Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до повноліття дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 1996 року. Від шлюбу вони мають спільного сина -[PERSON], [INFO], який є неповнолітнім та проживає разом з ним і перебуває на його утриманні, та усиновлену дитину -[PERSON], [INFO]. Сумісне проживання з відповідачем припинено з червня 2010 року, з того часу відповідач проживає окремо разом з усиновленим позивачем сином [PERSON] Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, нічим не допомагає та ухиляється від своїх материнських обов'язків. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, представник позивача подала до суду заяву в якій просить суд розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити та постановити рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, представника позивача та відповідача. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, доводи поданої представником позивача заяви, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони шлюб зареєстрували 26 липня 1996 року (а.с.3). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину -[PERSON], [INFO] (а.с.4). З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] проживає разом з неповнолітнім сином -[PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Відповідач, [PERSON], проживає за адресою в будинку [ADDRESS]. Відповідач постійної участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від виконання своїх материнських обов'язків. Як вбачається з довідки виданої ТОВ «Триада-Прінт», від 25 листопада 2011 року, позивач [PERSON] працює в ТОВ «Триада-Прінт»на посаді заступника генерального директора з окладом 1100 гривень (а.с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, при визначенні розміру аліментів, який буде стягуватись на утримання неповнолітньої дитини, суд з урахуванням положень ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище позивача, перебування неповнолітньої дитини на утриманні позивача, та враховуючи, що заперечень щодо спростування вимог позивача відповідачем надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, підлягають задоволенню з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1000 гривень. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у відповідності до ст.. 88 ЦПК України від сплати якого при зверненні до суду був звільнений позивач. На підставі викладеного,

Outcome: approved