Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-14 00:00:00

Позивачка,посилаючись на те, що після смерті її рідної сестри залишилося спадкове майно,інших спадкоємців першої та другої черг на згадане майно не має,тому просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок №238 з господарськими спорудами, що розташований по вул.Леніна в с.Макалевичі Радомишльського району Житомирської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] з"явилася,заявлені вимоги підтримала, просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок №238 з господарськими спорудами, що розташований по вул.Леніна в с.Макалевичі Радомишльського району Житомирської області в порядку спадкування після смерті її рідної сестри-Мамаєвої [PERSON],яка померла 01 березня 2012 року у віці 81 років. Представник Макалевицької с)ради в Радомишльському районі Житомирської області в судове засідання не з"явився, надіслав до суду письмову заяву, просив слухати справу за їх відсутності, з заявленими вимогами погодився. Суд,вислухавши пояснення позивачки,дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено,що [PERSON] народилася 01 липня 1936 року в с.Макалевичі Радомишльського району Житомирської області і в свідоцтві про народження її батьками були записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. З архівної довідки Державного архіву Київської області від 14.08.2012 року №411-РАЦС вбачається,що [PERSON] народилася [INFO] і в свідоцтві про народження її батьками були записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. 05 червня 197 4 року Тургайським сільЗАГС Срмитауского району Цілиноградської області(Казахстан) був зареєстрований шлюб між [PERSON] Мінірафіком Хуснулловичем та [PERSON] і після його реєстрації дружині було присвоєне призвіще чоловіка - МАМАСВА. Сестра позивачки - [PERSON] померла 01 березня 2012 року у віці 81 років в с. Макалевичі Радомишльського району Житомирської області. У 7 0-ті роки минулого століття сестра позивачки разом зі своїм чоловіком,який помер значно раніше її за свої кошти побудували жилий будинок за №2 38 з господарськими будівлями, що розташований по вул.Леніна в с.Макалевичі Радомишльського району Житомирської області і з того часу та з дня смерті чоловіка володіла ним як власним, що підтверджується довідками виданими виконавчим комітетом Макалевицької с/ради Радомишльського району Житомирської області. З довідки Житомирського обласного бюро технічної інвентари зації від 10 квітня 2012 року за №377 вбачається,що за [PERSON] вірою [PERSON] право власності на житловий будинок №238 з господарськими будівлями, що розташований по вул.Леніна в с.Макалевичі Радомишльського району Житомирської області загальною вартістю 59 871,00 грн. - не зареєстроване(а.с.09). З довідок Макалевицької с)ради вбачається, що згідно записів в погосподарських книг [PERSON] була головою колгоспного двору (домоволодіння) з моменту вселення по 2012 рік (а.с.б). У відповідності до п.45 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських,селищних,сільських Рад народних депутатів,затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР за №115 від 19 січня 197 6 року( була чинною на час виникнення правовідносин) підставою належності кокретній фізичній особі домоволодіння в сільській місцевості були дані погосподарських книг,які велися відповідними сільськими Радами. Відповідно до п.4 ч.2 п.п.6 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах,селищах міського типу УРСР,затвердженої Мінкомунгоспом УРСР від 31.01.19бброку за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15.01.1966 року(яка була чинною до 13.12.1995 року) державній реєстрації підлягали тільки будинки і домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали. Відповідно до п.а,б, ст.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права власності (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.15.1998 року)" - положення ст.17,18 Закону " Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введенню в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).Доправовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні, а згідно ст.12 6 ЦК УРСР такими, що втратили це право вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються час перебування на дійсній військовій строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двора визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи наведене станом на 15 квітня 1991 р. сестра позивачки не втратила свого права на власність колгоспного двору, головою якого і раніше вона була, що підтверджується записами в господарських книгах Макалевицької с)ради. З матеріалів спадкової справи №108/2012 до майна померлої 01 березня 2012 року [PERSON],відкритої у приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу [PERSON] вбачається,що єдиним спадкоємцем майна є [PERSON]. Зазначене вище підтверджується і зібраними по справі письмовими доказами, а саме копіями наступних документів: паспорта громадянина України (а.с.05),свідоцтва про народження(а.с.07,08), свідоцтва про реєстрацію шлюбу (а.с.09), свідоцтва про смерть (а.с.10), технічного паспорта (13-15), довідки БТІ (а.с.12), довідки с/ради (а.с.11) та інш. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, або спадкоємці за законом. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно,якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивачки на спадкове майно захистити неможливо суд визнає за нею право власності на спадкове майно. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що є всі необхідні та достатні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved