Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу, стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що 16 грудня 2006 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишився спадок у вигляді житлового будинку, розташованого по вулиці Північній, 96 в місті Одесі, в якому вона проживала разом з чоловіком з 1966 року. Відповідач [PERSON], яка є онукою померлого, запропонувала позивачці доглядати останню до смерті, про що укласти договір довічного утримання та допомогти оформити спадкові права після смерті [PERSON] Погодившись на пропозицію [PERSON], 02 жовтня 2007 року позивач видала на її імя довіреність на представлення своїх інтересів для оформлення спадкових прав та оформлення договору довічного утримання. Заочним рішенням Малиновського районного суду міста [PERSON] від 09 листопада 2007 року за позивачкою, в порядку спадкування, визнано право власності на житловий будинок, розташований по вулиці Північній, 96 в місті Одесі. Через деякий час, відповідач [PERSON] звернулась до позивача з проханням продовжити термін дії довіреності на представництво інтересів, мотивуючи це закінченням строку дії довіреності та не завершенням оформлення правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач погодилась та 21 жовтня 2008 року знову поїхала до нотаріуса, де підписуючи документи була впевнена, що продовжує термін дії попередньої довіреності. В подальшому позивачці стало відомо, що 14 листопада 2008 року між [PERSON], яка діяла від її імені та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 96 по вулиці Північній в місті Одесі. Позивач вважає довіреність від 21 жовтня 2008 року та договір купівлі продажу від 14 листопада 2008 року недійсними, тому що вказаний договір був вчинений на підставі довіреності, яка була видана в супереч її волевиявленню, так як вона не мала жодного наміру продавати належний їй будинок, через це вона вимушена звернутись з позовом до суду. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання добросовісним набувачем, визнання права власності та усунення перешкод в користуванні власністю, посилаючись на те, що 14 листопада 2008 року між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] та нею укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 96 по вулиці Північній в місті Одесі. Оскільки відповідач [PERSON] оспорює право власності позивача, перешкоджає в користуванні та проживанні в зазначеному будинку, вона вимушена звернутись з позовом по суду. Представник [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі, заперечувала проти задоволення позовних вимоги [PERSON], посилаючись на їх необґрунтованість. Представник [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], наполягала на задоволенні позову [PERSON]. [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, в минулих судових засіданнях свої позовні вимоги підтримувала, просила суд задовольнити їх в повному обсязі, позовні вимоги [PERSON] не визнавала, заперечувала проти їх задоволення з підстав їх необґрунтованості. Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] пояснила суду, що під час посвідчення довіреності від 21 жовтня 2008 року діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством. Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що договір купівлі продажу від 14 листопада 2008 року посвідчений з дотриманням вимог діючого законодавства. Представник Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради надала суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги [PERSON] і просить їх задовольнити. Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що 16 грудня 2006 року помер [PERSON], який є чоловіком [PERSON]. Після його смерті залишився спадок у вигляді житлового будинку, розташованого по вулиці Північній, 96 в місті Одесі, в якому [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 1966 року. Після смерті чоловіка, [PERSON] продовжує мешкати в зазначеному домоволодінні одна, вона тяжко хворіє, крім хвороб повязаних з віком, в неї з дитинства проблеми зі слухом, вона майже глуха, що підтверджується медичною документацією наявною в матеріалах справи. Відповідач [PERSON], яка є онукою померлого, запропонувала [PERSON] доглядати останню до смерті про що укласти договір довічного утримання. Оскільки за станом здоровя [PERSON] була не в змозі після смерті чоловіка оформити на своє імя правовстановлюючі документи на житловий будинок, [PERSON] запропонувала їй допомогти в цьому, посилаючись також на те, що для оформлення договору довічного утримання необхідні усі правовстановлюючі документи на домоволодіння, оформлені належним чином, що підтверджується поясненнями [PERSON] наданими в судовому засіданні 16.03.2012 року. Для оформлення спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті чоловіка [PERSON] видала на імя [PERSON] довіреність на представництво її інтересів строком на один рік, яка була посвідчена 02 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за № 6220. Як вбачається зі змісту довіреності від 02 жовтня 2007 року [PERSON] надала право [PERSON] також отримати необхідні документи для оформлення договору довічного утримання. Заочним рішенням Малиновського районного суду міста [PERSON] від 09 листопада 2007 року за [PERSON], в порядку спадкування, визнано право власності на житловий будинок, розташований по вулиці Північній, 96 в місті Одесі. Після спливу строку дії довіреності від 02 жовтня 2007 року, [PERSON] звернулась до [PERSON] з проханням продовжити термін дії довіреності на представництво інтересів, мотивуючи це закінченням строку дії довіреності та не завершенням оформлення правовстановлюючих документів на спадкове майно. Довіреністю від 21 жовтня 2008 року, виданою [PERSON] на імя [PERSON], посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2237, [PERSON] уповноважена управляти та розпоряджатись усім майном належним [PERSON] 14 листопада 2008 року між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], та [PERSON], укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 96 по вулиці Північній в місті Одесі, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 396. Відповідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що підписуючи довіреність від 21 жовтня 2008 року, [PERSON] була впевнена, що продовжує термін дії попередньої довіреності. Відсутність у [PERSON] наміру продавати належний їй будинок, крім тверджень самої [PERSON] також підтверджується показами допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили, що [PERSON] ніколи нікому не говорила про наміри продати будинок, навпаки усі знали, що після смерті [PERSON] будинок має залишитись [PERSON] в разі якщо остання буде доглядати за нею. Покази нотаріуса [PERSON], що під час підписання [PERSON] довіреності від 21 жовтня 2008 року вона вільно спілкувалась з [PERSON], розяснила останній наслідки видачі довіреності, прочитала вголос зміст довіреності, не відповідають дійсним обставинам, оскільки [PERSON] з дитинства майже глуха, що позбавляє її можливості розуміти оточуючих її людей. Твердження [PERSON], що сама [PERSON] просила її продати будинок та отримала від неї за його продаж 25 000 доларів США є не обґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] по суті заявлених вимог нічого не пояснили, лише зазначили що [PERSON] допомагала [PERSON], що не спростовує доводи [PERSON] про отримання [PERSON] оскаржуваної довіреності зловживаючи її довірою та продажу [PERSON] будинку без згоди [PERSON] Відповідно ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку № 96 по вулиці Північній в місті Одесі від 14 листопада 2008 року не вчинено будь-яких дій на виконання правочину, позивачкою [PERSON] не передано відповідачці [PERSON] житловий будинок, [PERSON] не вступала у володіння майном і не ставила нікого до відому з приводу придбання будинку, позивачка [PERSON] не отримувала грошей, а ні від [PERSON], а ні від [PERSON] Твердження [PERSON] про те, що після укладання договору купівлі-продажу житлового будинку № 96 по вулиці Північній в місті Одесі від 14 листопада 2008 року, вона протягом 2009 року переоформила на своє імя особові рахунки в «Одесагаз», «Обленерго», «Водозбут»не відповідають дійсності. Згідно повідомлення № 30/7-17-св від 22.02.2012 року, договір на послуги водопостачання та водовідведення між ТОВ «ІНФОКС»служба «Водозбут»та [PERSON] укладено 29.07.2011 року, згідно повідомлення № 508/26-1 від 24.02.2012 року, договір на поставку газу між ПАТ «Одесагаз»та [PERSON] укладено 22.07.2011 року, тобто вказані договори укладені після виникнення спору між сторонами. Договір про користування електричною енергією № 140333 від 29.03.2007 року укладено з [PERSON]. Що підтверджується листом № 163 від 27.02.2012 року. Згідно виписки з системи «ГЕРЦ», вбачається, що з 01.02.2009 року по 01.02.2012 року, [PERSON] сплачувала комунальні послуги лише один раз у липні 2011 року при переоформленні особових рахунків, тобто також після того, як дізналася про позов [PERSON] Відповідно до абз. 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»від 09 листопада 2009 року - якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання фіктивного правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. За таких обставин суд вважає необхідним визнати недійсними довіреність від 21 жовтня 2008 року, видану [PERSON] на імя [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2237 та договір купівлі-продажу житлового будинку № 96 по вулиці Північній в місті Одесі, укладений 14 листопада 2008 року між [PERSON], від імені якої діяла [PERSON], та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 396, що унеможливлює задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання добросовісним набувачем, визнання права власності та усунення перешкод в користуванні власністю. Відповідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди, у звязку з чим в їх задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial