Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-17 00:00:00

Позивач у лютому 2012року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підтвердження позовних вимог позивач вказав, що відповідно до укладеного 14 травня 2007року кредитного договору №001-14033-140507 відповідач [PERSON] отримала від позивача кредит у сумі 13271грн. 46коп. з відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості та комісією 1,95% від суми кредиту в місяць за ведення кредитної справи, з кінцевим терміном повернення кредиту 13.05.2010року. Позивач вказує, що ним свої обов'язки за кредитним договором виконано повністю, однак в порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 14.05.2007року у відповідача за вказаним кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 13895грн. 09коп., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 7149грн.25коп., заборгованості за відсотками 793грн. 67коп. та заборгованості за комісією 5952грн.17коп. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також витрати понесені по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, але позовній заяві просив справу розглядати в його відсутність. Відповідач надав до суду заперечення на позовні вимоги ПАТ „Дельта Банк, в яких вказала, що згідно п.2.8. кредитного договору №001-14033-140507, 14 числа кожного місяця починаючи з 14.06.2007року вона повинна була сплачувати заборгованість за кредитом, яка включала в себе частину тіла кредиту, відсотки та комісію за ведення кредитної справи, платежами у розмірі 700грн. Згідно п.2.3. та п.2.5. за користування кредитом позичальник сплачує кредитору відсотки у розмірі 12% на рік, а також комісію за ведення кредитної справи у розмірі 1,95% в місяць що станом на 06.12.2008року нею сплачено в рахунок погашення кредиту 14892грн. В судовому засіданні пояснив, що дійсно брав кредит у ТОВ «[PERSON] Дельта», однак оскільки кінцевим терміном повернення кредиту згідно договору було встановлено 21 березня 2008року, з дня коли позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав до дня подачі позову минуло більш ніж три роки, посилаючись на вказане відповідач просив застосувати до вимог ПАТ „Дельта Банк строки позовної давності і відмовити в задоволені позову. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази в матеріалах справи (кредитний договір №004-03103-220507 від 22.05.2007року, копію анкети позичальника, графік платежів та розрахунок заборгованості відповідача) судом встановлено, що 22.05.2007року між ТОВ «[PERSON] банк «Дельта» правонаступником якого є ПАТ „Дельта Банк та [PERSON] було укладено кредитний договір №004-03103-220507 згідно умов якого відповідач отримав від банку кредит у розмірі 2797гривень, з відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості та комісією 0,87% від суми кредиту в місяць за ведення кредитної справи, з кінцевим терміном повернення кредиту 21.03.2008року. Позивач виконав свої зобовязання і видав грошову суму кредиту відповідачу, однак відповідач порушив взяті на себе зобовязання, не здійснював належним чином оплату по кредитному договору щомісячно, у звязку із чим у нього станом на 28.11.2011року у відповідача за вказаним кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 2754грн. 75коп., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 2516грн.35коп., заборгованості за відсотками 0грн.10коп. та заборгованості за комісією 238грн.30коп. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки кінцевий строк встановлений договором для повернення кредиту - 21.03.2008року, то у разі не несплати позичальником у вказаний строк всіх належних платежів (тіла кредиту, відсотків, комісії, пені тощо) позикодавець не міг не дізнатися про порушення його прав, тому вищевказану дату суд вважає днем початку перебігу строку позовної давності. Згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З наведеного видно, що позивач звернувся в суд з пропущеним строком позовної давності, а оскільки відповідачем в судовому засіданні заявлено клопотання про застосування строків давності - в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed