Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля»ВП «шахта «ім. Г. Димитрова» про відшкодування моральної шкоди, повязаної з травмою на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 01 грудня 1962 року по 20 серпня 1974 року він працював на шахті «5\\6»імені Димитрова тресту «Красноармійськвугілля»та з 20 листопада 1979 року по 27 вересня 2005 року він працював на шахті «ім. Димитрова»Виробничого обєднання «Красноармійськвугілля»на різних посадах, правонаступником яких є ДП «Красноармійськвугілля». 22.11.1991 року з ним трапився нещасний випадок на виробництві, при наступних обставина: згідно наряду при облаштуванні крепі сполучення, знаходячись на верхнякі старої крепі підтримував руками за верхню несущу колону, в цей час колона зі сковзнула, при цьому кутом плити стиснуло мою праву стопу до металевої стяжки арочної крепі. Він поступив до ДЦМЛ. В результаті травми в лікарні був виявлений косо закритий перелом з суміщенням дистального кісного фрагменту 5 плюсневої кісті та косий перелом основної фаланги 5 пальця правої стопи з розходженням кісних фрагментів. В задовільному стані після проходження процедури лікування його було виписано з травматологічного відділення ДЦМЛ на амбулаторне лікування. У зв'язку з цим нещасним випадком Відповідачем було складено акт про нещасний випадок за формою Н-1 №109. З моменту отримання травми його стан здоровя погіршився, він вимушений декілька разів на рік лікуватися у звязку з травмою. З 05.09.1994 року по даній травмі міжрайонна МСЭК встановила йому 20% стійкої втрати професійної працездатності безстроково. У результаті зазначеної травми йому заподіяна моральна шкода, тому що перебуваючи на лікуванні, він не міг вести повноцінний спосіб життя, протягом тривалого часу відчуваю фізичні страждання, обумовлені травмою та незручності, почуття страху перед у звязку з можливістю залишитися інвалідом, психологічний дискомфорт і значне порушення сердечного спокою. Димитровським Фондом ССНВВПЗ відшкодування моральної шкоди не призначалось і не виплачувалось. Відповідачем моральна шкода не призначалось і не виплачувалось. Внаслідок травми він не міг довгий час здійснювати свої захоплення, від чого почував постійний психологічний дискомфорт. Із-за травми був змінений його життєвий уклад, він став замкнутий, мало товариський, вимушений був постійно відвідувати лікарні, у звязку з чим постійно страждав. У відповідності до ст.173 КЗпП України шкода заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Заподіяну йому моральну шкоду він оцінюю у 60 000 (шістдесят тисяч) грн. Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходив із тривалості й глибини його душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок травм, а також з фізичного болю який він переніс та фактичного погіршення стану здоров'я, який він отримав, що відображено у втраті ним працездатності на 20%. До судового засідання позивач не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, наполягав на задоволені позовних вимог. Представник відповідача ДП «Красноармійськвугілля»до судового засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнав. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 01 грудня 1962 року по 20 серпня 1974 року [PERSON] працював на шахті «5\\6»імені Димитрова тресту «Красноармійськвугілля»та з 20 листопада 1979 року по 27 вересня 2005 року він працював на шахті «ім. Димитрова»Виробничого обєднання «Красноармійськвугілля»на різних посадах, правонаступником яких є ДП «Красноармійськвугілля». (а. с. 3-4). 22.11.1991 року з ним трапився нещасний випадок на виробництві, при наступних обставина: згідно наряду при облаштуванні крепі сполучення, знаходячись на верхнякі старої крепі підтримував руками за верхню несущу колону, в цей час колона зі сковзнула, при цьому кутом плити стиснуло мою праву стопу до металевої стяжки арочної крепі. Він поступив до ДЦМЛ. В результаті травми в лікарні був виявлений косо закритий перелом з суміщенням дистального кісного фрагменту 5 плюсневої кісті та косий перелом основної фаланги 5 пальця правої стопи з розходженням кісних фрагментів. В задовільному стані після проходження процедури лікування його було виписано з травматологічного відділення ДЦМЛ на амбулаторне лікування. У зв'язку з цим нещасним випадком Відповідачем було складено акт про нещасний випадок за формою Н-1 №109. З моменту отримання травми його стан здоровя погіршився, він вимушений декілька разів на рік лікуватися у звязку з травмою. (а. с. 5-6). З 05.09.1994 року по даній травмі міжрайонна МСЭК встановила йому 20% стійкої втрати професійної працездатності безстроково. (а. с. 7). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв ` язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України Про охорону праці, а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоровя або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності від 23 лютого 2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов»язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Позивач [PERSON] отримав травму внаслідок нещасного випадку на виробництві і при цьому мала місце протиправність дій відповідача [PERSON] підрозділі «Шахта «Центральна»Державного підприємства «Красноармійськвугілля», повязаних з порушенням Закону України „Про охорону праці, «Правил безпеки у вугільних шахтах, що стало причиною нещасного випадку. Вищезазначене законодавство, а також розяснення Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року із змінами від 25 травня 2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрєс, а із наявністю втрат фізичного і психичного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я позивача, те, що професійна працездатність в зв`язку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 20%. Виходячи із викладенного, суд вважає можливим стягнути з відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля»на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 (двадцять тисяч) грн . Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я. Оскільки моральна шкода у позивача виникла внаслідок ушкодження здоров»я, повязаного з травмою на виробництві, то заперечення відповідача являються необґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля»на користь держави підлягають стягненню судові витрати: по сплаті судового збору в розмірі 214 грн. 60 коп. На підставі викладеного ,

Outcome: approved