Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою до відповідача [PERSON] міської ради Харківської області про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, проте, до початку розгляду судом справи по суті доповнила предмет позову вимогою про визнання недійсним заповіту до належних відповідачів [PERSON] закладу охорони здоровя [PERSON] обласна клінічна психіатрична лікарня № 3, [PERSON] громадської організації Громадський центр охорони психічного здоровя Софія, залучила третю особу [PERSON]. В уточненій позовній заяві позивач просить суд встановити факт родинних відносин п'ятого ступеня споріднення, тобто до шостого ступеня споріднення включно, між нею та померлим 19 січня 2007 р. [PERSON], зареєстрованим на момент смерті в м. Харкові за адресою [ADDRESS]., визначити їй додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за [PERSON], визнати недійсним заповіт [PERSON], посвідчений 12 грудня 2003 р. заступником головного лікаря по медичній частині [PERSON] міської клінічної психіатричної лікарні № 15 [PERSON]. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що вона є родичкою [PERSON], який помер 19 січня 2007 р. в м. Харкові під час знаходження на лікуванні в [PERSON] закладі охорони здоровя [PERSON] обласна клінічна психіатрична лікарня № 3. [PERSON] та мати позивача - [PERSON] мали спільного діда - [PERSON]. Останній, відповідно, був прадідом позивача. Таким чином, позивач вважає, що від спадкодавця вона віддалена за числом народжень, що дорівнює п'яти, що відповідає п'ятому ступеню споріднення, отже є його спадкоємцем п'ятої черги за законом. На момент смерті [PERSON] у нього інших живих родичів не було. Позивач завжди підтримувала з ним родинні зв'язки, які, проте, були перервані через смерть її матері - [PERSON] та суттєве погіршення здоров'я позивача. З 2004 р. вона шукала [PERSON], втім, в його квартирі ніхто не проживав, сусіди про його місцезнаходження не знали, запити до лікувальних закладів не давали позитивного результату. В квітні 2009 р. на один із своїх письмових запитів позивач отримала відповідь з [PERSON] обласної клінічної психіатричної лікарні № 3 про те, що він дійсно знаходився там на лікуванні та помер 19 січня 2007 р. Таким чином, позивач пропустила строк для прийняття спадщини, але вважає, що цей пропуск відбувся через поважну причину, оскільки, через втрату соціального зв'язку з [PERSON] про відкриття спадщини вона не знала. Під час провадження даної цивільної справи позивач дізналася, що 12 грудня 2003 р. під час знаходження [PERSON] на лікуванні в [PERSON] міській клінічній психіатричній лікарні № 15, заступник головного лікаря по медичній частині [PERSON] посвідчила заповіт [PERSON] на користь [PERSON] міської клінічної психіатричної лікарні № 15 ( зараз комунальний заклад охорони здоровя [PERSON] обласна клінічна психіатрична лікарня № 3 ) та [PERSON] громадської організації Громадський центр охорони психічного здоровя "Софія. Позивач вважає, що, під час складення 12 грудня 2003 р. заповіту [PERSON], він перебував в тяжкому психічному стані, через душевну хворобу не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, отже фактично був недієздатним. В обґрунтування своїх вимог позивач надала суду копії документів громадянського стану, родинні документи, копію листа відповідача [PERSON] закладу охорони здоровя [PERSON] обласна клінічна психіатрична лікарня № 3. Відповідач [PERSON] міська рада Харківської області проти позову заперечує, вважає доводи позивача про наявність родинних відносин із померлим [PERSON] необґрунтованими, причину пропуску нею строку для прийняття спадщини неповажною. Відповідач [PERSON] заклад охорони здоровя [PERSON] обласна клінічна психіатрична лікарня № 3 заперечень проти позову не надав, проте надіслав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] громадська організація Громадський центр охорони психічного здоровя "Софіяпроти позову заперечує, оскільки вважає, що позивач не є родичкою померлого [PERSON], наведені нею підстави наявності родинних відносин з ним, є надуманими. Відповідач вважає, що в момент складання заповіту [PERSON] розумів значення своїх дій і бажав залишити своє майно у спадок відповідачам, оскільки вони за його життя за ним доглядали. Третя особа [PERSON] проти позову заперечує, вважає вимоги позивача про встановлення факту родинних відносин із [PERSON] необґрунтованими. [PERSON] вважає свої дії, щодо посвідчення заповіту [PERSON] законними, а заповіт дійсним, таким, що відповідає справжній волі спадкодавця. Третя особа надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] помер 19 січня 2007 р. В копії актового запису № 1224 від 23 січня 2007 р. документом, що посвідчує факт його смерті, зазначене лікарське свідоцтво про смерть № 19 від 22 січня 2007 р. видане [PERSON] обласною клінічно. психіатричною лікарнею № 3, причиною смерті зазначена параноїдна шизофренія. Як вбачається із копії запису акту про народження № 94 від 11 липня 1936 р. та копії актового запису про смерть № 7008 від 01 жовтня 1981 р., [PERSON] був сином [PERSON], яка померла 28 вересня 1981 р. Із архівної довідки № А-2577 від 17 серпня 2009 р. Державного архіву Луганської області та копії запису акту про смерть № 432 від 21 серпня 1965 р. випливає, що [PERSON] була дочкою [PERSON], померлого 20 серпня 1965 р. Надані позивачем копії свідоцтва про народження V-УР № 1220119 від 21 квітня 1964 р. та свідоцтва про смерть 1-ВЛ № 337199 від 09 березня 2002 р. свідчать про те, що позивач була донькою [PERSON], яка померла 08 березня 2002 р. Позивач надала суду чернетку листа своєї матері [PERSON] до керівних органів місця праці, в якій вона посилається на [PERSON], як на свого діда. Висновком судово-почеркознавчої експертизи [PERSON] науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М. С. Бокаріуса № 9240 від 10 жовтня 2011 р. встановлено, що рукописні записи в чернетці, що надана позивачем, та в якій виконавець чернетки посилається на [PERSON], як на свого діда та в наданої Державним підприємством Завод імені [PERSON] [PERSON], наданої Управлінням Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова заяві [PERSON] від 10 травня 1979 р. про перерахунок пенсії виконані однією особою. Позивач також надала суду лист [PERSON] до неї та його фотокартку з надписом. Лист починається текстом "Харьков. 27/XII58 г. Здравствуй, Надя!" і закінчується текстом "Твой прадед [PERSON]". Фотокартка містить надпис "На Память Правнучке [PERSON] от Прадеда [PERSON]". Висновком судово-почеркознавчої експертизи [PERSON] науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М. С. Бокаріуса № 2450 від 05 березня 2012 р. встановлено, що рукописні записи на фотокартці та в листі, що надала суду позивач, а також в наданих Публічним акціонерним товариством "[PERSON] тракторний завод iм [PERSON]" та датованих 1953 р. анкеті та автобіографії [PERSON] виконані однією особою. Таким чином суд вважає встановленим той факт, що померлий 19 січня 2007 р. [PERSON] та позивач [PERSON] мали спільного родича - [PERSON], який для [PERSON] був дідом, а для [PERSON] прадідом, тобто позивач [PERSON] від [PERSON] віддаляють п`ять народжень, отже за визначенням ст. 1265 ЦК України вони знаходились у родинних відносинах п'ятого ступеня споріднення, тобто до шостого ступеня споріднення включно. Оскільки встановлення підвідомчого судові факту родинних відносин між фізичними особами пов'язане з вирішенням спору про право на спадщину, відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України дане питання вирішується судом в порядку позовного провадження на загальних підставах. Як вбачається з листа [PERSON] закладу охорони здоровя [PERSON] обласна клінічна психіатрична лікарня № 3 від 08 квітня 2009 р. № 1323 позивачка на її звернення повідомлено про те, що [PERSON] з 06.06.2003 р. до 19.01.2007 р. знаходився на лікуванні в даному закладі, а 19 січня 2007 р. помер. Те, що позивач дізналася про смерть [PERSON] лише в квітні 2007 р., разом із втратою соціального зв'язку із спадкодавцем свідчить про об'єктивність, непереборність, істотність труднощів для неї на подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, причина пропуску строку для прийняття спадщини позивачем є поважною, отже відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за її позовом як спадкоємця, суд має визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. За повідомленням Дванадцятої [PERSON] державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу № 530/07. До нотаріальної контори надійшли заяви про прийняття спадщини від [PERSON] закладу охорони здоровя [PERSON] обласна клінічна психіатрична лікарня № 3, [PERSON] громадської організації Громадський центр охорони психічного здоровя "Софія, окремо від головного лікаря [PERSON] закладу охорони здоровя [PERSON] обласна клінічна психіатрична лікарня № 3 на оформлення спадкових прав цього закладу. Інших заяв про прийняття спадщини, або про відмову від спадщини не надходило, свідоцтва про спадщину не видавалися. Як вбачається із копії статуту [PERSON] обласної клінічної психіатричної лікарні № 3 в січні 2005 р. було змінено назву медичного закладу із [PERSON] міської клінічної психіатричної лікарні № 15 на [PERSON] заклад охорони здоровя [PERSON] обласна клінічна психіатрична лікарня № 3. Із наданої Дванадцятою [PERSON] державною нотаріальною конторою копії заповіту [PERSON] від 12 грудня 2003 р., що був посвідчений заступником головного лікаря по медичній частині [PERSON] міської клінічної психіатричної лікарні № 15 [PERSON], вбачається, що [PERSON] все своє майно заповів на користь [PERSON] міської клінічної психіатричної лікарні № 15 та [PERSON] громадської організації Громадський центр охорони психічного здоров'я "Софія". Відповідно до акту посмертної судово-психіатричної експертизи № 248 від 25 березня 2011 р., проведеної експертами Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф.Мальцева встановлено наступне: 1. [PERSON], [INFO], який мешкав в [ADDRESS], на момент складання ним заповіту 12.12.2003 року страждав стійким хронічним психічним розладом у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу з вираженим дефектом по апато-абулічному типу. 2. [PERSON], [INFO], який мешкав в [ADDRESS], на момент складання ним заповіту 12.12.2003 року, в силу наявного у нього стійкого хронічного психічного розладу не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Відповідно до ст. ст. 41, 534 ЦК УССР, що діяв 12 грудня 2003 р., заповіт [PERSON] був односторонньою угодою. Відповідно до ст. 55 ЦК УССР угода, укладена громадянином, хоч і дієздатним, але який в момент її укладення перебував у такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнана судом недійсною. Згідно із п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, положення цього Кодексу між іншим застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України та продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ч. 2 статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. На підставі викладеного,

Outcome: approved