Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В квітні 2013 року до суду звернулася [PERSON] та просить постановити рішення суду, яким визнати договір іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя № 600 від 28.09.2007 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» недійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 23.02.1982 року перебуває з [PERSON] в шлюбі, який не розірваний і по теперішній час. У 2005 році і інтересах сімї за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS], яку оформили на [PERSON] Перебуваючи в м. Новоград-Волинський в грудні 2012 року позивач дізналася, що вказана квартира передана відповідачем [PERSON] в якості забезпечення зобовязання за іпотечним договором № 600 від 28.09.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». На вчинення даного правочину зі спільним майном позивач згоди не давала. Зазначену квартиру вважає обєктом спільної сумісної власності, тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі. Просить позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» позовні вимоги не визнав. Пояснив, що при укладенні договору іпотеки від 28.09.2007 року не вимагалась письмова згода дружини, оскільки [PERSON] надав шлюбний договір, яким останній та [PERSON] визначили окремий режим власності на майно. Від третьої особи, приватного нотаріуса [PERSON], до суду надійшли заперечення проти позову, в якому зазначила, що і при посвідченні договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], і при посвідченні договору іпотеки від 28.09.2007 року, предметом якої була вищенаведена квартира, згода позивача [PERSON], як дружини [PERSON], не витребовувалась у звязку з наявністю шлюбного договору, посвідченого 18.03.2002 року за реєстром № 2381 нотаріусом м. Чити [PERSON], в п.1 якого встановлено окремий режим власності на майно, придбане під час шлюбу. Про зазначені факти позивач не могла не знати та, звертаючись до суду з таким позовом, вводить суд в оману. До матеріалів заперечення додала нотаріально посвідчену копію шлюбного договору від 18.03.2002 року. Справу просить розглядати без її присутності. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.02.1982 року у виконавчому комітеті Ярунської сільської ради Новоград-Волинського району, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та визнавалось позивачем та відповідачем [PERSON] 28.09.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладений договір іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя № 600 з метою забезпечення виконання кредитного договору № 478 від 10.08.2007 року, предметом якого є чотирикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно п.1.3 зазначеного договору предмет іпотеки належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29.09.2005 року приватним нотаріусом [PERSON] за реєстром № 1701 (а.с. 5-7). В договорі іпотеки відсутні посилання про наявність нотаріально посвідченої згоди дружини [PERSON] на укладення зазначеного договору. Разом з тим, приватним нотаріусом [PERSON] надана нотаріально посвідчена копія шлюбного договору, укладеного між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно п.1 вказаного договору сторони з метою врегулювання майнових відносин встановили режим окремої власності на майно, набуте під час шлюбу (як до укладення даного договору так і після) та визначили, що майно, в тому числі і грошові кошти, отримані від підприємницької чи іншої трудової діяльності, а також отримані в результаті укладення угод по розпорядженню майном, є власністю того з подружжя, на чиє імя воно зареєстроване та на це майно не поширюється режим спільної сумісної власності. Також згідно п.3 сторони мають право вчиняти будь-які дії зі своїм майном, в тому числі передавати його в заставу. При цьому згода другого з подружжя на укладення угод не потрібна. З огляду на наведене, суд не застосовує до спірних відносин положення ст.ст. 60, 65 СК України, та керується положеннями глави 10 СК України про шлюбний договір. Згідно п. 2 ст.97 СК України сторони можуть домовитися про непоширення на майно, набуте ними за час шлюбу, положень статті 60 СК України і вважати його спільною частковою власністю або особистою приватною власністю кожного з них. Також при постановленні рішення суд приймає до уваги положення п.23 ПП ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» де встановлено, що спільною сумісною власністю подружжя можуть бути будь-які види майна, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Заперечення представника позивача та відповідача [PERSON], що їм не було відомо про існування шлюбного договору, суд вважає голослівними, оскільки, крім їх пояснень, даний факт не підтверджується жодним доказом, а про протилежне свідчить і нотаріально посвідчена копія шлюбного договору від 18.03.2002 року, і поясненнями представника банку та приватного нотаріуса. Оскільки судом встановлено, що квартира № 19, вул. Маршала Рокосовського, 4 в м. Новоград-Волинський не є обєктом спільної сумісної власності подружжя, тому вимоги позивача про визнання недійсним договору іпотеки як такого, що укладений другим з подружжя без її згоди, є безпідставними. Відтак, наявні підстави для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed