Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-09 00:00:00

21.04.10 року цей позов заявлено до суду. Під час розгляду справи представник позивача збільшені позовні вимоги підтримав повністю та вимагав стягнути із [PERSON] 17600 грн. основної суми кредиту, 60027,51 грн. процентів за користування кредитом, 137104,00 грн. пенні, а всього 214731,51 грн. та судові витрати. Представник позивача пояснив, що [PERSON] 24.01.2008 р. уклав із позивачем кредитний договір, відповідно до якого отримав кредитні кошти в сумі 17600 грн. на строк 36 місяців на умовах, визначених договором, однак на протязі періоду погашення кредитних коштів сплатив лише 1100 грн., а саме: 11.03.08 р. - 250 грн., 07.04.08 р.- 350 грн. та 30.11.08 р.- 500 грн., які зараховані на погашення нарахованих процентів. Наслідком невиконання взятих зобовязань щодо повернення кредитних коштів стало те, що згідно умов договору [PERSON] нараховано проценти за користування кредитними коштами та пеня, які підлягають стягненню. Під час розгляду справи [PERSON] позову не визнав повністю та пояснив, що із позивачем договору кредиту № 022-08кзп ЛТ від 24.01.08 р. він не укладав та коштів не отримував. Підписи на кредитному договорі та видатковому касовому ордерові йому не належать, а ким вони вчинені він не знає. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позиції щодо предмету спору у судовому засіданні пояснень не надавав, надаючи письмові клопотання та апеляційні скарги на прийняті процесуальні рішення, які вирішені відповідно до вимог ЦПК України, ухвали про що є у справі. В подальшому відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] припинили явки у судове засідання, направляючи до суду письмові заяви про відкладення розгляду справи, які суд вважає безпідставними та свідчать про навмисне затягування вирішення справи, так як до цих заяв ( т.2 а.с. 93, т.2 а.с. 113) не надано жодних документів, які підтверджують їх зміст. Ураховуючи, що відповідач та його представник, які належним чином повідомлялися про час та місце розгляду для розгляду справи, не зявлялися у судове засідання без поважних причин, то суд рахує, що справу в подальшому слід розглядати заочно, ухваливши заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України, та п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 N 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, відповідно до яких у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи; заочний розгляд судом цивільної справи відповідно до статті 224 ЦПК України допускається лише у тому разі, коли відповідач або всі відповідачі у справі, якщо їх було кілька, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, не з'явилися в судове засідання при відсутності в ньому їх представників і від них не надійшло повідомлення про причини неявки чи зазначені ними причини визнані неповажними або такі особи залишили залу судового засідання до його закінчення і проти такого розгляду справи не заперечує позивач та ним не було змінено предмета або підстави позову чи розміру позовних вимог. У разі внесення таких змін заочний розгляд справи провадиться у випадку неявки за зазначених вище умов відповідача (всіх відповідачів) після одержання ним (ними) повідомлення суду про ці зміни. Повідомленнями органів поштового звязку ( т.2 а.с. 95, 96) підтверджується, що відповідач та його представник були повідомлені належним чином про розгляд справи та про зміни позовних вимог, однак для розгляду справи не зявилися, а причину їх неявки суд визнає неповажною, так як вона нічим не підтверджується та спрямована на затягування розгляду справи. Проти заочного розгляду справи представник позивача не заперечив, а обставину щодо неявки відповідача та його представника, суд вважає такою, що вони залишили залу судового засідання, як зазначено у вказаній Постанові ПВС України, що дає підстави ухвалити заочне рішення. Зясувавши позиції сторін, а саме представника позивача, відповідача та його представника у судових засіданнях, у які вони раніше зявлялися, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов слід задовільнити повністю з таких підстав. Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов*язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов*язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Під час розгляду справи достовірно доведено що 24.01.08 року між позивачем та відповідачем укладено Договір кредиту 022-08 кзп ЛТ на строк 36 місяців, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 17600 гнр. на умовах визначених цим договором, що підтверджується його наявністю ( т.1 а.с. 6-8), видатковим касовим ордером ( ч.1 а.с. 65). Відповідно до наданого графіку погашення кредиту ( т.2 а.с. 92) відповідач тричі сплачував кредитні кошти, а саме: 11.03.08 р. - 250 грн., 07.04.08 р.- 350 грн. та 30.11.08 р.- 500 грн., які зараховані відповідачем на погашення нарахованих процентів за користування кредитом. Відповідно до розрахунку (т.2 а.с. 91) борг по тілу кредиту складає 17600 грн., нараховані проценти - 60027,51 грн. та пеня 137104, 00 грн., що повністю відповідає умовам укладеного сторонами вказаного договору кредиту. Доводи відповідача [PERSON] про те, що він кредитного договору із позивачем не укладав та кредитні кошти згідно видатного касового ордеру не отримував спростовуються висновком експертизи (т.1 а.с. 104-106), відповідно до якого на видатковому касовому ордері (т.1 а.с. 65( напис та підпис про отримання 17600 грн. та рукописні записи та підписи на договорі кредиту (т.1 а.с. 6,7) вчинені [PERSON] Крім цього, такі доводи спростовуються тим, що [PERSON] 11.03.08 р. сплатив 250 грн., 07.04.08 р. сплатив 350 грн. та 30.11.08 р.- 500 грн., які зараховані на погашення нарахованих відсотків за користування кредитом, що підтверджує часткове виконання ним зобовязань щодо укладеного договору кредиту. Відповідно до рішення Хмільницького районного суду від 021.02.12 р. (т.1 а.с. 148, 149) правовідношення позивача із відповідачем по справі [PERSON] припинені, а тому з цих підстав представник позивача в цій частині у судовому засіданні від позову відмовився, що є підставою в цій частині провадження у справі слід закрити на підставі ст. 174 ЦПК України. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає, що з метою захисту прав позивача із відповідача на його користь слід стягнути борг за кредитним договором, а договір розірвати.

Outcome: approved