Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 25.09.2010 року у виконкомі Давидівської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області сторонами було укладено шлюб. Шлюб зареєстровано вперше. У сторін від шлюбу народилася дочка: [PERSON] [INFO], яка проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з чоловіком не склалося, сторони проживають окремо. Причиною розпаду сімї послужили ті обставини, що чоловік вчиняв сварки та скандали та застосовував відносно дружини фізичну силу. Позивач впевнена, що шлюб набув формального характеру, так як вона втратила до чоловіка почуття поваги та любові. Позивач просила шлюб розірвати та стягувати на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача, щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання у розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги змінила, просила суд шлюб розірвати, дитину залишити проживати разом з нею та стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В частині стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку відмовилася. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги відносно розірвання шлюбу визнав повністю, на розлучення згідний, не заперечував щоб дитина проживали з позивачкою, в частині стягнення аліментів змінені позовні вимоги також визнав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 25.09.2010 року у виконкомі Давидівської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області, актовий запис №9. У сторін від шлюбу народилася дочка [PERSON] [INFO], яка проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд виходить із встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, а також враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на це суд знаходить, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обгрунтованими і підлягають задоволенню, поскільки позивач не хоче примирення, а відповідач не заперечував проти задоволення позову. Позивач пояснила суду, що примирення неможливе, оскільки вони з чоловіком не живуть спільно та стосунки не підтримують. На думку суду дана сім`я розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження серії 1-МИ №144755 виданого 14.07.2011 року виконкомом Давидівської сільської ради Сторожинецького району, Чернівецької області, батьком [PERSON] [INFO] є відповідач, який, у відповідності до ст.180 СК України, будучи зобов'язаним утримувати дитину до досягнення нею повноліття - кошти на її утримання не надає, тому суд знаходить, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідача, суд виходить з того, що згідно вимог ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.3 ст.181 та ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує всі обставини, що мають істотне значення, в тому числі матеріальне становище відповідача. Відповідач працює, отримує стабільну заробітну плату і не заперечує як проти стягнення з нього аліментів так і проти заявленого розміру аліментів, а тому зважаючи на це суд знаходить, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача підлягають задоволенню. Судові витрати суд покладає на відповідача, у звязку з тим, що дитину суд залишає проживати з матірю.

Outcome: approved