Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-02 00:00:00

Позивач звернулась з названою позовною заявою до суду в якій зазначила, що 13 лютого 2004 року помер її батько [PERSON], якому за життя належало Ѕ частина домоволодіння житлового будинку № 3 по вул. Тернопільській в с. Валовому Криворізького району Дніпропетровської області та земельна ділянка площею 3,5164 га, яка розташована на території Валівської ради Криворізького району Дніпропетровської області, згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ДП № 031830 від 19.06.2004 року, який у встановленному законом порядку не був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку в звязку з його смертю, що підтверджується відповіддю відділу Держкомзему у Криворізькому районі від 03.02.2012 року за вихідним номером № 0188/11-03, а також грошовий вклад у філії № 7897/012 відділення Ощадного банку України в с. Валове Криворізького району на рахунках № 915510767, № 1771, який належав йому на підставі ощадних книжок, виданих на його імя. Згідно довідки № 454 від 08.06.2006 року [PERSON] та [PERSON] проживали з 1960 року по день смерті в с. Валове по вул. Тернопольській. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті батька спадкоємцями першої черги були її мати [PERSON], вона - дочка [PERSON] та син [PERSON]. Вона та брат від спадщини відмовились на користь матері тому, коли вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 26 січня 2005 року на нерухоме майно в вигляді домоволодіння. В свідоцтві про право власності на законом вказана також земельна ділянка, яка переходить в користування [PERSON] з наступним оформленням її в приватну власність, оскільки покійний батько не оформив належним чином цю земельну ділянку в приватну власність. Але після його смерті мати, через хворобу, не встигла оформити та зареєструвати право власності на земельну ділянку та отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, яку вона фактично успадкувала після смерті батька. Ще до дня своєї смерті мати 13 лютого 2004 року заповіла все майно, яке буде належати їй на день її смерті своїм дітям [PERSON] і [PERSON], які своєчасно звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Після її смерті 30 серпня 2005 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом - по Ѕ частині домоволодіння, яке знаходиться в с. Валове Криворізького району Дніпропетровської області вул. Тернопільська б. 3 за [PERSON] та [PERSON]. Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності після смерті матері [PERSON] на земельну ділянку, площею № 3,5164 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Валівської сільської ради Криворізького району, оскільки спадкодавиця не одержала особисто, або через свого представника на своє імя Державний акт про право власності на вказану земельну ділянку. 24 листопада 2008 року помер її брат [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть, якого вона не може залучити в якості співвідповідача. В надані інформації про наявність спадкоємців після його смерті нотаріальна контора їй не надала, оскільки вона не є особою щодо якої вчиняються нотаріальні дії після його смерті. Але після смерті матері вона фактично прийняла спадщину в вигляді права на земельну ділянку, оскільки має на руках правоустановчі документи, а саме державний акт про право власності на земельну ділянку на імя батька і доказ того, що вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Просить постановити рішення яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 30 травня 2005 року на земельну ділянку площею 3,5164 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Валівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області кадастровий номер 1221880500020010075, що належала [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 січня 2005 року в реєстрі № 1-170, яке є спадковим майном її чоловіка [PERSON], та належало йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП № 031830 від 19.06.2004 року, який був юридично оформлений, але не пройшов державну реєстрації відповідно до вимог діючого законодавства. В судове засідання позивач та її представник не зявились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в їх відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представники відповідачів в судове засідання також не зявились, письмово повідомили суд про можливість розгляду справи в їх відсутності, проти позовних вимог не заперечують, покладаються на розсуд суду. Суд проаналізувавши письмові матеріали справи дійшов до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено доказами, що [PERSON], як члену колективного сільськогосподарського підприємства ВАТ ППЗ «Христофорівський», відповідно до рішення Криворізької районної державної адміністрації № 385-р від 4.07.2000 року був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0293767 розміром 3,04 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) ( а.с. 17). На підставі вищезазначеного сертифікату розпорядженням голови Криворізької районної державної адміністрації № 66-р від 26.01.2004 року [PERSON] був виданий Державний акт серії ДП № 031830 від 19.06. 2004 року на право власності на земельну ділянку площею 3,5164 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю Державний акт не зареєстрований (а.с. 14-15). 13 лютого 2004 року [PERSON] помер (а.с. 6), після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини домоволодіння - житлового будинку № 3 по вул. Тернопільській в с. Валове Криворізького району Дніпропетровської області, земельної ділянки розміром 3,5164 га розташована на території Валівської сільської ради та грошового вкладу у філії № 7897/012 відділення Ощадного банку України. Після його смерті спадкоємцями першої черги були його дружина [PERSON] та діти [PERSON] і син [PERSON], які відмовились від своєї частки спадщини на користь матері [PERSON], якій видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину домоволодіння - будинку № 3 по вул. Тернопільській в с. Валове Криворізького району, яке належало спадкодавцю на підставі права власності на житло виданого 30 грудня 1987 року виконкомом Криворізької районної ради Дніпропетровської області згідно рішення № 309 від 27 листопада 1987 року та зареєстрованого у Комунальному Підприємстві «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» у реєстровій книзі № 1-22 за реєстром № 22 та земельної ділянки площею 3,5164 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Валівської сільської раді Криворізького району, яка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДП № 031830 виданого Криворізькою районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 29 листопада 2000 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю (а.с. 18). [PERSON] також було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді права на грошові вклади з усіма належними відсотками, компенсаційними та індексаційними нарахуваннями у філії № 7897/012 відділення Ощадного банку України в с. Валове Криворізького району на рахунках № 915510767 та № 1771, який належав померлому на підставі ощадних книжок, виданих на імя її чоловіка [PERSON] (а.с. 19). Виходячи з вищенаведеного, [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки не подала заяву про відмову від неї, та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яке є чинним, ніким не оспорене та не оскаржене (а. с. 18, 19). Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Валівської сільської ради Криворізького району 13.02.2004 року за р.№ 28, відповідно до якого заповіла все своє майно своїм дітям [PERSON] та [PERSON], згідно відомостей з нотаріальної контори від 22.03.2012 року, заповіт не змінено, не скасовано (а.с. 20, 34). 30 травня 2005 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії 1-КИ № 020874 (а.с. 7). Будучи спадкоємцями за заповітом [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті матері, де 30.08.2006 року спадкоємцям були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом по Ѕ частини домоволодіння № 3 по вул. Тернопільській в с. Валове Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 21-22). Однак в спадкову масу земельна ділянка не ввійшла оскільки за життя [PERSON] належним чином не оформила на своє імя Державний акт на земельну ділянку та не зареєструвала його в Книзі реєстрації державних актів про право власності на землю. Судом встановлено, що 24 листопада 2008 року помер брат [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії 1-КИ № 245116 (а.с.13), якого позивач не може залучити до участі у справі в якості співвідповідача. Будучи єдиною спадкоємицею позивач звернулась до Криворізької районної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину, проте їй було відмовлено, оскільки спадкодавиця не одержала особисто, або через представника на своє ім'я Державний акт про право власності на земельну ділянку (а.с.23). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язки (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), при цьому відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момені відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. ч. 1 ст. 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянка переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин Відповідно до ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому, при цьому заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. У відповідності до ст. ст. 1268, 1273, 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при цьому спадкоємець за законом чи за заповітом може відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги протягом строку для прийняття спадщини подавши заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до п. 24 Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК. Суд вважає встановленим та доведеним той факт, що мати позивачки після смерті чоловіка фактично прийняла спадщину, оскільки не подала заяву про відмову від неї та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, проте отримати та зареєструвати державний акт про право власності на земельну ділянку не встигла з поважних причин, оскільки померла. Тому на момент відкриття спадщини [PERSON] земельна ділянка не належала спадкодавиці на праві власності, а тому не входе до спадкової маси, що позбавило позивача на спадкування цієї нерухомості. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Аналізуючи вищевикладені докази, суд дійшов виснову, що позивачка фактично прийняла спадщину у вигляді права на земельну ділянку після смерті своєї матері, оскільки має всі правоустановчі документи, земельна ділянка перебуває у її користуванні та враховуючи той факт, що інших спадкоємців не має, відповідач визнав позов та не заперечував проти задоволення позовних вимог, а тому вважає за потрібне визнати за позивачкою право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування. На підставі викладеного, ст. ст. 1216, 1220, 1223, 1235, 1268 ЦК України та

Outcome: approved