Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 12 вересня 2012 року в смт.Іларіонове по вул.Чкалова,35 Синельниківського району Дніпропетровської області автомобілем «ВАЗ 21063», державний номер: 489-14 АЕ під керуванням відповідача [PERSON] була збита залізобетонна опора №14 ВЛ-0,4 кВ, ЗТП-298 Рб-1, яка належить позивачу. Згідно висновку Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області №13294 від 01 жовтня 2012 року було встановлено, що пошкодження опори скоєно саме відповідачем [PERSON] внаслідок порушення ним п.п.12.1, 2.10 Правил дорожнього руху України. Відносно [PERSON] був складений адміністративний матеріал за ст.ст.122-4, 124 КУпАП, який направлено на розгляд до суду. Внаслідок скоєння відповідачем адміністративного правопорушення, позивачу були завдані збитки, розмір яких складає 3900,84 грн. На вимогу позивача відшкодувати завдану позивачу шкоду відповідач не реагує, що змусило позивача звернутися до суду. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану пошкодженням майна, в розмірі 3900,84 грн. та судові витрати по справі в розмірі 229,40 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і зазначив, що він дійсно є винним у вчиненні адміністративного правопорушення і зазначені позивачем у позовній заяві обставини відповідають дійсності, однак про необхідність відшкодування шкоди йому ніхто не повідомляв. Також йому незрозуміло, у звязку з чим заведена зазначена цивільна справа, оскільки адміністративний матеріал про притягнення його до адміністративної відповідальності розглянутий і на нього вже накладено адміністративне стягнення. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті наступні докази: копія постанови судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2012 року; копія розрахунку розміру відшкодування реальних збитків; копія письмової вимоги від 03 жовтня 2012 року; копія повідомлення про вручення поштового відправлення; копія листа начальника Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 01 жовтня 2012 року; платіжне доручення про сплату судового збору; правовстановлюючі документи позивача. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України втрок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З постанови судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2012 року вбачається, що вина відповідача [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.122-4, 124 КУпАП, доведена і він притягнений до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340,00 грн. Також суддею були встановлені обставини вчиненого адміністративного правопорушення, зокрема те, що 12 вересня 2012 року о 01-10 годин в смт.Іларіонове з вини відповідача [PERSON] була збита належна позивачу залізобетонна опора. Отже, вина відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді повністю доведена і відповідачем не оспорювалася. Факт належності позивачу пошкодженої з вини відповідача залізобетонної опори у судовому засіданні не оспорювався і є доведеним. Згідно наданої суду копії розрахунку розміру відшкодування завданих позивачу реальних збитків розмір цих збитків складає 3900,84 грн. У відповідності до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У ч.1 ст.1166 ЦК України зазначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позивач свої позовні вимоги обґрунтував та довів належним чином, а відповідач належних заперечень проти позову та доказів, якими вони обґрунтовуються, суду не надав. Посилання відповідача на неотримання ним повідомлення про необхідність погашення завданої позивачу шкоди не звільняє від обовязку таку шкоду відшкодувати. Крім того, з письмової вимоги позивача від 03 жовтня 2012 року та з повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що на адресу відповідача така вимога надсилалася і була отримана його представником. Необґрунтованими є і посилання відповідача на притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, оскільки це також не звільняє його від обовязку відшкодувати позивачу шкоду, завдану таким адміністративним правопорушенням. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 229,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved