Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-19 00:00:00

Позивач пред'явив позов до відповідача [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачкою [PERSON] він перебував в шлюбі, який був зареєстрований 27 квітня 2004 року в Солотвинській селищній раді і розірваний рішенням Тячівського районного суду від 29 травня 2012 року. В період шлюбу у них народився син [PERSON] Оскільки син в період провадження по справі про розірвання шлюбу офіційно проживав з відповідачкою, то суд рішенням від 6 квітня 2012 року також задовольнив її позов і стягнув з нього на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 600 грн. щомісячно, а при вирішення справи про розірванні шлюбу вирішив сина [PERSON], [INFO] передати органу опіки та піклування при Тячівській районній адміністрації. Так, як в період розгляду апеляційним судом Закарпатської області його апеляційної скарги на рішення суду Тячівського району про розірвання шлюбу в частині передачі сина органу опіки син фактично перейшов проживати до нього згідно укладеної ними з відповідачкою угоди від 16.07.12 р., то апеляційний суд визнав названу угоду, залишив сина проживати з ним, а рішення Тячівського районного суду в частині передачі сина органу опіки скасував. Однак, не дивлячись на те, що син до цього часу проживає з ним і знаходиться в належних матеріально-побутових та морально-психологічних умовах, рішення Тячівського районного суду від 6 квітня 2012 року про стягнення з нього аліментів на його утримання знаходиться в юридичній силі, а відповідачка не забрала виконавчого листа від ДВС , внаслідок чого остання намагається реально стягувати з нього на її користь визначені судом аліменти. Крім цього, відповідачка, не дивлячись на те, що син знаходиться на повному його утриманні, ніякої допомоги на утримання сина йому не надає, а обмежується дрібними разовими подарунками, як правило, приуроченими до яких-небудь святкових днів чи дат, і не проявляє наміру надавати в добровільному порядку таку допомогу в майбутньому, що обумовлює необхідність його звернення до суду також з позовною вимогою про стягнення з неї аліментів на утримання сина в судовому порядку. Оскільки відповідачка не має постійної роботи і виїжджає на заробітки, що робить не можливим контролювати розмір її доходів, то вважає, що доцільне стягнення з неї аліментів у твердій грошовій сумі, а враховуючи те, що він теж постійної роботи не має, а виконує різні разові ремонтно-будівельні і столярні роботи по людям і має скромні доходи, що середній заробіток по району вже давно перевищив дві тисячі гривень в місяць, що з моменту визначення відповідачкою розміру аліментів на утримання сина в сумі 700 гри, щомісячно пройшов значний час з відповідним ростом цін , в тому числі на дитячі товари та харчування, що вона не хворіє якими-небудь хронічними хворобами, інших утриманців не має і ніяких утримань по яким-небудь виконавчим документам з неї не проводиться, то аліменти на утримання сина просить визначити в сумі не менше 700 грн. щомісячно. Тому просить суд звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], згідно рішення Тячівського районного суду від 6 квітня 2012 року та стягувати з [PERSON], [INFO], мешканки [ADDRESS] на його користь на утримання: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 700 грн. до його повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила стверджуючи, що аліменти сплачувати не буде. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що 26.09.2012 року позивач розірвав шлюб з відповідачкою, що стверджується рішенням Тячівського районного суду від 29.05.2012 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 11.01.2006 року. Рішенням Тячівського районного суду від 6 квітня 2012 року стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання сина в розмірі 600 грн. щомісячно. В даний час син сторін проживає разом з позивачем, що стверджується ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26.09.2012 року, довідкою Солотвинської селищної ради №173 від 23.01.2013 року. Позивач потребує матеріальної допомоги. Відповідачка не має постійного місця роботи, а тому її доходи мають мінливий характер. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст..184 Сімейного кодексу якщо платник аліментів має не регулярний мінливий дохід , частину доходів одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин , що мають істотне значення , суд за заявою стягувача або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 188 Сімейного кодексу України батьки можуть бути звільненні від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Отже, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позов слід задовольнити частково звільнити позивача від сплати аліментів за рішенням Тячівського районного суду від 6 квітня 2012 року та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання: неповнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 500 грн. до його повноліття починаючи з 01.03.2013 р.

Outcome: partial