Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-29 00:00:00

07.11.2012 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на майно, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № HAUAGA00000053 від 16.05.2008 року [PERSON] 16.05.2008 року отримав кредит у розмірі 25220,00 (Доллар США) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.05.2028 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ЗАТ КБ Приватбанк і відповідач 16.05.2008 року уклали договір іпотеки № б/н. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 42,20 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував. Позивач просив звернути стягнення на квартиру загальною площею 42,20 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №б/н від 16.05.2008 року) ПАТ КБ Приватбанк (49094 м. Дніпропетровськ, вул. Набарежна Перемоги, 50 код ЄДРПОУ 14360570) з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях, також наданням ПАТ КБ Приватбанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, виселити відповідача зі зняттям з реєстраційного обліку, стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3326,3 грн. та судові витрати по сплаті розміщення оголошення про виклик відповідача в газеті Слобідський край в розмірі 272,7 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, у своїй заяві на адресу суду просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не зявився, хоча належним чином був повідомлений шляхом розміщення оголошення про проведення судового засідання в газеті Слобідський край, про причини неявки суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Зі згоди позивача суд розглядає справу шляхом заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. До цього висновку суд прийшов з наступних підстав: Судом встановлено, що 16.05.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № HAUAGA00000053, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 25220,00 (Доллар США) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.05.2028 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ЗАТ КБ Приватбанк і відповідач 16.05.2008 року уклали договір іпотеки № б/н. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 42,20 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Вищезазначене майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.08.2003 року, серія ВАМ №276748. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № HAUAGA00000053 від 16.05.2008 року сума заборгованості станом на 04.07.2012року складає 51461,23 долларів США (за курсом НБУ 7,99) складає 411303, 87 грн. Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809 відбулася зміна найменування юридичної особи на Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк. Дата заміни свідоцтва 17.07.2009 року. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати кредит позичальникові в розмірі і на умовах передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки. Умови договору з боку позичальника невиконані, що спричинило порушення вимог ст.629 ЦК України, відповідно до яких договір є обовязковим для виконання. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязань або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, що прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за заподіяні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України Про іпотеку у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню у частині звернення стягнення на квартиру, шляхом продажу предмету іпотеки ПАК КБ Приватбанк з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з визначенням початкової\~ \~ ціни\~ \~ \~ \~ предмета\~ \~ іпотеки\~ \~ в розмірі його дійсної\~ \~ вартості, визначеної сторонами\~ \~ в договорі\~ \~ іпотеки\~ \~ -\~ \~ в\~ \~ сумі\~ \~ 151500 грн. та отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях, а також наданням ПАТ КБ Приватбанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стосовно виселення відповідача зі зняттям з реєстраційного обліку, суд вважає позовні вимоги у цій частині як такі, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Статтею 39 Закону України Про іпотеку передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. Разом з тим ч. 1 ст. 40 цього ж Закону зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 109 ЖК, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до розяснень, що містяться в п. 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення у разі звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернення стягнення, як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. Уявляється, що недотримання вищезазначеної процедури є підставою для відмови в позові про виселення мешканців житлового приміщення, що є предметом іпотеки, і на яке звертається стягнення. Виходячи із аналізу наведених правових норм, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. Оскільки на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених ч. 2 ст. 40 Закону України Про іпотеку та ч. 3 ст. 109 ЖК, щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку або житлового приміщення, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки, то такі позовні вимоги на цій стадії не можуть бути задоволені, оскільки на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя або нового власника щодо звільнення таких житлових приміщень їх мешканцями в розумінні вимог ст. 3 ЦПК щодо права особи для звернення до суду за захистом. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3326,3 грн. та витрати по сплаті розміщення оголошення про виклик відповідача в газеті Слобідський край в розмірі 272,7 грн.

Outcome: partial