Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-29 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди (а.с. 99). Позов мотивувала тим, що з 2005 по 2011 роки вона працювала головою квартального комітету «[PERSON] Центр». На звітно-виборчій конференції 24.06.2011 року головою квартального комітету було обрано [PERSON] Після конференції [PERSON] розповсюдила неправдиву інформацію про те, що позивачка приходила до неї додому і пропонувала їй хабар в розмірі 2000 грн. за згоду піти до суду і свідчити про те, що вибори пройшли з порушенням вимог чинного законодавства і є недійсними. Дану інформацію вона виклала в заяві на ім`я Вінницького міського голови [PERSON] [PERSON], працюючи на посаді голови Асоціації органів самоорганізації населення м. Вінниці, і знаючи, що інформація, викладена в заяві [PERSON] є недостовірною, умисно, з метою приниження, надала для публікації журналісту тижневика «RIA»[PERSON] дану заяву. Недостовірна інформація щодо пропозиції хабара знайшла відображення в № 4 газети «RIA»від 25.01.2012 року в статті «Как на [PERSON] в Виннице выборы фальсифицировали». Вважає, що поширена відповідачами інформація ганьбить її честь і гідність, а також негативно впливає на ділову репутацію, оскільки вона є громадським діячем і помічником народного депутата України. Внаслідок поширення неправдивих відомостей порушені її особисті немайнові права і дані обставини потребують вжиття додаткових зусиль для організації життя, праці, відпочинку, що завдає їй значних моральних страждань. Суму у відшкодування завданої моральної шкоди позивачка оцінила в 50 000 грн., тому на підставі ст.ст. 297, 299, 277 ЦК України, ст.ст. 28, 32 Конституції України, просила суд зобов`язати [PERSON], [PERSON] публічно вибачитись перед нею та спростувати через тижневик «RIA»поширені неправдиві відомості, а саме, що після виборів голови квартального комітету «Малі Хутори-Центр»м. Вінниці [PERSON] приходила додому до [PERSON] і пропонувала 2 000 грн. за згоду піти до суду та свідчити там про те, що вибори голови квартального комітету пройшли з порушенням вимог чинного законодавства; стягнути з [PERSON] і [PERSON] солідарно 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 3500 грн. витрат на юридичну допомогу, а також стягнути судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні позивачка [PERSON] і її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги повністю. Позивачка суду пояснила, що [PERSON] вона ніколи не знала і ніколи не була у неї дома. Неправдива інформація, яку спільно поширили відповідачі, завдала значних моральних страждань. Вона є публічною людиною і громадським діячем, працювала тривалий час головою квартального комітету, а в даний час є помічником народного депутата України і інформація, що вона пропонувала хабар, спаплюжила її життя і порушила її право на повагу до гідності, честі та ділової репутації. Вона змушена була виправдовуватись перед знайомими, що насправді хабар не пропонувала, після опублікування статті їй соромно було виходити на вулицю. Компенсацію моральної шкоди визначила в сумі 50 000 грн. і просила стягнути солідарно з відповідачів. Також просила суд зобов`язати відповідачів публічно вибачитись через газету RIA та спростувати через тижневик поширені ними неправдиві відомості. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, надали письмові заперечення (а.с. 30-31). Відповідачка суду пояснила, що на звітно-виборчій конференції голови квартального комітету вона була членом лічильної комісії. Після виборів 26.06.2011 року, до неї в двір зайшла [PERSON] і запропонувала піти до суду та свідчити про те, що збори є нелегітимними. Обіцяла віддячити і дати 2 000 грн. за це. [PERSON] відмовилась і одразу подзвонила [PERSON], а та порадила написати відповідну заяву в виконком, в Асоціацію органів самоорганізації населення, що вона і зробила. Будь-якого наміру поширити неправдиву інформацію у неї не було, вона лише хотіла «повідомити людям, що таке робиться», тому залишила заяву у чергового на 1 поверсі приміщення виконкому і не придала цьому особливого значення, а викладені нею факти дійсно мали місце. Письмової відповіді на заяву не отримувала. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачка [PERSON] позов не визнала, надала письмові заперечення (а.с. 120-122). Будучи допитаною в якості свідка 09.07.2012 року і в судовому засіданні 29.10.2012 року пояснила, що вона є головою Асоціації органів самоорганізації населення м. Вінниці і в червні 2011 року до Асоціації надійшла заява [PERSON], адресована Вінницькому міському голові, в якій вона повідомляла, що після виборів до неї прийшла [PERSON] і пропонувала 2000 грн. за свідчення в суді відносно фальсифікації виборів. Дана заява не була зареєстрована ні в виконкомі ні в Асоціації і офіційна перевірка (службове розслідування) по заяві не проводилась. Але вона, як голова Асоціації, доповіла про надходження заяви на засіданні правління Асоціації і після того в телефонній розмові сама [PERSON] підтвердила, що дійсно такий факт мав місце, але інших доказів не було. Крім того, про факти, викладені в заяві, вона розповіла журналісту [PERSON], який брав у неї інтерв`ю і надала заяву для ознайомлення, а також всі матеріали відносно виборів голови квартального комітету. Вважає, що вона не поширювала неправдиву інформацію, про спростування якої просить позивачка, лише хотіла, щоб журналіст повідомив громадськість і правдиво висвітлив актуальні на той час події. Уточнила, що з журналістом вона спілкувалась не як посадова особа Асоціації, а як громадянка, яка була присутня на звітно-виборчій конференції і як очевидець вказаних подій. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Свідок [PERSON] суду пояснив, що по результатам проведення ним журналістського розслідування в газеті «RIA»від 25.01.2012 року була опублікована стаття «Как на [PERSON] в Виннице выборы фальсифицировали», в якій було зазначено про зміст заяви [PERSON] Дану заяву разом з матеріалами службового розслідування виконкому було надано йому для ознайомлення під час офіційного інтерв`ю з головою Асоціації ОСН - [PERSON] Також в матеріалах був письмовий висновок, зроблений депутатом Вінницької міської ради Савельєвим по результатам розгляду заяви [PERSON] і інформаційна записка Савельєва на ім`я Секретаря міської ради [PERSON] Дані факти були відображені в статті, автором якої він є, і не підлягали перевірці, оскільки інформація, отримана в результаті інтерв`ю з [PERSON], була офіційною. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є головою квартального комітету «Малі Хутори-Центр»і після виборів вона перебуває в конфлікті з [PERSON] Зі слів [PERSON] їй стало відомо, що 26.06.2011 року до [PERSON] прийшла додому [PERSON] і пропонувала 2 000 за свідчення в суді, що вибори пройшли неправильно. На це вона порадила [PERSON] звернутись з відповідною заявою до міської ради. Які міри були прийняті не знає. Також зі слів [PERSON] їй відомо, що та бачила [PERSON] «в дворі у повненької жінки», тому вона попросила її бути свідком у даній цивільній справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Свідок [PERSON] суду пояснила, що бачила, як після виборів голови квартального комітету [PERSON] стояла в дворі [PERSON], але про що вони розмовляли не знає. Про дані події вона згадала в квітні 2012 року. Разом з тим на запитання суду відповіла, що з [PERSON] вони не знайомі, а бути свідком запропонувала [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Правовідносини виникли між сторонами з приводу порушення особистих немайнових прав фізичної особи внаслідок поширення недостовірної інформації, тому при вирішенні спору суд застосовує норми Книги другої, а також глави 3 Цивільного кодексу України, Законів України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні від 2.10.1992 р., «Про інформацію»в редакції від 13.01.2011 року. Згідно ст.ст. 270, 297 ЦК України і відповідно до Конституції України фізична особа має право на повагу до своєї гідності та честі. Кожному гарантується право на повагу до його гідності, на судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе. Відповідно до частин 1 і 3 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Так, в судовому засіданні встановлено, що 27.06.2011 року [PERSON] написала заяву, адресовану Вінницькому міському голові [PERSON], в якій зазначила, що після виборів до неї додому прийшла [PERSON] і пропонувала 2000 грн., тобто хабар, за дачу нею свідчень в суді відносно фальсифікації виборів голови квартального комітету «[PERSON] Центр»24.06.2011 року. Разом з тим дана заява не була зареєстрована в Вінницькій міській раді, а була залишена [PERSON] в Асоціації органів самоорганізації населення м. Вінниці і була доведена до відома голові Асоціації [PERSON], заступнику голови [PERSON], членам Правління Асоціації, іншим її працівникам (зокрема, [PERSON]П.) Даний факт підтвердила відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 29.10.2012 року. В судовому засіданні 09.07.2012 року [PERSON] надала заяву [PERSON] в оригіналі, яка була оглянута. [PERSON] підтвердила факт написання даної заяви. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Так, відповідачка [PERSON] не надала суду переконливих доказів, які б підтверджували достовірність розповсюдженої нею інформації. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] суд оцінює критично. [PERSON] не була присутньою при розмові [PERSON] і [PERSON] і про події, що оспорюються, їй відомо все зі слів самої [PERSON] [PERSON] взагалі не дала чітких пояснень відносно пропозиції [PERSON] грошей і пояснила, що з [PERSON] вона особисто не знайома, але бачила позивачку в дворі у «повненької жінки»після виборів, про що вони розмовляли - не знає. Тому, в розумінні ст. 277 ЦК України, така інформація є негативною і порушує право позивачки [PERSON] на повагу до гідності, честі та ділової репутації. Також з показів [PERSON] вбачається, що інформація була поширена нею не з метою інформування відповідних органів про порушення [PERSON] закону і перевірки її дій, а з метою формування негативної думки щодо діяльності [PERSON] Твердження [PERSON], що вона лише реалізувала конституційне право, передбачене ст. 40 Конституції України і таким чином намагалась захистити своє право, є безпідставним, оскільки Вінницька міська рада і її голова [PERSON] не є компетентними органами щодо перевірки такої інформації та надання відповіді. Відповідно до ч.ч. 4, 6, 7 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, у такий же спосіб, у який вона була поширена. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Позивачем пред`явлено вимоги про зобов`язання [PERSON] спростувати через газету «RIA»поширені неправдиві відомості і в судовому засіданні позивачка наполягала саме на такому спростуванні як способу захисту її порушеного права. Оскільки суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог, відповідно до ст. 11 ЦПК України, позов [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягає, так як [PERSON] не поширювала неправдиву інформацію в засобах масової інформації. Разом з тим, заява [PERSON] була адресована Вінницькому міському голові, вона обговорювалась в Правлінні Асоціації органів самоорганізації населення м. Вінниці і про неї знало певне коло осіб. Поширюючи неправдиву інформацію відповідачка порушила особисті немайнові права позивача, а саме, право на повагу до честі, гідності і ділової репутації. При цьому суд враховує, що [PERSON] тривалий час працювала головою квартального комітету «Малі Хутори-Центр», набула позитивну суспільну оцінку ділових і професійних якостей при виконанні своїх обов`язків, до 30.09.2012 року була помічником-консультантом на громадських засадах народного депутата України, тому діями [PERSON] їй завдана моральна шкода. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України, а також п. 27 постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»(далі постанова Пленуму № 1) моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, ділової репутації особи, тому вимога про відшкодування моральної шкоди може бути заявлена самостійно. При визначенні суми у відшкодування завданої моральної шкоди, суд приймає до уваги роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму ВСУ України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», і виходить із засад справедливості, добросовісності та розумності, враховує характер вчинених дій [PERSON] і спосіб поширення нею неправдивої інформації, а також глибину душевних страждань [PERSON], пов`язану саме з діями [PERSON], характер та тривалість таких страждань, наслідки, які мала вказана заява для позивачки, тому суд вирішив за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію моральної шкоди в розмірі 500 грн. Крім того, судом встановлено, що 25.01.2012 року в газеті «RIA»на сторінці 3 була опублікована стаття «Как на [PERSON] в Виннице выборы фальсифицировали», в якій зазначено: «… Она же ([PERSON]) вскоре напишет заявление мэру [PERSON], которое войдет в материалы внутреннего расследования горисполкома: «В счетной комиссии было пять человек, и я видела собственными глазами, что все происходило честно на глазах у многих людей. После выборов Добржанская пришла ко мне домой и предлагала мне две тысячи гривен, то есть взятку, за то, чтобы я пошла свидетелем в суд и сказала, что все было не честно. Поведением Добржанской я очень возмущена». Свідок [PERSON] суду пояснив, що в ході проведення журналістського розслідування з приводу виборів голови квартального комітету, голова Асоціації органів самоорганізації населення м. Вінниці [PERSON] під час офіційного інтерв`ю прокоментувала дану ситуацію та надала для ознайомлення вищевказану заяву [PERSON] Одночасно повідомила про проведення виконкомом внутрішнього розслідування по даній заяві і про те, що даний факт не підтвердився. В судовому засіданні [PERSON] заперечила проведення розслідування, це також підтверджується відповіддю виконкому Вінницької міської ради від 30.07.2012 року на запит суду, в якій зазначено, що заява [PERSON] до Вінницької міської ради не надходила (а.с. 111). В судовому засіданні 29.10.2012 року [PERSON] також заперечила, що вона давала інтерв`ю журналісту як представник Асоціації органів самоорганізації населення і пояснила, що розмовляла з журналістом відносно проведення виборів лише тому, що була присутня на звітно-виборчій конференції. Однак суд вважає, що під час офіційного інтерв`ю, [PERSON], будучи посадовою особою Асоціації, про що зазначено в п. 4.10 Статуту (а.с. 73-81), виступала саме від імені Асоціації. Це підтверджується, насамперед, показаннями [PERSON], які вона давала в судовому засіданні 09.07.2012 року при допиті в якості свідка, письмовими поясненнями [PERSON], наданими нею відносно позовної заяви як головою Асоціації (а.с. 120 -122), згідно яких «…повідомляючи у газеті обставини звернення [PERSON], асоціація органів самоорганізації населення м. Вінниці реалізувала свої конституційні права на звернення, та, одночасно, виконувала свій громадянський обов`язок…», і тим, що інтерв`ю проходило в приміщенні Асоціації в час, який призначила журналісту сама [PERSON] Слід додати, що відповідачка [PERSON] підтвердила слова і факти, які викладені в роздруківці аудіозапису офіційного інтерв`ю журналіста газети «RIA»[PERSON] із головою Асоціації [PERSON] (а.с. 106, 119). Таким чином, перебуваючи на посаді голови Асоціації органів самоорганізації населення м. Вінниці і будучи посадовою особою Асоціації, [PERSON] від імені Асоціації поширила недостовірну інформацію про пропозицію [PERSON] грошей і дана інформація знайшла відображення в статті від 25.01.2012 року. Про достовірність такої інформації [PERSON] не надала доказів, тому в силу презумпції добропорядності така негативна інформація є недостовірною. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму ВСУ № 1, відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, є юридична особа, в якій вона працює, остання може бути залучена до участі в справі в порядку ст. 36 ЦПК України. В судовому засіданні позивачці було роз`яснено право, передбачене ст. 33 ЦПК України на заміну відповідача, проте позивачка таким правом не скористалась і наполягала саме на захисті її права шляхом зобов`язання [PERSON] і [PERSON] спростувати поширені неправдиві відомості, публічно вибачитись та стягнення моральної шкоди. В зв`язку з наведеним і відповідно до ст. 11 ЦПК України позовні вимоги до [PERSON] задоволенню не підлягають. Також є безпідставним позов в частині публічного вибачення перед [PERSON], оскільки суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачитись перед позивачем у тій чи іншій формі в зв`язку з відсутністю в статтях 16, 277 ЦК України такого способу захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації (п. 26 постанови Пленуму ВСУ № 1). Судовий збір позивачкою був сплачений в сумі 714,90 грн., з яких 214,60 грн. за вимогами немайнового характеру (а.с. 6) та 500 грн. за вимогами майнового характеру (а.с. 40, 96,97). Витрати на правову допомогу були сплачені позивачкою в сумі 3500 грн., що підтверджується наданими документами (а.с. 27, 28). Оскільки позов був задоволений частково, в розмірі 1% від позовних вимог майнового характеру, тому сума судових витрат, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивачки, відповідно до ст. 88 ЦПК України, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, становить 50 грн. судовий збір і 35 грн. витрати на юридичну допомогу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved