Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його втратившим права користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог вказала, що згідно рішення виконавчого комітету Димитровської міської ради від 21.03.2007 року № 228 вона є наймачем двокімнатної квартири №44, розташованої у будинку №2 на м-ні Молодіжнийв м.Димитрові, де, крім неї, зареєстровані двоє її синів: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Вказуючи на те, що її старший син [PERSON], з 2005 року в спірній квартирі не проживає без поважної на те причини і квартирою не користується, просить суд на підставі ст..ст.71, 72 ЖК України визнати його втратившим право користування житловим приміщенням в зазначеній квартирі. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, і суду пояснила, що вона має двох дорослих синів [PERSON] і [PERSON], які зареєстровані разом з нею в спірній квартирі. Старший син [PERSON] у грудні 2005 року зібрав свої речі і, маючи намір виїхати до Росії на заробітки, залишив квартиру. З того часу в місті Димитров не проживає, з сімєю не спілкується, квартирою не користується і участі в її утриманні не приймає. Вказувала на те, що рішення сина залишити квартиру було добровільним та що перешкод у користуванні квартирою відповідач не мав. Третя особа [PERSON] позов підтримав, вважав його обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки його старший брат [PERSON] в їх квартирі не проживає без поважної причини більше пяти років, через що вони змушені нести зайві витрати при сплаті комунальних послуг та не можуть використати своє право на приватизацію житла. Представник третьої особи Комунального підприємства Служба єдиного замовника[PERSON] при прийнятті рішення покладалася на розсуд суду. Відповідач, який повідомлявся про час та місце розгляду справи у відповідності з вимогами процесуального закону, до судового засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи суду не надіслав, що дає суду підстави вважати його неявку без поважної причини та можливість зі згоди позивача розглянути справу у заочному судовому засіданні, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних в справі даних. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі та давши їм юридичну оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Димитровської міської Ради №228 від 21.03.2007року позивачка в порядку зміни договору найму жилого приміщення після смерті чоловіка [PERSON] є основним наймачем квартири № 44 в будинку №2 на м-ні Молодіжнийв м Димитров, в якій, окрім неї, значаться зареєстрованими як члени сімї її двоє дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] (арк. спр.5,7). Згідно довідки КП Бюро технічної інвентаризації№ 793 від 29.12.2012 року квартира № 44 будинку № 2 на м-ні Молодіжнийв місті Димитрові не приватизована і права власності на неї ніхто не має (арк.спр.51). Як вбачається з акту від 27.11.2012 року, складеного за участі представників ПП ПЖФ Гарант-Сервіс, відповідач [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживає з грудня 2005 року (арк.спр.6). Вказані обставини та факт непроживання відповідача в квартирі № 44 будинку № 2 на м-ні Молодіжнийв м.Димитров без поважної на те причини підтверджений в судовому засіданні також поясненнями свідків [PERSON] і [PERSON] мешканцями зазначеного будинку, які суду пояснили, що відповідач розлучився з дружиною, залишив сімю і кудись виїхав. Зазначають, що за місцем проживання вони не бачили його вже більше пяти років. Статтею 71 ЖК УРСР, діючого на час розгляду справи, визначено, що жиле приміщення за відсутніми наймачами або членами їх сімей зберігається протягом шести місяців або протягом більш тривалого часу при наявності конкретних обставин, перелічених в зазначеній статті, зокрема призовна та строкова військова служба, тимчасовий виїзд з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у звязку з навчанням, поміщенням дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника, виїздом у звязку з виконанням обовязків опікуна (піклувальника), влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги, виїзду на лікування в лікувально-профілактичний заклад, взяття під варту або засудження. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку за правилами ст. 72 ЖК України. Судом встановлено, що відповідач вселився в квартиру в установленому законом порядку у якості члена сімї і набув права користування жилим приміщенням. Тривалий час, а саме з грудня 2005 року, спірна квартира за своїм цільовим призначенням ним не використовується. Як свідчать досліджені судом докази, його відсутність в квартирі носить безперервний характер. Поважності причин непроживання відповідача в спірній квартирі чи обставин, які б свідчили про перешкоди в користуванні квартирою, судом не встановлено. Оскільки суд дійшов висновку, що відповідач в квартирі не проживає без поважних причин понад терміни, встановлені ст. 71 ЖК України, квартирою не цікавиться, участі в її утриманні не приймає, це є підставою для визнання його втратившим право користування жилим приміщенням. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved