Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати дійсним договір позики грошей в сумі 5500 грн., укладений між ним та [PERSON] 31.05.2012 року; стягнути з [PERSON] на його користь грошовий борг по договору позики в сумі 5500 грн. та моральну шкоду в сумі 3000 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 31.05.2012 року він надав у борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 5500,00 грн., які він зобов'язався повернути до 31.08.2012 року. Свої договірні правовідносини вони нотаріально не посвідчували, а обмежилися складенням розписки. [PERSON] 31.05.2012 року власноруч написав розписку, яка свідчить про факт отримання ним грошей в сумі 5500,00 грн. В обумовлений їхнім договором строк, тобто 31.08.2012 року, відповідач не повернув суму позики. До теперішнього часу борг не повернуто, на його законні вимоги про повернення боргу відповідач не реагує. Діями [PERSON] йому було спричинено не лише матеріальну, але й моральну шкоду, яку він оцінює у 3000 грн. Його моральні страждання виявилися у тому, що він зазнав душевних страждань та стресів у зв'язку з недобросовісними діями відповідача, глибоко розчарувався у знайомій людині. Також він розраховував на повернення коштів, оскільки вони були потрібні йому для лікування його паралізованої матері. Через дії [PERSON] він не зміг вчасно витратити ці кошти на лікування матері і [INFO] вона померла. Від розуміння, що він не зміг допомогти та врятувати близьку людину він зазнає душевних страждань. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суду не повідомив. Згідно ч.2 ст. 158, п.2 ч.1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 31.05.2012 року позивачем [PERSON] було передано [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 5500,00 грн., а [PERSON] власноруч було написано розписку із зобов'язанням повернути борг у строк до 31.08.2012 року, що підтверджується оригіналом розписки за підписом [PERSON] (а.с.30). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1046 ЦК України , за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. Відповідач не надав суду заперечень на позов та будь яких доказів на їх підтвердження. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення суми позики - 5500 гривень. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АРК, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадах, встановлених законом. Відповідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; - у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Статтею 23 ЦК України не передбачено стягнення моральної шкоди за невиконання зобов'язання. На підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову у частині стягнення з відповідача моральної шкоди. Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто на користь позивача судові витрати у справі. Згідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволення позовних вимог, витрати на правову допомогу в розмірі 355,85 грн. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 214,60 грн.

Outcome: partial