Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-19 00:00:00

Позивачка 19.04.2012 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, де вказує, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину: доньку [PERSON], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона вказує, що їх сімя розпалася та відновити її не можливо, відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає тому, вона вимушена була звернутися до суду з позовом. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Позивачка надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов та розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Згідно довідки, завіреної належним чином та наданої позивачем до суду, [PERSON] утримується в Дніпропетровському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України. Позивачем також надано заяву від відповідача, де вказано, що він не заперечує щодо розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів. Суд ухвалив, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було зареєстровано шлюб 12 червня 2004 року, від спільного сімейного життя мають малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки сторони припинили з причини того, що кожний з них має різні характери та різні погляди на життя, ведення спільного господарства, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя стало не можливим, та таким, що суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Між сторонами були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Збереження сімї, як вважає позивач, не можливо та не доцільно. Відповідач дійсно утримується в Дніпропетровському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України, що підтверджується довідкою № 3/1-143 від 09.07.2012 року Згідно заяви від 19.07.2012 року № 3/1-153(а.с. 18) [PERSON] не заперечує щодо розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів. Сторони спільне господарство та сумісний бюджет не ведуть. Спору про розділ майна між сторонами немає. Суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї не можливо. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на утримання малолітньої доньки аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на дитину у судовому порядку у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів), починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду, та до його повноліття, оскільки відповідач є батьком дитини зобовязаний її матеріально утримувати. Окрім цього, відповідач не надав суду доказів про надання такої матеріальної допомоги щомісяця у розмірі встановленому Законом. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача у розмірі 107 грн. 30 коп. та судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп. на користь держави.

Outcome: approved