Jurisdiction: civil
Date: 2012-06-20 00:00:00

В жовтні 2011 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: П'ята Миколаївська державна нотаріальна контора, про усунення [PERSON] від права на спадкування та визнання за ним права власності на П частину спадкового майна в порядку спадкування за заповітом та стягнення 594,86грн.судового збору, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач зловживав спиртними напоями, ухилявся від надання допомоги матері [PERSON], яка перебувала у безпорадному стані, викликаному тяжкою хворобою, у зв'язку з чим потребувала постійної сторонньої допомоги, догляду та матеріальної допомоги. За життя померла [PERSON], мати відповідача, заповіла йому З частину житлового будинку № 113 по вулиці Жукова в м. Миколаєві з відповідною частиною господарчих будівель та споруда, а інша З частина цього будинку належить сину померлої - [PERSON] Посилаючись на вищезазначене і те, що [PERSON] має право на обов'язкову частку в спадщині після смерті матері [PERSON], просив суд усунути [PERSON] від права на спадщину за законом та визнати за ним право на 1\\2 частину спадкового майна в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, при цьому пояснивши, що позивач спочатку проживав у будинку [PERSON], як квартирант з вересня 2008р., а з 2009р. вони разом з [PERSON] стали проживати однією сім'єю, вели спільне господарство, він допомагав їй у господарстві. Син [PERSON]- [PERSON] проживав в іншій частині цього будинку разом з сім'єю. За життя [PERSON] боялася сина, т.я. він у нетверезому стані був дуже агресивним і бив її. [PERSON] отримувала пенсії 800 грн., а він 1500 грн., крім того вони мали своє господарство: дві кози, курей, сажали город і з цього жили. Відповідач та його представник позов не визнали, пояснивши це тим, що відповідач є інвалідом 3 групи за психічним захворюванням, ніде не працював, отримував пенсію у 500 грн. Його дружина також є інвалідом та отримує пенсію, ніде не працює. Крім того зазначали,що позивач чинив перешкоди та не допускав їх до матері, щоб вони за нею могли доглядати, не говорив їм у якій лікарні лежить мати, коли він її туди положив. Вони приймали участь у похоронах матері. Після похорон матері, [PERSON], усе хазяйство вивіз із будинку. Представник третьої особи в судове засідання не з'явивсь надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Прокурор просив суд у задоволенні позову відмовити через безпідставність заявлених вимог позивача. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши і оцінивши їх в сукупності з доказами по справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову треба відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 16.03.2010 року померла мати відповідача - [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації смертей 2010 року березня місяця 23 числа зроблено відповідний актовий запис за № 253 та видано свідоцтво про смерть серії І-ФП № 120568, у наслідок чого відкрилася спадщина на 1\\2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських, споруд і будівель №113 по вулиці Жукова в м.Миколаєві, (а.с. 26). Спадкоємцем першої черги є син померлої [PERSON] [INFO] (а. с. 34 ), які на час відкриття спадщини є інвалідом 3 групи безстроково, підтверджується довідкою спец. МСЕК 2-18 АВ №124752,виданою 26.11.1996р. безстроково. ( а. с. 69), який відповідно до норм ст. 1241 ЦК України має обов'язкову частку у спадщині після смерті матері. За заповітом від 23.07.2009р., посвідченому приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 711, та внесений до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ за № 49329602 від 17.05.2010р. ( а. с. 24-25), [PERSON] заповіла,належну їй на праві власності 1\\2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд,розташованого по вулиці Жукова, № 113, що у м. Миколаєві, [PERSON].( а. с. 24) Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом,якщо судом встановлено, що вона ухиляється від надання спадкодавцеві, який через похилий вік,тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної вище норми закону, суди при вирішенні такої справи згідно вимогам ст. 214 ЦПК України, повинні установити факт ухилення особи від надання спадкодавцеві, допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає у умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих ' на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже за змістом ч.5 ст. 1224 ЦК України лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності, суд може усунути спадкоємця від права на спадщину. Судом встановлено, що згідно довідки від 28.12.2011р Миколаївського обласного онкологічного диспансеру за №11-1088/01 [PERSON], [INFO], знаходилася на обліку у облонкодиспансері з приводу раку правої молочної залози. З 01.07. по 08.07.2009 року вона амбулаторно обстежувалася в поліклініці. В подальшому хвора у облонкодиспансер не зверталася,спеціального лікування не отримувала. За даними статистичного управління [PERSON] померла через вісім місяців після постановления її на облік в облонкодиспансері, однак не від онкологічного захворювання, а від цирозу печінки, (а.с.52 ) Крім того відповідно до довідки з Миколаївської міської лікарні № 3 від 19.03.2012р. [PERSON] одночасно з обстеженням в облонкодиспансері, перебувала на стаціонарному лікуванні з 06.07.пo 15.07.2009р. в лікарні з діагнозом: «мягкая артериальная гипертензия II ст. кризовое течение», рак правої молочної залози. В день виписки впала в палаті - встановлено перелом правої плечової кістки, виписана для лікування за місцем проживання. Зі слів завідуючої терапевтичним відділенням лікарні [PERSON], яка була також допитана у судовому засіданні, підтвердила,що [PERSON] забирав із відділення [PERSON] і він же відвідував та купляв ліки [PERSON], коли вона лікувалася у лікарні. ( а. с. 55) Однак суд вважає,що безперечних та достовірних доказів того, що спадкодавець [PERSON] була у безпорадному стані та потребувала стороннього догляду, а цей догляд здійснював саме позивач, [PERSON] суду не надав. Суд вважає, що позивач також не довів факт перебуванні [PERSON] в безпорадному :стані перед смертю та факт умисне ухилення відповідача від надання їй допомоги, а також факт що відповідач міг таку допомогу надавати, в силу свого психічного захворювання та. матеріального стану, однак умисно не вчиняла необхідних дій. Тільки свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є родичами позивача, у судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] зловживав спиртними напоями, улаштовував скандали, не ходив до матері в лікарню, не допомагав їй матеріально, а всім цим займався позивач. Допитані у судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] не пускав сина до [PERSON], закривав її у хаті, а коли мати померла то допомагав у її похованні, крім того стверджували, що [PERSON] матеріально була забезпечена. Оцінюючи постанови про відмову у відкритті кримінальної справи по відношенню до [PERSON] та [PERSON] від, 21.07.2010р. та від 27.01.2010р., складених співробітником Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, то суд її не бере до уваги через те, що обставини, які вказані у постанові відбувалися після смерті [PERSON], а також були викликані заявою [PERSON], а не [PERSON] ( а.с. 107) Крім того, треба зазначити, що згідно із ч.З ст.1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. 17.05.2010р. [PERSON] звернувся до П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка залишила на його ім'я заповіт. Відповідно до матеріалів спадкової справа № 169/2010 року від 16.03.2010р. була відкрита спадкова справа та внесена де. Спадкового реєстру за № 49329602 від 17.05.2010р.( а. с. 72 ) До нотаріальної контори 05.08.2010р., також з заявою про прийняття спадщини звернувся син померлої, [PERSON], який у відповідності до норм ст. 1241 ЦК України має право на обов'язкову частку спадкового майна. 09.03.2011р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з причин, що нотконтора не має можливості вирахувати його частку у спадковому майні, після смерті спадкодавця [PERSON] ( а. с. 102) На підставі викладеного та

Outcome: dismissed