Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування відповідачем моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні ним трудових обов`язків. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач працював з 14.01.1985 року по 05.05.2008 р. на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», де [INFO] , при виконанні трудових обов`язків отримав виробничу травму, про що був складений акт про нещасний випадок за формою Н-1 №457 від 15.12.1998 року. Висновком [PERSON] -соціальної експертної комісії від 23.06.1999 року, позивачу встановлено стійка втрата професійної працездатності на 25 %, у зв`язку з отриманим трудовим каліцтвом. Крім того позивач отримав професійне захворювання, у зв`язку з чим 06.01.2010 року, було складено Акт розслідування професійного захворювання. 26.01.2010 року, рішенням Медико-соціальної експертної комісії позивачу встановлено стійка втрата професійної працездатності на 30 %, та ІІІ група інвалідності у зв`язку з отриманим професійним захворюванням. Позивач просив суд стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1»моральну шкоду по виробничій травмі від 11.12.1998 року у сумі 25 000 грн. та по професійному захворюванню 30 000 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу без його участі та задовольнити позов з підстав та обґрунтувань вказаних в позові. В судове засідання представник відповідача, Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1»не з`явився, надав письмове заперечення в якому позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, просив суд розглянути справу за його відсутності, а тому суд вирішив розглянути справу без його участі за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідними документами встановлено, що позивач, працював з 14.01.1985 року по 05.05.2008 р. в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1», з повним робочим днем у шахті, де 11.12.1998 року при виконанні трудових обов`язків отримав виробничу травму, 06.01.2010 року у позивача у зв`язку з роботою у шкідливих умовах з вини відповідача було виявлено професійне захворювання: «пневмоконіоз: антракосілікатоз, бронхіт», що підтверджено актами розслідування за формою Н-1 №457 від 15.12.1998 року та від 06.01.2010 року. ( а.с 8-10) За висновками Медико-соціальної експертної комісії від 26.01.2010 року, позивачу була встановлена стійка втрата професійної працездатності на 25 % по травмі від 11.12.1998 року та 30% та ІІІ група інвалідності по професійному захворюванню, а у сукупності 55 % втрати професійної працездатності. ( а.с 11) Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Згідно з роз`ясненнями, даними в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці`від 14.10.1992 року, відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності із ч. 4 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим їм органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених Постановою КМУ № 472 від 23.06.1993 року, потерпілому відшкодовується: втрачений заробіток залежно від ступеня втрати професійної працездатності, виплати одноразової допомоги, компенсації витрат на медичну і соціальну допомогу, при наявності факту моральної шкоди, потерпілому відшкодовується моральна шкода. На час виникнення спірних правовідносин можливість відшкодування моральної шкоди заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, за рахунок роботодавця на підставі рішення суду передбачалася п.11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року N 472. До вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, застосовується тримісячний строк звернення до суду ( ст.. 223 КЗпП України). Однак до інших вимог про відшкодування моральної шкоди, як вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності відповідно до ст.. 83 ЦК УРСР не застосовуються ( п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової )шкоди»). З набранням чинності ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю ( п.3 ч.1 ст. 268 цього Кодексу). В судовому засіданні встановлено, що внаслідок трудового каліцтва та професійного захворювання пошкоджено здоров`я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП . Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Тому суд, враховуючи вимоги розумності та справедливості, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1»на користь позивача [PERSON] , в порядку відшкодування моральної шкоди по виробничій травмі від 11.12.1998 року 1000 грн., по професійному захворюванню 9 000 грн., що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються, зокрема позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Суд, розглянувши справу, і задовольняючі частково позовні вимоги, вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір, відповідно до п.2 ч.2 ст. 4 вищевказаного закону, у розмірі 107 гривен 30 копійок. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 1167, 268, 1202 ЦК України та ст. ст. 153 п.2, 237-1 КЗпП України, ст. 9, 12 Закону України «Про охорону праці», постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: partial