Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до Луганського комунального закладу «Областного центру медико-соціальної експертизи» при Луганській обласній раді про встановлення факту отримання поранення, посилаючись на те, що він проживав в с. Боровське, Луганської області з 1930 року до 1970 року. У 1944 році в с. Борівське відбувалися військові дії Великої Вітчизняної війни. Під час розмінування міни він отримав поранення лівого ока, внаслідок чого зір різко ослабів. Цей факт не зареєстрований через відсутність на той час медичної установи. У 1953 році він був викликаний на термінову військову службу. У 1954 році військово-лікарська комісія встановила факт наявності поранення, контузії, каліцтва, з зазначенням, що захворювання не пов`язане з перебуванням на військовій службі. У травні 2012 року він звернувся до відповідача з проханням змінити категорію (статус) інвалідності, але йому було відмолено, оскільки ним не були надані документи, що підтверджують факт отримання поранення під час ВОВ. 13 грудня 2012 року судово-медичний експерт [PERSON] провів судово-медичний огляд та надав висновок, що при огляді у нього встановлений підвивих кришталика, травматична катаракта лівого ока, гострота зору 0,1. Ці ушкодження могли утворитися при розриві міни в 1944 році, внаслідок чого була отримана контузія лівого ока. Він вже є учасником війни згідно посвідчення учасника війни від 11.03.2003 року, але через зазначену травму вважає, що відноситься до інвалідів війни, і має право на встановлення статусу інваліда війни 2 групи. Ним до відповідача було направлено заяву, в якій він просив встановити йому другу категорію інвалідності, а саме статус інваліда війни, і надав свідоцтво про хворобу військово-лікарської комісії № 763 від 08.12.1953 року, в якому вказаний факт того, що поранення сталося в результаті розмінування міни на території с. Боровське, де в 1944 році відбувалися військові дії, проте МСЭК відповіла, що встановлення факту поранення, пов`язаного з військовими діями в період ВОВ, не входить в компетенцію МСЭК. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов та обставини, викладені в позовній заяві, підтвердив їх повністю та просив встановити факт отримання ним поранення в 1944 році в результаті вибуху міни на території с. Борівське, крім того пояснив, що на момент подачі позовної заяви свідків, які б могли підтвердити отримання ним цієї травми, немає, у зв`язку з тим, що вони всі померли. Представник відповідача Луганського комунального закладу «Областного центру медико-соціальної експертизи» при Луганській обласній раді Кондратьєва Н.Ю. про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але у судове засідання не з`явилась, згідно заяви просила слухати справу у її відсутність. Крім того згідно наданих письмових пояснень повідомила, що [PERSON] був вперше оглянутий спеціалізованою офтальмологічною МСЕК 10.05.2012 року, йому встановлена друга група інвалідності з 28.04.2012 року безстроково за категорією загальне захворювання по зору згідно тяжкості морфо-функціональних порушень органа зору та центральної нервової системи. Згідно «Інструкції про встановлення груп інвалідності», затвердженої Наказом МЗО України від 05.09.2011 року, розділ III, пункт 3.4.3. інвалідність по зору відповідає третій групі за категорією «захворювання не зв`язане\~ з перебуванням на військовій службі», згідно наданої копії свідоцтва про хворобу №763 від 08 грудня 1953 року військово-лікувальної комісії в/ч [NUMBER] . У зв`язку з більш тяжким загальним захворюванням центральної нервової системи, яким страждає [PERSON] , тяжкість функціональних порушень якого відповідає другої групі інвалідності, та на підставі його заяви про категорію інвалідності йому встановлена категорія «загальне захворювання» згідно «Інструкції про встановлення груп інвалідності», затвердженої Наказом МЗО України від 05.09.2011 року, розділ II, пункт 3. [PERSON] претендував на причинний зв`язок\~\~ інвалідності з пораненням внаслідок бойових дій в період ВОВ. Згідно «Положення про порядок, умови та критерії встановлення груп інвалідності», затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009р. №1317, пункт 15 інвалідність, що настала в осіб до 18-річного віку внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного з бойовими діями у період Великої Вітчизняної війни чи з їх наслідками, встановлюється відповідно до медичних документів, які підтверджують факт поранення чи захворювання, або рішення суду щодо зазначених подій та висновків лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Зазначених документів [PERSON] на МСЕК представлено не було, тому встановити зв`язок поранення лівого ока з наслідками бойових дій в період ВОВ вони не мають можливості. Вислухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 3 частини 1 статті 256 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Частиною 2 цієї статті визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03. 1995 р.( з наступними змінами) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~ в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. При цьому згідно абз. 7 п. 2 Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03. 1995 р.( з наступними змінами) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження не можуть розглядатися судами заяви про встановлення\~ фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причині ступеня\~ втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому главою 31-А ЦПК, що зокрема зазначено і у витягу узагальнення судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення Верховного суду України від 01.01.2012 року. Коментована глава 31-А ЦПК втратила свою дію, оскільки ЦПК України від 18.07.1963 року втратив чинність на підставі Закону № 1618-IV від 18.03.2004 року, тобто на підставі діючого на час розгляду ЦПК України, при цьому глава 31-А ЦПК стосувалась загального порядку розгляду справ в порядку позовного провадження. Таким чином, оскільки встановлення факту поранення під час Великої Вітчизняної війни позивачу [PERSON] необхідно для отримання статусу інваліда Великої Вітчизняної війни, а\~ в порядку окремого провадження дані факти не встановлюються, враховуючи пояснення представника відповідача стосовно відсутності у [PERSON] документів, що\~ підтверджують факт порання або рішення суду, тобто документів, на підставі яких ними може бути надано статус інваліда ВОВ, тому суд вважає, що дані обставини підлягають розгляду за загальними правилами підсудності в порядку позовного провадження. Положеннями пункту 5 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-V (зі змінами і доповненнями) визначено, що до інвалідів війни належать особи, які стали інвалідами внаслідок воєнних дій під час громадянської та Великої Вітчизняної війн або стали інвалідами від зазначених причин у неповнолітньому віці у воєнні та післявоєнні роки. Згідно п. 15 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, інвалідність, що настала в осіб до 18-річного віку внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного з бойовими діями у період Великої Вітчизняної війни чи з їх наслідками, встановлюється відповідно до медичних документів, які підтверджують факт поранення чи захворювання, або рішення суду щодо зазначених подій та висновків лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 07 серпня 2000 року, позивачем є [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Борівське, м. Сєвєродонецька, який мешкає за адресою [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва серії [NUMBER] , виданого 11 березня 2003 року, [PERSON] є учасником війни. Згідно копії довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 324671, [PERSON] є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням по зору безстроково. Відповідно до копії акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 381 від 13 грудня 2012 року при огляді у [PERSON] встановлений підвивих кришталика, травматична катаракта лівого ока, гострота зору 0,1, а дані ушкодження могли утворитися при розриві міни в 1944 році, внаслідок чого була отримана контузія лівого ока. Згідно копії свідоцтва про хворобу № 763 від 08 грудня 1953 року військово-лікарняної комісії В/Ч [NUMBER] , [PERSON] , 1930 року народження, було встановлено наявність захворювання, не пов`язаного з перебуванням на військовій службі, а саме підвивих кришталику, травматична катаракта лівого ока\~ при гостроті зору 0,01. Згідно анамнезу з даного свідоцтва ця травма [PERSON] отримана в 1944 році, під час розрядки міни. Позивач посилається на те, що він проживав в с. Боровське, Луганської області з 1930 року до 1970 року. У 1944 році в с. Боровське відбувалися військові дії Великої Вітчизняної війни. Під час розрядки міни він отримав поранення лівого ока, внаслідок чого зір різко ослабів. Цей факт не зареєстрований через відсутність на той час медичної установи. У 1953 році він був призваний на термінову військову службу. У 1954 році військово-лікарська комісія встановила факт наявності поранення, контузії, каліцтва, з зазначенням, що захворювання не пов`язане з перебуванням ним на військовій службі. У травні 2012 року він звернувся до відповідача з проханням змінити категорію (статус) інвалідності, але у встановленні категорії (статусу) інвалідності було відмолено, оскільки ним не були надані документи, що підтверджують факт травми під час ВОВ. Оцінюючи надані позивачем пояснення у судовому засіданні, а також докази на їх підтвердження, пояснення представника позивача, суд вважає, що [PERSON] отримав порання ока в 1944 році в результаті вибуху міни на території с. Борівське, тобто у часи Великої Вітчизняної війни на територій колишнього СРСР. На підставі викладеного,

Outcome: approved