Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-24 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом в якому зазначив, що 01.08.2008 року за договором кредиту №159-070 між ПАТ Банк Демарк і [PERSON]. Остання отримала кредит в розмірі 8000 грн. зі сплатою 24% відсотків річних та кінцевим терміном повернення 30.07.2010 року. Банк свої зобовязання за договором кредиту виконав в повному обсязі видав відповідачці гроші що підтверджується заявою на видачу готівки №159-070 від 01.08.2008 року. Позичальник свої зобовязання не виконав в результаті чого за нею склалось заборгованість яка відповідно до розрахунку від 06.09.2012 року складається з 7642.36 грн. заборгованість за кредитом, 6595.95 грн. заборгованість за відсотками, 1812.70 грн. пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 2483.27 грн. пеня за порушення строків погашення кредиту, 1760 грн. несплачена щомісячна комісія, 4000 грн. несплачені штрафи, всього в загальній сумі 24294 грн. 28 коп.. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором кредиту в розмірі 24294 грн. 28 коп. і понесені судові витрати. Представник [PERSON] в процесі розгляду справи подав до суду зустрічну позовну заяву в якій зазначив, що вона договір кредиту з позивачем не укладала. Даний договір кредиту був укладений її колишнім подружжям [PERSON] на підставі підроблених документів в зговорі з посадовими особами банку. Згідно з вироком Новоселицького районного суду від 23.12.2010 року по справі №1-132/2010 р. [PERSON] був засуджений до позбавлення волі в тому числі і за даний випадок підробки документів та отримання даного кредиту. Просить визнати кредитний договір №159-070 від 01 серпня 2008 року укладений між ВАТ Банк Демарк правонаступником якого є ПАТ Банк Демарк і [PERSON], недійсним і стягнути понесені судові витрати. Представник ПАТ Банк Демарк в процесі розгляду справи по суті звернувся до суду з клопотанням про заміну відповідача [PERSON] на [PERSON]. Ухвалою суду від 28.01.2013 року замінено первісного відповідача [PERSON] на [PERSON]. Представник позивача позов підтримав і додатково пояснив, що вважає правомірним стягнути з [PERSON] на користь Банку отримані ним гроші за договором кредиту. Зустрічний позов визнає і не заперечує проти визнання договору кредиту укладений між ПАТ Банк Демарк і [PERSON] неправомірним. Заперечує проти стягнення понесених судових витрат і витрат на оплату послуг адвоката. Представник [PERSON] зустрічний позов [PERSON] підтримав і додатково пояснив, що оскільки його доверітельниця не підписала договір кредиту, не отримала гроші за договором кредиту, тому вважає що укладений договір кредиту №159-070 від 01 серпня 2008 року укладений між ВАТ Банк Демарк правонаступником якого є ПАТ Банк Демарк і [PERSON], є недійсним. Просить суд стягнути з позивача понесені судові витрати і витрати на оплату послуг адвоката. [PERSON] в судовому засіданні не зявився оскільки відбуває покарання за вироком Новоселицького районного суду від 23.12.2010 року у виді позбавлення волі. В отриманих від нього письмових поясненнях на позов ПАТ Банк Демарк і позов [PERSON], суду пояснив, що [PERSON] не було відомо про укладений договір кредиту на її імя. Документи від її імені підписав він особисто і гроші також отримав особисто. При отримані грошей в банк повідомив, що вона лежить у лікарні. Матеріалами справи судом встановлено, що відповідно до договору кредиту №159-070 від 01 серпня 2008 року укладений між ВАТ Банк Демарк правонаступником якого є ПАТ Банк Демарк і [PERSON], остання отримала гроші відповідно до заяви на видачу готівки в сумі 8000 грн.. Вироком Новоселицького районного суду від 23.12.2010 року по справі №1-132/2010 рік [PERSON] був визнаний винним в скоєні злочину передбаченого ч.3 ст.190, ч.2 ст..364, ч.2 ст.366, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України, ч.3 ст.190, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.1 ст.388 КК України, і за сукупністю призначено покарання у виді трьох років і шість місяців позбавлення волі з позбавленням права займати керівні посади строком на три роки. З показів свідка [PERSON] яка була допитана під час проведення досудового слідства і оголошених в судовому засіданні під час розгляду кримінальної справи встановлено, що [PERSON] є її колишнім чоловіком якій замість нею підписав документи, що вона погоджується передати у заставу КС Рідне коло для подальшого отримання кредиту, також оформив на нею всі документи по яким він отримав з Банку Демарк кредит в сумі 8000 грн.. Згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд оцінюючи у сукупності викладені докази та пояснення сторін, приймаючи до уваги, що представник позивача визнав обставини, що договір кредиту №159-070 від 01 серпня 2008 року укладений між ВАТ Банк Демарк і [PERSON], не підписаний нею а іншою особою а саме [PERSON] і гроші отримала не вона а [PERSON], суд вважає що дані обставини не потребують додаткового доказування і вважає їх доведеними. Згідно з ч.4 ст.203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановлений законом. Згідно з ч.2 ст.207 ЦК України, Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.1,3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлено законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved