Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що з 15.03.1986 року по 29.07.2011 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем, був звільненим з роботи за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. При обстеженні в Науково-дослідному інституту гігієни праці та професійних захворювань ХНМУ йому був встановлений діагноз професійного захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень токсичної етіології ІІ стадії у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ стадії. Легенева недостатність ІІ ступеня. Захворювання професійне. Нейросенсорна приглуховатість з помірним ступенем заниження слуху (ІІІ ступінь) професійного характеру від дії шуму на виробництві. На підставі повідомлення про професійне захворювання був складений акт № 15 розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 за участю представників відповідача, міської санепідемстанції та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, в якому зазначено, що професійне захворювання виникло у зв'язку з недосконалістю технологій, неефективністю застосування засобів індивідуального захисту, тривалою роботою у шкідливих умовах праці. Причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищених рівнів виробничого шуму та загазованості. Згідно з актом висновку МСЕК від 22.05.2012 року йому вперше було встановлено 55 відсотків втрати професійної працездатності та встановлено третю групу інвалідності. Вплив шкідливих виробничих факторів спричинив заподіяння моральної шкоди. Він постійно хворіє, порушені його нормальні життєві звязки та звички. Заподіяну моральну шкоду оцінює в 55 000 грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 55 000 грн. в відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з зазначених підстав. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснивши, що спір виник з трудових правовідносин, тому підлягає застосуванню ст.233 КЗпП України при визначенні строків звернення до суду. Пункт 3 ч.1 ст.268 ЦК України на спірні правовідносини не поширюється. Позивачем не доведені факт отримання моральної шкоди та її розмір. Умови праці за професією, за якою працював позивач, є об'єктивно шкідливими в силу особливості виробництва, та не залежать від волі та бажання власника (роботодавця). Позивач, усвідомлюючи можливий шкідливий вплив на власне здоровя, вільно обрав професію та вільно погодився працювати на посаді коваля на молотах та пресах. Підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди не має. Просить в позові відмовити. Представник Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заперечень проти задоволення позову не надав. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач з 15.03.1986 року по 29.07.2011 року працював у Публічному акціонерному товаристві Сумське НВО ім. М.В.Фрунзета звільнився 29.07.2011 року. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача (а.с.3-5). 22.05.2012 року [PERSON] було встановлено професійне захворювання. Згідно з випискою з акту огляду МСЕК (а.с.9) позивачу встановлено 55% втрати професійної працездатності, ІІІ група інвалідності. Відповідно до повідомлення про професійне захворювання (а.с.7) позивачу встановлений діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень токсичної етіології ІІ стадії у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ стадії. Легенева недостатність ІІ ступеня. Захворювання професійне. Нейросенсорна приглухуватість з помірним ступенем заниження слуху (ІІІ ступінь) професійного характеру. Згідно з ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного звязку між попередніми умовами. В звязку з професійними захворюваннями [PERSON] зазнає фізичних і моральних страждань, які полягають у погіршенні стану його здоровя, і як наслідок необхідність тривалого лікування. Позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Позивач змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з актом №15 розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.8) причинами професійних захворювань позивача є проведення робіт в умовах підвищених рівнів виробничого шуму, загазованості. Згідно з п.19 акту №15 розслідування хронічного професійного захворювання саме роботодавець ПАТ Сумське НВО ім. М.В.Фрунзепорушив законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативи. З матеріалів справи вбачається і підтверджується належними письмовими доказами (випискою з історії хвороби а.с.6; актом розслідування хронічного професійного захворювання а.с.8; актом огляду МСЕК а.с.9), що внаслідок неправомірного виконання відповідачем обовязків з питань охорони праці, порушено права [PERSON], йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у стражданнях, яких позивач зазнав у звязку з хворобою, втратою професійної працездатності на 55%. Відповідно до повного акту огляду МСЕК (а.с.41-44) [PERSON] має обмежену здатність пересуватися, обмежену здатність до спілкування. Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу внаслідок професійного захворювання було заподіяно моральну шкоду, яка не відшкодована, тобто право позивача є порушеним і підлягає захисту. Враховуючи характер, обсяг та тривалість моральних та фізичних страждань позивача [PERSON], виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір в відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 5 500 грн., яка підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства Сумське НВО ім. М.В.Фрунзе на користь [PERSON]

Outcome: partial