Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з дійсним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем по справі перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем, знаходиться на її утриманні та потребує матеріальної допомоги відповідача, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 14 частини з усіх видів його доходу, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого державою для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала до суду заяву, у якій підтримала заявлений позов у повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про необхідність явки у судове засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції за місцем реєстрації, судові повістки отримував. Підстав неявки суду не повідомляв, про розгляд справи за його відсутністю суд не просив. Враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач з неповажних причин не з'являється у судове засідання і позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, судом винесена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи належить до компетенції суду. Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], [INFO], в графі «батько» записаний [PERSON] /а.с. 5/. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Беручи до уваги, що дитина, батьком якої є відповідач, мешкає з позивачем, знаходиться на її утриманні, відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання сина, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 14 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого державою для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, оскільки ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину стягуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В задоволенні позову в іншій частині - відмовити за необґрунтованістю. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 214,60 грн.

Outcome: partial