Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між нею та відповідачем 31 липня 2009 року. В ході судового розгляду даної справи позивач змінила позовні вимоги та просила визнати недійсним вказаний договір оренди земельної ділянки від 31 липня 2009 року ( а. с. 25), посилаючись на невідповідність вказаного договору оренди вимогам законодавства, а саме відсутність однієї з істотних умов, передбачених статтею 15 Закону України Про оренду землі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2012 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до приватного сільськогосподарського підприємства „АГРО ВАМ про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення. Доводи апеляційної скарги зазначають, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує на порушення норм чинного законодавства при укладенні договору оренди землі з боку відповідача, посилається на статті 4, 93 Земельного кодексу України, статтю 15 Закону України „Про оренду землі, статтю 51 Закону України „Про землеустрій. Істотними порушеннями укладеного договору оренди апелянт вважає: 10-ти річний строк дії договору, без зазначення періоду ротації основної сівозміни; відсутність проектів землеустрою по договору під час проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства в приватному сільськогосподарському підприємстві „АГРО ВАМ, що підтверджується відповідним актом. Апелянт зазначає, що при вирішенні справи по суті суд першої інстанції не звернув увагу на те, що укладення договорів та їх державна реєстрація мала місце до моменту закінчення дії договорів оренди землі, укладених з ВАТ Парафіївській цукровий завод. Також апелянт вказує, що в оспорюваному договорі оренди землі відсутні всі істотні умови, всупереч вимогам статті 15 Закону України „ Про оренду землі , а саме: не зазначено умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, не вказані періоди ротації основної сівозміни, не приєднані проекти землеустрою. В запереченнях на апеляційну скаргу приватне сільськогосподарське підприємство „ АГРО ВАМ просить залишити оскаржуване рішення суду без змін, відхиливши апеляційну скаргу, оскільки на думку відповідача, позивачем не було зазначено, в чому саме були порушені його права при відсутності в договорі оренди землі зазначених умов. Крім того, від подач вказує, що договір оренди з позивачем було підписано сторонами із зазначенням терміну його дії в межах діючого законодавства, державна реєстрація договору проведена відповідно до Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 року № 174, тому підстави для визнання недійсним договору оренди землі, укладеному з [PERSON], відсутні. В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи ( а. с. 78), не зявились. Від [PERSON], її представника, представника відповідача надійшли заяви ( а. с. 79 -81) про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до приписів ч. 2 статті 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції на підставі приписів ч.1, п. 4 статті 309 ЦПК України, скасуванню, з ухваленням нового рішення по суті заявлених позовних вимог про задоволення позову. В ході судового розгляду даної справи встановлено та підтверджується її матеріалами, що відповідно до державного акта серії ЧН № 094318 від 16.12.2004 року, позивач [PERSON], є власником земельної ділянки площею 3,58 га, яка розташована на території Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області. 31 липня 2009 року позивач та приватне сільськогосподарське підприємство „АГРО ВАМ уклали договір оренди, відповідно до якого [PERSON] передала в оренду відповідачу вказану земельну ділянку площею 3,85 га строком на десять років починаючи з дати реєстрації договору з виплатою орендної плати в розмірі трьох відсотків від грошової оцінки земельної ділянки (а. с. 10 - 11). Вказаний договір оренди земельної ділянки було зареєстровано в Ічнянському районному відділі Чернігівської регіональної філії Центру ДЗК, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 05.10.2009 року № 040983400178 (а. с. 11 зворотній бік). На момент розгляду справи в суді першої інстанції договір оренди є чинним і не скасованим. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що під час підписання оспорюваного договору сторони досягли домовленості з усіх істотних умов, вказаний договір набрав чинності та належним чином виконувався сторонами протягом двох років, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні. Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду, оскільки він не відповідає матеріалам справи та не узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України, Закону України Про оренду землі . \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зокрема, приписами ч. 1 статті 638 Цивільного кодексу України регламентовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Однією з таких істотних умов, обовязкова наявність яких закріплена частиною 1 статті 15 Закону України Про оренду землі в редакції Закону України від 16. 09. 2008 року № 509 - VІ, є умова щодо передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. З приписів статті 177 Цивільного кодексу ( види обєктів цивільних прав), ч. 2 статті 115 Цивільного кодексу України (вклад до статутного капіталу господарського товариства), ч. 1 статті 576 Цивільного кодексу України ( предмет застави) вбачається , що чинним законодавством передбачена можливість внесення майнових орендних прав до статутного фонду товариства або передача їх у заставу, причому таку передачу може бути здійснено як орендарем - щодо права на оренду земельної ділянки, так і орендодавцем щодо права вимоги орендної плати , а тому визначення умов реалізації сторонами вказаних прав обєктивно знайшло своє відображення в положеннях частини 1 статті 15 Закону України Про оренду землі , якими умову щодо передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, законодавець визначив в якості однієї з обовязкових істотних умов договору оренди землі. Враховуючи наведене, виходячи з положень статті 215 Цивільного кодексу України, ч.2 статті 15 Закону України Про оренду землі , якою передбачено, що відсутність у тексті договору вищевказаної істотної умови є підставою для визнання його недійсним, укладений між [PERSON] та приватним сільськогосподарським підприємством „ АГРО ВАМ договір оренди земельної ділянки підлягає визнанню недійсним. Вищевказаний висновок викладено у постанові Верховного суду України від 6 лютого 2012 року у справі № 6-104 ц 11, який відповідно до приписів статті 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують в своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норма права, та для всіх судів України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до положень статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати, понесені на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги в сумі 53 грн. 65 коп. (а.с.59).

Outcome: approved