Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. Вимоги обґрунтовані тим, що 29 березня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та позивачем укладений кредитний договір. За цим договором остання отримала кредит у розмірі 13500 доларів США і в забезпечення виконання договору передала в іпотеку двохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Цього ж дня між відповідачем та позивачем був укладений договір страхування вказаної квартири. 15 грудня 2009 року у квартирі сталася пожежа, якою завдано збитків на суму 41976 гривень. Вказана сума, як страхове відшкодування, сплачена відповідачем позивачу лише 29 лютого 2012 року на підставі рішення суду. За прострочення грошового зобовязання з 27 грудня 2009 року по 29 лютого 2012 року позивач просить стягнути з відповідача передбачені ст.625 ЦК України інфляційні втрати в сумі 6128 грн. 50 коп. та три проценти річних від простроченої суми в сумі 2728 грн. 44 коп. Також позивач просить стягнути передбачену договором пеню 0,01 процента від належної до сплати суми за кожний день прострочення за період з 27 грудня 2009 року по 29 лютого 2012 року в сумі 3332 грн. 90 коп., моральні збитки від завданої їй несвоєчасним виконанням договірних зобовязань шкоди в сумі 8000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. та судові витрати. Відповідач заперечив позов тим, що в страховому договорі не передбачено зазначених в ст.625 ЦК України виплат, між сторонами не виникло грошове зобовязання. Строк затримки виплати страхового відшкодування має рахуватись з моменту набрання рішенням суду про стягнення цієї виплати законної сили, тобто з 26 липня 2011 року. Пеня, відповідно до правил застосування позовної давності, може бути стягнута лише за рік від моменту звернення позивача до суду, тобто за період з 10 грудня 2011 року по 10 грудня 2012 року. Оскільки виплата страхового відшкодування проведена 29 лютого 2012 року, пеня має бути нарахована за період з 10 грудня 2011 року по 29 лютого 2012 року і тоді її розмір складатиме 335 грн. 81 коп. Відшкодування моральної шкоди не передбачене ні страховим договором, ні законом. Для стягнення витрат на правову допомогу відсутні передбачені Законом «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 травня 2011 року підстави. Позов слід задовольнити частково. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 29 березня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та позивачем укладений кредитний договір. За цим договором остання отримала кредит у розмірі 13500 доларів США і в забезпечення виконання договору передала в іпотеку двохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Цього ж дня між відповідачем та позивачем був укладений договір страхування вказаної квартири. 15 грудня 2009 року у квартирі сталася пожежа, якою завдано збитків на суму 41976 гривень. Вказана сума, як страхове відшкодування, сплачена відповідачем позивачу лише 29 лютого 2012 року на підставі рішення суду. Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Отже, у разі настання страхової події між учасниками страхового договору виникає грошове зобовязання і на ці відносини поширюються норми, встановлені ст.625 ЦК України. Страхова подія у відносинах між сторонами настала 15 грудня 2009 року, у відповідача виник обовязок виплатити страхове відшкодування, прострочення цього зобовязання розпочалося з 27 грудня 2009 року (16 грудня 2009 року позивач повідомила відповідача про настання страхового випадку, рішення про виплату мало бути прийняте відповідачем протягом 10 днів (п.14.8 договору))і закінчилося 29 лютого 2012 року день виплати страхового відшкодування. Судовий розгляд справи на перебіг строку прострочення не впливає. Такої норми закону немає. Відповідач не подав докази, які підтверджували б неправильність визначення позивачем суми інфляційних втрат 6128 грн. 50 коп. та трьох процентів річних 2728 грн. 44 коп. Отже, вказані суми слід стягнути з відповідача в користь позивача. За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й доти, доки зобов'язання не буде виконано. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ч.2 ст.258 ЦК України). За правилами ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. За викладених обставин Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 21 березня 2012 року в справі за позовом [PERSON], [PERSON] до закритого акціонерного товариства «Позняки-жил-буд» про стягнення неустойки за скаргою ЗАТ «Позняки-жил-буд» про перегляд у звязку з винятковими обставинами рішення Соломянського районного суду м. Києва від 5 грудня 2006 року, ухвали апеляційного суду м. Києва від 21 лютого 2007 року та ухвали Верховного Суду України від 15 січня 2008 року, дійшла висновку, що при вирішенні вищевказаної справи судом зроблені правильні висновки про застосування строку позовної давності в один рік згідно зі ст.258 ЦК України, який щодо стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається окремо за кожен день, за який вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Отже, пеня, відповідно до правил застосування позовної давності, може бути стягнута лише за рік від моменту звернення позивача до суду, тобто за період з 10 грудня 2011 року по 10 грудня 2012 року. Оскільки виплата страхового відшкодування проведена 29 лютого 2012 року, пеня має бути нарахована за період з 10 грудня 2011 року по 29 лютого 2012 року і тоді її розмір складатиме 335 грн. 81 коп. (0,01 процента від належної до сплати суми за кожний день прострочення). У стягненні визначеної позивачем суми пені, яка перевищує вказану, слід відмовити. У вимозі про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 8000 грн. слід відмовити. Закон не передбачає стягнення моральної шкоди за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, не передбачене таке стягнення і умовами укладеного сторонами страхового договору. Для стягнення витрат на правову допомогу відсутні передбачені Законом «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 травня 2011 року підстави. Згідно ст.1 цього Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Особа, яка надавала позивачу правову допомогу, у судовому засіданні чи під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням участі не брала, з матеріалами справи в суді не знайомилася. З відповідача слід стягнути в користь позивача понесені нею витрати на сплату судового збору за майнову вимогу в сумі 214 грн. 60 коп.

Outcome: partial