Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, посилаючись на те, що 04.02.2011року відповідач позичив у нього 3000дол.США, які повинен був повернути 04.03.2011р., про що свідчить розписка, але відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку, гроші не повернув, тому просить стягнути суму боргу з урахуванням інфляції та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення та сплачений судовий збір. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового повідомлення, проте про причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про слухання справи у його відсутність. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, даючи оцінку діям відповідача, які суд оцінює, як такі, що направлені на затягування розгляду справи по суті, суд вважає за можливим вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що дійсно позивач позичив відповідачу 3000дол.США. і він зобов'язаний їх повернути 04.03.2011р., що підтверджується розпискою від 04.02.2011року, однак в оговорений сторонами строк борг не повернув. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 та ст. 1950 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позику та якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Як зазначено у ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в стягненні коштів на його користь з відповідача у сумі 3000дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.01.2013р. становить 24600грн. та з урахуванням встановленого індексу інфляції і 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення в розмірі 2383,84грн., а всього 26983,84грн. засновані на законі та підлягають задоволенню. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 375,80грн. у відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат. На підставі приведеного вище,

Outcome: approved