Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-06 00:00:00

[PERSON]Г звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], КП «ЖКС «Порто Франківський», третя особа: Управління з питань охорони обєктів культурного спадку Одеської міської ради про визнання договору недійсним, усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням, зобовязання привести приміщення у попередній стан. Підтримуючи позовні вимоги, представник позивача пояснив, що на сьогоднішній день [PERSON] самовільно захопила підвальне приміщення, загальною площею 9 кв.м., розташоване у будинку № 46 по вул. Маразліївська у м. Одесі. Укладений [PERSON] із КП ЖКС «Порто Франківський»договір № 5/422 на повернення експлуатаційних витрат (договір оренди) від 04 січня 2010 року суперечить нормам чинного законодавства та грубо порушує права позивача на вільне користування даним підвалом. Також на думку позивача [PERSON] незаконно здійснює роботи з реконструкції підвального приміщення, з приводу чого він неодноразово звертався до КП «ЖКС «Порто Франківський», Інспекції Державного архітектурно будівельного контролю в Одеській області та до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради. В ході розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд задовольнити позов, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачкою, [PERSON], було надано письмову заяву, у якій вона зазначила, що із позовними вимогами погоджується частково, а саме не заперечує проти задоволення вимог щодо зобовязання її привести приміщення у первісний стан. Представник відповідача КП «ЖКС «Порто Франківський»надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. 06 вересня 2012 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості третьої особи було залучено Управління з питань охорони обєктів культурного спадку Одеської міської ради. У судове засідання представник третьої особи зявився, письмових пояснень або заперечень на позовну заяву до суду не надав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивач, [PERSON], зареєстрований та проживає у [INFO]. Відповідачка, [PERSON] разом із [PERSON] є власниками підвального приміщення, загальною площею 15, 5 кв.м., розташованого у будинку № 46 по вул. Маразліївскій у м. Одесі, на підставі Договору купівлі продажу від 16.11.2000 року, укладеного нею із Жовтневою районною адміністрацією м. Одеси, в особі представника [PERSON], діючого від Одеської міської ради народних депутатів на підставі доручення, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 7056. Право власності зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН»09 січня 2001 року. Зазначене підвальне приміщення приєднується до квартири під № 7 у будинку № 46 по вул. Маразліївскій у м. Одесі, яка належить [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ Виконкому Одеської міської ради народних депутатів, 30.08.1994 року, № 13-1517. 04 січня 2010 року, між [PERSON] та КП ЖКС «Порто Франківський»було укладено договір № 5/422, відповідно до умов якого [PERSON] надано у тимчасове платне користування приміщення підвалу, розташованого з адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 46, загальною площею 9,0 кв.м. (надалі Договір). Пунктом 1.2. Договору, строк дії договору на право користування підвалу становить з 04.01.2010 року до благоустрою району. Про існування договору позивачу стало відомо з відповіді Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 08.12.2011 року за № ф-2302/6 на його письмове звернення. Починаючи з серпня 2011 року, відповідачка проводить роботи по реконструкції належного їй на праві власності підвального приміщення, загальною площею 15,5 кв.м. та орендованого приміщення, загальною площею 9 кв.м. В результаті такої реконструкції [PERSON] зруйновано 2-х ярусний стелаж, що знаходився у підвальному приміщення № 2, зруйновано суміжну стіну між приміщенням загальною площею 15,5 кв.м. та приміщенням загальною площею 9 кв.м., вибита, заблоковано, закладено камяними блоками вхід в підвал 9 кв.м., вибито отвір у капітальний суміжній стіні між підвальним приміщенням 15, 5 кв.м. та підвальним приміщенням загальною площею 6,2 кв.м., що підтверджується актом від 14 грудня 2011 року. Позивач, вважаючи, що такими діями відповідачка безпосередньо порушує його права та інтереси як співвласника підвального приміщення, неодноразово звертався зі скаргами та зверненнями на адресу голови Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, начальника інспекції ДАБК в Одеській області та Управління архітектури та містобудування. З відповідей інспекції ДАБК в Одеській області № 01/11-689 від 30.08.2011 року, 01/11-1159 від 07.03.2012 року на адресу позивача вбачається, що [PERSON] самовільно виконує роботи з реконструкції підвальних приміщень, припис ДАБК в Одеській області щодо надання проектно правової документації на нежитлові приміщення не виконала, дозвіл на виконання робіт інспекцією ДАБК в Одеській області не надавався, з приводу введення обєкта в експлуатацію до інспекції ДАБК в Одеській області [PERSON] не зверталась. Факт самовільного проведення [PERSON] будівельних робіт без оформлення необхідної документації по реконструкції підвального приміщення по вул. Маразліївській, 46 у м. Одесі підтверджується також відповіддю Управління архітектури та містобудування від 07.09.2011 року за № 488/вих. Встановлено, що відповідачка приписів інспекції ДАБК в Одеській області не виконала, дозволу на виконання будівельних робіт, погоджену проектну документацію під час розгляду справи відповідачем до суду надано не було. Допитаний в якості свідка [PERSON] обставини викладені в позовній заяві позивача підтвердив. Згідно ст. 28 Закону України «Про архітектурну діяльність», власники та користувачі об'єктів архітектури зобов'язані отримувати в установленому законодавством порядку дозвіл на виконання робіт, пов'язаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об'єкта архітектури; у разі необхідності внесення змін до об'ємно-просторових, планувальних та інших рішень об'єкта архітектури розробляти відповідну проектну документацію згідно з вимогами архітектурно-технічного паспорта об'єкта, погоджувати, затверджувати її та проводити будівельні роботи в установленому законодавством порядку. Ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій»передбачено, що дозвіл на виконання будівельних робіт визначається як документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт. Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт»від 30.09.2009 р. № 1104 встановлено, що для проведення будівельних робіт необхідно мати дозвіл на виконання будівельних робіт, який засвідчує право на виконання таких дій замовником та підрядником. Нормами ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»визначено, що право на виконання будівельних робіт надається після отримання дозволу Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю. Згідно ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил. Відповідно до статті 28 Закону України «Про планування і забудову територій»проектна документація на будівництво об'єктів містобудування розробляється згідно з вихідними даними на проектування з дотриманням вимог державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови та затверджується замовником в установленому законом порядку. Наказом Державного комітету з будівництва та архітектури України ДБН А.2.2-3-2004 врегульовано склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації на нове будівництво і реконструкцію будинків і споруд (далі - об'єктів) цивільного призначення та на нове будівництво, реконструкцію і технічне переоснащення об'єктів виробничого призначення. Судом встановлено, що дозволу на виконання будівельних робіт за адресою відповідачці не надавалось, документів, що передбачені ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»та ст.ст. 29, 28 Закону України «Про планування і забудову територій»у відповідачки немає. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про архітектурну діяльність», під час організації та виконання будівельних робіт зі створення об'єкта архітектури не повинні бути порушені права та інтереси суміжних землекористувачів прилеглих земельних ділянок, власників розташованих на них будинків і споруд, а у статті 5 Закону України «Про основи містобудування»зазначено, що при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва. Отже, для можливості будівництва з подальшим уведенням в експлуатацію завершеного будівництвом об'єкта необхідно отримати письмову згоду суміжного землекористувача, власника будинку. Відповідачка не виконала припис інспекції ДАБК в Одеській області надати узгоджену проектно-дозвільної в установленому порядку документації на реконструкцію. Позивач у обґрунтування своїх вимог посилається на положення ст. 100 ЖК України, які передбачають, що наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов'язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан. Відповідно до п.8 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний дотримуватись вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускається порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Пунктами 4, 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 передбачено, що власники приміщень житлових будинків мають право на переобладнання та перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку; власники (наймачі) квартир зобов'язані забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання в будинку. Відповідно до п.1.4.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року № 76, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку. Аналізуючи зібрані докази, суд дійшов висновку, що відповідачка порушила права та інтереси інших громадян, які проживають у будинку, проведена нею реконструкція підвалу, яка включала у себе знесення частини саме несущої стіни, призвела до погіршення технічного стану будинку в цілому. Суд вважає, що позовні вимоги позивача про зобовязання привести приміщення підвалу, загальною площею 9 кв.м. у попередній стан, відповідно до технічного паспорту є доведеними та підлягають задоволенню. Відповідно до змісту ст. 15 ЦК України, ст. ст. 3, 4 ЦПК України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Приписами ч.2 ст. 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Крім того, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, встановленим Законом або договором. Виходячи зі змісту положень ст. 328, 334 ЦК України, ч. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", виходячи з роз'яснень, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004, Рішенні Конституційного Суду України від 09.11.2011 року N 14-рп/2011 право спільної власності громадян на допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) набувається одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків та на підставі угод. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. За змістом ч. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та виходячи з роз'яснень, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004, допоміжними приміщеннями (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.), які передаються безоплатно у спільну власність громадянам одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків є такі допоміжні приміщення жилого будинку, які призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибулі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Відповідно до ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку на праві спільної сумісної власності належать: приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Отже, зважаючи на те, що підвал, загальною площею 9 кв.м. у будинку № 46 по вул. Маразліївській у м. Одесі повинен слугувати для всіх мешканців квартир під'їзду, забезпечувати потреби всіх власників і користувачів житлових приміщень в цілому, який відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України перебуває у спільній сумісній власності співвласників усього багатоквартирного будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлено статтею 203 ЦК України. Згідно зі ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В судовому засіданні встановлено, що 04 січня 2010 року КП ЖКС «Порто Франківський»було надано [PERSON] у тимчасове платне користування приміщення підвалу, розташованого з адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 46, загальною площею 9,0 кв.м., яке насправді знаходиться у спільній сумісній власності власників квартир будинку. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Оскільки передача в оренду підвалу було здійснено незаконно, внаслідок чого відповідачка неправомірно набула право користування підвалом власності загальною площею 9 кв.м, яке перебуває у спільній сумісній власності власників квартир будинку, суд прийшов до висновку, що КП «ЖКС «Порто Франківський»не мало право розпоряджатись спірним підвалом, а тому договір № 5/422 від 04.01.2010 р. слід визнати недійсним. Заклавши камяними блоками вхід у підвал загальною площею 9 кв.м., відповідачка тим самим позбавила позивача як співвласника багатоквартирного житлового будинку, можливості користуватися підвалом, що суперечить правилам ст. 369 ЦК України і створила перешкоди у користуванні частиною майна, яке належить всім мешканцям будинку на праві спільної сумісної власності. З огляду на наведене, суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що своїми діями відповідачка порушує його права як співвласника підвалу, що розташований у житловому будинку у будинку № 46 по вул. Маразліївській у м. Одесі, а отже порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Outcome: approved