Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-04 00:00:00

[PERSON] та [PERSON], 20 липня 1991 року, у Відділі запису актів громадянського стану виконавчого комітету [PERSON] народних депутатів міста Одеси зареєстрували шлюб, актовий запис № 559. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, кожен із сторін має протилежні погляди на шлюб та сімю. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явилися, до суду, до судового засідання позивач надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує, відповідач про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим заочно розглядати справу у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, дійшов висновку про можливість задоволення даного позову, виходячи із нижче викладених підстав. Як випливає з матеріалів справи, 20.07.1991 року, [PERSON] та [PERSON] у Відділі запису актів громадянського стану виконавчого комітету [PERSON] народних депутатів міста Одеси зареєстрували шлюб, актовий запис № 559 (Свідоцтво про укладення шлюбу IІІ-ЖД № 336435 від 20.07.1991 року). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії V-ЖД № 354484 від 14.05.1992 року). [PERSON] просить суд розірвати шлюб з Відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя із [PERSON] не склалося, на протязі семи років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають протилежні погляди на шлюб та сімю. Сумісне життя і збереження сімї стали неможливими. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.ст. 104-105, 110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. За таких обставинах, суд дійшов висновку, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше подружнє життя та збереження сім'ї стало неможливим із-за несумісності характерів та різних поглядів на подружнє життя, тому шлюб, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України підлягає розірванню. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 3-4, 10, 15-16, 60, 109, 118, 208-209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved