Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-28 00:00:00

31.10.2012 року до Врадіївського районного суду надійшла позовна заява від прокурора Врадіївського району про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину в розмірі 801 грн. 04 коп на користь держави в особі Врадіївської районої ради. Позов прокурор мотивував тим, що відповідачку вироком Врадіївського районного суду від 26.07.2012 року визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Від злочинних дій вказаної особи потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження , через що 8 діб перебував на стаціонарному лікуванні у Врадіївській ЦРЛ, яка фінансується з районного бюджету. Так як на лікування потерпілого закладом охорони здоров»я витрачені державні кошти у розмірі 801 грн. 04 коп. та винною особою у добровільному порядку не відшкодовані, то просив стягнути з відповідача у порядку ст. 1206 ЦК України. У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити повністю. Представник позивача до суду не з»явився та надав письмову заяву про розгляд у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач позовні вимоги визнала повністю та просила ухвалити рішення у зв»язку з визнанням позову. Збитки не відшкодувала через скрутне матеріальне становище у сім»ї, відсутність коштів та постійної роботи у сільській місцевості. Доходом сім»ї є домашнє господарство. Заслухав пояснення прокурора, відповідача, дослідив письмові докази, перевіривши законність визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню та визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб. До такого висновку суд прийшов на підставі наступного. За вимогами ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] вироком Врадіївського районного суду від 26.07.2012 року, який 11.08.2012 року набрав законної сили, визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Вироком встановлено, що [PERSON] спричинила потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому нижньої щелепи справа, перелому четвертого ребра справа. У результаті злочинних дій [PERSON], потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні з 08.05 по 16.05.2012 року у Врадіївській РЦЛ, яка фінансується з районного бюджету. Вартість одного ліжко-дня у Врадіївській РЦЛ за даними вказаної медичної установи, станом на травень 2012 року, становить 101 грн. 13 коп. Таким чином, загальні витрати закладу охорони здоров»я витрачені на особу, яка потерпіла від злочину, становлять 801 грн. 04 коп., які підлягають стягненню з винної особи [PERSON] у відповідності до ст. 1206 ЦК України. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. При прийнятті рішення, суд керується ст.1206 ЦК України, відповідно до якої, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 214 грн. 60 коп., у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача [PERSON]

Outcome: approved