Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-18 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем у даній справі він перебуває у шлюбі, зареєстрованому 29 червня 1985 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 528. Подружні стосунки з відповідачем були припинені 11 грудня 2010 року через різницю характерів, відсутності взаємопорозуміння і довіри. Від спільного подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Спору про розділ майна не заявляє. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Пояснив, що не проживає з відповідачкою з 2010 року, на даний час він живе без реєстрації у своєї матері. Причиною розлучення є непорозуміння з відповідачкою, відсутність спільних інтересів. Разом жив з відповідачкою тільки заради дітей, а тепер коли вони стали повнолітніми, він наполягає на розлученні. Він намагався вирішити питання розлучення мирно, проте відповідачка заперечує проти розірвання шлюбу. Сваритись з відповідачкою вони почали з 2002 року, але тоді вони не розірвали шлюб, оскільки спільні діти були не повнолітні. Відповідачку не кохає. За час наданого судом строку для примирення відповідачка ніяких дій щодо поновлення шлюбних стосунків не вчиняла. Подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов та пояснення позивача підтримав. Просив шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. В судовому засіданні 19 квітня 2012 року позов не визнала, заперечувала проти розірвання шлюбу. Пояснила, що вважає, що шлюб можливо зберегти. За час коли вони з позивачем жили окремо, вони все одно спілкувались, та дзвонили один одному. Позивач неодноразово уходив від неї, вважає, що це криза у стосунках. Вважає причиною того, що позивач подав позов на розлучення, те, що у неї погіршився стан здоровя, стала менше приділяти йому уваги, не слідкувати за собою. За час сварки вона намагалась примиритись з позивачем, хотіла зустрітись з ним, поспілкуватись, але позивач не йде на контакт. Вона досі кохає позивача, одружувались вони по коханню, жили щасливо. Разом прожили 25 років. Просила надати строк для примирення 2-3 місяці. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. В судовому засіданні 21 березня 2012 року заперечував проти розірвання шлюбу. Просив у задоволенні позову відмовити. Пояснив, що позов відповідачкою про розділ майна подано до суду з метою, щоб підштовхнути позивача до примирення. Відповідачка вважала, що позивач заспокоїться та повернеться до неї, як це було раніше. З чоловіком вони прожили у шлюбі 25 років. У судовому засіданні досліджені докази: копія паспорта (а.с.4), свідоцтво про шлюб (а.с.5), копія довіреності (а.с.14), копія свідоцтва (а.с.15), угода (а.с.24), копія позовної заяви /а.с.34-36/. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3. ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. З ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому червня 1985 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 528 (а.с.5). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами та спільне проживання були припинені з грудня 2010 року через непорозуміння між сторонами, відсутність спільних інтересів. Ухвалою суду від 19 квітня 2012 року сторонам було надано строк для примирення на 2 місяці, проте як пояснив позивач за час примирення відповідачка ніяких заходів щодо примирення не робила. Саме той факт, що сторони разом не проживають з грудня 2010 року, більше 1,5 року, спільного господарства не ведуть, сімя фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування та шкодить їх інтересам. При ухваленні рішення судом враховано бажання позивача розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між сторонами неприпустимі, є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved