Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-24 00:00:00

У грудні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 29 березня 2012 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно: квартиру [ADDRESS], житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: село Пухівка Броварського району Київської області, вулиця Комсомольська, 17, та земельну ділянку площею 0,555 га, розташовану на території села Пухівка Броварського району, з яких: 0,25 га надано для обслуговування житлового будинку і 0,305 га для ведення особистого підсобного господарства. Ще за життя, а саме 05 липня 2011 року, його батько [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповіт, згідно з яким все своє майно заповідав йому, [PERSON] Заповіт посвідчений державним нотаріусом Пятнадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 5-1158. У встановлений законом строк він як спадкоємець за заповітом звернувся до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. 16 жовтня 2012 року йому видали свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS]. Постановою державного нотаріуса Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори № 2355/02-31 від 31 жовтня 2012року у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно житловий будинок і земельну ділянку йому відмовлено, через відсутність реєстрації у Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації права власності на житловий будинок за його батьком [PERSON] та відсутність державного акта на право власності на землю на імя його батька. Спірні спадкові житловий будинок і земельна ділянка площею 0,555 га належали його померлому батькові [PERSON] на підставі двох договорів дарування житлового будинку і земельної ділянки від 15 січня 1997 року, посвідчених приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованих у реєстрі за №№ 156, 159. Через тяжку хворобу за життя його батько [PERSON] право власності на житловий будинок у бюро технічної інвентаризації не зареєстрував. Згідно із технічним паспортом на житловий будинок у селі Пухівка Броварського району Київської області по вулиці Комсомольській, 17, власником у якому значиться [PERSON], знаходяться житловий будинок, позначений А-1, загальною площею 54,1 м2, житловою площею 21,8 м2, і господарські будівлі та споруди: сарай Б, вбиральня В, погріб Г та огорожа N. Не одержав з наведених причин за життя його батько [PERSON] також і державний акт на право власності на землю на своє імя. У звязку з цим він змушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним, [PERSON], права власності на житловий будинок і земельну ділянку. Іншим спадкоємцем першої черги за законом на майно померлого [PERSON] є його перешивша дружина, відповідач у справі [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилася на його (позивача) користь. Просив визнати за ним, [PERSON], у порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 29 березня 2012 року, право власності на наступне нерухоме майно: житловий будинок А-1, загальною площею 54,1 м2, житловою площею 21,8 м2, із господарськими будівлями та спорудами: сарай Б, вбиральня В, погріб Г та огорожа N, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, село Пухівка, вулиця Комсомольська, 17; земельну ділянку площею 0,555 га, з яких: 0,25 га для обслуговування житлового будинку і 0,305 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території села Пухівка Броварського району Київської області. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити його. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, направила до суду заяву, у якій зазначає, що позов визнає, проти його задоволення не заперечує, просить розглянути справу за її відсутності. Третя особа: Пухівська сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання теж не зявилася, направила до суду заяву, у якій просить розглянути справу за відсутності їхнього представника відповідно до вимог чинного законодавства. Розяснивши позивачу наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до заповіту, посвідченого 05 липня 2011 року державним нотаріусом Пятнадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 5-1158, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що належатиме йому і на що за законом він матиме право, заповідав синові [PERSON]. Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-БК № 228260 [PERSON] помер 29 березня 2012 року. Із спадкової справи № 159/2012 до майна померлого 29 березня 2012 року [PERSON] видно, що 24 квітня 2012 року у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини і видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори звернувся позивач [PERSON] 25 квітня 2012 року до цієї ж нотаріальної контори спадкоємець за законом, дружина померлого, відповідач у справі [PERSON] подала заяву, у якій вказувала на те, що вона відмовляється від обовязкової частки у спадщині та не претендує на отримання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя. 16 жовтня 2012 року зазначеною нотаріальною конторою позивачу [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне померлому його батькові [PERSON] майно: квартиру [ADDRESS], два легкових автомобілі марки Опель і УАЗ та грошові вклади. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 15 січня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 156, померлому 29 березня 2012 року [PERSON] на праві власності належав житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: село Пухівка Броварського району Київської області, вулиця Комсомольська, 17. Відповідно до технічного паспорта на вказаний вище житловий будинок, власником у якому значиться [PERSON], знаходяться: житловий будинок А-1, загальною площею 54,1 м2, житловою площею 21,8 м2, і господарські будівлі та споруди: сарай Б, вбиральня В, погріб Г та огорожа N. Також згідно із договором дарування земельної ділянки від 15 січня 1997 року, посвідченим приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим у реєстрі за № 159, померлому [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,555 га, з яких: 0,25 га для обслуговування житлового будинку і 0,305 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території села Пухівка Броварського району Київської області, яка раніше на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії КВ, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 371, на праві власності належала [PERSON]. Факт належності померлому [PERSON] спірних житлового будинку і земельної ділянки підтверджується також і довідкою Пухівської сільської ради Броварського району Київської області № 1259 від 12 жовтня 2012 року та викопіюванням із погосподарської книги цієї сільської ради за 2011-2015 роки. Право власності на зазначений житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами за життя померлий 29 березня 2012 року [PERSON] у бюро технічної інвентаризації не зареєстрував. Не отримав він також і державний акт на право власності на вказану вище земельну ділянку площею 0,555 га. З наведених вище причин, державний нотаріус Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] своєю постановою від 31 жовтня 2012 року позивачу [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спірні житловий будинок і земельну ділянку відмовила. Відповідно до вимог ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. У ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], якому на підставі договорів дарування належали спірні житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами і земельна ділянка, враховуючи, що дружина померлого [PERSON] від прийняття спадщини після смерті чоловіка відмовилася на користь позивача, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved