Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-28 00:00:00

14.09.2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ Приватбанк і ТОВ Українське фінансове агентство Версус про визнання недійсними кредитного договору від 13.02.2007 року укладеного між ним та ПАТ КБ Приватбанк, а також договору поруки № 019 від 20.10.2010 року, укладеного між ПАТ КБ Приватбанк та філією ТОВ Українське фінансове агентство Версус. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 13.02.2007 року він подав відповідачу КБ Приватбанк заяву на отримання коштів у кредит. Працівниками банку йому було запропоновано отримати кредит шляхом відкриття карткового рахунку в іноземній валюті доларах США, як найвигідніший за умовами надання. Розмір кредиту було визначено 3000 доларів США. При цьому позивач вказав, що в зазначених правовідносинах він є споживачем і наділений відповідними правами і гарантіями визначеними Законом України Про захист прав споживачів, а відповідач ПАТ КБ Приватбанк - обов'язками. Також позивач стверджував, що ПАТ КБ Приватбанк не надав йому до укладання договору визначену зазначеним законом інформацію, а також не видав примірник кредитного договору. У зв'язку з цим, йому не відомі умови кредитного договору. Посилаючись на порушення своїх прав як споживача фінансових послуг позивач просив визнати вище вказані договори недійсними із застосуванням до кредитного договору наслідків недійсності у вигляді повернення сторонами одержаного за договором. В судовому засіданні позивач позов підтримав і підтвердив викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача ПАТ КБ Приватбанк в судове засідання не з'явився. Подав письмові заперечення, в яких зазначив про безпідставність вимог позивача і при цьому просив відмовити у позові за пропуском строку позовної давності. (а.с. 43-44) Представник відповідача ТОВ Українське фінансове агентство Версус в судове засідання не з'явився повторно. Пояснень або заперечень щодо позову не подав. Заслухавши в судовому засіданні пояснення присутніх сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 13.02.2007 року між позивачем і Закритим акціонерним товариством комерційним банком Приватбанк, правонаступником якого на день розгляду позову є Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, укладений кредитний договір б/н, згідно якого позивач отримав кредит у розмірі 3000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,6 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії картки. Строк дії картки становить 2 роки. (а.с. 48-97, 132, 134-138) Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого. Згідно ст. ст. 1 ч. 1 п. 22, 11 Закону України Про захист прав споживачів та ст. ст 1, 3 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг позивач є споживачем фінансових послуг, а відповідач ПАТ КБ Приватбанк фінансовою установою, яка надає фінансові послуги. Ст. 215 ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Недійсним також є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) і в такому випадку визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Так, ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів передбачено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. В позовній заяві позивач зазначає, що йому не було надано інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобов'язань. Однак з таким твердженням позивача погодитись не можна, оскільки у тексті укладеного між ним і ПАТ КБ Приватбанк у письмовій формі кредитного договору вказано, що позивач ознайомився і згоден з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом позивач підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування у Приватбанку, в тому числі його місце знаходження. Також на виконання договірних умов позивач отримав 23.02.2007 року платіжну картку та ПІН. (а.с. 56, 57) В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача про несправедливість умов кредитного договору або визначений ст. 19 ч. 6 Закону України Про захист прав споживачів випадок здійснення правочину з використанням нечесної підприємницької практики, що тягне його недійсність. Що стосується, укладеного між ТОВ Українське фінансове агентство Версус та ПАТ КБ Приватбанк договору поруки № 019 від 20.10.2010 року, за яким ТОВ Українське фінансове агентство Версус поручилось перед ПАТ КБ Приватбанк за виконання боржниками своїх обов'язків вказаному у додатку 1 до цього договору, в т.ч. позивачем (а.с. 131, 134-138) суд вважає наступне. Так в позовній заяві, окрім вимоги визнати договір поруки недійсним, відсутнє обґрунтування такої вимоги із зазначенням в чому саме полягає недійсність вказаного договору. До того ж даний договір не суперечить загальним засадам ст. ст. 3, 13, 14, 553 ЦК України. В той же час в розглядуваному спорі не підлягає застосуванню заявлений відповідачем ПАТ КБ Приватбанк строк позовної давності, оскільки перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За викладеного у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed