Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Шахта Білозірська про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя на виробництві. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем з 1981 року до 2010 року. За час праці на даному підприємстві позивач отримав у 2002 році травму на виробництві, а у 2010 році йому встановлене професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легенів 2 ступеня та супутній діагноз: ІБС атеросклеротичний кардіосклероз, патології периферичної нервової системи, що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 за №3 від 20 січня 2010 року. Довідкою МСЕК\~\~№022113\~від 02.02.2010 року позивач визнаний інвалідом третьої групи, та йому встановлено по сукупності - 50% втрати професійної працездатності безстроково. Травму на виробництві та профзахворювання, на думку позивача, він отримав\~\~у зв'язку з тим, що відповідачем було порушено його право на безпечні умови праці. Травму на виробництві він отримав у звязку із відсутністю якісного приладдя для відкриття ручки дверей (що встановлено актом розслідування нещасного випадку на виробництві від 30.12.2002р.). На шахті не проводились лікувально-оздоровчі, реабілітаційні заходи від шкідливого втручання на організм підземних працівників виробничих факторів зовнішнього середовища, зокрема, були відсутні знепилюючі заходи. У зв'язку з цим позивач вважає, що має право, передбачене ст.237-1 КЗпП України, на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у фізичних, моральних стражданнях внаслідок професійного захворювання. Позивач зазначає, що порушені його особисті немайнові права, як право на охорону здоров'я, на безпечну працю. У зв'язку з професійним\~\~захворюванням цілком порушена його нормальна життєдіяльність. Внаслідок отриманої хвороби втратив здоровя, тривалий час перебуває на лікуванні, постійно приймає ліки. Часто відчуває нестачу повітря, при хвилюванні одразу починає задихатися, що дуже лякає його. Відчуває постійну біль у грудях, зовсім відмовився від пересування на далекі відстані, при зміні погоди задихається. Не може виконувати певні види роботи в побуті, надати допомогу дружині. Обмежився у спілкуванні зі знайомими та друзями. Все це призвело до втрати нормальних життєвих звязків і вимагає додаткових зусиль для організації життя. Враховуючи\~\~ступень тяжкості моральних страждань просить стягнути на його користь з відповідача, спричинену йому моральну шкоду, яку оцінює у сумі 50 000 грн. У судовому засідання позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, та просив задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги\~\~позивача і просила суд їх задовольнити в повному обсязі.\~\~Також пояснила, що висновком обласного МСЕК\~\~№022113\~від 02.02.2010 року позивач визнаний інвалідом третьої групи з 50% (у сукупності) втрати професійної працездатності безстроково у зв'язку з травмою на виробництві (10%) та профзахворюванням (40%), яке позивач отримав з вини відповідача, через недосконалості у організації виробництва. Представник відповідача юрисконсульт ТДВ Шахта Білозірська [PERSON], що діє\~\~на підставі довіреності, позов не визнала.\~\~Просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що згідно Наказу Міністерства охорони здоров'я України, яким затверджено Порядок встановлення МСЕК ступеня втрати професійної працездатності, згідно якого обовязок по встановленню факту заподіяння моральної шкоди працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, повязаним із виконанням ним трудових обов'язків, покладено на медико-соціальні експертні комісії (МСЕК). У висновку МСЕК відносно позивача була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 50% (у сукупності), але не міститься свідчень про те, яку моральну шкоду заподіяно і в якому розмірі. Вважає, що факт моральних страждань позивачем не доведено. Позивач не надав до суду висновку медичного органу про перенесений ним стрес або депресію чи інші негативні зміни в його емоційному стані, тобто не довів спричинення йому моральної шкоди внаслідок професійного захворювання. Тому просить відмовити в позові. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги\~\~[PERSON] обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи справу суд вважає,\~\~що правовідносини, які виникли між сторонами в зв'язку з відшкодуванням моральної шкоди, регулюються ст. 237-1 КЗпП України. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з 1981 року первісно із Добропільським виробничим обєднанням по видобутку вугілля Добропілляувугілля, що шляхом реорганізації на сьогоднішній день є Товариством з додатковою відповідальністю Шахта Білозірська. (а.с. 4-7) 12 лютого 2010 року позивач був звільнений з шахти за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоровя. За час роботи на шахті [PERSON] отримав травму на виробництві та захворів на професійне захворювання. Даний факт підтверджується: 1. Актом розслідування нещасного випадку на виробництві від 30.12.2002 р. (а.с.8-10), медичними висновками за 2002 рік (а.с.11-13), довідкою МСЕК №055533 від 10.07.2007р., що встановлює 10% втрати працездатності безстроково внаслідок виробничої травми. (а.с.14) 2. Актом форми П-4 № 3 від 20.01.2010 р. встановлений діагноз: хронічне обструктивне захворювання легенів 2 ступеня та супутній діагноз: ІБС атеросклеротичний кардіосклероз, патології периферичної нервової системи.(а.с.19-20) 3. Копією медичного висновку лікарсько-експертної комісії КЛПУ Обласна клінічна лікарня профзахворювань від 06.01.2010 року (а.с.18) та медичними оглядами у 2010 році. (а.с.15-17) 4. Довідкою МСЕК №022113\~від 02.02.2010 року, яким позивачу первісно встановлено\~\~50% (у сукупності) втрати професійної працездатності та\~\~3 група інвалідності пов'язана з виробничою травмою та профзахворюванням, безстроково.(а.с.31) Та довідкою МСЕК № 378666 від 15.02.2011 року, якою підтверджено 50% втрати працездатності (огляд повторно). (а.с.21) 5.Позивач лікувався у КЛПУ Донецьке обласне клінічне територіальне медичне обєднання з 11.01.2012 по 25.01.2012, що підтверджено випискою хворого. (а.с.22) Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових\~\~обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 13 Закону України Про охорону праціпередбачено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю\~\~[PERSON] заподіяно з вини відповідача, що\~\~підтверджується актами розслідування виробничої травми та хронічного професійного захворювання (а.с.8-10; 19-20) та висновками МСЕК від 10.07.2007 року та від 02.02.2010 року. (а.с.14 та 31) З акту розслідування нещасного випадку на виробництві від 30.12.2002 р. вбачається виробничий характер травми з вини відповідача, у звязку із відсутністю якісного приладдя для відкриття ручки дверей. (а.с.8-10) З акту розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.19-20) вбачається, що професійне захворювання виникло внаслідок: недосконалість технології знепилюючих заходів, неефективність заходів боротьби з пилом, недотримання та невиконання всього комплексу знепилюючих заходів, передбаченого проектом комплексного знепилювання шахти та окремих ділянок. Непроведення лікувально-оздоровчих, реабілітаційних заходів від шкідливого впливу на організм підземних працівників виробничих факторів зовнішнього середовища. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що умови праці позивача на шахті\~не відповідали вимогам ст. 153 КЗпП, оскільки були шкідливими та небезпечними. Зазначені умови праці стали причиною виробничої травми (довідка МСЕК від 10.07.2007) та професійного захворювання позивача, яке у нього вперше засвідчене висновком МСЕК від 02.02.2010 р., яким встановлено, що позивач втратив працездатність на 50% (у сукупності) і визнаний безстроково інвалідом третьої групи. Пошкодженням здоров'я позивачеві завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що у зв'язку з отриманими травмою та захворюванням [PERSON] дійсно вимушений змінити звичайний образ життя - потребує постійного медичного лікування наслідків профзахворювання та виробничої травми. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03. 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди(із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України №5 від\~\~25.05.2001\~року)\~\~заподіяна моральна (немайнова)\~\~шкода відшкодовується\~\~фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, наявності факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акт про розслідування хронічного професійного захворювання, рішення МСЕК про встановлення позивачу стійкої втрати працездатності та встановлення інвалідності.\~\~ В судовому засіданні на основі аналізу приведених вище доказів вірогідно встановлено вину відповідача у спричинені позивачеві моральної шкоди внаслідок пошкодження здоров'я, що є підставою для задоволення його позову. З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача до Товариства з додатковою відповідальністю Шахта Білозірськапро відшкодування моральної шкоди, бо внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від [PERSON] додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Дані обставини знайшли своє підтвердження у поясненнях позивача, матеріалах справи, дослідженими та проаналізовані у ході судового розгляду. Враховуючи глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3 000 грн. за 10% втрати працездатності та 18\~000 грн. за 40% втрати працездатності усього 21 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 50 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності. Прийняти до уваги заперечення представника відповідача про те, що позивач не довів факту спричинення йому моральної шкоди внаслідок\~\~спричиненої травми та професійного захворювання, суд не може, оскільки це твердження спростовується наданим позивачем та дослідженими в судовому засіданні доказами. Доводи відповідача, з приводу\~\~того, що позивач не надав обґрунтований розрахунок моральної шкоди, не представив медичні документі, які б підтверджували перенесення позивачем стресових, агресивних і других негативних проявів стану його здоровя не заслуговують на увагу, оскільки\~\~у п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності\~\~вже спричиняють йому моральні і фізичні страждання. У відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір 107,30 грн.

Outcome: partial