Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття ним спадщини у вигляді ? частки літньої кухні Ж-1після смерті [PERSON] та визнання права власності на господарську будівлю під літерою Ж-1в порядку спадкування за законом, що розташована по вул.Павлюченка, 14 в м.Рівне. Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на домобудівлю, виданого 10.12.1997 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради за прадідом позивача [PERSON], було зареєстровано право власності на житловий будинок із господарськими будівлями за адресою - м.Рівне, вул.Павлюченка, 14, який 19.01.1992 року помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка була успадкована його сином [PERSON] (дідом позивача) в розмірі ? частини, та онуками [PERSON] та [PERSON] по ? частини кожній. [PERSON] померла 30.12.1997 року і належна їй частка спадкового майна успадкована її матірю [PERSON]. 19.02.1998 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого останній успадковує ? частину спадкового майна по вул.Павлюченка, 14 в м.Рівне, що складається з жилого будинку з надвірними будівлями в м.Рівне по вул.Павлюченка, 14, де на вказаній земельній ділянці розташований один деревяний жилий будинок жилою площею 51,8 кв.м, позначений на поетажному плані літерою А-1, та надвірні будівлі: В-І, Г-І, Ж-І, З-І сараї, в,г вбиральні, №1-огорожа. 19.02.1998 року видано також свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON], згідно яких вони успадковують по ? частині жилого будинку з надвірними будівлями кожна зокрема в м.Рівне по вул.Павлюченка, 14, де також зазначається, що на земельній ділянці по вул.Павлюченка, 14, розташований один деревяний жилий будинок площею 51,8 кв.м, позначений на поетажному плані під літерою А-1 та надвірні будівлі: В-І, Г-І, Ж-І, З-І сараї, в,г вбиральні, №1-огорожа. 25.03.1998 року був укладений договір конкретного користування спадкового домоволодіння, за яким в користування [PERSON] (діда позивача) перейшла частина будинку та надвірні будівлі: Г-1, Ж-1, 3-1 - сараї, в, г - вбиральні, 1/2 частина сарая В-1, 1/2 частина огорожі №1, а в користування відповідачів перейшли частина будинку та надвірні будівлі: 1/2 частина сарая В-1, 1/2 частина огорожі №1. 21.04.2002 року помер [PERSON] і після його смерті сину [PERSON] (батьку позивача) видано свідоцтво про право на спадщину за законом на належне майно померлому. Однак в даному свідоцтві відсутня господарська будівля Ж-1. Факт того, що спірна господарська будівля не міститься в свідоцтві про право на спадщину за законом позивач вважає, не може свідчити про неприйняття [PERSON] спадщини в частині ? літньої кухні, оскільки останній постійно проживав разом з померлим [PERSON] і фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, шляхом розпорядження речей, які там знаходилися та підтримання літньої кухні в належному стані. 12.10.2008 року помер [PERSON] (батько позивача) і після його смерті [PERSON] прийняв спадщину шляхом подання заяви про її прийняття, а братом позивача - [PERSON] була подана відмова від неї. Те, що до складу спадщини не ввійшла господарська будівля Ж-1вважає помилкою Другої [PERSON] державної нотаріальної контори, оскільки позивач не відмовлявся від спадщини, крім того, постійно проживав з батьком в м.Рівне, по вул.Павлюченка,14, тому у відповідності до ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Позивач вважає себе спадкоємцем та співвласником ? частини господарської будівлі літньої кухні Ж-1, що знаходиться за адресою: м.Рівне, вул.Павлюченка, 14. Оскільки відповідачі не визнають факту прийняття ним спадщини та права власності на ? літньої кухні Ж-1, змушений звертатися до суду з метою встановлення справедливості. В поданому відповідачем до суду запереченні [PERSON] позовні вимоги гр.[PERSON] вважає безпідставними та просить в їх задоволенні відмовити повністю. В судовому засіданні представники позивача та позивач позовні вимоги підтримали у повному обсязі на зазначених у позовній заяві підставах та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнала позовних вимог, вважає їх безпідставними, підтримала подані до суду заперечення. В задоволенні позовних вимог просить відмовити. Відповідач [PERSON]М (дівоче прізвище [PERSON]) позов не визнала і вказала, що повністю підтримує пояснення [PERSON] Представник 3-ьої особи [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про слухання справи без участі представника Другої [PERSON] державної нотаріальної контори, рішення просить винести на розгляд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги \~не підлягають \~задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 10.12.1997 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на домобудівлю та зареєстровано право власності на житловий будинок із господарськими будівлями за адресою - м.Рівне, вул.Павлюченка, 14. Свідоцтво видано на підставі рішення міськвиконкому № 1568/12 від 06.11.1958 року. Після смерті [PERSON] 19.01.1992 року, його майно успадкували син [PERSON] в розмірі ? частини та онуки [PERSON] та [PERSON] по ? кожній. [PERSON] померла 30.12.1997 року і належна їй частка спадкового майна успадкована її матірю [PERSON]. 19.02.1998 року Першою [PERSON] державною нотаріальною конторою [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого останній успадковує ? частину спадкового майна по вул.Павлюченка, 14 в м.Рівне. В зазначеному свідоцтві вказано, що спадкове майно, складається: з жилого будинку з надвірними будівлями, який розташований на земельній ділянці в м.Рівне по вул.Павлюченка, 14. Жилий будинок деревяний жилою площею 51,8 кв.м, позначений на поетажному плані під літерою А-1, та надвірні будівлі: В-І, Г-І, Ж-І, З-І сараї, в,г вбиральні, №1-огорожа. 19.02.1998 року Першою [PERSON] державною нотаріальною конторою видано також свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON], згідно яких вони успадковують по ? частині жилого будинку з надвірними будівлями кожна зокрема в м.Рівне, по вул.Павлюченка, 14. В даних свідоцтвах також зазначаються, що на земельній ділянці, що знаходиться по вул.Павлюченка, 14 в м.Рівне розташований один деревяний жилий будинок площею жилою 51,8 кв.м, позначений під літерою А-1 та надвірні будівлі: В-І, Г-І, Ж-І, З-І сараї, в,г вбиральні, №1-огорожа. 25.02.1998 року дані свідоцтва були зареєстровані в Рівненському МБТІ за № 103-113-28713 за реєстровими №№ 4-474, 4-476, 4-478. Згідно довідки-характеристики Рівненського БТІ № 1567 від 17.03.1998 року, виданої для укладення договору конкретного користування будинковолодіння в м.Рівне по вул.Павлюченка, 14, спірна будівля під літерою Ж-1значилася як літня кухня, яка самовільно переобладнана. 25.03.1998 року був укладений договір конкретного користування спадкового домоволодіння, за яким в користування [PERSON] (діда позивача) перейшла спірна будівля під літерою Ж-1 - сарай, якою спільно продовжували користуватись і відповідачі. 21.04.2002 року помер [PERSON] і після його смерті сину [PERSON] (батьку позивача) Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 2-2408 на належне майно померлому, в якому відсутня господарська будівля під літерою Ж-1, оскільки є самовільно переобладнаною, а отже, не може бути включена до спадкового майна, а пізніше стати предметом договору дарування. Із тексту вищезазначеного Свідоцтва на спадщину чітко вбачається волевиявлення батька позивача [PERSON] на спадкування майна. Правильність проведення вищезазначених реєстраційних дій, в тому числі і [PERSON] МБТІ підтверджено Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22.12.2010 року у справі № 2а-5820/10/1770, яка набрала законної сили. Отже, [PERSON] не приймав у спадщину господарської будівлі під літерою Ж-1, а позивачем не надано жодного підтверджуючого документа про право власності на спірну будівлю за [PERSON] (його батьком). У вересні 2003 року на підставі рішення [PERSON] міської ради від 21.05.2003 року на імя відповідачів видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія РВ № 033788 та серія РВ № 033789 площею 0,0386 га та 0,0054 га для будівництва та обслуговування частини житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться за адресою м.Рівне, вул.Павлюченка, 14, на якій в тому числі і знаходиться спірна будівля. На підтвердження слів позивача про те, що вони утримували приміщення будинку та господарські будівлі, проводили поточний ремонт, газопостачання, водопостачання, електроосвітлення, позивачем не надано суду жодного ствердного документу. Натомість відповідачами підтверджено користування та утримання будівлі літньої кухні, зокрема: укладеним договором про користування електричною енергією від 22.07.2005 року, проведенням газу, що підтверджується оформленою заявою зобовязанням від 23.05.2007 року та нарядом-допуском №436 на проведення газонебезпечних робіт від 02.07.2007 року, проведеними поточними ремонтами. Таким чином, у позивача відсутні будь-які підстави стверджувати, що він може бути власником приміщення літньої кухні Ж-1, так як останній жодним, як правовстановлюючим документом так і будь-яким іншим документом, не може підтвердити факт причетності та користування, володіння даним обєктом. 29.08.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, згідно якого [PERSON] подарував все належне йому майно [PERSON] (брату позивача), а саме ? частину житлового будинку №14 з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Рівне, вул.Павлюченка. До обєкту договору дарування також не ввійшла спірна будівля ? Ж-1літня кухня, оскільки є самовільно переобладнаною, а отже, не може бути предметом договору дарування. Тобто, в позивача відсутні будь-які підстави стверджувати про прийняття спадщини на ? літньої кухні під літерою Ж-1за адресою м.Рівне, вул.Павлюченка, 14, так як [PERSON] (батько позивача) ніколи не був власником майна ? літньої кухні Ж-1за адресою м.Рівне, вул.Палюченка, 14, що підтверджується відсутністю документів на власність за [PERSON] Згідно ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона /дарувальник/ передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні /обдарованму/ безоплатно майно у власність. Договір дарування, як і договір купівлі-продажу, спрямований на припинення права власності у дарувальника й виникнення права власності в обдарованої особи з тією лише різницею, що договір дарування завжди є безоплатним, а тому дарувальник не має права вимагати від обдарованої особи зустрічних дій. Відповідно д ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст.319 ЦК України). Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що реєстрація права власності на частини будинковолодіння по вул.Павлюченка, 14 у м.Рівне здійснювалась на підставі правовстановлюючих документів, виданих нотаріусами (свідоцтво про право на спадщину, договір дарування). Як вбачається із цих документів господарська будівля літня кухня під літерою Ж-1, не була включена до спадкового майна, а пізніше не стала предметом договору дарування, оскільки є самочинно реконструйованою. 12.10.2008 року помер [PERSON] (батько позивача) і після його смерті [PERSON] прийняв спадщину шляхом подання заяви про її прийняття, а братом позивача - [PERSON] 12.10.2008 року була подана відмова від неї. Згідно ст. ст. 1268, 1273 ЦК України прийняття та відмова від спадщини є безумовною та беззастережною. Суд вважає, що позивач не довів ті обставини на яких ґрунтуються його вимоги, натомість відповідачі заперечуючи проти позову довели правомірність своїх дій. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити. На підставі ст. ст. 11, 1218, 1220-1222, 1258, 1261, 1268, 1273 ЦК України,

Outcome: dismissed