Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнень позивач посилається на те, що 25.04.1992 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від даного шлюбу у них народилися діти [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. Сімейні відносини у неї з відповідачем припинені, спільне господарство вони не ведуть, тому виникла необхідність у поділі майна яке є їх сумісною власністю подружжя. З червня 1996 року вони з відповідачем орендували житло по вул. Пугачова, 17 у м.Дніпропетровьску, яке належало [PERSON], де вони постійно поживали. 26.10.1998 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений та нотаріально посвідчений договір довічного утримання, згідно якого було передано у власність [PERSON] 66/100 частин жилого будинку №17 по вул. Пугачова в м.Дніпропетровську, житловою площею 48,6 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці, площею 235 кв.м. та складається з: жилого будинку А-1, убиральні Д, споруджень №1-3 та мостіння 1. Після укладання вказаного договору довічного утримання та реєстрації за [PERSON] права власності на вказану частину домоволодіння вона з відповідачем разом виконували всі його умови: забезпечували [PERSON] харчуванням, доглядом та необхідною допомогою, матеріальне забезпечення надавалося із коштів їх родинного бюджету. 30.04.2011 року [PERSON] померла, вони з відповідачем взяли на себе витрати по її похованню. Таким чином нею з відповідачем за час перебування у зареєстрованому шлюбі було отримано у власність за договором довічного утримання 66/100 частин домоволодіння №17 по вул. Пугачова в м.Дніпропетровську. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок вказане нерухоме майно складається з двох окремих квартир №1 та №2, житловою площею 27,6 кв.м. та загальною площею 61,1 кв.м., де квартира №1 складається з: двох житлових кімнат, жилою площею 18,1 кв.м., кухні, площею 4,8 кв.м., сіней, площею 12,8 кв.м., загальною площею 35,7 кв.м.; квартира №2 складається з: житлової кімнати, площею 9,5 кв.м., кухні, площею 6,4 кв.м., сіней, площею 6,2 кв.м., коридору, площею 3,3 кв.м., загальною площею 25,4 кв.м. Обидві квартири мають окремий вхід, уборна знаходиться на вулиці. Позивач посилається на те, що їх син, хоча є повнолітнім, є інвалідом з дитинства ІІ групи, тому вона вважає, що її частка в праві спільної сумісної власності може бути збільшена. У добровільному порядку вирішити спір з відповідачем вони не можуть, тому вимушена звернутися до суду з позовом. Позивач просить розділити майно, набуте під час шлюбу, виділивши їй в натурі квартиру №1, загальною площею 35,7 кв.м., яка входить до 66/100 частин домоволодіння №17 по вул. Пугачова в м.Дніпропетроську, виділити [PERSON] квартиру №2, загальною площею 25,4 кв.м., яка входить до 66/100 частин вказаного домоволодіння; визнати за нею право власності на квартиру №1. В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені в позові та в уточненні до нього, позовні вимоги підтримала. Відповідач всудове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися, [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, придбана за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Об»єкти права спільної сумісної власності подружжя визначені статтею 61 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, позивач з 25.04.1992 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу у них народилися діти [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Встановлено, що з червня 1996 року позивач з відповідачем орендували житло по вул. Пугачова, 17 у м.Дніпропетровьску, яке належало [PERSON], де вони постійно проживали. 26.10.1998 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений та нотаріально посвідчений договір довічного утримання, за умовами якого [PERSON] передала у власність [PERSON] належні їй 66/100 частин жилого будинку №17 по вул. Пугачова в м.Дніпропетровську, житловою площею 48,6 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці, площею 235 кв.м. та складається з: жилого будинку А-1, убиральні Д, споруджень №1-3 та мостіння 1. За умовами цього договору [PERSON] зобов»язався довічно утримувати [PERSON], забезпечувати її харчуванням, доглядом, необхідною допомогою та забезпечити в її користуванні вказаною частиною жилого будинку. Відповідно до умов договору право власності на вказану частину домоволодіння було зареєстровано за [PERSON], позивачка, [PERSON] та їх діти [PERSON] та [PERSON] проживають та зареєстровані за вказаною адресою, що підтверджується відповідною довідкою квартального комітету №6. Після укладання вказаного договору довічного утримання та реєстрації за [PERSON] права власності на вказану частину домоволодіння позивач з відповідачем разом виконували всі його умови: забезпечували [PERSON] харчуванням, доглядом та необхідною допомогою, матеріальне забезпечення надавалося із коштів їх родинного бюджету. 30.04.2001 року [PERSON] померла, позивач з відповідачем взяли на себе витрати по її похованню та продовжували проживати за вказаною адресою. Встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.12.2010 року шлюб між ними розірвано. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок вказане нерухоме майно складається з двох окремих квартир №1 та №2, житловою площею 27,6 кв.м. та загальною площею 61,1 кв.м., де квартира №1 складається з: прим. 1 - сіни, площею 7,8 кв.м., прим. 2 - кухня, площею 4,8 кв.м., прим. 3 житлова, площею 14,8 кв.м., прим.4 житлова, площею 3,3 кв.м., прим. 5 - сіни, площею 5,0 кв.м., загальною площею 35,7 кв.м.; квартира №2 складається з: прим. 1 сіни, площею 6,2 кв.м., прим.2 кухня, прим. 6,4 кв.м., прим. З житлова, площею 9,5 кв.м., прим.4 - коридор, площею 3,3 кв.м., загальною площею 25,4 кв.м., а також з квартири №3. Квартири мають окремий вхід, вбиральня знаходиться на вулиці. Судом також встановлено, що позивач з дітьми проживає в квартирі №1, а відповідач проживає в квартирі №2 за вказаною адресою. Власник інших 34/100 частин вказаного домоволодіння [PERSON] мешкає у квартирі №3. Таким чином позивачем разом з відповідачем за час перебування у зареєстрованому шлюбі було отримано у власність за договором довічного утримання 66/100 частин домоволодіння №17 по вул. Пугачова в м.Дніпропетровську, і це нерухоме майно у відповідності до положень ст.60 Сімейного Кодексу України є спільним майном подружжя. Зважаючи на те, що між сторонами встановлений вказаний порядок проживання в належній їм на праві сумісної власності частині домоволодіння, з урахуванням того, що з позивачем проживають діти, в тому числі син сторін [PERSON], який є інвалідом ІІ групи, суд вважає за можливе розділити майно, набуте сторонами під час шлюбу, та виділити позивачці в натурі квартиру №1, загальною площею 35,7 кв.м., яка входить до 66/100 частин домоволодіння №17 по вул. Пугачова в м.Дніпропетроську, [PERSON] залишити у власності квартиру №2, загальною площею 25,4 кв.м., яка входить до 66/100 частин вказаного домоволодіння; та визнати за позивачем право власності на квартиру №1. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по справі сплачений судовий збір в сумі 100,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved