Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-19 00:00:00

Позивач уточнюючі позовні вимоги просить суд стягнути з відповідача незаконно нараховану заробітну плату в сумі 67025,27 грн., в тому числі надбавку за вислугу років 1801,77 грн. та зайві відрахування до державних цільових фондів по незаконно нарахованих сумах заробітної плати в розмірі 24381,53 грн. посилаючись на те, що згідно акту ревізії фінансово-господарської діяльності Новомиколаївської сільської Ради за № 130/0031 від 19.12.2011 року, складеного за наслідками ревізії, проведеної за період часу з 01.01.2008 року до 01.11.2011 року Контрольно-ревізійним відділом у м. Мелітополі та Мелітопольському районі КРУ в Запорізькій області, встановлено, що нарахування та виплата заробітної плати спеціалісту з виконавчих питань Новомиколаївської сільської ради [PERSON] було проведено з порушенням чинного законодавства, що в свою чергу завдало матеріальної шкоди сільській раді, яка складається з незаконно нарахованої заробітної плати, в тому числі надбавки за вислугу років та зайвих відрахувань до державних цільових фондів по незаконно нарахованих сумах заробітної плати. Порушення було допущено з вини голови Новомиколаївської сільської Ради [PERSON], який відповідно до п.3 ст. 8 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»несе відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, просить суд задовольнити позов, при цьому пояснила, що згідно з розпорядженням сільського голови від 01.06.2006 року № 24 [PERSON] з 01.06.2006 року по 01.11.2011 року займав посаду спеціаліста з виконавчих питань Новомиколаївської сільської Ради. Враховуючи що на 01.06.2006 року [PERSON] виповнилося 65 років, тобто перевищено граничний вік працівника для перебування на службі в органах місцевого самоврядування (з урахуванням терміну його продовження на 5 років) Перевід його на зазначену посаду здійснено з порушенням вимог ст. 18 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування»від 07.06.2001 № 2493-III, що, в свою чергу, завдало матеріальної шкоди (збитків) сільській раді, оскільки заробітна плата [PERSON] виплачувалась з фондів державного бюджету. В судовому засіданні відповідач [PERSON], позовні вимоги визнав частково, вважає, що повинен нести відповідальність в частині його середньомісячної заробітної плати, при цьому пояснив, що ним дійсно були допущені порушення. [PERSON] працював на посаді спеціаліста, виконував роботу відповідно до посадових обовязків, зарплата йому нараховувалась, як державному службовцю. Зазначена посада є посадою держслужбовця. [PERSON] не мав права її займати після того, як йому виповнилось 65 років. Представник відповідача в судовому засіданні, доводи відповідача підтримала, вважає, що останній повинен нести обмежену матеріальну відповідальність відповідно до п.2 ст. 133 Кодексу законів України про працю в розмірі його середньомісячної заробітної плати. Представник третьої особи Державної фінансової інспекції в Запорізькій області в судовому засіданні просить позов задовольнити за обставинами, вказаними у позові, оскільки нарахування та виплата заробітної плати спеціалісту з виконавчих питань [PERSON] проведено в порушення ст. 18 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», що, в свою чергу, завдало матеріальної шкоди (збитків) сільській раді. Всі порушення фінансової дисципліни були встановлені в ході ревізії фінансово-господарської діяльності Новомиколаївської сільської ради та відображені в акті. Голові Новомиколаївської сільської ради була винесена вимога щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань використання бюджетних коштів та обліку комунального майна у тому числі про стягнення з винної особи зайво виплачених грошових коштів в дохід сільського бюджету. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, його представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Постановою №18 Новомиколаїської сільської виборчої комісії від 04.11.2010 року [PERSON] був обраним сільським головою Новомиколаївської сільської ради /а.с. 6/. Згідно акту ревізії фінансово-господарської діяльності Новомиколаївської сільської Ради за № 130/0031 від 19.12.2011 року, складеного за наслідками ревізії, проведеної за період часу з 01.01.2008 року до 01.11.2011 року Контрольно-ревізійним відділом у м. Мелітополі та Мелітопольському районі КРУ в Запорізькій області, встановлено, що на посаду спеціаліста з виконавчих питань, згідно із розпорядженням сільського голови від 01.06.2006 № 24 з 01.06.2006 року, переведено [PERSON] [INFO] із зазначенням наступних підстав: переведено на посаду спеціаліста з виконавчих питань сільської ради, припинено державну службу посадової особи місцевого самоврядування у зв'язку із досягненням граничного віку. Вказаний спеціаліст в період з 01.06.2004 року до 01.06.2006 року займав посаду заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів. На час переведення [PERSON] на посаду спеціаліста з виконавчих питань сільської ради йому виповнилося 65 років. Відповідно до ст. 18 Закону від 07.06.2001 року N 2493-ІІІ, термін перебування на службі в органах місцевого самоврядування може бути продовжено, але не більш як на 5 років за рішенням сільського голови. Після закінчення цього терміну посадові особи місцевого самоврядування за рішенням відповідного голови можуть бути залишені на посадах радників чи консультантів (патронатна служба), якщо такі посади передбачені штатним розписом, на умовах строкового трудового договору. Штатними розписами Новомиколаївської сільської ради, такі посади не затверджувались. Станом на 01.06.2006 р. [PERSON] виповнилося 65 років, тобто перевищено граничний вік працівника для перебування на службі в органах місцевого самоврядування (з урахуванням терміну його продовження на 5 років), перевід його на посаду спеціаліста з виконавчих питань сільської ради здійснено з порушенням вимог ст.18 Закону від 07.06.2001 № 2493.-III. Нарахування та виплата заробітної плати спеціалісту з виконавчих питань [PERSON], умови та розміри якої встановлені Додатком №54 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 „Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" проведено в порушення ст.18 Закону від 07.06.2001 № 2493-ІІІ, що в свою чергу завдало матеріальної шкоди (збитків) сільській раді, а саме 67025,27 грн - незаконно нарахована заробітна плата та 24381,53 грн. - зайві відрахування до державних цільових фондів по незаконно нарахованих сумах заробітної плати. (а.с. 7-36) Відповідно до п.3 ст. 8 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідно до ст. 130 Кодексу законів України про працю, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Статтею 132 Кодексу законів України про працю встановлено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. З вимог ст. 133 п.2 Кодексу законів України про працю вбачається, що обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами. Статтею 134 Кодексу законів України про працю передбачено, що вiдповiдно до законодавства працiвники несуть матерiальну вiдповiдальнiсть у повному розмiрi шкоди, заподiяної з їх вини пiдприємству, установi, органiзацiї, у випадках, коли: 1) мiж працiвником i пiдприємством, установою, органiзацiєю вiдповiдно до статтi 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договiр про взяття на себе працiвником повної матерiальної вiдповiдальностi за незабезпечення цiлостi майна та iнших цiнностей, переданих йому для зберiгання або для інших цiлей; 2) майно та iншi цiнностi були одержанi працiвником пiд звiт за разовою довiренiстю або за iншими разовими документами; 3) шкоди завдано дiями працiвника, якi мають ознаки дiянь, переслiдуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працiвником, який був у нетверезому станi; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зiпсуттям матерiалiв, напiвфабрикатiв, виробiв (продукцiї), в тому числi при їх виготовленнi, а також iнструментiв, вимiрювальних приладiв, спецiального одягу та iнших предметiв, виданих пiдприємством, установою, органiзацiєю працiвниковi в користування; 6) вiдповiдно до законодавства на працiвника покладено повну матерiальну вiдповiдальнiсть за шкоду, заподiяну пiдприємству, установi, органiзацiї при виконаннi трудових обов'язкiв; 7) шкоди завдано не при виконаннi трудових обов'язкiв; 8) службова особа, винна в незаконному звiльненнi або переведеннi працiвника на iншу роботу; 9) керiвник пiдприємства, установи, органiзацiї всiх форм власностi, винний у несвоєчаснiй виплатi заробiтної плати понад один мiсяць, що призвело до виплати компенсацiй за порушення строкiв її виплати, i за умови, що Державний бюджет України та мiсцевi бюджети, юридичнi особи державної форми власностi не мають заборгованостi перед цим пiдприємством. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивач не довів наявність обставин, згідно з якими відповідач, як голова Новомиколаївської сільської Ради, зобов'язаний нести повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну ним при виконанні своїх трудових обов'язків, позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди в розмірі його середнього місячного заробітку відповідно до ст. 133 п.2 Кодексу законів України про працю. Згідно з наданою довідкою, середній місячний заробіток відповідача становить 3208 грн. 75 коп.

Outcome: partial