Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-10 00:00:00

В травні 2012 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на 1/5 частину квартири за набувальною давністю, посилаючись на те, що в 1989 році позивач зареєструвала шлюб з [PERSON]. В цьому шлюбі 23 січня 1992 року на родилася донька [PERSON]. 11 травня 1993 року батько, матір, позивач її чоловік та їхня донька приватизували названу квартиру та стали всі пятеро її власниками. Життя її склалося трагічно. В 1993 році відносно її було скоєно злочин, після якого на все життя стала інвалідом 1 групи (не може самостійно ходити). В 1994 році її чоловік покинув сімю та виїхав на свою батьківщину. Ніколи більше він не приїздив ні до неї, ні в їхню квартиру. Ніяких кошті не сплачував. 18 квітня 1997 року їх шлюб розірваний. 01 квітня 1997 року у віці 5 років померла її єдина донечка [PERSON]. 23 лютого 2011 року помер її батько [PERSON]. 16 червня 2011 року помер [PERSON]. Після смерті батька її матір стала власником його частки їхньої квартири. Після смерті її доньки позивач набала право власності на її частку їхньої квартири. На сьогодні залишилася спадщина у вигляді 1/5 частки їхньої квартири після смерті її колишнього чоловіка [PERSON] В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні просила задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та позовні вимоги не визнає. Третя особа в судову засіданні позовні вимоги визнала. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: В 1989 році позивач зареєструвала шлюб з [PERSON]. В цьому шлюбі 23 січня 1992 року на родилася донька [PERSON]. 11 травня 1993 року батько, матір, позивач її чоловік та їхня донька приватизували названу квартиру та стали всі пятеро її власниками. Життя її склалося трагічно. В 1993 році відносно її було скоєно злочин, після якого на все життя стала інвалідом 1 групи (не може самостійно ходити). В 1994 році її чоловік покинув сімю та виїхав на свою батьківщину. Ніколи більше він не приїздив ні до неї, ні в їхню квартиру. Ніяких кошті не сплачував. 18 квітня 1997 року їх шлюб розірваний. 01 квітня 1997 року у віці 5 років померла її єдина донечка [PERSON] (згідно свідоцтва про смерть). 23 лютого 2011 року помер її батько [PERSON]. 16 червня 2011 року помер [PERSON]. Після смерті батька її матір стала власником його частки їхньої квартири. Після смерті її доньки позивач набула право власності на її частку їхньої квартири. На сьогодні залишилася спадщина у вигляді 1/5 частки їхньої квартири після смерті її колишнього чоловіка [PERSON] З вересня 1994 року по цей день позивач добросовісно, відкрито, безперервно, на протязі вже 18 років володіє недвижимим майном в розмірі 1/5 частини житлового приміщення, власником якого юридично є померлий [PERSON]. Відповідно до ст.. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved