Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-24 00:00:00

У серпні 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначала, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Починаючи з червня 2012 року шлюбні відносини між ним фактично припинилися, у звязку з чим вони стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину, матеріальної допомоги добровільно не надає, позивачка просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини заробітку відповідача щомісячно починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ? частини від усіх видів заробітку. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] з 20.07.2007 року перебувають шлюбі, який зареєстровано Орджонікідзевському відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 261. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матірю і перебуває на її утритманні, що не заперечується відповідачем. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У силу ст. ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дітей, аліменти присуджуються за рішенням суду в долі від доходу їхньої матері, батька і (чи) у твердій грошовій сумі. Таким чином судом встановлено що позивачка має право на отримання аліментів на утримання неповнолітнього сина. Суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині допомогу, достатню для задоволення її розумних потреб, виходячи з її віку, стану здоров'я та матеріального становища. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За цих, безпосередньо встановлених у суді обставин, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, відповідно до конституційного принципу верховенства права, суд вважає за необхідне та справедливе, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Ця норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбаченою чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави.

Outcome: approved