Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживача банківських послуг в частині визнання незаконною підвищення процентної ставки, свої вимоги мотивуючи тим, що 28 лютого 2006 року між нею та ПАТ КБ ПриватБанкбув укладений кредитний договір №К2D4GR00260003, відповідно до якого відповідач надав їй кредитні кошти у розмірі 437 957 гривень 80 копійок строком з 28.02..2006 року по 28.02..2016 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту, комісії. В звязку із заборгованістю, яка виникла у позивача перед банком, останній звернувся в Бориспільський міський районний суд Київської області з позовом до неї про звернення стягнення на нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості за даним кредитним договором в розмірі 772\~592,86 грн. В судовому засіданні зазначеного суду представник ПАТ КБ ПриватБанк надав розрахунок заборгованості за даним договором станом на 23.09.2011 року із суті якого позивачу стало відомо, що з 01 лютого 2009 року відповідач підвищив в односторонньому порядку відсоткову ставку за зазначеним кредитним договором до 22,84 % на рік, не повідомивши позивача про це. Позивач вважає підвищення відповідачем в односторонньому порядку відсоткової ставки саме по кредитному договору №К2D4GR00260003 незаконним і таким, що суперечить вимогам ст. 1056-1 ЦК України та ст. 55 Закону України Про банки та банківську діяльність, у звязку із чим він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача у судовому засіданні надав письмові пояснення, підтримав вимоги позовної заяви та просив їх задовольнити з підстав, які в ній викладені та зазначив, що відповідач був зобовязаний, але належним чином не повідомив про зміну умов кредитного договору в частині збільшення процентної ставки, що також є підставою для задоволення позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на правомірність дій банку по підвищенню відсоткової ставки та відсутністю порушення чинного законодавства у таких діях, оскільки право банку збільшити процентну ставку було реалізовано до набрання чинності Закону України №661-VI від 12.12.2008 року, банк діяв відповідно до умов укладеного з позивачем договору та в рамках чинного законодавства. Крім того представник відповідача зазначив, що направлення банком повідомлення позичальнику про зміну процентної ставки є правом банку, а не обовязком, надавши при цьому в судовому засіданні копію такого повідомлення у вигляді листа ПАТ КБ ПриватБанкна імя [PERSON] за вих. №20.1.3.2/6-38674_ від 31.12.2008 року та копію реєстру №281 ір від 09.01.2009 року, стверджуючи, що [PERSON] була своєчасно повідомлена про зміну процентної ставки та фактично погодилась з таким підвищенням, шляхом своєчасної оплати тіла кредиту та відсотків за новою відсотковою ставкою. Суд вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 28 лютого 2006 року між сторонами був укладений кредитний договір №К2D4GR00260003, відповідно до якого відповідач надав позивачу кредитні кошти на придбання нерухомості у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в розмірі 437 957 гривень 80 копійок строком з 28.02.2006 року по 28.02.2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту, комісії. (а.с. 6-9) 5 січня 2009 року банком було збільшено відсоткову ставку з 12% до 22,84% річних. Відповідно до п.п. 2.3.1. кредитного договору банк має право збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом, при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому Банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки за 20 днів до вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки Банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилась ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США, за згодою позичальника. Згідно до цих умов договору, банк не наділений правом збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку, а при прийнятті рішення про збільшенні розміру процентної ставки за користування кредитом, банк зобовязаний надіслати Позичальникові письмове повідомлення про це за 20 днів до вступу в чинність зміненої процентної ставки, яке тягне за собою певні правові наслідки в разі згоди чи не згоди останнього на такі зміни договору. Доводи позивача, що він не був, відповідно до умов договору, належним чином повідомлений про збільшення процентної ставки, а відомо їй про це стало лише в 2011 році, під час розгляду в судовому засіданні Бориспільського міського районного суду Київської області позову про стягнення з неї суми боргу, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Цей факт підтверджується наданою до суду копією позовної заяви, поданої в 2011 році до Бориспільського міського районного суду Київської області за позовом ПАТ КБ ПриватБанкдо [PERSON] про звернення стягнення та копією розрахунку заборгованості, з яких вбачається про підвищення відсоткової ставки з 01.02.2009 року з 12% до 22,84%. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про своєчасне направлення позивачу листа з повідомленням про підвищення відсоткової ставки та критично відноситься до наданих відповідачем до суду листа на імя [PERSON] за вих. №20.1.3.2/6-38674_ від 31.12.2008 року, оскільки даний лист було направлено не за адресою позичальника, яка зазначена в Кредитному договорі №К2D4GR00260003, та за якою вона зареєстрована і проживає в [INFO] і місця реєстрації та проживання до цього часу не змінювала, а в листі, наданому представником відповідача, зазначено адресу [ADDRESS], яка зазначена і в наданому реєстрі №281 ір. про відправлення. В цьому реєстрі взагалі не зазначено назву населеного пункту відправленої кореспонденції на імя [PERSON], а лише назва вулиці, невірно вказано номер будинку, сам реєстр складено лише 09.01.2009 року, в той час як згідно відбитку штампу поштового відділення на другому аркуші зазначена дата відправлення 08.01.09 року, з відсутніми відповідними реквізитами та підписами осіб, що відправляли кореспонденцію, що грубо порушує інтереси позивача та свідчить про неможливість отримання вказаного листа з повідомленням про підвищення процентної ставки за адресою направлення. До твердження представника відповідача про те що [PERSON] фактично погодилась з таким підвищенням, шляхом своєчасної оплати тіла кредиту та відсотків за новою ставкою, суд також відноситься критично, адже згідно наявних в справі розрахунків заборгованості [PERSON] перед відповідачем вбачається, що саме після підвищення відсоткової ставки по кредиту, заборгованість по процентам на кредит та по тілу кредиту різко почала зростати з січня-лютого 2009 року і до 23.09.2011 року по процентах зросла до 270 466,46 грн., а по тілу кредиту до 88\~834, 68 грн., про що позивач дізналась лише із заяви про стягнення боргу. Згідно ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу). Таким чином, дії відповідача при збільшенні в односторонньому порядку відсоткової ставки не відповідали вимогам підпункт 2.3.1 пункту 2.3 Кредитного Договору та підлягають визнанню недійсними, а позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved