Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд про визначення місця проживання та відібрання дитини та відповідач [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання та відібрання дитини, встановлення днів та часу спілкування з дитиною. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали та пояснили, що 9 червня 2007 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. З січня 2001 року вони припинили шлюбні відносини та вона переїхала до місця проживання своєї матері, доки в будинку, що належить їй на праві власності йдуть ремонтні роботи. Згідно усної домовленості з колишнім чоловіком, укладеної між ними, дитина залишилася проживати з нею, та не зважаючи на те, що шлюбні відносини припинено, вона не мала наміру перешкоджати батькові у спілкуванні з дитиною. Після переїзду вона звернулася до дитячого дошкільного закладу з завою про прийняття дитини до садочку. Через деякий час [PERSON] почав телефонувати їй, погрожувати фізичною розправою, створювати на неї, дитину та її родину моральний тиск, погрожувати, що відбере в неї дитину, змушуючи повернутись та продовжувати проживати з ним. Але, після того як вона дала зрозуміти [PERSON], що не повернеться до нього, він 21.05.2011 року, під час прогулянки дитини з бабусею, влаштував останній скандал, наніс побої та без її згоди забрав дитину. Вона намагалася владнати конфлікт мирним шляхом, але відповідач не бажає робити цього. [PERSON] в даний час проживає разом з своїми батьками. Батько [PERSON], дідусь дитини, зловживає спиртними напоями, в будинку постійно виникають сварки, що негативно може впливати на психічний стан дитини. Батько дитини також зловживає спиртними напоями, є людиною не врівноваженою, що негативно впливає на моральний стан дитини. В даний час дитина проживає з нею, вона має постійну роботу, стабільний заробіток, дитина влаштована до садочку, має власну кімнату, що підтверджується доданими документами. На підставі викладеного просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили зустрічний позов задовольнити, пояснивши, що з відповідачкою [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2007 року. Від даного шлюбу в них є син - [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб між ним та [PERSON] розірвано. Фактично вони не проживають разом з дружиною з січня 2010 року. Вона поїхала до м. Одеси на заробітки, залишивши малолітнього сина на нього та його маму [PERSON] До сина вона приїздила один раз на місяць, або і того рідше. До питання визначення місця проживання дитини через Березанську РДА відповідачка не цікавилася нашим сином, а саме: що він їсть, що одягає, як виховується. Не турбувало питання його виховання зовсім. Він фактично не мав до неї ніяких претензій до того часу, поки вона не стала його брати до м. Одеси, звідки він приїжджав хворий, замкнутий і вони з мамою змушені були звертатися до лікарів по допомогу, про що свідчать довідки з лікарні. За домовленістю з нею він постійно піклувався про дитину, брав участь у її вихованні. Дитина відвідувала дитячий заклад, а з моменту того як відповідачка [PERSON] його забрала, місце за ним в дитячому закладі зберігається. На даний час відповідачка проживає з невідомим йому чоловіком, у кімнаті гуртожитка по вул. Сергія Лядова, 10/412 в м. Одесі, і де відсутні належні умови проживання їх малолітньої дитини. Згідно з висновком комісії з питань прав захисту дітей від 21.06.2011 року, комісією вирішено визначити місце проживання дитини біля батька, тобто, встановлені дні спілкування мами з дитиною - вихідні дні (за попередньою домовленістю) до моменту звернення судового процесу з даного питання. Але, всупереч даного висновку, відповідачка [PERSON] взяла дитину 06.08.2011 року на вихідні і зобовязана була повернути сина 07.08.2011 року. З того часу він не може побачитись з дитиною, яку відповідачка від нього ховає. Він не знає, що з ним сталося і стан його здоровя і відповідно до цього він звернувся до прокуратури Березанського району про встановлення місця проживання дитини і його викрадення. Він дійшов такого висновку, оскільки не може ніяк вийти на звязок з відповідачкою, до даного часу місце знаходження дитини не встановлено. Зі слів йому відомо, що [PERSON] йдучи на роботу дитину залишає одного, або забирають сусіди. Вважає, що перебування сина в сімї [PERSON] негативно впливає на його виховання та здоров'я. Він проживає в будинку, де є всі умови для виховання сина, є заробітна плата та підсобне господарство, також є земельна ділянка. Хоче дати дитині освіту і добробут. Син також хоче жити зі ним. Відповідачка не може дати дитині ні належного виховання, ні матеріального забезпечення. Також вважає, що відповідачка [PERSON]В жорстоко поводиться з дитиною, що полягає в тому, що повертаючись додому від матері - відповідачки [PERSON] син ставав замкнутий не спілкувався, що спричинило їх неодноразове звернення до лікарів. На підставі викладеного просили позов задовольнити, а в позові [PERSON] відмовити. Допитані в судовому засіданні, в якості свідків [PERSON], [PERSON], пояснили, що вони проживають по сусідству з [PERSON] Після припинення шлюбних відносин між [PERSON], [PERSON] виїхала до м. Одеси, дитину залишила проживати з [PERSON], приїжджала провідати сина дуже рідко, вони бачили, що це було лише один раз. Зовсім не цікавилася умовами його проживання та виховання, не надавала ніякої допомоги на утримання дитини. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є бабусею [PERSON] Після того як [PERSON] поїхала до м. Одеси, то сина залишила проживати з ними. Провідувала його дуже рідко, матеріальної допомоги не надавала. Приїхавши одного разу, [PERSON] лише декілька годин поспілкувалася з сином, а на її пропозицію залишитись на довше, відмовилася, пославшись на нагальні справи. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є бабусею неповнолітнього [PERSON] Її донька постійно піклується про сина, створює гарні умови для його проживання та виховання, матеріально забезпечує його, не перешкоджала в спілкуванні дитини з батьком, а останній сам зловживає спиртними напоями, та якось під час її прогулянки з онуком вчинив відносно неї скандал та побив її. Його неадекватна поведінка може негативно впливати на психічний стан дитини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] має постійну роботу (а.с.5), позитивно характеризується (а.с.11,12), є умови для проживання та виховання дитини (а.с.36,124,125), відповідно висновку служби у справах дітей Ширяївської райдержадміністрації Одеської області, визнано доцільним дитині проживати біля матері (а.с.110,114). Також з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] має постійну роботу (а.с.50), позитивно характеризується (а.с.59,60), є умови для проживання та виховання дитини (а.с.57), відповідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Березанської райдержадміністрації Миколаївської області, рекомендовано залишити дитину проживати біля батька (а.с.88-90). Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Ст. 160, 162, 163 СК України визначені права батьків на особисте виховання дитини, випливає їхнє переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки є кровними родичами дитини, що пов'язує їх взаємними правами та обов'язками, тобто вони складають сім'ю. Кожна особа має право на проживання в сім'ї. Право батьків проживати з дитиною включає в себе право батьків на визначення місця проживання малолітньої дитини, право батьків вимагати від інших осіб утримуватися від самочинних дій щодо зміни місця проживання малолітньої дитини, їхнє право вимагати повернення дітей від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Згідно з Законом України Про охорону дитинствабатьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Приходячи до висновку про часткове задоволення вимог [PERSON], суд приймає до уваги, що мати дитини має постійну роботу, умови для проживання та виховання дитини, а також приймає до уваги принцип 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітнє дитя не повинне, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучений зі своєю матір'ю, а тому вважає, що неповнолітній син [PERSON], [INFO], повинен проживати біля матері, не дивлячись на те, що такі ж умови є і в батька. В витребувані доказів, які просила позивач необхідності не виникло в ході судового розгляду справи, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Також слід відмовити і в частині витребування оригінала свідоцтва про народження дитини, так як зі слів батьків їм не відомо де воно знаходиться і вони мають змогу отримати дублікат свідоцтва про народження дитини у встановленому законом порядку. Приходячи до висновку у відмові в задоволені зустрічних позовних вимог [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини з батьком, суд виходить з того, що визнає доцільним поживання дитини з матірю, а відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині про встановлення часу та днів спілкування з дитиною, суд виходить з того, що [PERSON] не вирішив питання в досудовому порядку, як це передбачає ч.1 ст.158 Сімейного кодексу України, а саме не звертався до органу опіки та піклування про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а відповідно до ч. 1 ст.159 Сімейного кодексу України, спор щодо участі у вихованні дитини вирішується судом тільки у випадку, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Судові витрати, які понесла [PERSON] підлягають стягненню з [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial