Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-04 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з липня 2001 року по липень 2011 року проживав разом з відповідачкою однією сім»єю у незареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання, за спільні кошти, вони придбали житло - чотирикімнатну квартиру по вул. Д. Коротченко, 45/140, власником якої відповідно до договору купівлі-продажу від 24.11.2006 року, за спільною домовленістю, є відповідачка. Крім того, відповідачка є власницею квартири [ADDRESS]. Оплату за комунальні послуги здійснювали спільно. В 2008 році позивач був депортований з [PERSON] та приїхав в м. Суми, проживав у [INFO]. Оскільки квартира була непридатна для проживання та потребувала капітального ремонту, за спільною згодою з відповідачкою, за період часу з 2009 року по квітень 2010 року ним було зроблено в квартирі певні перепланування: заміна вікон, дверей, підлоги, покладена плитка, фарбування стін, встановлена сигналізація та куплені меблі. В 2011 році відповідачка повідомила позивача про те, що вона влаштовує своє життя з іншим чоловіком і запропонувала повернути їй ключі від її квартир. Вважає, що квартира внаслідок його коштів та трудових затрат істотно збільшилася у своїй вартості. Оскільки його права власності не визначено, просить постановити рішення, яким встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім»єю в період з липня 2001 року по липень 2011 року; визнати за позивачем право власності на ? частину квартири [ADDRESS]; визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю, в зв»язку з тим, що вона істотно збільшилася у вартості внаслідок грошових та трудових затрат одного із подружжя. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. А також зазначив, що шлюб з громадянином [PERSON] був фіктивним з метою отримання відповідачкою громадянства [PERSON], відповідачка не мала доходів для придбання житла. Представник відповідачки позов не визнав, зазначив, що пояснення позивача не можуть бути доказами, а пояснення свідків не заслуговують на увагу, так як відповідачка перебувала у шлюбі з іншою особою і докази на підтвердження фіктивності шлюбу відсутні. Тому в позові просить відмовити в зв»язку з його необґрунтованістю. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали даної справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON] з 17.08.2001 року перебувала у шлюбі з [PERSON] [PERSON] ( Равенна) громадянином [PERSON]. В грудні 2010 року рішенням суду Равенни, ([PERSON]) було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. ( а. с. 202). [PERSON] на підставі договору дарування частини квартири від 17.09.2002 року прийняла у дар ? частину двохкімнатної квартири за номером 18, що знаходиться в місті Суми по вулиці Черепіна у будинку за номером 78 »а»( а. с. 8). Інша ? частина цієї квартири також належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу цієї квартири від 02.10.1997 року ( а. с. 191). 24.11.2006 року відповідачка придбала квартиру за номером 140, що знаходиться у місті Суми по вулиці Д. Коротченко у будинку за номером 45, що підтверджується договором купівлі - продажу квартири ( а. с. 9). [PERSON] дійсно в період з 2008 року по нинішній час проживає в квартирі за адресо. м. Суми вул.. Черепіна 78 а кв. 18 За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя. Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік, у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що встановлені ч. 2 ст. 3 СК України виключення, згідно з якими подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються офіційно зареєстрованих шлюбів. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВС України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»від 21.12.2007 року № 11 при вирішенні спорів між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясовувати джерело і час його придбання Суд вважає, що в даному випадку не можна в основу рішення покласти покази свідків, на які посилається представник позивача, як на підставу задоволення позовних вимог, оскільки це протиречить вищевказаним вимогам закону, до того ж відсутні будь-які офіційні докази того, що шлюб, укладений між відповідачкою та її чоловіком був фіктивним. Не можна в основу рішення покласти і довідку про сімейний стан на підтвердження факту спільного проживання позивача і відповідача в [PERSON], оскільки вказаний документ не легалізований у встановленому діючим законодавством порядку ( а. с. 110-111). Таким чином судом встановлено, що в спірний період відповідачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком. Позивач не надав суду переконливих доказів на підтвердження того, що за час проживання разом з відповідачкою однією сім»єю, але у незареєстрованому шлюбі він витратив свої особисті кошти на придбання квартири 140 за адресою: м. Суми, вул. Д. Коротченко, 45, не довів належними та допустимими доказами джерело, за рахунок якого він придбав чи приймав участь у придбання спільно нажитого майна. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] в зв»язку з його необгрунтованістю.

Outcome: dismissed