Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

[PERSON] 17.08.2012 року звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що вона з 31.07.2005 року перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу за рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 23.04.2012 року відповідач припинив надання утримання на потреби сімї та дитина. Дочка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, однак, їй самій важко утримувати дитину. Просила стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісяця, з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] послідовно двічі зменшувала заявлені вимоги. Остаточно просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 300 грн. щомісячно, вказавши, що дитина має задовільний стан здоровя. Відповідач [PERSON] вказані зменшені позовні вимоги визнав повністю, погодившись загалом сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі по 300 грн. на місяць. Вказав, що інших неповнолітніх дітей він не має, проте, має батька, який є інвалідом першої групи, та матір, яка досягла пенсійного віку. Стан власного здоровя відповідач визначив як задовільний. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.180, 181, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються, зокрема, у твердій грошовій сумі; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, суд за заявою стягувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що вони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої 1-АМ №119948 (а.с.6). Відповідач із сімєю не проживає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатною особою і спроможний надавати утримання доньці. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Чернятинської сільської ради від 17.08.2012 року (а.с.7). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, ніким не оспорюються та не суперечать один одному. Оскільки право позивачки та її неповнолітньої дитини на належне утримання останньої з боку відповідача порушено, то воно підлягає судовому захисту в межах заявлених позовних вимог. Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи вимога позивачки про стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки відповідає принципам розумності та справедливості та забезпечуватиме достатне утримання неповнолітньої дитини, оскільки у відповідності до ч.3 ст.184 СК України різниця між заявленим позивачкою розміром стягуваних у твердій сумі аліментів та визначеним законом мінімумом заявлених у частці від доходу платника аліментів, обмежуєься 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, може бути компенсована призначеною відповідно до закону державною допомогою за заверненням заінтересованих осіб, що передбачає можливість стягнення визначених у твердій грошовій сумі аліментів у меншому від вказаного обмеження розмірі за відповідних підстав, якими у даному конкретному випадку є відсутність постійного заробітку відповідача та наявність на його утриманні непрацездатних батьків, яким, як і неповнолітній дитині, відповідач зобовязаний надавати утримання без умов та застережень. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів інших осіб. Судові витрати пропорційно задоволеним вимогам слід стягнути з відповідача, виходячи з мінімальної ставки вимог майнового характеру; рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання. Враховуючи викладене,

Outcome: approved