Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних із виплатою страхового відшкодування, та стягнення судових витрат, посилаючись на те, що 3 жовтня 2008 року в місті Маріуполі було скоєно ДТП між автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та мотоцикла Ява без н/з, який належить [PERSON], під керуванням [PERSON], в результаті чого було завдано шкоди автомобілю Джилі, власником якого є [PERSON]. Вина [PERSON] в скоєнні ДТП була встановлена постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 12 листопада 2008 року. Тому у [PERSON], як у власника автомобіля, виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданого збитку. 23 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, за яким страховим випадком визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП буде завдано шкоду автомобілю страхувальника. Розмір страхового відшкодування визначається страховиком виходячи із суми заподіяного в результаті настання страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми. А підставою для виплати страхового відшкодування є експертний висновок авто-товарознавчої експертизи. Відповідно до звіту експерта про оцінку вартості відновлювального ремонту від 10 листопада 2008 року, то вартість відновлювального ремонту складає 8577,10 грн. Відповідно до пункту 11.3.11 договору страхування до суми страхового відшкодування не враховуються суми непрямих платежів, податків, які не включаються в розрахунок ремонтно-відновлювальних робіт застрахованого транспортного засобу, за умови відсутності документального підтвердження оплати таких платежів у сумі 1522,56 грн. Відповідно до п. 4.1.1.2. договору страхування з суми матеріального збитку була вирахувана франшиза у розмірі 519,50 грн. Таким чином, сума, що підлягає виплаті в якості страхового відшкодування за договором страхування, становить 6 535,04 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена на підставі заяви страхувальника та страхового акту від 6 лютого 2009 року. Платіжним дорученням № 1470 від 6 лютого 2009 страхове відшкодування було виплачено в повному обсязі. З моменту виплати страхового відшкодування у ЗАТ «Страхова компанія «ВУСО» виникло право вимоги до [PERSON], як відповідального за завдання шкоди автомобілю [NUMBER], щодо відшкодування спричиненого збитку в межах фактичних витрат ЗАТ «Страхова компанія «ВУСО» в розмірі 6535,04 грн. Згідно з договором відступлення прав вимоги від 23 грудня 2009 року Відкрите акціонерне товариство «Інвестиційно-фінансовий консалтинг» набуло належне Закритому акціонерному товариству «Страхова компанія «ВУСО» право вимоги, яке виникло у останнього на вищевказаних підставах. 12 грудня 2011 року до відповідача було направлено листа з вимогою щодо відшкодування шкоди. Однак, не зважаючи на свій обов'язок, у зазначений законом термін свої зобов'язання відповідач не виконав. 26 січня 2012 року, 13 лютого 2012 року на рахунок позивача були зараховані суми у відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 400,00 грн. Таким чином у позивача виникло право вимоги до відповідача [PERSON] щодо відшкодування спричиненого збитку в межах фактичних затрат Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО». На підставі переліченого представник позивача просить суд стягнути з відповідача суми страхового відшкодування, витрати на судовий збір. У судове засідання представник позивача, що діє на підставі довіреності, не зявився, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, при цьому наполягаючи на задоволенні позовних вимог в повному обсязі та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не зявився повторно за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням, закріпленим в ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільне правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно до ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 3 ст. 1187 ЦК особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. За ч. 5 ст. 1187 ЦК особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Статтею 1192 ЦК з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 032806-02-05-12 від 23 вересня 2008 року підтверджує наявність страхового захисту автомобіля Джилі МR-7151 А, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а. с. 8-9). Згідно довідці від 3 жовтня 2008 року ВДАІ міста Маріуполя вбачається, що учасниками ДТП від 3 жовтня 2008 року, що сталась на перехресті вул. Межової та пр. Перемоги в місті Маріуполя, були [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6). Відповідно до постанови від 12 листопада 2008 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП до позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 6 місяців, як винну особу за фактом ДТП, що сталось 3 жовтня 2008 року між автомобілем Джилі під керуванням [PERSON] та мотоциклом Ява під керуванням [PERSON] (а. с. 7). За своєю заявою від 6 жовтня 2008 року [PERSON] просив здійснити ЗАТ «СК «ВУСО» відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП від 3 жовтня 2008 року за вини [PERSON] (а. с. 10-11). Згідно висновку про вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу від 10 листопада 2008 року, складеного судовим експертом, [PERSON], вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу Джилі н/з [NUMBER], 2008 року випуску, складає 8577,10 грн., який був проведений за участі [PERSON] (а. с. 13-22). Страховий акт № 601-02 від 6 лютого 2009 року став підставою для виплати страхового відшкодування страховою компанією [PERSON] за висновком № 57-05 в сумі 6535,04 грн. (а. с. 25, 26-27). Згідно до меморіального ордеру від 26 січня 2012 року та від 13 лютого 2012 року підтверджується факт оплати відповідачем ПАТ «ІФК» у рахунок відшкодування завданої ДТП шкоди (а. с. 29). Відповідно до договору відступлення прав вимоги від 23 грудня 2009 року та додатку до нього підтверджується факт, того що Відкрите акціонерне товариство «Інвестиційно-фінансовий консалтинг» набуло належне Закритому акціонерному товариству «Страхова компанія «ВУСО» право вимоги до [PERSON] щодо відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу внаслідок ДТП від 3 жовтня 2008 року (а. с. 36-38). Таким чином в судовому засіданні було встановлено факт того, що 3 жовтня 2008 року мало місце ДТП між автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], яке йому належало, та мотоциклом без номеру Ява, під керуванням [PERSON], винною особою у вчинені якого було визнано відповідача, який керував мотоциклом на підставці наявності водійських прав. З урахуванням переліченого [PERSON], як потерпілій стороні у вказаному ДТП, було відшкодовано завдану майнову шкоду страхувальником в сумі 6535,04 грн. На підставі переліченого до ЗАТ «СК «ВУСО» перейшло право регресної вимоги до винної особи у скоєнні ДТП від 3 жовтня 2008 року по відшкодуванню витрати по сплаті страхового відшкодування, яке згодом за угодою поступки від 23 грудня 2009 року перейшло до Публічного акціонерного товариства «Інвестиційно-фінансовий консалтинг». Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача 6135,04 грн. Згідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення про сплату судового збору при подані вказаного позову представниками позивача було сплачено судовий збір у розмірі 214,60 грн. (а. с. 1). На підставі переліченого з відповідача підлягає стягненню сума судових витрат на користь позивача в сумі 214,60 грн. На підставі ст. ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1192 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved