Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-21 00:00:00

В серпні 2012 року позивачі - [PERSON] та [PERSON] , звернулися до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказали наступне. З 1986 року і по даний час вони проживають в квартирі [ADDRESS] , однак не зареєстровані за цією адресою. Дана квартира на момент вселення позивачів знаходилась на балансі військової частини [NUMBER] , однак в подальшому було з`ясовано, що ця квартира не знаходиться на балансі в жодній із військових частин, не є комунальною власністю, а право власності на неї не зареєстровано. Позивачі в установленому порядку вселилися та добросовісно заволоділи спірною квартирою, і продовжують відкрито та безперервно володіти нею більше десяти років, тому вони просять визнати за ними право власності на цю квартиру за набувальною давністю. В судове засідання позивачі не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, їх представник в судовому засіданні підтримав позов з підстав, викладених в позовній заяві, просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, та дослідивши надані сторонами письмові докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу - [PERSON] , як працівнику військової частини [NUMBER] , була надана для проживання його сім`ї квартира [ADDRESS] в 1986 році, куди він разом із дружиною - [PERSON] вселився, при цьому ордер на вселення він не отримував. Із довідки №39 від 28.02.2005 р., виданої командиром військової частини [NUMBER] вбачається, що квартира не перебуває на балансі цієї частини, відомості про неї відсутні. Із листа з Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міськради від 15.06.2007 р. вбачається, що дана квартира не є комунальною власністю. Із довідки з Миколаївського ММБТІ вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. Разом із цим судовим розглядом встановлено, що позивачі добросовісно заволоділи квартирою, відкрито та безперервно володіють нею більше десяти років. З метою оформлення свого права власності вони неодноразово зверталися в різні інстанції, в тому числі до Виконкому Миколаївської міськради та до Миколаївського міського голови, але отримували відповіді про те, що право власності на спірне майно не зареєстроване і їм рекомендовано звернутись до суду із відповідним позовом. З позивачами були укладені договори на користування житлово- комунальними послугами, за їх замовленням був виготовлений технічний паспорт на квартиру. Позивачі оплачують житлово-комунальні послуги та проводять в квартирі роботи по її благоустрою. Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною Давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованим, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved