Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-26 00:00:00

У червні 2012 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути на свою користь 4707 грн. на відшкодування шкоди, яка була завдана відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також 2000 грн. компенсації заподіяної моральної шкоди і судового збору в сумі 429,20 грн. В подальшому письмовою заявою позивач збільшив свої вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди додатково ще на 21000 грн., посилаючись на те, що ним були добуті докази на підтвердження дійсної, тобто більшої ніж первісно заявленої, суми матеріального збитку (а.с.48). В судовому засіданні позивач з представником позовні вимоги підтримали. Відповідач визнав позовні вимоги у сумі 4707 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди. Пояснив, що під час ДТП керував автомобілем ВАЗ 21011, на підставі довіреності. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] підтримав позов. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] надав суду заяву, в якій проси розглянути справу за його відсутністю (а.с.48 зворот). Суд заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2010 р., [PERSON] визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху, внаслідок чого він 04 червня 2010 р. у м. Миколаєві керуючи автомобілем ВАЗ 21011, реєстраційний номер Л1614НИ, який належить [PERSON], допустив зіткнення з автомобілем Тойота, реєстраційний номер ВЕ 6970ВЕ, під керуванням [PERSON], а автомобіль Тойота, продовживши рух, допустив наїзд на автомобіль Чері, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.6). Автомобіль Тойота «НІ АСЕ», реєстраційний номер [NUMBER] належить згідно свідоцтва про реєстрацію [PERSON] (а.с.7). Згідно листа від 10 червня 2010 р., НАСК «Оранта» відмовило у виплаті страхового відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою, яка трапилася 04 червня 2010 р., у звязку з тим, що у момент настання ДТП забезпеченим транспортним засобом керував [PERSON] страхова відповідальність якого не застрахована за вказаним полісом (а.с.56). Відповідно до копії заявки від 07 червня 2010 р., [PERSON], який мав право на керування автомобілем Тойота «НІ АСЕ», реєстраційний номер [NUMBER] згідно відмітки у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, звернувся до КП «Автооблуговування» із заявою на проведення ремонту задньої та передньої частини даного автомобілю після ДТП із запасних частин замовника (а.с.11). 01 липня 2010 р. директор КП «Автообслуговування» затвердив акт виконаних робіт з ремонту вказаного автомобілю Тойота за ціною 1200 грн (а.с.11). Позивачем у ПП «[PERSON]В» були придбані запасні частини і витратні матеріали для ремонту належного йому автомобілю за товарним чеком №23 від 16 червня 2010 р. на суму 510 грн., за товарним чеком №34 від 25 червня 2010 р. на суму 642 грн.; №25 від 10 червня 2010 р. на суму 565 грн.; №24 від 10 червня 2010 р. на суму 1790 грн. На загальну суму 3507 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З врахуванням визнання позову відповідачем на суму матеріальних збитків і вартості ремонтних робіт (1200 грн. + 3507 грн.), первісно заявлені вимоги позову слід задовольнити згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України. Позовні вимоги про стягнення додатково ще 21000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди не доведені допустимими доказами. Так, згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторонам неодноразово розяснювалася можливість надати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень шляхом проведення судової автотоварознавчої експертизи щодо визначення розміру збитків заподіяних автомобілю позивача внаслідок ДТП, але такою можливістю обидві сторони скористатися не побажали. Надані позивачем на підтвердження розрахунку заяви про збільшення позовних вимог (а.с.48-49), товарні чеки ПП [PERSON] від 20 липня 2010 р., 26 липня 2010 р. і від 12 грудня 2010 р. на загальну суму запчастин у 21000 грн. (а.с.58, 64-68), оформлені після того як був виконаний ремонт пошкодженого автомобілю згідно акту виконаних робіт від 01 липня 2010 р., тому допустимим доказом розміру заподіяного збитку позивачу суд їх не приймає. Отже в цій частині у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю. Моральна шкода заявлена позивачем в сумі 2000 грн., підлягає задоволенню частково на суму 1000 грн. з врахуванням інтенсивності та тривалості страждань позивача, необхідності для нього докласти додаткових зусиль для організації свого життя, принципів розумності та справедливості, на підставі ст. 23 ЦК України. При предявленні заяви про збільшення позовних вимог до загальної суми 25707 грн., [PERSON] не доплатив судового збору в розмірі 42,47 грн., які з нього слід стягнути в дохід держави. Згідно ст. 88 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам (22%) з [PERSON] слід стягнути 56,54 грн. судового збору (22%х2,57-1 % від належної суми судового збору у 257 грн.).

Outcome: partial