Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-11 00:00:00

ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та з врахуванням уточнених позовних вимог просив в рахунок погашення заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг №ВL3023 від 18.06.2008р., укладеним між [PERSON] і ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», яка станом на 03.01.2013р. складає в загальній сумі 536 065,05 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 03.01.2013р. складає 4 284 767,94 грн., а саме: прострочена заборгованість по кредиту - 507 369,06 доларів США, еквівалент 4 055 400,90 грн., відсотки - 28 588,44 доларів США, еквівалент 228 507,40 грн., підвищені відсотки - 107,55 доларів США, еквівалент 859,65 грн., звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Honda», модель «Accord», 2008р. випуску, тип - легковий купе, кузов [NUMBER], чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], який належить заставодавцю [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER], виданого ВРЕВ-11, УДАІ в м.Києві 22.08.2008р., шляхом реалізації з прилюдних торгів за початковою ціною 175 000 грн., обґрунтовуючи позов тим, що 18.06.2008р. між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», і [PERSON] було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №ВL3023 з додатковими угодами до нього від 18.06.2008р., від 17.09.2009р., від 14.09.2010р., від 09.09.2011р., згідно умов яких позичальник отримав кредит в сумі 520 000 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 01.06.2033р. зі сплатою 13,45% річних, а також між тими ж сторонами погоджено графіки погашення кредиту. В забезпечення даного кредитного договору 17.09.2009р. між ПАТ «Універсал Банк» і [PERSON], від імені якої за дорученням діяла [PERSON], був укладений договір застави транспортного засобу, згідно пункту 1.2. якого відповідачка передала в заставу автомобіль марки «Honda», модель «Accord», 2008р. випуску, тип - легковий купе, кузов [NUMBER], чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], який належить їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER], виданого ВРЕВ-11, УДАІ в м.Києві 22.08.2008р. В подальшому 14.09.2010р. і 09.09.2011р. до даного договору застави транспортного засобу були укладені додаткові угоди, сторонами яких були ПАТ «Універсал банк» і [PERSON] Оскільки [PERSON] не виконує своїх зобов*язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, у зв*язку із чим станом на 03.01.2013р. виникла заборгованість в загальній сумі 536 065,05 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 03.01.2013р. складає 4 284 767,94 грн., а саме: прострочена заборгованість по кредиту - 507 369,06 доларів США, еквівалент 4 055 400,90 грн., відсотки - 28 588,44 доларів США, еквівалент 228 507,40 грн., підвищені відсотки - 107,55 доларів США, еквівалент 859,65 грн. В погашення даної кредитної заборгованості позивач просив звернути стягнення на предмет застави і задовольнити позов на підставі ст.ст. 257, 258, 526, 549, 1050, 1054 ЦК України, ст.20 Закону України «Про заставу». Відповідачка [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Універсал банк», [PERSON] та просила визнати недійсним договір застави транспортного засобу від 17.09.2009р., укладений між ПАТ «Універсал Банк» і нею, обґрунтовуючи зустрічний позов тим, що представник [PERSON], яка від її імені на підставі довіреності від 11.09.2009р. і 17.09.2009р. підписала договір застави транспортного засобу, не мала на це повноважень, оскільки в довіреності від 11.09.2009р. відсутнє зазначення конкретно визначеного транспортного засобу, який [PERSON] уповноважує [PERSON] передати в заставу. Просила задовольнити зустрічний позов на підставі ст.ст. 15, 16, 203, 207, 215 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на порушення боржником [PERSON] кредитних зобов*язань. Проти зустрічного позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність, а також на те, що [PERSON] згідно нотаріально посвідченої довіреності від 11.09.2009р. уповноважила [PERSON] на вчинення від її імені певних дій, в тому числі й укладення договору застави транспортного засобу з визначенням умов договору на власний розсуд, що й мало місце в спірному випадку. Крім цього зазначив, що відповідачка особисто двічі, а саме: 14.09.2010р. і 09.09.2011р. укладала і підписувала додаткові угоди до договору застави транспортного засобу від 17.09.2009р., чим підтвердила дійсність даної угоди і тривалий час, зокрема, в межах строку позовної давності, не оскаржувала вказаний правочин. Представник відповідачки зустрічний позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в ньому, а проти задоволення основного позову заперечувала з підстав його необґрунтованості й безпідставності. Третя особа за основним позовом - [PERSON] і відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з*явились, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, що стверджується поштовими конвертами, повернутими на адресу суду за закінченням терміну їх зберігання на пошті (а.с. 130-1312, 132-133, 155), поштовими повідомленнями (а.с. 137, 153), заперечень проти основного позову і зустрічного позову суду не надали, про поважність причин неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності третьої особи за основним позовом [PERSON] і відповідачки за зустрічним позовом [PERSON] на підставі матеріалів, що є в справі. Заслухавши пояснення представників позивача і відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне основний позов задовольнити частково, а у задоволенні зустрічного позову відмовити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 18.06.2008р. між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» (а.с. 63 - копія витягу зі Статуту), і [PERSON] було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №ВL3023 з додатковими угодами до нього від 18.06.2008р., від 17.09.2009р., від 14.09.2010р., від 09.09.2011р., згідно умов яких позичальник отримав кредит в сумі 520 000 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 01.06.2033р. зі сплатою 13,45% річних (а.с. 6-12 - копія генерального договору про надання кредитних послуг, а.с. 14-15, 20, 21-23, 25-26 - копії додаткових угод), а також між тими ж сторонами погоджено графіки погашення кредиту (а.с. 16-19, 24, 27). В забезпечення даного кредитного договору 17.09.2009р. між ПАТ «Універсал Банк» і [PERSON], від імені якої за дорученням діяла [PERSON], був укладений договір застави транспортного засобу, згідно пункту 1.2. якого відповідачка передала в заставу автомобіль марки «Honda», модель «Accord», 2008р. випуску, тип - легковий купе, кузов [NUMBER], чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], який належить їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER], виданого ВРЕВ-11, УДАІ в м.Києві 22.08.2008р. (а.с. 49-54 - копія договору застави). [PERSON] діяла від імені [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 11.09.2009р., згідно якої, [PERSON] уповноважила [PERSON] вчиняти від її імені певні дії, в тому числі й укладати договір застави транспортного засобу з визначенням умов договору на власний розсуд (а.с. 59 - копія довіреності). В подальшому 14.09.2010р. і 09.09.2011р. до даного договору застави транспортного засобу були укладені додаткові угоди, сторонами яких були ПАТ «Універсал банк» і [PERSON] (а.с. 55, 56 - копії додаткових угод). Задовольняючи основний позов частково, суд виходив з наступного. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов*язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі не виконання боржником (заставодавцем) зобов*язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього божника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Спеціальним Законом, який регулює правовідносини щодо застави є Закон України «Про заставу» від 02.10.1992р. з наступними змінами і доповненнями. Стаття 19 вказаного вище Закону визначає про те, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених цим законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. У відповідності до частин 1, 5 ст.19 цього ж Закону, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов*язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставне майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави… Реалізація заставленого майна, на яке звернуто стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому прядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Як вказує позивач, боржник [PERSON] не виконує своїх зобов*язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, у зв*язку із чим станом на 03.01.2013р. виникла заборгованість в загальній сумі 536 065,05 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 03.01.2013р. складає 4 284 767,94 грн., а саме: прострочена заборгованість по кредиту - 507 369,06 доларів США, еквівалент 4 055 400,90 грн., відсотки - 28 588,44 доларів США, еквівалент 228 507,40 грн., підвищені відсотки - 107,55 доларів США, еквівалент 859,65 грн. (а.с. 29-30 - розрахунок). Доказів в спростування таких обставин справи і розміру заборгованості суду не надано. Оцінюючи зібрані по справі докази в частині основних позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет застави в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв*язку, суд приходить до висновку про те, що основні позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Що стосується основного позову стосовно зазначення в рішенні суду початкової ціни майна боржника, суд приходить до наступного. Відповідно до частин 1, 2 ст.582 ЦК України, оцінка предмета застави здійснюється у випадках, встановлених договором або законом. Оцінка предмета застави здійснюється заставодавцем разом із заставодержателем відповідно до звичайних цін, що склалися на момент виникнення права застави, якщо інший порядок оцінки предмета застави не встановлений договором або законом. Порядок звернення стягнення на заставне майно визначається статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження». Порядок визначення вартості й оцінка майна боржника викладені в ст.58 вказаного вище Закону, де в частині 1 зазначено про те, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Дня оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річних суден державний виконавець залучає суб*єкта оціночної діяльності - суб*єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність». А частина 5 цієї ж норми права визначає про те, що звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб*єктом оціночної діяльності - суб*єкта господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. В даному спірному випадку позивач за основним позовом просить суд в рішенні визначити початкову ціну реалізації заставного майна в розмірі 175 000 грн. Але, як вбачається з висновку про вартість об*єкта оцінки - автомобіля марки «Honda», модель «Accord», 2008р. випуску, тип - легковий купе, кузов [NUMBER], чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], оцінка проведена станом на 08.04.2013р. за курсом НБУ на дату оцінки за 1 долар США = 7,993 грн. (а.с. 74 - висновок). Тобто, на час розгляду даної справи з часу проведення оцінки минуло шість місяців, а тому дана оцінка втратила свою чинність. Крім цього, як зазначалось вище, звернення стягнення на заставне майно відбувається в порядку Закону України «Про виконавче провадження», який в ст.59 визначає порядок визначення вартості й оцінка майна боржника саме державним виконавцем із залученням у відповідних випадках суб*єкта оціночної діяльності - суб*єкта господарювання, тобто, законодавець відносить вирішення даного питання до компетенції державного виконавця, а не суду і визначення в судовому рішенні початкової ціни майна боржника не відповідає вимогам вказаного вище Закону ще й тому, що рішення суду, у разі набрання ним чинності, підлягає виконанню і не обмежено певним строком, а оцінка є чинною лише протягом шести місяців. Враховуючи наведене, суд вважає, що основні позовні вимоги в частині зазначення в рішення суду початкової ціни майна боржника не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтовані на вимогах діючого матеріального законодавства. Відмовляючи з задоволенні зустрічного позову, суд виходив з наступного. Стаття 13 Закону України «Про заставу» визначає про те, що договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об*єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів… Згідно частини 1 ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов*язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. У відповідності до частині 1 ст.245 ЦК України, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Як вбачається з довіреності від 11.09.2009р., [PERSON] уповноважила [PERSON] вчиняти від її імені певні дії, в тому числі й укладати договір застави транспортного засобу з визначенням умов договору на власний розсуд. Таким чином, [PERSON], уклавши від імені [PERSON] 17.09.2009р. договір застави транспортного засобу - автомобіля марки «Honda», модель «Accord», 2008р. випуску, тип - легковий купе, кузов [NUMBER], чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], фактично визначила умови цього договору на власний розсуд, тобто, діяла в межах наданих їй повноважень. Крім цього, в обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилалась на те, що вона довіреністю від 11.09.2009р. не уповноважувала [PERSON] на укладення договору застави саме автомобіля марки «Honda», модель «Accord», 2008р. випуску, тип - легковий купе, кузов [NUMBER], чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] і остання, уклавши від її імені договір застави транспортного засобу від 17.09.2009р., фактично перевищила надані їй повноваження. Відповідно до частин 1, 2 ст.241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє права та обов*язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов*язки з моменту вчинення цього правочину. Як встановлено судом, 09.09.2001р. і 14.09.2010р. [PERSON] особисто укладала і підписувала з ПАТ «Універсал Банк» додаткові угоди до договору застави транспортного засобу, укладеного 17.09.2009р. від її імені [PERSON] і такими своїми діями фактично схвалила правочин застави, укладений від її імені представником. Аналізуючи норми матеріального закону і правові підстави зустрічного позову, суд приходить до висновку про те, що договір застави транспортного засобу від 17.09.2009р. укладений без порушень вимог ст.203 ЦК України, яка передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а тому правові підстави для визнання його недійсним відсутні, у зв*язку із чим зустрічний позов не підлягає задоволенню. Крім цього, суд вважає за необхідне вказати про те, що оспорюваний відповідачкою [PERSON] в зустрічному позові договір застави транспортного засобу був укладений 17.09.2009р., а із зустрічним позовом про визнання вказаного договору недійсним вона звернулась лише 15.12.2014р., тобто, більше ніж за спливом п*яти років. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2 040 грн.

Outcome: partial