Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-20 00:00:00

У травні 2010 року позивачі звернулись до суду з названим позовом, посилаючись на те, що рішенням Погребської сільської ради Броварського району Київської області від 17 жовтня 1996 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,2157 га для індивідуального житлового будівництва та обслуговування будівель, ведення особистого селянського господарства, на підставі якого 12 листопада 1996 року він отримав державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Оскільки на той час вони перебували в зареєстрованому шлюбі, то вважають, що земельна ділянка є їх спільною сумісною власністю. 07 квітня 2009 року приватним нотаріусом [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки, за яким, [PERSON], від імені якого за довіреністю діяла [PERSON], передав у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,2157 га по вул. Райдужній. 4 в с. Погреби Броварського району. Позивачі зазначають, що відповідач приховав від нотаріуса факт належності земельної ділянки на праві спільної сумісної власності сторонам, тому вважають, що договір купівлі-продажу має бути визнаний недійсним, оскільки вчинений під впливом обману та посвідчений без згоди [PERSON] В звязку з цим просять визнати недійсними довіреність від 10.04.2007 на імя [PERSON], договір купівлі-продажу земельної ділянки, визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки,зобовязати відповідача повернути їм земельну ділянку та привести її у придатний для використання стан, включаючи знесення за власний рахунок усіх будинків, будівель і споруд. У судовому засіданні представник [PERSON] підтримав позовні вимоги. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки не повідомила, тому суд вважає за можливе розглянути позов у її відсутності. Представник відповідача позов не визнала, вважає, що відстуні підстави для задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 1979 року по 22 листопада 2005 року. Рішенням Погребської сільської ради Броварського району Київської області від 17 жовтня 1996 року [PERSON] безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,2157 га для індивідуального житлового будівництва та обслуговування будівель, ведення особистого селянського господарства, на підставі якого 12 листопада 1996 ріжу він отримав державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2011 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про розподіл майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частиш земельної ділянки в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 04 серпня 2011 року рішення Броварського міськрайсуду від 02.03.2011 року залишено без змін. Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2011 року [PERSON] відмовлено у відкритті касаційного провадження. Постановою Верховного Суду України від 22 лютого 2012 року у задоволенні заяви [PERSON] про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляд\' цивільних і кримінальних справ відмовлено. Рішеннями судів встановлено, що спірна земельна ділянка не є майном, набутим подружжям за час шлюбу, і не підлягає поділу між ними, оскільки [PERSON] безоплатно отримав її в приватну власність у 1996 році, використавши своє право громадянина на приватизацію. Відповідно до ч.З ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на наведене, суд вважає безпідставними посилання позивачів на те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки має бути визнаний недійсним, оскільки посвідчений без згоди [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замочує їх існування. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисноговведення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обман\'. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Позивачами не надано жодних доказів на підтвердження укладення договору купівлі- продажу земельної ділянки внаслідок обману, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсни договору купівлі-продажу земельної ділянки. У звязку з наведеним відсутні підстави і для задоволення позову в частині визнання за кожним з них права власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки, зобовязання відповідача повернути земельну ділянку та привести її у придатний для використання стан, включаючи знесення за власний рахунок усіх будинків, будівель і споруд. Також позивачами не доведено, що [PERSON] видав довіренність на імя [PERSON] під примусом відповідача, а тому не підлягають задоволенню і вимоги про визнання недійсною довіренності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed