Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування його реєстрації. В обґрунтування своїх вимог вказував, що він є власником земельної ділянки площею 3,5434 га, що розташована на території Мехедівської сільської ради Драбівського району Черкаської області. 25.01.2008 року його батько [PERSON] заключив договір оренди земельної ділянки площею 7,08 га, яка знаходиться у с. Мехедівка та належала йому на праві приватної власності згідно акту на право приватної власності на землю від 05.07.2000 року з СФГ «Вікторія» в особі директора [PERSON] строком на 10 років. У 2011 році батько позивача помер. Після смерті батька він з своїм братом [PERSON] успадкували за законом земельну ділянку в рівних частинах. Позивач неоднократно звертався до керівника СФГ «Вікторія» [PERSON] про повернення земельної ділянки та розірвання договору оренди від 25.01.2008, проте останній відмовив, посилаючись на дію договору 10 років. Позивач вважає договір недійсним, оскільки на момент укладення договору загальна площа земельної ділянки становила 7,08 га. На даний час такої земельної ділянки не існує, так як вона успадкована двома спадкоємцями, частину якої, площею 3,5434 га, позивач отримав у спадщину після смерті свого батька. Договір оренди земельної ділянки між ним та відповідачем не укладався, що суперечить Закону України «Про оренду землі». В судовому засіданні позивача позов підтримав та просив суд його задоволити. Оскільки відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав, заяв про відкладення розгляду справи не подав, тому суд ухвалив за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі письмових доказів, з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Тертя особа по справі Відділ Держкомзему у Драбівському районі Черкаської області у судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, позивач, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 27.03.2012, є власником земельної ділянки площею 3,5434 га, що розташована на території Мехедівської сільської ради Драбівського району Черкаської області. Вказана земельна ділянка є частиною земельної ділянки яку він з братом отримав у спадщину від батька. За життя, його батько [PERSON], будучи власником земельної ділянки загальною площею 7,08 га, яка знаходиться у с. Мехедівка, що належала йому на праві приватної власності згідно акту на право приватної власності на землю від 05.07.2000 року заключив договір оренди земельної ділянки з СФГ «Вікторія» від 25.01.2008 року, строк дії договору 10 років. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.608 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконано іншою особою. Суд вважає, що до позивача після смерті його батька перейшли права не лише на частину земельної ділянки, а й зобовязання щодо її оренди, які визначені договором від 25.01.2008 року. Аналогічні зобовязання перейшли і до його брата разом з отриманим у спадок майном. Зобовязання щодо передачі в оренду земельної ділянки за своїм характером не є такими, що нерозривно повязані з особою, а тому після її смерті не припиняються, а переходять до спадкоємців. Посилання позивача, як на підставу визнання договору недійсним, а саме відсутність укладеного безпосередньо з ним та відповідачем окремого договору на його оренду частини земельної ділянки, що суперечить Закону України «Про оренду землі», та відсутність самої земельної ділянки загальною площею 7,08 га, не відповідають вимогам ст.215 Цивільного кодексу України, якою визначено підстави недійсності правочинів. Також не може бути застосована стаття 230 ЦК України, на яку є посилання у позовній заяві, оскільки позивач не навів обставин вчинення правочину під впливом обману. Таким чином суд вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed