Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-09 00:00:00

У серпні 2008 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування Запорізької райдержадміністрації, прокуратура Запорізького району Запорізької області про визнання недійсним усиновлення. В позові зазначив, що позивач та відповідач є законними чоловіком та дружиною. 11.04.2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області повністю задоволено заяву [PERSON] та [PERSON] про усиновлення Оголошено малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з усіма наслідками передбаченими ст.ст. 229, 231, 232, 233 СК України. Вищевказане рішення суду набрало законної сили 23.04.2012 року та на час розгляду справи у суді, в апеляційному порядку ніким не оскаржувалось. В процесі усиновлення відповідач дізналась, що вагітна. Згідно довідки від 03.07.2012 року, виданої ВКК Запорізької центральної районної лікарні Запорізької області строк вагітності складає 15 тижнів. Про свою вагітність відповідач дізналась випадково лише, 21.04.2012 року. У зв'язку із вагітністю, 07.05.2012 року відповідачем та позивачем на ім'я начальника служби у справах дітей Запорізької райдержадміністрації про відмову від усиновлення. На теперішній час відповідач не забрала усиновлених дітей з КП "Мирненський обласний притулок для дітей" та не дає можливості зробити це відповідачу, у зв'язку зі своєю вагітністю. У зв'язку з викладеним позивач, посилаючись на ч. 2 ст. 236 СК України, мотивуючи свої позовні вимоги зміною сімейних обставин, а саме -вагітністю дружини, та як наслідок не бажання настання прав та обов'язків, які виникають в результаті усиновлення, просив суд недійсним усиновлення малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], громадянами [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, наполіг на позовних вимогах та просив суд позовну заяву задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі, проти його задоволення не заперечувала. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Запорізької міської ради позов не визнала, та пояснила, що після проголошення рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.04.2012 року позивач та відповідач, як подружжя встали на облік до служби у справах дітей Запорізької райдержадміністрації, їх було ознайомлено з процедурою усиновлення, про що складено відповідний акт, тобто сторони до останнього бажали бути усиновлювачами. Третя особа -Прокурор Запорізького району Запорізької області проти задоволення позову заперечував, просив суд залишити позовну заяву без задоволення, у зв'язку з тим, що позивач просить визнати усиновлення фіктивним відповідно до ч. 2 ст. 236 СК України, однак як вбачається з позовної заяви та пояснень сторін по справі, звертаючись із заявою до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області [PERSON] та [PERSON] повністю усвідомлювали свої дії, надавали належну оцінку наслідкам та бажали їх настання. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: з рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 квітня 2012 року [PERSON] та [PERSON] було оголошено усиновлювачами двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Змінено прізвище усиновленої [PERSON] з "[PERSON]"на "[INFO]"по батькові з "[PERSON]" на "[INFO]". Змінено прізвище [PERSON] з "[PERSON]"на "[INFO]"та по батькові з "[PERSON]"на "[INFO]". Записано в актовому записі про народження усиновленої [PERSON] батьком [PERSON] та матір'ю [PERSON]. Записано в актовому записі про народження усиновленого [PERSON] батьком [PERSON] та матір'ю [PERSON]. Крім того, вказаним рішення було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] було взято на облік, як осіб бажаючих усиновити дитину, отже мали беззаперечне бажання здійснити усиновлення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Посилання позивача на ч. 2 ст. 236 СК України є безпідставним, оскільки фіктивним, може бути визнано усиновлення у випадку коли під час судового розгляду відповідної справи, заявник не усвідомлював та не бажав настання відповідних наслідків. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже зазначене посилання позивача спростовується матеріалами справи, у зв'язку з тим, що рішення Мелітопольського міськарйонного суду Запорізької області від 11 квітня 2012 року, по справі про усиновлення малолітніх [PERSON] та [PERSON] набрало законної сила та на теперішній час ніким не оскаржено.

Outcome: dismissed