Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-17 00:00:00

09 квітня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому посилаючись на норми статті 1272 Цивільного кодексу України, просив встановити йому додатковий місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після померлого 14 травня 2011 року [PERSON]. В обґрунтування позову позивач вказував, що на території Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області за місцем реєстрації спадкодавця залишилось спадкове майно на земельну ділянку /земельний пай/ площею 3,41 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також житловий будинок з земельною ділянкою за адресою вулиця Балабанівка село Порозок Краснопільського району Сумської області, документи на який за життя померлий [PERSON] не отримав. Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги, здійснив поховання батька за місцем свого проживання в с. Порозок, з часу відкриття спадщини і по теперішній час доглядає та утримує будинок, але у звязку із юридичною необізнаністю щодо порядку прийняття спадщини вчасно не подав заяву про прийняття спадщини, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, немає. Викладені обставини вважає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Позивач на судовому засіданні позов підтримав. Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, відповідно поданої заяви не заперечує проти задоволення позову і просив справу розглянути за відсутності його представника /ас. 23/. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем рішення по справі може бути ухвалено судом у попередньому судовому засіданні у порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. З вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є сином [PERSON], який помер 14 травня 2011 року, місце реєстрації смерті виконком Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис за № 20 /копії ас. 6, 8/. На час відкриття спадщини померлий мешкав самотньо за адресою: с. Порозок, вулиця Балабанівка будинок 29 Краснопільського району Сумської області / ас. 7/. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія СМ № 148794 виданого 24 січня 2004 року, громадянин [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,41 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області та згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) від 23 січня 2002 року є власником паю на суму 4185 гривень або 0,1769 відсотків у майні пайового фонду КСП «Родина», місце знаходження с. Порозок станом на 16 травня 2001 року /копії ас. 10-11/. За Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 33742291 від 11 квітня 2013 р. та інформацією завідувача Краснопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області № 307 від 11 квітня 2013 року заяви про прийняття спадщини та відмови від неї в установлений законом термін після померлого14 травня 2011 року [PERSON] не подавалися /ас. 20-22/. Правовідносини що склалися між сторонами у справі, виникли із спадкових правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до розяснень, що містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Ураховуючи те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. Так, позивач є спадкоємцем першої черги за законом і відповідно до вимог ст.1262 ЦК України мав право на спадкування, володіє правовстановлюючим документом на спадкове майно, юридично необізнаний щодо порядку прийняття спадщини. Таким чином, наведене вище свідчить про те, що позивач є спадкоємцем і мав намір прийняти спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], і від неї як спадкоємець за законом першої черги не відмовився. Відповідно до ст. 1277 ЦК України, спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади, належним відповідачем по даній справі є Славгородська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає, що причини, на які посилається позивач, що завадили йому вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, є поважними, тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved