Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-16 00:00:00

У червні 2006 року ВАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося зо суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків, заподіяних відповідачем підприємству внаслідок порушення покладених на нього трудових обовязків. В обґрунтування позову вказує, що працівник [PERSON] була прийнята на роботу до ВАТ «Запоріжжяобленерго» 22.03.2004р. на посаду комірника Запорізьких РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго». 30.11.2009р. в цілях забезпечення збереження матеріальних цінностей, які належать Позивачу, адміністрація Товариства уклала з відповідачем договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого відповідач взяла на себе повну відповідальність за забезпечення збереження довірених йому цінностей. 01 жовтня 2010 року, на підставі розпорядження №221, на ввіреному [PERSON] складі було проведено інвентаризацію ТМЦ. В результаті проведеної інвентаризації було виявлено лишків на суму 2 582,17 грн. та нестачу на суму 38 603,37 грн. Загальний розмір збитків, відповідно до протоколу планової інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, складає 33 451,58грн. 30.05.2011р. [PERSON] було направлено претензію №276юр від 30.05.2011р., однак, на момент подачі цієї позовної заяви заборгованість нею не погашена. На підставі викладеного, відповідно до 1166 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідачки спричинені нею збитки у сумі 33451,60 грн., а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути заборгованість у розмірі 32051,60 грн. Відповідачка в судове засіданні не зявилася повторно, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Із заявою про відкладення розгляду справи не зверталася. В попередніх судових засіданнях проти позову заперечувала, пояснюючи, що вона не винна у нестачі, однак будь-яких доказів на підтвердження цього не надала. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] була прийнята на роботу до ВАТ «Запоріжжяобленерго» 22.03.2004р. на посаду комірника Запорізьких РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго», що підтверджується наказом №686к від 22.03.2004р. З метою забезпечення збереження матеріальних цінностей, які належать підприємству, адміністрація ВАТ «Запоріжжяобленерго» 30.11.2009р. уклала з [PERSON] договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Відповідно до договору [PERSON] взяла на себе повну відповідальність за забезпечення збереження довірених їй цінностей. Розпорядженням начальника Запорізького РЕМ №221 від 01.10.2010р. призначено проведення річної інвентаризації активів по Запорізькому РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго». Розпорядженням №228 від 02.10.2010р. до розпорядження №221 від 01.10.2010р. внесено зміни з метою виправлення описок, зокрема, в п.2 розпорядження №221 від 01.10.2010р. викладено в наступній редакції: «Робочим комісіям провести інвентаризацію в наступні строки: з 01.10. по 19.10.2010р. станом на 01.10.2010р.; з 01.11.2010р. по 19.11.2010р. станом на 01.11.2010р.». На підставі розпорядження №221, на ввіреному [PERSON] складі було проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей (далі ТМЦ), про що складено Протокол щорічної планової інвентаризації товарно-матеріальних цінностей станом на 01 жовтня 2010 року. Згідно протоколу, за результатами проведеної інвентаризації у матеріально-відповідальної особи комірника [PERSON] встановлені лишки на суму 32226,36 грн. ( а не на суму 2582,17 грн., як вказується позивачем), та нестача на суму 36745,69 грн. (а не на суму 38603,37 грн., як вказує позивач). Як зазначено у протоколі, на складі Запорізького РЕМ на відповідальному зберіганні знаходиться дріт АС-35 (копії акту приймання-передачі та договору додаються). Під час річної інвентаризації у матеріально-відповідальної особи [PERSON] була виявлена нестача на суму 36745,69 грн. та надлишки на суму 32226,36 грн. Після проведення в обліку заліку пересортиці остаточні надлишки на суму 1592,11 грн. оприбутковані на склад. Нестача, не підтверджена документально, на суму 27803,66 грн. та сумова різниця 72,66 грн. віднесені на рахунок винної особи - комірника [PERSON] Добровільно погасити нестачу відповідачка відмовилася. На адресу [PERSON] 30.05.2011р. за №276юр направлено претензію, в якій зазначено, що за наслідками інвентаризації у неї була виявлена нестача ТМЦ на суму 33451,60 грн. Запропоновано у семиденний строк з дня предявлення претензії здійснити оплату грошових коштів. З наданих порівняльних відомостей №1, №2 від 03.12.2010р. вбачається, що має місце нестача в сумі 23345,27 грн. (з НДС 28014,32 грн.) та 4458,39 грн. (з НДС 5437,26 грн.) відповідно, що разом становить 33451,58 грн. Актом від 16.11.2010р. засвідчено, що [PERSON] відмовилася підписувати інвентаризаційні описи і порівняльні відомості. Згідно заяви відповідачки від 29.04.2011р. вона просить утримувати із заробітної плати суму нестачі по інвентаризації 2010 року суму 5437,26 грн. з травня 2011 року. Погашати нестачу в сумі 23345,27 грн. (з НДС 28014,32 грн.) відповідачка відмовляється. З урахуванням утримань, які проводилися із заробітної плати відповідачки згідно з її заявою, станом на 03.10.2011р. розмір заборгованості становить 32051,60 грн., у звязку з чим були змінені позовні вимоги. Наявність на складі ТМЦ, нестачу яких було виявлено, станом на 30.11.2009р., коли з [PERSON] було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, їх рух, підтверджено копіями прибуткових ордерів, накладними, розпискою [PERSON] на початок проведення інвентаризації станом на 01.10.2009р., та не заперечувалося відповідачкою. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдало збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене.» Відповідно до ст. 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 Кодексу України законів про працю укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або інших цілей. Враховуючи встановлені обставини та наведені норми закону, недоведеність відповідачем відсутності її вини у завданій шкоді, суд приходить до висновку, що ВАТ «Запоріжжяобленерго» було завдано збитки, які [PERSON] зобов'язана відшкодувати. Питання про судові витрати підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved