Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-09 00:00:00

У жовтні 2012 року представник позивача в інтересах ПАТ «Банк національний кредит» звернувся до суду із позовом в якому просив виселити [PERSON] з квартири за адресою [ADDRESS]. Позов мотивував тим, що Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06.06.2012 року, яке набрало законної сили, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру № 39 яка належить [PERSON] у рахунок часткового погашення заборгованості фізичної особи [PERSON] за кредитним договором. Позивач зазначає, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають в ньому, однак добровільно відповідачка квартиру не звільнила хоча позивач направляв таку вимогу, а тому просив у судовому порядку виселити відповідача. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, послався, що на сьогоднішній час відповідачкою жодним чином не порушено права та інтереси позивача, квартира фактично не реалізована. При цьому звернув увагу, що позивач з метою виконання рішення суду звернувся до державної виконавчої служби, а відповідачка у свою чергу жодних перешкод для виконання рішення суду не вчиняє, не перешкоджає державному виконавцю у проведенні опису квартири. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які брали участь у справі дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що Рішенням Печерського районного суду від 06.06.2012 року у справі № 2-1595/12 за позовом ПАТ «Банк Національний кредит» до [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, позов ПАТ «Банк Національний кредит» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - двохкімнатну квартиру, житловою площею 31,4 кв.м. загальною площею 51,40 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить [PERSON] у рахунок часткового погашення заборгованості фізичної особи [PERSON] за кредитним договором № 32ф/2007/02-287/2-1 від 25.05.2007 року перед Публічним акціонерним товариством «Банк Національний кредит» в розмірі 1 200 000 грн. 00 коп., що становить заборгованість за кредитом шляхом проведення прилюдних торгів з продажу предмету іпотеки в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою незалежним експертом на стадії оцінки предмету іпотеки під час проведення виконавчих дій. Ухвалою колегії судів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва від 10.10.2012 року Рішення Печерського районного суду м. Києва залишено без змін. (а.с. 25-31). Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Статтею 39 Закону N 898-IV передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. Разом з тим ч. 1 ст. 40 цього ж Закону зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Судом встановлено, що позивач 31.05.2012 року відповідачу направив вимогу у добровільному порядку протягом 30 днів звільнити квартиру, що є предметом іпотеки (а.с. 9-10). Між тим, як встановлено судом, рішення Печерського районного суду м. Києва від 06.06.2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] в законну силу лише 10 жовтня 2012 року, проте, позивач після прийняття судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не направляв відповідачу вимогу про добровільне звільнення квартири. Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Слід зазначити, що ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим, в судовому засіданні представник позивача не довела, що на сьогодні порушені права, свободи чи інтереси позивача тим, що позивачка проживає у вказаній квартирі. Вказана квартира за Рішення Печерського районного суду м. Києві від 06.06.2012 року у справі № 2-1595/12 з прилюдних торгів станом на момент розгляду справи не продана. При цьому, представник позивача не надала суду доказів того, що позивачка перешкоджає позивачу чи державному виконавцю у реалізації квартири з прилюдних торгів, натомість під час дослідження цивільної справи № 2-1595/12 судом встановлено, що відповідачка не перешкоджала державному виконавцю у виконанні вказаного Рішення Печерського районного суду м. Києва, про що, зокрема, свідчить дані акту опису й арешту майна, а саме квартири № 39 від 15.11.2012 року. Також судом не встановлено, що позивачка перешкоджає у доступі до квартири позивачу з метою проведення показу квартири потенційним покупцям. За таких обставин, оскільки на момент звернення із позовом права, свободи чи інтереси позивача тією обставиною, що відповідачка проживає у квартирі № 39 не порушені, суд вважає позовні вимогу ПАТ «Банк Національний Кредит» про виселення [PERSON] передчасними, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed