Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-24 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] Уточнивши позовні вимоги просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 158956,34 грн. за кредитними договором №TEMLAK00917055 від 05.06.2007 року та судові витрати. Відповідач [PERSON] подав до суду зустрічний позов до ПАТ КБ «ПриватБанк» - позивача по справі. В уточнених позовних вимогах просить визнати нікчемною умову договору № TEMLAK00917055 від 05 червня 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» визначену п. 2.3 Договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку; визнати недійсним договір № TEMLAK00917055 від 05 червня 2007 року укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині визначеній п. 2.3 Договору, щодо права банку змінювати розмір процентної ставки в односторонньому порядку та фактичну зміну розміру процентної ставки її збільшення в односторонньому порядку та визнати розмір фіксованої процентної ставки, який підлягає сплаті позичальником за кредитним договором № TEMLAK00917055 від 05 червня 2007 року в розмірі, визначеному на момент укладання договору між позичальником і банком 16,08. Позивач-відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №TEMLAK00917055 від 05.06.2007 року відповідач-позивач [PERSON] отримав кредит у розмірі 79808,20 грн. на термін до 04.06.2012 року, та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором. Однак, відповідач у порушення умов кредитного договору, взяті на себе зобовязання належним чином не виконав, у звязку із чим станом на 26.04.2012 року утворилася заборгованість в розмірі 158956,34 грн. Відповідач-позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, згідно якого [PERSON] зобовязався надати йому кредит в розмірі 79\~808,20 грн. на купівлю автомобіля. Банк надав йому кредит, а він в свою чергу виконував свої зобовязання за вказаним кредитним договором. З січня місяця 2009 року в односторонньому порядку [PERSON], не повідомивши його вчасно про змінену процентну ставку, всупереч п.2.3.1. та 7.1 Договору, підвищив процентну ставку із 16,08% до 27,48% поточну, внаслідок чого автоматично збільшилась відсоткова ставка прострочена, заборгованість за користування кредитом, заборгованість по комісії за користування кредитом, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. [PERSON] змінив фіксовану процентну ставку в односторонньому порядку (шляхом її суттєвого збільшення) без його згоди, при цьому про підвищення ставок, яке відбулося із січня 2009 року йому стало відомо тільки наприкінці травня 2009 року, він вважає, що є наявні підстави для визначення нікчемною умови договору щодо права Банку в односторонньому порядку змінювати розмір фіксованої процентної ставки. Представник позивача-відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» позов Банку підтримав та просив задовольнити. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити за його безпідставністю. Відповідач-позивач [PERSON] та його представник позов Банку не визнали та просили відмовити у його задоволенні. Зустрічний позов підтримали та просили задовольнити його. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі встановив наступне. Відповідно до частини першої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. 9 січня 2009 року набрав чинності Закон України № 661-VІ від 12 грудня 2008 року « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку ». Зазначеним Законом ЦК України доповнено статтею 1056-1 «Проценти за кредитним договором», відповідно до частин другої та третьої якої встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №TEMLAK00917055 від 05.06.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 79808,20 грн. на термін до 04.06.2012 року, та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісії, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором відповідач-позивач [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Згідно п. 2.3.1 кредитного договору, банк мав право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом, при зміні кон»юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ) (а. с. 53). У звязку із зміною на мировому фінансовому ринку і для збереження доходності по операціям, 25.12.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняло рішення про збільшення відсоткових ставок за діючими кредитами (а. с. 77). 08 січня 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу позивача направив повідомлення про зміну умов кредитного договору щодо встановлення процентної ставки, яка з 01 лютого 2009 року буде складати 27,48% на рік. Також банком повідомлено, що в разі незгоди з вказаними змінами кредитного договору, позивач має право звернутися до Банку в строк до 20.01.2009 року та надати письмове повідомлення про свою незгоду із зміненими умовами кредитування та погасити заборгованість за Кредитним договором в повному обємі (а. с. 75). Починаючи з лютого 2009 року [PERSON] погашав кредит, враховуючи нову відсоткову ставку. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за договором, згідно якого позивач з лютого по липень 2009 року вносив кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитом (а. с. 107-108). З огляду на викладене, [PERSON] погодився з пропозицією Банку про підвищення процентної ставки за договором від 05.06.2007 року, оскільки почав сплачувати кошти по кредитному договору за процентними ставками у новому розмірі, а отже прийняв пропозицію Банку. Свої заперечення з приводу підвищення відсоткової ставки висловив лише через сім місяців, звернувшись до суду із зустрічним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. На підставі викладеного, зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний [PERSON] «ПриватБанк» є безпідставним та не підлягає задоволенню. З розрахунку суми боргу слідує, що загальна сума заборгованості відповідача-позивача [PERSON] за Договором станом на 26.04.2012 року становить в розмірі 158956 грн. 34 коп. та складається із наступного: - заборгованість за кредитом 65\~200,76 грн.; - заборгованість по відсотках за користування кредитом 50658,73 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом 3687,09 грн.; - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 39409,76 грн.; (а.с.108) Правильність проведеного позивачем-відповідачем розрахунку відповідачем-позивачем не спростовано, будь-яких клопотань на його спростування останнім не заявлено. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, [PERSON] виконав умови Договору, а відповідач-позивач, в свою чергу, не повертав своєчасно кредит, не сплачував проценти за використання кредитних коштів і заборгував позивачу-відповідачу значну суму. Таким чином, невиконання відповідачем-позивачем своїх договірних зобовязань порушило право позивача-відповідача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. \~ У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, а тому суд вважає, що вимоги позивача-відповідача щодо стягнення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення пені, то суд приходить до наступного висновку. Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки, під якою розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Різновидами неустойки є штраф та пеня. Відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що загальна заборгованість відповідача-позивача перед позивачем-відповідачем по тілу кредиту, відсоткам та комісії становить \~65\~200грн. 76 коп., а заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне виконання зобовязань 39409грн. 76коп. З огляду на зазначені обставини та той факт, що заявлена до стягнення сума пені є великою, суд, застосовуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про співмірність вимог із розміром заподіяних збитків, зменшує розмір пені до 15000грн. З відповідача-позивача також належить стягнути судові витрати, понесені позивачем-відповідачем при подачі позову.

Outcome: partial