Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-23 00:00:00

У липні 2011 року позивачі за первісним позовом звернулися до суду із позовом до [PERSON], яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення без надання іншого приміщення. В обгрунтування позову позивачі посилаються на те, що [PERSON] є власником ? частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 лютого 2010 року, складеним [PERSON] Іншим співвласником ? частини вказаної вище квартири є [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідач [PERSON]. зареєструвалась у спірній квартирі на підставі усної згоди колишньої власниці квартири [PERSON] у 2009 році. Пізніше відповідач зареєструвала за вказаною адресою свого малолітнього сина, що підтверджується актом депутата Броварської міської ради Київської області від 16.04.2010 року. Починаючи з січня 2011 року [PERSON] та її син проживаючи у спірній квартирі перешкоджають їм як власникам квартири, у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном. Тому з урахуванням уточнених позовних вимог позивачі просять усунути перешкоди у здійсненні ними права власності щодо квартири [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] [INFO], та її малолітнього сина [PERSON], [INFO], без надання іншого жилого приміщення. У жовтні 2011 року відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та визначення порядку користування квартирою. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 13 жовтня 2006 року [PERSON] уклала з нею договір довічного утримання, згідно якого вона стала власнецею ? частини квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності. На початку 2007 року у [PERSON] виявили онкологічне захворювання. Вона була віруючою людиною та відвідувала церкву християн Баптистів. У вересні 2007 року [PERSON] повідомила їй, що невірно розпорядилася своєю квартирою та має намір розірвати договір довічного утримання, з приводу чого і звернулася до суду. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2008 року укладений між [PERSON] та нею договір довічного утримання було розірвано. Незважаючи на те, що зазначене рішення суду набрало законної сили, нею не оскаржувалось, вона продовжувала виконувати умови договору довічного утримання по догляду за останньою. 22 вересня 2009 року [PERSON] склала та посвідчила заповіт, яким заповіла їй все своє майно, в тому числі і ? частини даної квартири. За згодою останньої та її сина [PERSON] 18 листопада 2009 року вона зареєструвала своє місце проживання в спірній квартирі, що підтверджується відповідним записом в її паспорті та з цього часу стала проживати у квартирі. Під час проживання за цією адресою в неї 06 травня 2009 року народився син [PERSON], якого також зареєстровано за цією адресою. Позивачі у квартирі не проживають, але періодично чинять їй перешкоди у користуванні нею, чим порушують не тільки її право, а й право її малолітнього сина на житло. Вважає, що немає підстав для виселення її з квартири, оскільки це можливо лише з підстав відсутності осіб у займаному ними приміщенні більш як протягом шести місяців, або якщо наймач та члени його сімї або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, використовують його не за призначенням, систематично порушують правила співжиття, роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Тому просить суд, зобовязати [PERSON] та [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні квартирою № 114 у будинку № 1А по вулиці Олімпійській у місті Броварах Київської області для проживання в ній разом із її дитиною [PERSON], [INFO], та визначити порядок користування квартирою № 114 у будинку № 1А по вулиці Олімпійській у місті Броварах Київської області, виділивши їй з дитиною для проживання кімнату, площею 15,7 кв.м., з можливістю користуватися коридором, кухнею, ванною та вбиральнею. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] та їх представник позовні вимоги підтримали і пояснили, що [PERSON] у зазначеній вище квартирі проживають з дитиною незаконно, чинить їм перешкоди в користуванні квартирою № 114 у будинку № 1А по вулиці Олімпійській у місті Броварах Київської області, яка належить їм на праві власності, так як відповідач змінила замки у вхідних дверей квартири, постійно влаштовує сварки при їх появі. Крім того, вони несуть витрати по утриманню квартири. 09 березня 2012 року направляли на адресу [PERSON] вимогу про виселення, яку відповідач отримала. Просили задовільнити позов, а у задоволенні зустрічного позову відмовити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] первісний позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні, а її зустрічний позов до [PERSON] та [PERSON] задовільнити. Також пояснила, що дійсно разом із своєю дитиною проживає у [INFO] та на даний час вільно нею користується. Вона не є власником квартири, сплачує 2/4 частини вартості послуг за її утримання, квартиру не руйнує і не псує її. Виселятися з квартири не бажає, так як не має в неї іншого житла та вважає, що проживає в ній на законних підставах. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] в своїх поясненнях спирався на Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зокрема на ч. 1 ст. 7 цього Закону, яка передбачає право особи на проживання в житловому приміщенні за місцем її реєстрації, а зняття з реєстрації особи, набутої нею правомірно, без її добровільної згоди може бути здійснено лише за рішенням суду, внаслідок визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник третьої особи підтвердив, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, який був розірваний рішенням Броварського міськрайонного суду. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка є дочкою [PERSON], показала, що її мати має право власності на ? квартири № 114 по вул. Олімпійській у м.Бровари, але змушена проживати в орендованій квартирі, оскільки [PERSON] чинить їй перешкоди в користуванні зазначеною вище квартирою. [PERSON] та [PERSON] зверталися до [PERSON] з письмовою вимогою про виселення, але остання продовжує проживати в ній разом із дитиною. Свідок [PERSON], яка є знайомою позивачів, у судовому засіданні показала, що позивачі є власниками зазначеної квартири, але в ній не проживають, оскільки ключі від квартири знаходяться у [PERSON] На протязі двадцяти років товаришувала з померлою [PERSON], яка скаржилась їй на те, що за нею ніхто не доглядає, [PERSON] також не приділяла їй належної уваги, тому вона змінила свій заповіт на користь [PERSON] Свідок [PERSON], яка є знайомою з позивачів, показала, що вони є власниками квартири, але [PERSON] вимушена орендувати квартиру. Наскільки їй відомо у спірній квартирі [PERSON] не проживає, а лише тільки вмикає навмисно світло, імітуючи своє проживання в ній. [PERSON] знала за два роки перед її смертю, приходила до неї додому майже кожного дня, але [PERSON] там не бачила. Свідок [PERSON], яка є сусідкою [PERSON], показала, що остання проживає у спірній квартирі разом із своїм сином, хто є власником квартири не знає. Також зазначила, що [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі, вона їх там не бачила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що сімю [PERSON] та [PERSON] на протязі тридцяти років. Після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стали співвласниками квартири, але в ній не проживають, тому неодноразово зламували замки щоб до неї потрапити. Знає, що [PERSON] до 2010 року проживала у своїх батьків. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником ? частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 23 лютого 2010 року, складеним [PERSON], та витягом про державну реєстрацію прав власності. Власником ? частини вказаної квартири є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON], та витягом про державну реєстрацію прав власності. Згідно довідки, виданої ЖЕК № 2, у квартирі № 114 в будинку 1 А по вулиці Олімпійській в м. Бровари Київської області зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З актів обстеження житлово-побутових умов від 25 лютого 2010 року та від 16 квітня 2010 року, складених депутатом Броварської міської ради Київської області, вбачається, що [PERSON] не проживала в квартирі з 2009 року. З постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 12 січня 2011 року, вбачається, що під час перевірки заяви [PERSON] стало відомо, що з листопада 2010 року [PERSON] перешкоджає потрапити їй до квартири № 114, що знаходиться за адресою: м. Бровари по вул. Олімпійська, 1А. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у березні 2011 року звернулися до [PERSON] з письмовою вимогою про зняття її з сином з реєстраційного обліку квартири № 114 в будинку 1 А по вулиці Олімпійській у м.Бровари Київської області та виселитись. Доводи [PERSON], як позивача за зустрічним позовом, про те, що немає підстав для виселення її з квартири, з підстав зазначених в ст. 71 ЖК України, оскільки вона проживає в спірній квартирі, сплачує частину послуг за її утримання, не руйнує, не псує жиле приміщення, є необгрунтованими, оскільки вона не є членом сімї власника спірної квартири. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушим. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Оцінюючи в сукупності всі докази, пояснення сторін, покази свідків, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] та її син [PERSON] не являючись членами сімї позивачів, чинять перешкоди у користуванні квартирою, яка належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності. Що стосується вимог зустрічного позову [PERSON], то суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні за його необгрунтованістю. На підставі викладеного та

Outcome: approved