Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. З відповідачем вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2009 року. Від цього шлюбу вони мають сина, [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося по причині його негативного впливу на фізичний та психологічний розвиток дитини та постійних образ з його боку. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та, за її глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Їхній син постійно проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Аліменти відповідач нікому не платить. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею. Питання з приводу розподілу майна немає. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила позов та підтримала уточнені позовні вимоги і наполягала на розірванні шлюбу та стягненні аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття та пояснила, що відповідач погано ставився до неї та дитини, з любого приводу виходив з себе, з 20.01.2013 року шлюбні відносини між ними взагалі припинені. Грошей на утримання дитини він не дає. Строк для примирення їй не потрібен і зберегати шлюб з відповідачем вона не бажає. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив їх залишити без задоволення та пояснив, що позивач зібрала всі свої речі та пішла з дому, домовлятися з нею немає сенсу. Він не бажає сплачувати аліменти на утримання сина, оскільки хоче, щоб родина збереглася, і хоче знову проживати разом з позивачкою. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД № 098170, виданим 28 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, сторони з 28 серпня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 451. Задовольняючи позов в частині розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. З пояснень позивача та відповідача, наданих в судовому засіданні, вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач не бажає примирятися, наданий судом строк для примирення не дав позитивних результатів. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Згідно з свідоцтвом про народження, виданим 11 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, 03 червня 2009 року народився [PERSON], батьком якого записаний [PERSON], а матірю [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 499. Згідно з довідкою № 4 від 29.01.2013 року, виданою КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 48-а/37, зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] [INFO]. За таких обставин, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, а позивач потребує такої допомоги, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, позовні вимоги підтверджено протягом судового засідання, у звязку з чим позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 229 гривень 40 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved