Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-16 00:00:00

В травні 2012 року Публічне акціонерне товариство „Державний експортно- імпортний банк України в особі філії AT „Укрексімбанк в м. Миколаєві звернувся в суд до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 2233,52 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що ЗО січня 2002 року між ВАТ „Укрексімбанк (08.05.2009р. назву змінено на Публічне акціонерне товариство „Державний експортно-імпортний банк України (AT „Укрексімбанк) та [PERSON] укладено договір №2711/2902V про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею платіжної картки. Відповідно до цього договору відповідачу було відкрито поточний (картковий) рахунок №1142902711 та випущено платіжну картку в якості засобу доступу до рахунку. 07.09.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №466 (далі - Договір). Відповідно до умов зазначеного договору банком відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення операцій з використанням картки з лімітом не більше 4 500,00 гривень з датою остаточного погашення 31.07.2008 року, зі сплатою процентів за його використання в розмірі 27% річних. Кредит надавався для оплати проведених відповідачем розрахунків за платіжною карткою у разі недостатності власних грошових коштів на картковому рахунку. Відповідно до п.5.2.2., 5.2.3. Договору, відповідач зобовязаний повернути отриманий кредит в строк до 31.07.2008 року згідно з графіком зниження ліміту заборгованості та сплачувати нараховані проценти за користування кредитом щомісяця, а в разі невиконання умов договору йому припиняється видача кредиту, нові виплати не проводяться, а відповідач зобовязується погасити заборгованість по кредиту та процентах. Позичальник добровільно не виконував умов Договору, а тому Банк звернувся до суду щодо примусового стягнення з відповідача заборгованості за Договором. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.10.2010 року по справі №2541/2010 стягнено з [PERSON] заборгованість за Договором у повному обсязі щодо кредиту та процентів за користування ним, окрім пені, вимоги щодо стягнення якої задоволені лише частково. Зокрема, стягнуто заборгованість станом на 28.04.2010р. у сумі 6291,04 гривень, у тому числі: заборгованість за кредитом - 4496,42 гривень, заборгованість за процентами - 1294,62 гривень, а також пеня - 500 гривень. Дане рішення суду у добровільному або примусовому порядку не виконано. 01.02.2012 року між Банком і Позичальником укладено додаткову угоду №1 до Договору відповідно до п.1 якої процентна ставка за використання кредитом зменшена 0,1% річних з дати підписання додаткової угоди. За період з 29.04.2010 року по 22.05.2012 року Банком відповідно до умов Договору (та з урахуванням додаткової угоди №1 від 01.02.2011р.) нараховано проценти за використання кредиту, заборгованість за якими не погашається, у сумі 1 965,65 гривень. При цьому, відповідно до п.7.2. Договору, на суму несплачених Позичальником процентів за використання кредиту нараховано пеню у сумі 267,87 гривень (пеню нараховано у межах строку позовної давності). Розрахунок заборгованості за вищезазначений період здійснювався з урахуванням внесених коштів на рахунок Позичальником у сумі 300,00 гривень. Посилаючись на вказані обставини, станом на 22.05.2012 року позивач просив стягнути прострочену заборгованість по процентах за використання кредиту за Договором № 466, яка складає 1 965,65 гривень та пеню за несплату процентів - 267,87 гривень (пеню нараховано у межах строку позовної давності), а також стягнути з відповідача судовий збір 214,60 гривень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини його неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи в його відсутності до суду також не надходило. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням СТ.224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 січня 2002 року між ВАТ „Укрексімбанк (08.05.2009р. назву змінено на Публічне акціонерне товариство „Державний експортно-імпортний банк України (AT „Укрексімбанк) та [PERSON] укладено договір №2711/2902V про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею платіжної картки. 07.09,2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 466 (далі - Договір). Відповідно до умов зазначеного договору банком відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення операцій з використанням картки з лімітом не більше І 4 500,00 гривень з датою остаточного погашення 31.07.2008 року зі оплатою процентів за І його використання в розмірі 27% річних (п.2.2. договору №466). Кредит надавався для \ оплати проведених відповідачем розрахунків за платіжною карткою у разі недостатності І власних грошових коштів на картковому рахунку. У звязку з невиконанням відповідачем умов Договору, заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.10.2010 року з [PERSON] було стягнуто заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №466 станом на 28.04.2010р. у сумі 6291,04 гривень. Рішення набрало законної сили 01.11.2010р., проте залишається невиконаним. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а згідно зі ст. 599 Цивільного Кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до пп. 9.1., 9.2. Договору, Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання Позичальником взятих на себе за цим Договору зобовязань. Відповідачем до цього часу належним чином не виконані зобовязання за Договором. Відсутнє реальне виконання зобовязання відповідачем, як в примусовому, так і в добровільному порядку, що свідчить про відсутність припинення договірних правовідносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом та пені за несвоєчасну сплату кредиту. У відповідності до ст.1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.І ст. 598 ЦК України). Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до ст.526, 599 ЦК України. Таким чином у відповідача за період з 29.04.2010 по 22.05.2012 року виникла заборгованість по процентах за використання кредиту за Договором № 466, яка станом на 22.05.2012 року становить 2233 гривні 52 копійки, з яких прострочена заборгованість по процентах за використання кредиту- 1 965,65 гривень та пеня за несплату процентів - 267,87 гривень (пеня нарахована у межах строку позовної давності). Розрахунок заборгованості за вищезазначений період здійснювався з урахуванням внесених коштів на рахунок відповідачем у сумі 300,00 гривень. На підтвердження заборгованості за кредитом надано довідку про заборгованість та виписку по картковому рахунку відповідача. Таким чином, заборгованість за Договором за період з 29.04.2010 по 22.05.2012 року становить 2233 гривні 52 копійки. Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Таким чином судом встановлено, що відповідач має заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом і пеню за несплату процентів, що нараховано в межах строку позовної давності, встановленого ч.2 ст.258 ЦК України, кредитний договір є чинний, тому нарахування за кредитом здійснені правомірно до дня подачі позовної заяви в суд. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим покласти на відповідача також і сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 214,60 гривень.

Outcome: approved