Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-03 00:00:00

У судовому засіданні представник позивача підтримала вищевказаний позов, зазначивши, що спірною земельною ділянкою за адресою 50 річчя Перемоги, 21 він користувався 15 років, оплачував земельний податок і ніяких претензій до нього з боку міської ради не надходило. Представник відповідача заперечував проти позову та вказав, що вони не являються належними відповідачами по справі та те, що спірна земельна ділянка приватизована [PERSON] та рішення про передачу даної земельної ділянки у власність іншим особам в міській раді відсутні.. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Рішенням виконавчого комітету Підгородненської міської ради № 76 від 15.06.1994 року [PERSON] для будівництва житлового будинку було виділено земельну ділянку № 13 по вул. Рощинській в м. Підгороднє, що підтверджується архівним витягом Дніпропетровської РДА. В рішенні виконавчого комітету міської ради архітектором без дозволу власноруч внесено зміни стосовно поштових адрес: з вул. Рощинської, 13 на вул. Майська, 38 та на 50-річчя Перемоги, 21. Твердження позивача, що згідно рішення виконавчого комітету Підгородненської міської ради № 260 від 19.11.1997 року йому передана земельна ділянка у приватну власність по вул. 50-річчя Перемоги, 21, не відповідають дійсності, оскільки згідно архівної копії рішення виконавчого комітету Підгородненської міської ради народних депутатів від 19.11.1997 року № 260 [PERSON] передана земельна ділянка № 22 по вул. Осінній в м. Підгороднє. 16.11.2007 року на засіданні 15 сесії 5 скликання прийнято рішення Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки у приватну власність [PERSON] за адресою вул. 50-річчя Перемоги, 21, в м. Підгороднє. Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і\~ громадянина\~ захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За теоретичним визначенням позов це матеріально-правова вимога до відповідача з приводу порушеного права, а належними сторонами в цивільному процесі є особа, якій належить право вимоги позивач та \~особа, яка повинна відповідати за позовом відповідач (ст.26 ЦПК України). Право на звернення до суду із вимогою про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та виданих на їх підставі державних актів на право власності на землю (ст.152 ЗК України, ст.386\~ЦК України) мають власники земельних ділянок і землекористувачі, права яких безпосередньо порушено. Поновлення таких прав власників земельних ділянок і землекористувачів здійснюється, зокрема судом. Якщо з урахуванням обставин у справі встановлено, що права позивача безпосередньо такими актами не зачіпаються, то це є \~підставою для ухвалення судом \~рішення про відмову в задоволенні позову. \~ З урахуванням викладеного кожна особа має конституційне право на судовий засіб захисту, зокрема право на пред'явлення позову в процесуальному розумінні. Відсутність же права на позов у матеріально-правовому розумінні, зокрема в зв'язку з тим, що права позивач безпосередньо не зачіпаються, є підставою для ухвалення судом \~рішення про відмову в задоволенні позову. \~ Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав та посвідчується: державним актом; цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Проте, позивачем в порушення частин 1, 4 ст.60 ЦПК України не надано суду доказів набуття ним права власності або користування жодною земельною ділянкою, що позбавляє суд можливості зробити висновок про існування, отже порушення його прав. За таких обставин, вимоги позивача не можна визнати обґрунтованими, а тому вони задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed