Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-07 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому посилалася на те, що рішенням Шевченківського райсуду м.Чернівці від 25.08.2009 року стягнуто з відповідачки борг за договором позики в розмірі 66300 грн. та 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 7983,25 грн. На примусове виконання даного рішення суду виданий вик.лист №2-2827 від 9 вересня 2009 року і 15 вересня цього ж року Шевченківським ВДВС Чернівецького МУЮ відкрито виконавче провадження, яке діє по сьогоднішній день, однак борг до цього часу не погашений. Посилалася на вимоги ст.ст. 625, 1166 ЦК України, та вказувала, що за період з часу винесення рішення суду по день пред»явлення цього позову, в межах 3-річного строку позовної давності складає 6 114,65 грн. Крім цього вказувала, що оскільки визначена судовим рішенням сума боргу у розмірі 8 500 доларів США до цього часу не повернута взагалі, а за цей час курс долара США до гривні змінився, з відповідача підлягає до стягнення курсова різниця, яка становить 1 640,50 грн. Просила позов задоволити стягнувши з відповідача на її користь 6114,65 грн. - 3%річних, та курсову різницю у розмірі 1 640,50 грн. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві і просила позов задоволити. Крім цього, пояснила, що добровільно повернути борг відповідачка не бажає. Представник відповідачки в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що позовна вимога про стягнення курсової різниці є безпідставною, оскільки застосування курсової різниці між гривнею а іноземною валютою при здійсненні платежів обов»язковим є наявність даної умови у зобов»язанні, а за відсутності у договорі погодженої сторонами курсової різниці, також без зміни умов договору дана вимога є такою, що не підлягає до задоволення. Невиконання рішення суду про повернення боргу за договором позики пов»язане з вкрай важким матеріальним саном відповідачки. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що дійсно рішенням суду з відповідачки на користь позивачки стягнуто 66300 грн. і 3% річних суми боргу у розмірі 7983,25 грн., що стверджено копією рішення Шевченківського райсуду м.Чернівці від 25.08.2009 року, а копіями постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.09.2009 року, довідки про курс валют, стверджено, що дійсно мають місце обставини, вказані сторонами. Суд вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє забов»язальних правовідносин сторін договору і не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового забов»язання і не позбавляє кредитора права на одержання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, а тому 3% річних підлягають нарахуванню до часу виконання грошового зобов»язання, а тому позовна вимога про стягнення 3% річних є обґрунтованою. Щодо позовної вимоги про стягнення курсової різниці у розмірі 1640,50 грн. - вона є безпідставною, оскільки відповідно до вимог ст.509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому боржник забов»язаний вчинити на корись кредитора певну дію, або утриматися від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язків. Забов»язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема із договорів, а ст. 628 ч.1 ЦК України встановлено, що зміст становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними і умови, які є обов»язковими відповідно до цивільного законодавства. Відповідно до вимог с.525 ч.1 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання -або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, суд вважає, що посилання позивачки на вимоги ст.1166 ЦК України як на норму матеріального права, стосується деліктних правовідносин, а ому ця норма права до спірних правовідносин застосуванню не підлягає.

Outcome: partial