.11 ст.346 ЦК). Судом також встановлено, що інших будь-яких договірних правовідносин між відповідачами і попереднім власником, які б давали підстави для обмеження прав позивачів, як нових власників спірного будинку, не існувало, як не існує і передбачених законом підстав. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved