Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив визнати його власністю земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,0600 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати договір дарування земельної ділянки від 15.11.2007 р. недійсним з моменту укладання; зобов`язати [PERSON] звільнити та повернути земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,0600 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] позивачу протягом 2-х календарних днів з моменту набрання законної сили рішення суду по цій справі. 17.04.2012 р. позивач уточнив позовні вимоги та, крім вимог, заявлених раніше, просив також визнати за ним право власності на будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 13.08.2012 р. позивач ще раз уточнив позовні вимоги, вказавши другим відповідачем [PERSON] та просив визнати за ним право власності на земельну ділянку №459 площею0,0600 га та садовий будинок, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; визнати недійсним з моменту укладання договір дарування вказаної земельної ділянки від 15.11.2007 р.; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] від 10.06.2011 р.; скасувати у реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] ; витребувати у [PERSON] майно, а саме зазначену вище земельну ділянку, з чужого незаконного володіння та передати [PERSON] .. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що під час шлюбу з [PERSON] їм була надана спірна земельна ділянка для ведення садівництва інститутом «Південьелектромонтаж», так як [PERSON] працювала у інституті. З цього часу по день смерті дружини вони обробляли земельну ділянку, побудували погреб, будинок, платили внески, всі розходи по утриманню змеленої ділянки та будинку несли разом. В червні 2011 року, вже після смерті дружини, йому стало відомо, що у 2007 році вона подарувала земельну ділянку своїй племінниці [PERSON] , без його на те згоди. Вважає даний договір нікчемним, оскільки дружині належала лише 1/2 частина земельної ділянки, Ѕ частина садового будинку та погребу, які були побудовані ними націй земельній ділянці, оскільки ділянка була набута ними під час шлюбу та була їхньою сумісною власністю, а тому дружина не мала права дарувати земельну ділянку без його згоди. Також посилався на те, що під час розгляду справи, його представнику стало відомо, що спірна земельна ділянка була продана [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 10.06.2011 р. [PERSON] .. Вважає, що майно вибуло з його власності поза його волею, [PERSON] є недобросовісним набувачем, а тому земельна ділянка підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння. \\~ В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, заявлених у позовній заяві. Представники відповідачів проти позовних вимог заперечували, просили відмовити у їх задоволенні. Третя особа державний нотаріус Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Тимофієва Т.О. в судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, з пояснень, надісланих раніше на адресу суду вбачається, що проти задоволення позову вона заперечує, вважає, що при посвідченні договору дарування земельної ділянки діяла в межах вимог чинного законодавства, тому підстав для визнання договору дарування недійсним не вбачає. Представник третьої особи Головного управління Держкомзему у Харківській області надав пояснення, у яких просив справу слухати у його відсутності. Заслухавши учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку,що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно знаходився у шлюбних відносинах з [PERSON] з 07.05.1975 р., що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. [PERSON] померла [INFO] .. Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення виконкому Харківської міської ради від 28.03.1996 р. №257, [PERSON] було передано у власність для ведення садівництва земельну ділянку площею 0,0600 га, розташовану в [ADDRESS] . Як вбачається з копії договору дарування земельної ділянки від 15.11.2007 р. [PERSON] подарувала [PERSON] зазначену вище земельну ділянку. У свою чергу [PERSON] продала вказану земельну ділянку [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.06.2011 р.. Посилання представника позивача на те, що договір дарування земельної ділянки є нікчемним, оскільки був укладений без згоди позивача, крім того, дружина позивач [PERSON] була власником лише Ѕ частини спірної земельної ділянки, оскільки земельна ділянка належала їм на праві спільної сумісної власності, як майно набуте подружжям за час шлюбу, є безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Але, згідно п.18-2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ`відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка [ADDRESS] Була приватизована [PERSON] , отже належала їй на праві приватної власності. Таким чином, [PERSON] мала право розпоряджатися земельною ділянкою на власний розсуд. Згода її чоловіка [PERSON] на відчуження земельної ділянки не була потрібна, оскільки земельна ділянка не перебувала у спільній сумісній власності подружжя. Отже підстав визнавати договір дарування земельної ділянки від 15.11.2007 року недійсним немає. Також є необґрунтованою вимога позивача про визнання за ним права власності на садовий будинок, який був збудований ним разом з дружиною на земельній ділянці [ADDRESS] , з наступних підстав. Позивачем не надано суду жодного доказу, що на спірній земельній ділянці знаходився садовий будинок, крім фотокарток, на яких зображені він та його дружина [PERSON] на фоні якогось домоволодіння. Ніяких правовстановлюючих документів на садовий будинок, ані технічного паспорту, ані жодного іншого документу, який би свідчив про існування будинку і набуття права власності \\~на нього, ні позивачем ні його представником суду не надано. Натомість, з довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації`від 12.11.2012 р. вбачається, що садовий будинок на земельній ділянці [ADDRESS] на ім`я [PERSON] чи [PERSON] не був зареєстрований. Також не вбачається існування будь-якої будівлі на спірній земельній ділянці і з договорів дарування та купівлі-продажу земельної ділянки. Оскільки судом встановлено, що не вбачається підстав для визнання договору дарування земельної ділянки від 15.11.2007 р. недійсним з моменту укладання, суд також не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.06.2011 р., який був укладений між [PERSON] та [PERSON] .. Також не підлягає задоволенню вимога позивача про витребування у [PERSON] з чужого незаконного володіння земельної ділянки № [NUMBER] та садового будинку по [ADDRESS] , виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки земельна ділянка [ADDRESS] не належала на праві власності [PERSON] , він не був власником вказаної земельної ділянки, він не має права витребувати майно з володіння добросовісного набувача. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. \\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~\\~ На підставі ст. 388 ЦК України, ст.60, 61 СК України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»,

Outcome: dismissed