Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи позовну заяву тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає коштів на утримання дитини, не приймає участі в її вихованні, не приділяє їй достатньо уваги. В зв`язку з тим, що відповідач не бере участі в утриманні дитини, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає тому позивач вимушена була звернутись з даним позовом до суду та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 40% всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі та зазначила, що вона не працює, на даний час знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Представник позивача додатково пояснив, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку. Також він працює транспортувальником в публічному акціонерному товаристві Вінницька кондитерська фабрика і отримує стабільний заробіток достатнього рівня, тобто може і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. В судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали, надали суду письмові заперечення, в яких зазначили, що відповідач не згоден сплачувати аліменти у процентному відношенні до заробітку, проте не заперечує сплачувати аліменти на користь неповнолітнього сина відповідно до ст. 184 СК України, тобто у твердій грошовій сумі, оскільки він має мінливий розмір заробітної плати. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2012 року розірвано (а.с. 26). Від спільного подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-АМ № 173834 від 13.09.2010 року (а.с. 6). Дитина проживає разом із матірю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 25.12.2012 року, виданою Вінницькою обласною санепідемстанцією (а.с. 7). Відповідач працює транспортувальником в публічному акціонерному товаристві Вінницька кондитерська фабрика (а.с. 8). Відповідно до довідки про доходи від 21.12.2012 року, виданої ПАТ Вінницька кондитерська фабрика, [PERSON], за період з 01.06.2012 року по 01.12.2012 року нарахована заробітна плата в розмірі 40368,51 грн. (а.с. 8). Таким чином відповідач має стабільний та регулярний заробіток достатнього рівня. Згідно довідки дошкільного навчального закладу № 37 від 29.01.2013 року, [PERSON], [INFO], відвідує дошкільний навчальний заклад з 23.10.2012 року (а.с. 28). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обовязок є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено у разі зміни матеріального стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що оскільки відповідач має регулярний, достатнього рівня дохід, тому позов слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 80, 180-183 СК України. Згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 107,30 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial