Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про визнання дій нотаріуса неправомірними та встановлення факту прийняття спадщини до [PERSON], приватного нотаріуса Бурлак Р.О. мотивуючи заявлену вимогу тим, що йому приватним нотаріусом неправомірно відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі [PERSON], а також тим, що [PERSON] не визнає його спадкоємцем після смерті [PERSON]. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, як третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору до [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса Бурлак Р.О., вказавши, що 19.04.2012 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження, відповідно до якого, все її майно на території України, заповідала [PERSON]. Приватне підприємство "Андемакс" та [PERSON] звернулися до суду з зустрічним позовом про визнання права власності до [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса Бурлак Р.О., третіх осіб [PERSON], виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області вказавши, що за життя [PERSON], а саме на початку 2012 року здійснила роботи з реконструкції та об'єднання приміщень своєї частки та їх часток як співвласників нежитлового приміщення, в результаті чого створився новий об'єкт нерухомого майна, при цьому [PERSON] реконструкцію провела без належного чином погодженого проекту. [PERSON], надав до суду заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, відносно позову третіх осіб заперечував. [PERSON], заперечувала проти вимог [PERSON] та третіх осіб з самостійними позовними вимогами [PERSON], ПП "Андемакс", [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні пред'явлених до неї вимог та розглянути справу без її участі. Приватний нотаріус Бурлак Р.О. надав до суду заяву в якій просить винести рішення на розсуд суду згідно вимог чинного законодавства справу розглянути без нього. [PERSON], свій позов підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити його вимоги, а у позові до нього ПП "Андемакс", [PERSON] прийняти рішення відповідно до вимог чинного в Україні законодавства, справу розглянути без нього. ПП "Андемакс" та [PERSON] свої позови підтримали у повному обсязі, просили суд задовольнити їх вимоги, а у позові [PERSON] просили прийняти рішення відповідно до вимог чинного в Україні законодавства, справу розглянути без них. Виконавчий комітет Криворізької міської ради Дніпропетровської надав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу без участі їх представника, винести рішення на розсуд суду згідно вимог чинного законодавства. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що вимоги первісного позову задоволенню не підлягають, а вимоги третіх осіб, що заявляють самостійні вимоги на предмет спору підлягають задоволенню в повному обсязі з наступного. Відповідно ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними доказами у розумінні Цивільного процесуального кодексу України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Цивільний процесуальний кодекс України статтею 60 покладає на сторони обов'язок доказування і подання доказів, а саме: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що громадянці Сполучених Штатів Америки [PERSON] ([INFO], місце народження: Кіровоградська область, село Гайворон), яка мешкала у [ADDRESS], за життя в тому числі, на підставі рішення Центально-Міського районного суду міста Кривого Рогу по цивільній справі від 26.04.2012 року за №444/3027/12, що 06.06.2012 року зареєстроване у Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" під реєстраційним номером 12511088, на праві приватної спільної часткової власності належить 2/3 частки нежилого прим. [ADDRESS]; на підставі договору купівлі-продажу від 17.01.2008 року серія бланку [NUMBER], який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округи Рукавіциною Н.В. за реєстровим №7034, що 05.11.2008 року зареєстрований у Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" під реєстраційним номером 25009713, на праві приватної власності належало нежиле прим. [ADDRESS]; на підставі договору купівлі-продажу від 03.11.2011 року серія бланку [NUMBER], [NUMBER], який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округи Рукавіциним І.А. за реєстровим №4193; на підставі договору купівлі-продажу від 25.08.2011 року серія бланку [NUMBER], [NUMBER], який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округи Рукавіциним І.А. за реєстровим №3156, що 15.11.2011 року зареєстрований у Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" під реєстраційним номером 12785215, на праві приватної власності належало нежиле прим. [ADDRESS]; згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Рукавіциним І.А. приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області 23.08.2011 року по реєстру №3132, ? частка від 94/100 частини нежитлового приміщення, яка складається з приміщення підвалу, а саме№1, 2, 3, 4, 5, 6, І, ІІ, приміщення першого поверху, а саме №7, ІІІ, V, приміщення другого поверху №9, VІ, що становить загальну площею 471,3 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] перейшли у власність [PERSON], який 19.04.2012 року зареєстрований у КП ДОР "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" під реєстраційним номером 20691879. [PERSON], померла [INFO], у віці 84 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.05.2012 року, яке видано заступником державного реєстратора офісу штату м. Провіденс Сіреною Конлі. Зазначене свідоцтво про смерть з англійської мови на українську мову виконано перекладачем [PERSON] 30.07.2012 року, та посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округи Рукавіциним І.А. за реєстровим №2235. 01 квітня 2013 року, до приватного нотаріуса Бурлак Р.О. звернувся [PERSON], з заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно на його ім'я, яке належало померлій [INFO] [PERSON], яка на день смерті була зареєстрована: [ADDRESS] 01 квітня 2013 року приватним нотаріусом Бурлак Р.О. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом ст.1217 Цивільного кодексу України після смерті спадкодавця була відкрита спадщина для спадкування за законом або за заповітом. У відповідності з ч.1 ст.1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності із ч.1 ст.1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. В свою чергу [PERSON] не надано суду доказів, на підтвердження фактів місця відкриття спадщини, факту родинних стосунків між [PERSON] та [PERSON], фактів прийняття спадщини [PERSON], не обґрунтовано поважності причин пропуску строку прийняття спадщини, а також жодним чином не підтверджено того, що [PERSON] оспорює право [PERSON] на спадщину. Таким чином, прийнята нотаріусом постанова повністю відповідає вимогам глави 86 Цивільного кодексу України, глави 7 Закону України "Про нотаріат", пункту 4 глави 10 Наказу Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 "Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України". З таких підстав суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], приватного нотаріуса Бурлак Р.О. є безпідставними та не доведеними належним чином, як того вимагає процесуальне законодавство України. Щодо вимог зустрічних позовів третіх осіб з самостійними позовними вимогами на предмет спору [PERSON], ПП "Андемакс", [PERSON], судом встановлено, що 19.04.2012 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження, відповідно до якого, все її майно на території України, заповідала [PERSON], [INFO]. Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. за реєстровим №2278. У жовтні 2012 року [PERSON] в усній формі звернувся до приватного нотаріуса Рукавіцина І.А. для прийняття спадщини за заповітом, проте йому приватним нотаріусом було відмовленно з посиланням на те, що на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], заявляє права його брат [PERSON]. В свою чергу, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2008 року серія бланку [NUMBER], [NUMBER] та акту прийому-передачі від 14.08.2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. за реєстровим №1444, що зареєстровано у Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" під реєстраційним номером 20691879, на праві приватної власності належала ціла частка нежилого приміщення [ADDRESS] 6/100 часток нежилого приміщення [ADDRESS] що складалися з приміщення 8 площею 30,6 кв.м., розташованого на першому поверсі двоповерхової будівлі, що належали [PERSON], перейшли у власність [PERSON], згідно договору дарування, посвідчено приватним нотаріусом Стюрко О.О. Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області 19 вересня 2011 року за реєстровим №1844. 27 листопада 2012 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по цивільній справі №444/7403/12 ухвалено судове рішення, відповідно до якого припинено право спільної часткової власності [PERSON] на 6/100 часток нежилого приміщення [ADDRESS] що складають нежиле приміщення № 8 площею 30,6 квадратних метрів, що розташоване на першому поверсі двоповерхової нежитлової будівлі. Визнано за [PERSON] право власності на реконструйоване та об'єднане нежиле приміщення (6/100 часток нежилого приміщення [ADDRESS] що складають приміщення № 8 площею 30,6 квадратних метрів об'єднане з нежилим приміщенням [ADDRESS]), вбудоване в I та поверхи окремо розташованої будівлі "Будинок природи", загальною площею 355,9 кв. метрів, з навісом "а1" (площа основи 137,7 кв.м), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається з: коридору №1 - 6,7 кв. м., зали №2 - 124,5 кв.м, роздаточної зали №3 - 27,9 кв.м., душової №4 - 1,6 кв.м., роздягальні персоналу №5 - 5,5 кв.м., санвузлу №6 - 1,8 кв.м., коридору №7 - 2 кв.м., підсобного приміщення №8 - 11, 3 кв.м., коридору №9 - 6,3 кв.м., кімнати персоналу №10 - 4,8 кв.м., підсобного приміщення №11 - 5,5 кв.м., підготовчого цеху №12 - 5,9 кв.м., кухні №13 - 21,5 кв.м., мучного цеху №14 - 2,4 кв.м., миїчної №15 - 5,2 кв.м., приміщення №16 - 5,5 кв.м., санвузлу №17 - 1,9 кв.м., санвузлу №18 - 2.0 кв.м., зали №19 - 113,6 кв.м, що відображено в технічному паспорті виданому КП ДОР "Криворізьке БТІ" 13 квітня 2012 року. Вказане судове рішення 12.12.2012 року зареєстровано у КП ДОР "Криворізьке БТІ" за реєстраційним номером 22603472. ПП "Андемакс" на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2007 року серія бланку [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округи Борисенко С.М. за реєстровим №5764 та акту прийому-передачі від 28.12.2007 року, що 09.02.2008 року зареєстрований у Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" під реєстраційним номером 20727179, на праві приватної власності належить нежиле прим. [ADDRESS] З досліджених судом письмових матеріалів справи, вбачається, та не заперечується третіми особами, з самосійними позовними вимогами, що в усній формі між ними укладено договір про дольову участь у реконструкції належних їм на праві власності нежилих приміщень у будинку [ADDRESS], шляхом їх об'єднання. На виконання умов зазначеного договору за рахунок об'єднання нежилих приміщень в одне, [PERSON] створено новий об'єкт нерухомого майна у [ADDRESS] При цьому [PERSON] реконструкцію та об'єднання проведено без належним чином погоджених документів. Об'єднання двох нежилих приміщень в одне, підтверджується повідомленням Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" №35238-ю, 35237 від 15.04.2013 року та технічним паспортом від 25.04.2013 року на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] З метою введення нового нежитлового приміщення в експлуатацію треті особи ПП "Андемакс" та [PERSON] неодноразово зверталися за час життя до [PERSON], але остання відмовлялася вчиняти будь-які дії стосовно належно оформленого правового статусу вказаного вище майна. За змістом ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Згідно ст.1 Протоколу №1 від 20 березня 1952 року до Європейської Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка ратифікована згідно Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності, яке набувається у визначеному законом порядку, є непорушним. Відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, цим Законом, законами України "Про Генеральну схему планування території України", "Про основи містобудування", "Про архітектурну діяльність", "Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду", "Про землеустрій", іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст.3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"). Будівництвом, відповідно до ст.4 Закону України "Про архітектурну діяльність" вважається комплекс робіт зі здійснення нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту. Будівництво об'єктів містобудування, згідно зі ст.23 Закону України "Про планування і забудову територій", здійснюється згідно із законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, місцевими правилами забудови, містобудівною і проектною документацією. Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Самочинним будівництвом вважається житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (ч.1 ст.376 Цивільного кодексу України). Користування земельною ділянкою площею 0,3385 га., підтверджується Попереднім Договором, щодо укладення договору оренди (основного договору) земельної ділянки в майбутньому №235/07/2012 від 05 липня 2012 року, між орендодавцем земельної ділянки - Криворізькою міською радою Дніпропетровської області, та орендарем ПП "Андемакс", [PERSON]. Відповідно до ст.376 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно, яке самочинно переплановане (збудоване) може бути визнане за особою за рішенням суду. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. При цьому умовами для задоволення такого права законодавець визначає наступне: відведення земельної ділянки; відсутність заперечень з боку власника земельної ділянки; відповідність самочинно збудованого приміщення будівельним правилам і нормам. Згідно з технічним висновком проектної організації "Про відповідність будівельним нормам і правилам нежилого приміщення [ADDRESS]" дозволяється його експлуатація за призначенням. Конструктивні й об'ємно - планувальні рішення в основному виконані у відповідності: ДБН 360-92** "Планування і забудова міських і сільських поселень", ДБН В.2.2-9-2009 "Суспільні будинки і спорудження", СНіП2.09.04-87 "Адміністративні і побутові будівлі", ДБН В.1.1-7-2002 "Пожежна безпека об'єктів будівництва" і Держсанпін №173/96. Таким чином, проектною організацією при обстеженні будівлі, встановлена її відповідність будівельним нормам і правилам, придатність її до експлуатації, що виключає як необхідність їх перебудови так і підстави для її знесення з огляду на положення ч.7 ст.376 Цивільного кодексу України. Реконструкція та об'єднання приміщень будівлі здійснено у межах відведеної земельної ділянки, що виключає можливість порушення прав інших осіб. Всупереч викладеним вище нормам треті особи, з самосійними позовними вимогами не можуть в повній мірі здійснити своє право власності щодо зазначеного об'єкту нерухомого майна. У цьому випадку вони обмежені у своєму праві розпоряджатися своїм майном. В результаті проведених [PERSON] робіт було створено новий об'єкт права власності, а відповідно до ст.331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Внаслідок чого, що не спростовується сторонами договору з реконструкції та об'єднання нежилих приміщень, які утворено в результаті об'єднання нежилого приміщення [ADDRESS], частки між третіми особами, з самосійними позовними вимогами розподіляться наступним чином: 4/100 частки, що складається з приміщення 15 площею 64,4 кв. м, приміщення 17 площею 3,0 кв. м, приміщення 18 площею 10,2 кв. м, приміщення 19 площею 4,3 кв. м, приміщення 20 площею 8,4 кв. м, приміщення 21 площею 1,1 кв. м, приміщення 22 площею 1,3 кв. м, приміщення 23 площею 13,6 кв. м, приміщення 24 площею 12,1 кв. м. переходить у власність [PERSON]; 69/100 частка що складається з холу 1 площею 29,0 кв. м., топочна 25 площею 30,9 кв. м., приміщення 26 площею 8,9 кв. м, сходи 27 площею 15,9 кв. м, комора 28 площею 2,8 кв. м, приміщення 29 площею 8,5кв. м, приміщення 30 площею 8,4 кв. м, коридор 31 площею 6,8 кв. м, вбиральня 32 площею 1,8 кв. м, приміщення 33 площею 8,7 кв. м, коридор 34 площею 3,3 кв. м, приміщення 35 площею 12,6 кв. м, коридор 36 площею 3,1 кв. м, щитова 37 площею 1,7 кв. м, приміщення 38 площею 238,7 кв. м, приміщення 39 площею 1,7 кв. м, приміщення 40 площею 1,7 кв. м, приміщення 41 площею 3,4 кв. м, приміщення 42 площею 6,1 кв. м, приміщення 43 площею 9,9 кв. м, коридор 44 площею 4,8 кв. м, вбиральня 45 площею 1,4 кв. м, коридор 46 площею 3,2 кв. м, коридор 47 площею 1,1 кв. м, вбиральня 48 площею 1,4 кв. м, приміщення 49 площею 6,9 кв. м, приміщення 50 площею 8,2 кв. м, приміщення 51 площею 44,7 кв. м, приміщення 52 площею 46,9 кв. м, коридор 53 площею 8,7 кв. м, приміщення 60 площею 4,4 кв. м, приміщення 61 площею 3,8 кв. м, приміщення 62 площею 199,0 кв. м, приміщення 63 площею 29,4 кв. м, приміщення 64 площею 19,6 кв. м, сходи 65 площею 10,3 кв. м, с/вузол 66 площею 8,5 кв. м, приміщення 67 площею 10,4 кв. м, приміщення 68 площею 2,6 кв. м, приміщення 69 площею 1,8 кв. м, коридор 70 площею 4,0 кв. м, приміщення 71 площею 14,7 кв. м, коридор 72 площею 4,8 кв. м, приміщення 73 площею 67,9 кв. м, приміщення 74 площею 1,1 кв. м, приміщення 75 площею 1,7 кв. м, приміщення 76 площею 5,7 кв. м, приміщення 77 площею 26,2 кв. м, коридор 78 площею 23,0 кв. м, приміщення 79 площею 3,4 кв. м, приміщення 80 площею 7,1 кв. м, приміщення 81 площею 136,8 кв. м, сходи 82 площею 6,8 кв. м, приміщення 83 площею 86,9 кв. м, приміщення 84 площею 75,5 кв. м, приміщення 85 площею 10,7 кв. м, приміщення 86 площею 11,0кв. м, с/вузол 95 площею 5,5 кв. м, коридор 96 площею 2,4 кв. м, вбиральня 97 площею 1,3 кв. м, вбиральня 98 площею 1,3 кв. м, приміщення 99 площею 3,7 кв. м, коридор 100 площею 45,4 кв. м, приміщення 101 площею 15,8 кв. м, приміщення 102 площею 16,4 кв. м, приміщення 103 площею 13,9 кв. м, приміщення 104 площею 11,8 кв. м, приміщення 105 площею 14,4 кв. м, приміщення 106 площею 24,7 кв. м, приміщення 107 площею 10,1 кв. м, приміщення 108 площею 33,4 кв. м, приміщення 109 площею 93,5 кв. м, приміщення 110 площею 31,8 кв. м, приміщення 111 площею 29,1 кв. м, приміщення 112 площею 13,6 кв. м, с/вузол 113 площею 1,7 кв. м, с/вузол 114 площею 0,9 кв. м, с/вузол 115 площею 0,9 кв. м, приміщення 116 площею 5,0 кв. м, приміщення 117 площею 7,3 кв. м, у власність ПП "Андемакс" та 25/100 частка у, що складається з приміщення 2 площею 4,6 кв. м, приміщення 3 площею 1,9 кв. м, приміщення 4 площею 1,9 кв. м, приміщення 5 площею 1,9 кв. м, приміщення 6 площею 1,9 кв. м, приміщення 7 площею 88,7 кв. м, приміщення 8 площею 16,1 кв. м, приміщення 9 площею 7,4 кв. м, сходи 10 площею 14,9 кв. м, приміщення 11 площею 9,6 кв. м, приміщення 12 площею 20,9 кв. м, приміщення 13 площею 18,7 кв. м, приміщення 14 площею 9,3 кв. м, сходи 16 площею 20,3 кв. м, приміщення 54 площею 174,1 кв. м, сходи 55 площею 15,3 кв. м, сходи 56 площею 15,3 кв. м, вбиральня 57 площею 1,7 кв. м, вбиральня 58 площею 1,7 кв. м, с/вузол 59 площею 2,7 кв. м, приміщення 87 площею 127,5 кв. м, приміщення 88 площею 4,6 кв. м, приміщення 89 площею 2,6 кв. м, приміщення 90 площею 1,8 кв. м, приміщення 91 площею 1,8 кв. м, сходи 92 площею 15,3 кв. м, сходи 93 площею 15,3 кв. м, приміщення 94 площею 25,4 кв. м., в рівних частинах у власність [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч.2 ст.386 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням права власності, пов'язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном. Зміст частини третьої статті 6 Цивільного кодексу України полягає у законодавчому закріпленні імперативної норми: імперативна норма встановлює правила, які не можуть бути змінені. Згідно із ч.2 ст.4 Цивільного кодексу України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Відповідно до п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 "Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком. Відповідно до співвідношення нормативно-правових актів, що полягає в підпорядкованості актів нижчої юридичної сили актам вищої юридичної сили, встановленні взаємозв'язків і взаємозалежності між цими актами, визначенні місця кожного виду нормативно-правових актів у системі законодавства, положеннями ст.376 Цивільного кодексу України не встановлено чіткого імперативного припису і обов'язку особи перед зверненням до суду із позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно обов'язково ввести це майно в експлуатацію. Враховуючи матеріали справи, суд дійшов висновку про правомірність вимог третіх осіб з самостійними позовними вимогами про визнання їх права власності на спірній об'єкт та визнання їх права власності на спірний об'єкт таким, що набуто правомірно. За таких обставин, враховуючи те, що самовільне об'єднання нежилих приміщень в одне не порушує права інших осіб, відповідає вимогам будівельних норм і правил, у відповідності зі ст.10 Цивільного процесуального кодексу України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст.11 Цивільного процесуального кодексу України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, позивачі вважають, що аналіз приведених вище обставин в їх сукупності, є допустимими, достатніми та достовірними, такими, що вказують на наявність підстав для задоволення позовів третіх осіб, посилання останніх у позовах є обґрунтованими, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. В зв'язку з викладеним вище та на підставі ст.ст.376, 377, 625, 629, 653, 651, 778 Цивільного кодексу України, ст.ст.3, 12, ч.2 ст.31, ст.107, ч.1 ст.114, ст.119 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

Outcome: dismissed