Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що спільне життя у сторін не склалось, тривалий час вони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами були завжди напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини, відповідач завжди її обдурював, набрався кредитів в банківських установах, казав, що працює, але ніяких грошей додому не приносив, на її запитання створював багатогодинні конфлікти, два місяці терміну для примирення результату не надали, так як відповідач постійно перетворював з'ясування відносин у нервові сварки та істерики, тому вважає, що їх сім'я розпалась остаточно і додаткового терміну для примирення призначати не потрібно, так як бажає проживати одна в квартирі в тиші та спокої. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що він дуже кохає дружину і розлучатись не бажає, між ними дійсно чимало відбувається конфліктів, але тому що в їх відносини втручається теща. Довгий час він утримував сім'ю, але зараз роботи не має і він її шукає. Тому вважає, що підстав для розірвання шлюбу немає. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2, ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, спільне життя у сторін не склалось, близько 2 років вони не ведуть спільне господарство, тривалий час не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами були завжди напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини. Вказані обставини не заперечувались сторонами по справі. Також судом встановлено, що відповідач не завжди вирішував сімейні питання, узгоджуючи з позивачкою спільні сімейні дії. Так склалось з отриманням кредиту, його працевлаштуванням та іншими дрібно-побутовими обставинами. При з'ясуванні позивачкою подій, в яких приймав участь відповідач, останній переходив на крик, нервові сварки та істерики. Судом надавалось за клопотанням відповідача два терміни для примирення сторін, однак понад двохмісячний строк позитивного результату не надав, їх сімейні відносини залишились на тому ж рівні, що і до подачі позивачкою позову до суду. З даним визначенням погодився і відповідач, запропонувавши окремий режим проживання сторін. Однак він же і пояснив, що саме у нього іншого житла немає, як немає і грошових коштів на оренду іншого жилого приміщення. На підставі вище викладеного, приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, у якої їх спільні відносини призводять до нервових зривів, і позитивного виходу з відповідачем у майбутньому вона не бачить, враховуючи інтереси спільної дитини сторін, [PERSON], [INFO], який у 4-хрічному віці є постійним спостерігачем постійних сімейних конфліктів сторін, тому суд приходить до висновку, що сім'я даного подружжя розпалась остаточно і додаткового терміну для примирення призначати не потрібно.

Outcome: approved