Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вимогами до відповідача, якими просив стягнути на його користь заборговану заробітну плату за період з січня 2011 року по грудень 2011 року та судовий збір. В судове засідання позивач не з'явився, у своїй письмовій заяві просив суд слухати справу у його відсутність, всі позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності в порядку ст.224-226 ЦПК України. Вивчивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно працював в ПрАТ "СПМК-241" з 03.09.2007 р. по 01.01.2012 року на посаді машиніста каналізаційно-насосної станції в с. В.Олександрівка (за сумісництвом), про що свідчить довідка ПрАТ "СПМК-241" № 23 від 29.02.2012 року. Згідно довідки ПрАТ "СПМК-241" № 70 від 11.01.2012 року заборгованість підприємства по заробітній платі перед позивачем складає 9088 грн. 88 коп. Відповідно ч.1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (у разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В даному випадку судом встановлено, що заробітна плата позивачу вчасно не виплачувалась, а тому виникла заборгованість по її виплаті у сумі 9088 грн. 88 коп., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. До вимог про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в сумі 45, 44 грн., суд ставиться критично, оскільки позивачем не надано доказів сплати судового збору. Крім того, відповідно до п.5 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, позивач звільнений від сплати судового збору. Тому вимога позивача про стягнення на його користь судового збору необґрунтована та не підлягає задоволенню. Оцінюючи докази по справі в їх сукупності, суд находить їх достовірними, а тому бере за основу при вирішенні даного спору сторін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплата судового збору покладається на відповідача, з якого необхідно стягнути в доход держави судовий збір в сумі 214 грн. 60 коп. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення заробітної плати підлягає до негайного виконання у межах суми заборгованості по заробітній платі, але не більше ніж за один місяць. На підставі ст. ст. 115, 116 КЗпП України та

Outcome: partial