Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-09 00:00:00

\~ Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову вказав, що 18.03.2009 року між ним та Відповідачем було укладено трудовий договір №22220900066, який цього ж числа було зареєстровано в Нетішинському міському центрі зайнятості. З 01.06.2011 року [PERSON] перестав виплачувати заробітну плату, мотивуючи відсутністю коштів. З другої половини листопада 2011 року відповідач уникає будь-якої зустрічі з Позивачем. По місцю проживання, вказаному в трудовому договорі, відповідач відсутній, що не дає йому змоги розірвати безстроковий трудовий договір з відповідачем, та влаштуватись на законних підставах на іншу роботу або зареєструватись в центрі зайнятості як безробітній. 21.12.2011 року Позивач, [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись з заявою до Нетішинської прокуратури про притягнення [PERSON] до відповідальності за невиплату заробітної плати. 23.01.2012 року прокурор м. Нетішина надав відповідь, що місцезнаходження [PERSON] не встановлено, тому вирішити питання по суті заяви не є можливим. За період з 01.06.2011 року по 15.02.2012 року Відповідач заборгував Позивачу 7438,50 грн. заробітної плати. З врахуванням вищевикладеного просить зобовязати Відповідача розірвати трудовий договір та стягнути з нього 7438,50 грн. заборгованості зі сплати заробітної плати. Крім того, просить зобов'язати Нетішинський міський центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір №22220900066 від 18.03.2009 року. В судовому засіданні Позивач підтримав заявлений позов та просив задоволити його в повному обсязі. Відповідно до заявленого клопотання позивача, згідно із ст. 33 ЦПК України, суд в процесі розгляду справи залучив до участі в ній в якості співвідповідача Нетішинський міський центр зайнятості. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.74-76 ЦПК України. Представник Нетішинського міського центру зайнятості [PERSON], діючий на підставі довіреності, не заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що такий договір може бути розірваний лише за присутності сторін, які його укладали та підписували, а в разі відсутності однієї із сторін, дане питання вирішується в судовому порядку. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено, що 18.03.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено безстроковий трудовий договір №22220900066. Працівник [PERSON] зобовязався виконувати роботу водія. Заробітна плата підлягає оподаткуванню, а працівник соціальному страхуванню із сплатою страхових внесків. З наведеного суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли трудові відносини з дотриманням вимог ст.24,241 КЗпП України. Трудовий договір за статтею 21 КЗпП України є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Стаття 48 КЗпП України передбачає, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після прийняття на роботу. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Згідно зі статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Як передбачено ст.38 ч.1,3 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного и трудового договору з цих питань. На даний час позивач фактично не працює у [PERSON], не отримує заробітну плату, він не сплачує відповідні податки, але не звертається до Нетішинського міського центру зайнятості для зняття з реєстрації вище зазначеного договору, що позбавляє можливості у його розірванні, в результаті чого позивач не має можливості влаштуватися на іншу роботу,чи стати на облік в Нетішинський міський центр зайнятості, як безробітний, та отримувати відповідні виплати. З боку відповідача не було надано належних допустимих доказів виконання вимог ст.115,110 КЗпПУ та ст.30 Закону України «Про оплату праці», за таких умов суд дійшов до висновку про обґрунтованість доводів позивача про невиконання відповідачем вимог трудового законодавства про оплату праці. Як видно із наявної в матеріалах справи поштової квитанції та опису вкладень до цінного листа від 26.03.2012 р., Позивач направив на адресу Відповідача заяву про розірвання з 26.03.2012 року трудового договору від 18.03.2009 року. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] про розірвання трудового договору підлягають задоволенню. Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особо, яка використовує найману працю, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року №260 (реєстрація в Мінюсті 27.06.2001 року за №554/5745), передбачено, що у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір. (пункт 8). Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Зняття з реєстрації трудового договору у разі його розірвання за ініціативою фізичної особи у випадках, визначених Кодексом законів про працю України, за відсутності працівника, проводиться у строк, зазначений в абзаці першому цього пункту, за умови подання фізичною особою (або за нотаріальним дорученням уповноваженою нею особою): примірника трудового договору; заяви про зняття трудового договору з реєстрації із зазначенням дати звільнення з роботи працівника та підстав розірвання зазначеного договору; копій документів, що підтверджують: надсилання працівникові повідомлення про намір розірвати з ним трудовий договір (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). У разі коли вручити поштове відправлення неможливо, подаються копії підтвердних документів; проведення передбаченого законодавством розрахунку з працівником або копію платіжної відомості із зазначенням суми депонованої заробітної плати. У цьому випадку центр зайнятості повідомляє працівника про зняття з реєстрації трудового договору (пункт 9). Відповідальна особа центру зайнятості на підставі запису про зняття трудового договору з реєстрації, зробленого у книзі реєстрації трудових договорів, робить на трьох, а в разі відсутності працівника - на двох примірниках трудового договору відповідний запис (пункт 10). Позивачем не надано доказів звернення до Нетішинського міського центру зайнятості з питання зняття договору з реєстрації. Оскільки зняття з реєстрації тягне внесення відповідних записів до трудової книжці, суд вважає, підставою розірвання трудового договору слід зазначити ч. 3 ст. 38 КЗпП України. За таких обставин, враховуючи зміст Порядку від 08.06.2001 року, який не передбачає вирішення трудових спорів у разі спору про підстави звільнення, виходячи згідно зі ст.11 ЦПК України з обєму позовних вимог ([PERSON] не просив внести відповідні записи у трудову книжку), суд вважає можливим і таким, що не суперечить трудовому законодавству зняття договору з реєстрації, але без зазначення підстав звільнення та інших відомостей, оскільки ці питання можуть бути вирішені при розгляді справи за позовом про правильність внесення записів в трудову книжку [PERSON] Такий висновок суд робить з урахуванням п.12 Порядку від 08.06.2001 року, яким передбачено, що за зверненням працівника, який не був присутній під час зняття трудового договору з реєстрації, посадова особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів з дня такого звернення робить відповідну відмітку у виданому йому примірнику трудового договору та засвідчує у трудовій книжці запис про звільнення з роботи, внесений фізичною особою. Крім того Позивач просить стягнути з Відповідача 7438,50 грн. заборгованості по заробітній платі. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки форми ОК-5, (а.с.10) сума заробітної плати за 2011 рік нарахована Позивачу становить 6750,00 грн., а виплачена 1920,00 грн. З червня 2011 року заробітна плата для Позивача не виплачувалась, податки до Пенсійного фонду не сплачувались. Відповідно до п. 3 трудового договору Відповідач зобовязувався оплачувати працю Позивача у розмірі мінімальної заробітної плати встановленої законодавством за місяць. Відповідно до наданого Позивачем розрахунку сума заборгованості по виплаті йому заробітної плати за період з 01.06.2011 року по 15.02.2012 року становить - 7438,5 грн. Позовні вимоги в цій частині доведені договором, довідкою форми ОК-5 і підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved