Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу контейнеру №4795 на промтоварному ринку «Авангард», визнати недійсними договори банківських депозитних вкладів, визнати за ним позивачем право власності на 1\\2 частину контейнеру №4795 на промтоварному ринку «Авангард», на 1\\2 частину грошових коштів, як на спадщину після смерті батьків [PERSON] і [PERSON] Після неодноразових уточнень позову у судовому засіданні позивач підтримав такі вимоги: визнати за ним [PERSON]- право власності на 1\\2 частину контейнеру №4795, розташованого на території ТОВ «Промтоварний ринок «Авангард», стягнути з [PERSON] на його позивача користь 25000 грн, стверджуючи, що зазначене майно є спадщиною після смерті батьків, він позивач є спадкоємцем першої черги до майна батьків, а відповідач одноособово заволодів усім спадковим майном. Представники [PERSON] і [PERSON] позов не визнали. Представники ПАТ «ІМЕКСБАНК»і ТОВ «Промтоварний ринок «Авангард»до суду не з»явились, про час і місце слухання справи сповіщені належним чином, надали заяви про вирішення спору за їх відсутності. Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи і встановив наступне: [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1974 року. 15 вересня 2010 року [PERSON] померла актовий запис про смерть №955, вчинений Київським відділом РАЦС Одеського МУЮ. 26 жовтня 2010 року помер [PERSON] актовий запис про смерть №1268 вчинений Другим Малиновським відділом РАЦС Одеського МУЮ. З заявами про прийняття спадщини як після смерті [PERSON] так і після смерті [PERSON] до нотаріуса в установлені законом строки звернулись діти померлих - [PERSON] і [PERSON] сторони по даній справі. Між сторонами спір виник щодо грошових коштів на депозитних рахунках в ПАТ «ІМЕКСБАНК», які у квітні місяці 2010 року [PERSON] вніс за договорами банківських вкладів і щодо контейнеру №4795 на території ТОВ «Промтоварний ринок «Авангард», який належав [PERSON] на праві власності. 9 квітня 2010 року і 23 квітня 2010 року за договорами банківського вкладу [PERSON] на депозитні рахунки вніс до ПАТ «ІМЕКСБАНК»(на той час АКБ «ІМЕКСБАНК») грошові кошти у сумі відповідно 100 000 грн і 50 000 грн. 6.10.2010 року [PERSON] видав довіреності за №26 і №27 на ім.»я [PERSON] на право вчинення будь-яких дій, пов»язаних з розпорядженням грошовими коштами, які містяться на належних [PERSON] депозитних рахунках, а також нарахованими по ним відсотками. Зазначені довіреності були засвідчені уповноваженим представником ПАТ «ІМЕКСБАНК». 11 жовтня 2010 року [PERSON] написав до Банку заяви про переоформлення депозитних внесків з його рахунків на нові рахунки на ім.»я [PERSON] у цьому ж відділенні Банку.Грошові кошти у сумі 100 000 грн були переведені на рахунок відповідача 11.10.2010 року, а грошові кошти у сумі 50 000 грн були переведені на рахунок [PERSON] 25 жовтня 2010 року. В подальшому зазначені грошові кошти [PERSON] забрав, а рахунки закрив. 8 жовтня 2010 року [PERSON] видав довіреність на ім.»я [PERSON] на право розпорядження контейнером №4795 та його другим поверхом №9795, що розташований на вул.Авангардній контейнерного комплексу ТОВ «Промтоварний ринок». 9 жовтня 2010 року [PERSON] і [PERSON] (чоловік і жінка, що перебувають у зареєстрованому шлюбі) уклали договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив два 20-футових металевих контейнери, що встановлені на торговому місці за №4795 (другий поверх -9795) на вул.Авангардній контейнерного комплексу ТОВ «Промтоварний ринок». Договір сторони уклали у простій письмовій формі. Позивачева сторона на обґрунтування своїх вимог посилалась на норми Сімейного Кодексу України і стверджувала, що грошові кошти у сумі 150 000 грн і двоповерховий контейнер на промтоварному ринку належали батькам [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1\\2 частину зазначено майна, оскільки [PERSON] не залишила заповіту, спадкоємцями першої черги за законом до її майна є чоловік [PERSON] і діти: [PERSON] і [PERSON], які прийняли спадщину в установленому законом порядку і їхні частки є рівними кожен спадкував 1\\6 частину. Позивач вважає, що після смерті батька він [PERSON] спадкує разом з братом у рівних частках контейнер, тому [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] 25 000 грн (150 000 : 6), та визнати за ним право власності на 1\\2 частину контейнеру. Відповідачева сторона, не визнаючи позов, посилалась на такі доводи: [PERSON] не є співвласником грошових коштів, які вніс її чоловік в банківську установу на депозитний рахунок, тому що власником грошових коштів за договором банківського вкладу є вкладник. Відповідачі вважають, що за життя вкладник розпорядився належними йому грошовими коштами і контейнером, тому це майно не є спадковим. На обгрунтування своїх доводів сторони посилались на такі докази: копії спадкових справ до майна [PERSON] і [PERSON], договори банківських вкладів, довіреності на право розпорядження банківським рахунком, заяви [PERSON] про переведення рахунків, виписки з особових банківських рахунків [PERSON] і [PERSON], довіреність [PERSON] на ім.»я [PERSON] на право розпорядження контейнером №4795 на контейнерному комплексі ТОВ «Промтоварний ринок», договір купівлі-продажу контейнера. При наведених обставинах суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Надані до суду докази свідчать, що позивач і відповідач є спадкоємцями першої черги до майна своїх батьків [PERSON] і [PERSON] Ст.1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обв»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У даному випадку суд не отримав письмових доказів, які б свідчили про наявність у [PERSON] права власності на 20-ти футовий металевий контейнер на території контейнерного комплексу ТОВ «Промтоварний ринок», тому це майно до складу спадщини не входить і вимоги позивача щодо права власності на 1\\2 частину контейнеру в порядку спадкування задоволенню не підлягають. Суд погоджується з доводами позивачевої сторони, що грошові кошти в сумі 150 000 грн були спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] Ст.60 СК України передбачає, що «майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу)». Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина ні чоловік не зобов»язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Таким чином, після смерті [PERSON] 15 вересня 2010 року відкрилась спадщина на 1\\2 частину грошових внесків на загальну суму 75 000 грн. Ч.1ст.1226 ЦК України визначає «частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах». Заповіт [PERSON] не укладала. Спадкоємцями першої черги до майна [PERSON] є її діти та чоловік у рівних частках. Позивач, як спадкоємець першої черги до майна померлої матері, вчинив встановлені законом дії щодо прийняття спадщини. У зв»язку з тим, що [PERSON] розпорядився 11 жовтня 2010 року не тільки своєю часткою грошових коштів, але і спадковою часткою, і передав усі грошові кошти відповідачі [PERSON], позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у п.23 Постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»надав такі роз»яснення «свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу права власності на спадкове майно, регламентовані нормами ст.ст.1216,1218, 1220,1226, 1261,1267,1268,1269 ЦК України.

Outcome: partial