Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області, субєкта підприємницької діяльності [PERSON], за участю третьої особи відділу Держкомзему у Хмільницькому районі Вінницької області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 60,0 га ріллі від 11 квітня 2005 року із земель запасу сільськогосподарського призначення, яка враховується в Вишеньківській сільській раді Хмільницького району Вінницької області, укладеного між Хмільницькою райдержадміністрацією та СПД [PERSON] та зареєстрованого у Хмільницькому районному відділі Вінницької регіональної філії "Центр ДЗК", про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.10.2005р. за № 040502500001, а також зобовязати відділ Держкомзему у Хмільницькому районі скасувати вказаний запис у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі. Свої вимоги позивач мотивував тим, що оспорюваний правочин укладений між відповідачами 11.04.2005р. є недійсним, так як не містить істотних умов та невідємних частин договору оренди землі, які передбачені ст. 15 Закону України "Про оренду землі". Зокрема у ньому відсутні план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акт визначення меж земельної ділянки у натурі (на місцевості), проект відведення земельної ділянки. На переконання позивача за відсутністю всіх істотних умов не було підстав і для проведення державної реєстрації договору оренди, у звязку з чим вважає за необхідним скасувати відповідний запис про його державну реєстрацію. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені вище та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник проти позову заперечили. Суду пояснили, що договір оренди землі від 11.04.2005р. укладений в належній формі при дотримані всіх його істотних умов як щодо обєкта оренди так і щодо його змісту. Позивач невірно трактує ст. 15 Закону України "Про оренду землі" та безпідставно ототожнює істотні умови договору оренди з його невідємними частинами, відсутність яких не є підставою для визнання такого договору недійсним. Звернули увагу суду, що договір оренди від 11.04.2005р. укладений між сторонами та зареєстрований у встановленому законом порядку, виконаний у повному обсязі та на даний час є таким, що втратив свою чинність за закінченням строку його дії. При цьому в момент укладення вказаного договору права позивача не були жодним чином порушеними, а тому вважають, що підстав для звернення до суду в [PERSON] не має. Крім того, надали суду заяву про застосування строків позовної давності відповідно до вимог ст. 267 ЦК України. Представник Хмільницької райдержадміністрації Вінницької області проти позову теж заперечив, вважаючи його безпідставним, оскільки сторони договору оренди землі при його укладенні досягли всіх істотних умов, які в подальшому були виконані без будь-яких заперечень. Земельна ділянка СПД [PERSON] була передана згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 04.11.2005р., а після закінчення терміну дії договору повернута власнику. Підстав визнавати недійсним вказаний договір не має. Представник відділу Держкомзему у Хмільницькому районі суду пояснив, що оскаржуваний договір оренди землі пройшов державну реєстрацію у Хмільницькому районному відділі Вінницької регіональної філії "Центр ДЗК", тобто пройшов офіційне визнання, необхідне для виникнення права оренди земельної ділянки. Відсутність плану чи схеми земельної ділянки не було підставою для відмови у вчиненні реєстраційних дій, так як згідно розяснення наданого Вінницьким обласним головним управлінням земельних ресурсів, при наданні в короткострокову оренду земельних ділянок дозволялось використовувати чергові кадастрові плани без створення обмінного файла. Заслухавши пояснення сторін спору та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 11 квітня 2005 року між Хмільницькою районною державною адміністрацією Вінницької області (Орендодавець) та субєктом підприємницької діяльності [PERSON] (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки із земель резервного фонду загальною площею 60 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вишеньківської сільської ради (за межами населеного пункту) Хмільницького району Вінницької області терміном на 5 років. Вказаний договір оренди укладено між сторонами на підставі розпорядження Хмільницької райдержадміністрації від 01 березня 2005 року за № 104, яке на момент розгляду цієї справи є чинним. Судом також встановлено, що спірний договір було зареєстровано у Хмільницькому районному відділі Вінницької регіональної філії "Центр ДЗК", про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.10.2005р. за № 040502500001. Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого Постановою КМ України від 25 грудня 1998 року № 2073 (чинного на час проведення реєстраційної дії), державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. В подальшому, за наслідками проведених заходів, 04 листопада 2005 року сторонами договору складено акт приймання-передачі земельної ділянки, в якому обумовлено стан обєкта оренди, відсутність будь-яких перешкод використання оренди за призначенням та встановлення і погодження між сторонами меж земельної ділянки. Як зясовано в судовому засіданні та не заперечується учасниками процесу умови договору оренди від 11.04.2005р. фактично виконані, орендна плата Орендарем сплачена в повному обсязі і по закінченню терміну дії договору обєкт оренди земельна ділянка повернута Хмільницькій РДА на умовах, передбачених договором. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України та спеціальним законодавчим актом у сфері регулювання відносин, пов'язаних з орендою землі, а саме Законом України "Про оренду землі". Так, згідно зі ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України і ст. 18 Закону України "Про оренду землі" - є укладеним з моменту його державної реєстрації. За загальним правилом визначеним у частині 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Перелік істотних умов договору оренди землі визначено в статті 15 Закону України "Про оренду землі". Такими умовами відповідно до частині 1 вказаної статті є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Невід'ємною частиною договору оренди землі, згідно ч. 4 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст. ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону України "Про оренду землі" є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Тобто, системний аналіз положень ст. 15 Закону України "Про оренду землі" дає підстави зробити висновок, що недійсність договору оренди повязується саме з відсутністю у ньому передбачених законом істотних умов, а не невідємних частин. Разом з тим позивач, зазначаючи у позовній заяві як на підставу своїх вимог відсутність у оспорюваному договорі оренди від 11.04.2005 року плану або схема земельної ділянки, її кадастрового плану з відображенням обмежень (обтяжень) у використанні та встановлених земельних сервітутів, акту визначення меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) та проекту відведення земельної ділянки безпідставно ототожнює поняття істотних умов договору оренди земельної ділянки, які визначені у ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" з його невідємними частинами, відсутність яких не є безумовною підставою для визнання такого договору недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При укладенні 11.04.2005 року договору оренди земельної ділянки Хмільницька РДА та СПД [PERSON] вільно здійснили своє волевиявлення, яке відповідало їх внутрішній волі та визначили умови договору з урахуванням вимог законодавства України. В оспорюваному договорі сторонами чітко визначено об'єкт оренди, де зазначено площу земельної ділянки, її вид та нормативну грошову оцінку. Визначено строк дії договору, умови орендної плати, умови використання земельної ділянки, права та обов'язки сторін, умови зміни та припинення договору. Також міститься розділ про обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки. Тому висновок позивача про відсутність передбачених умов є безпідставним. Так, дійсно, при розгляді справи було встановлено, що межі земельної ділянки площею 60 га, яка розташована на території Вишеньківської сільської ради (за межами населеного пункту) та передана СПД [PERSON] в натурі не визначались та проект землеустрою щодо відведення цієї ділянки не складався. Однак обєкт оренди: місце розташування та розмір земельної ділянки визначні сторонами договору від 11.04.2005 року згідно викопіровки з технічної документації по паюванню земель Вишеньківської сільської ради, а межі земельної ділянки погоджено між сторонами при її передачі згідно акту приймання-передачі від 04.11.2005 року. Більше того, у довідці про правовий статус земельної ділянки, виданій Хмільницьким районним відділом земельних ресурсів за № 651 від 30.05.2005 року містяться відомості про категорію переданого в оренду обєкта, її повний кадастровий номер із зазначенням коду КОАТУУ, номера зони, квартала та номера самої земельної ділянки. Таким чином не можна вважати обґрунтованим висновок позивача про те, що сторонами не була погоджена така істотна умова договору як обєкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки). Суд вважає, що при вирішенні вимог про визнання договору оренди недійсним з підстав відсутності акту визначення меж земельної ділянки в натурі, такий акт ніяк не впливає на зміст договору, тому його відсутність не може спростувати дійсність договору. Крім цього, як зясовано в процесі розгляду справи відділ Держкомзему у Хмільницькому районі не мав заперечень щодо проведення реєстрації договорів про надання в короткострокову оренду земельних ділянок із земель запасу та резервного фонду у разі відсутності просторових координат на межі ділянки згідно чергових кадастрових планів без створення обмінного файла, що підтверджується листом Головного управління земельних ресурсів у Вінницькій області від 14.11.2003р. № 36-03-14\\1332. Оспорюваний договір оренди від 11.04.2005 року було зареєстровано в Хмільницькому районному відділі Вінницької регіональної філії "Центр ДЗК" у порядку визначеному нормативними актами. Питання про порушення реєстратором порядку державної реєстрації договору оренди земельної ділянки не ставилося, державна реєстрація вказаного договору у встановленому законом порядку не скасована, а тому відповідно до норм ст.ст. 210, 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України і ст. 18 Закону України "Про оренду землі" договір є укладеним належним чином. Судом не встановлено відсутності у договорі оренди від 11.04.2005р. передбачених ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотних умов чи порушення вимог статтей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону, відтак підстав визнавати такий договір недійсним згідно ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" не має. Крім того, визначаючи характер спірних правовідносин судом зясовано, що підставою звернення позивача до суду із даним позовом є заперечення [PERSON] щодо права [PERSON] на земельну ділянку згідно договору оренди від 06.04.2011 року, яка перебувала в користуванні [PERSON] згідно оспорюваного договору оренди від 11.04.2005 року. Однак, в процесі розгляду справи представником позивача не доведено, що як на момент укладення зазначеного договору так і до моменту закінчення терміну його дій будь-які права [PERSON], щодо вищевказаної земельної ділянки, є порушеними. У даний час [PERSON] використовує земельну ділянку площею 59,9944 га на території Вишеньківської сільської ради (за межами населеного пункту) Хмільницького району Вінницької області, яку до цього часу використовувала [PERSON], згідно чинного договору оренди від 06.04.2011 року. Наявність судового спору щодо права на дану земельну ділянку не є свідченням порушення такого права зі сторони відповідачів за наслідками правовідносин, які виникли із договору оренди від 11.04.2005 року. У цьому випадку [PERSON] не позбавлений можливості довести своє право як законного землекористувача спірної земельної ділянки при розгляді Хмільницьким міськрайонним судом цивільної справи № 2-838/11, заперечуючи проти позовних вимог [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем не доведено обставин, на які він посилається у своїй позовній заяві, суд вважає за необхідне в позові відмовити. Вимога відповідача про застосування позовної давності в порядку ст. 267 ЦК України (а.с. 56) свого підтвердження в судовому засіданні не знайшла.

Outcome: dismissed