Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-19 00:00:00

27.07.2012 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому після уточнень, просила стягнути з Охтирської ОДПІ Сумської області на її користь суму боргу у розмірі 74070,00грн., а також за період з 13.11.2002 по 20.10.2012 року стягнути три відсотки річних від суми боргу, що складає 26 586,06 грн. та інфляційні збитки в розмірі 81\~ 032, 58грн.. Свої вимоги мотивує тим, що 13 листопада 2002 року за результатами прилюдних торгів, між ВАТ Охтирська швейна фабрика, в особі начальника Охтирської ОДПІ [PERSON], та позивачкою укладено договір купівлі продажу №ПН-8, предметом якого є нерухоме майно другого поверху приміщення адмінбудівлі ВАТ Охтирська швейна фабрика загальною площею 523,30 кв.м. на суму 74\~ 070,00 грн.. Вказані кошти позивачка перерахувала на рахунок Охтирської ОДПІ. Право власності [PERSON] на придбані приміщення були зареєстровані Охтирським МБТІ 20.11.2002р. 22 листопада 2002 року по нотаріально посвідченому договору купівлі-продажу вказане приміщення було позивачкою продане [PERSON] та [PERSON] за 74070,00грн. 12.11.2009р. між [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір конкретного користування. 12.11.2009р. [PERSON] згідно договору дарування подарувала [PERSON] свою 1/2 частку нежилого приміщення другого поверху адмінбудівлі. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.12.2010р., залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 03.03.2011 року, визнано недійсним, зокрема, договір купівлі-продажу від 13.11.2002р., укладений між позивачкою та ВАТ Охтирська швейна фабрика, в особі [PERSON], та договір купівлі-продажу від 22.11.2002р., укладений позивачкою з [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2012р. по справі №2-294/2012 з позивачки було стягнуто на користь [PERSON] кошти за недійсним правочином в розмірі 93 807грн.12коп. Оскільки, кошти сплачені позивачкою за придбане нерухоме майно були спрямовані відповідачем на погашення заборгованості по податкам ВАТ Охтирська швейна фабрика, після вступу в силу рішень судів майно, яке придбала позивачка за договором, залишилось у власності ВАТ Охтирська швейна фабрика, тому вона вважає, що її цивільне право порушено і підлягає захисту,так як відповідачем кошти добровільно не повернуті. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові, крім того пояснили, що порушення прав позивачки полягає у тому, що на даний час на її майно накладено арешт в забезпечення позову та набрало законної сили рішення суду, на підставі якого з позивачки стягнуто кошти в сумі 93\~ 807,12грн. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні та пояснила, що 13.11.2002р. за результатами проведеного аукціону було укладено договір ПН-8 між [PERSON] та ВАТ Охтирська швейна фабрика в особі начальника Охтирської ОДПІ [PERSON] про купівлю другого поверху адміністративної будівлі загальною площею 523,3 кв. м. за ціною 74070,00 грн. Підставою заявлених [PERSON] позовних вимог стало винесення 06.12.2010 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області рішення по цивільній справі № 2 -5/2010 за позовом ВАТ Охтирська швейна фабрика, яким, зокрема: - визнано недійсним цільовий аукціон від 03.01.2002р. та прилюдні торги від 07.11.2002р. по реалізації нерухомого майна ВАТ Охтирська швейна фабрика - визнано недійсним договір купівлі-продажу укладеного між ВАТ Охтирська швейна фабрика та [PERSON] від 13.11.2002р. Виходячи зі змісту заявленого позову, договір від 13.11.2002р. вважався виконаним, оскільки, як стверджує позивач станом на 13.11.2002р. вона перерахувала кошти у сумі 74070,00грн., а вже 22.11.2002року [PERSON] укладено договір купівлі-продажу другого поверху приміщення адміністративної будівлі за адресою м. Охтирка, вул. Жовтнева,4 з [PERSON] та [PERSON] Отже, обовязки за договором купівлі - продажу від 13.11.2002р. виконані. Кошти, сплачені позивачкою за договором купівлі-продажу від 13.11.2002р., були спрямовані Охтирською ОДПІ на погашення існуючої на той час податкової заборгованості ВАТ Охтирська швейна фабрика, а відтак Охтирська ОДПІ безпосередньо не отримавши кошти за договором, не повинна і здійснювати повернення вказаних коштів [PERSON] [PERSON] стверджує, що за умовами п.3.2 договору від 13.11.2002р. нею було сплачено кошти у розмірі 74070,00 грн.,однак для позивачки вказана сума не є ні збитками ні шкодою,оскільки це майно нею було продано 22.11.2002р. згідно договору купівлі продажу [PERSON] та [PERSON] і витрачені кошти вона повернула. Тому будь-яких доказів завдання їй реальної шкоди [PERSON] ні до позову ні до матеріалів не надано. Щодо заявлених вимог про стягнення 3%річних за період з 13.11.2002р. по 20.10.2012р. в розмірі 26586,06 грн., інфляційних збитків в розмірі 81032,58грн.,необхідно відмітити, що будь-яких домовленостей(угод) з приводу користування коштами між [PERSON], ВАТ Охтирська швейна фабрика та Охтирською ОДПІ не укладалося. Жодним договором не було передбачено, передачу коштів у вигляді виконання зобовязання від Охтирської ОДПІ до [PERSON], вказаний обовязок не був визначений і жодним судовим рішенням,а питання про застосування наслідків недійсності угод - не вирішувалось. Крім того, представник відповідача поставила під сумнів добросовісність позивачки при її участі в аукціоні та укладанні договору купівлі-продажу від 13.11 2002р., оскільки позивачка: - не була присутня на аукціоні - договір не підписувала безпосередньо в присутності продавця, в той час як п.5.4 договору вказано, що він прочитаний, розяснений і підписаний ними в присутності представника біржі; -у володіння не вступала - придбавши майно 13.11.2002р. через короткий проміжок часу 22.11.2002 перепродала приміщення за ту ж саму ціну іншим особам; - при допитуванні у якості свідка по кримінальній справі пояснила, що кошти позичила,відмовившись вказати дані щодо позичальника. Представники ПАТ Охтирська швейна фабрика в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували у звязку з його необґрунтованістю, пояснили, що жодного доказу своєї добросовісності та факту законного придбання нею майна,позивачка до суду не надала. [PERSON], ні будь-яка інша особа, ні в якому аукціоні участі не приймала. Будь-якої шкоди позивачка не зазнала, договір купівлі - продажу нерухомого майна від 13.11.2002р. є мнимою угодою,так як позивачка придбала приміщення без огляду та вимогою передачі майна від фабрики, та перепродала майно за ту ж саму суму коштів через 10 днів. Третя особа, [PERSON], проти задоволення позову заперечував, пояснив що не знайомий з позивачкою, а також особисто з нею ніяких угод не укладав. Договір купівлі - продажу майна фабрики він підписував у себе в кабінеті без присутності [PERSON], коли йому його принесли з поштою робітники податкової інспекції. Державне казначейство України подало до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника та в письмових запереченнях зазначило, що не має відношення до даних спірних правовідносин,оскільки ні Головне управління,ні Державна казначейська служба України, ні працівники державних органів не вчиняли по відношенню до позивача незаконних дій, що могли б заподіяти їй шкоди. Прокурор Хащина Л.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, підтримала думку відповідача по справі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, надавши оцінку доказам по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за результатами цільового аукціону 13 листопада 2002 року, між ВАТ Охтирська швейна фабрика, в особі начальника Охтирської ОДПІ [PERSON], та позивачкою укладено договір купівлі продажу №ПН-8, предметом якого є нерухоме майно: другий поверх приміщення адміністративної будівлі ВАТ Охтирська швейна фабрика, яке розташоване за адресою м. Охтирка, вул. Жовтнева,4, загальною площею 523,30 кв.м. на суму 74\~ 070,00 грн.. (а.с. 11) Право власності [PERSON] на придбане нерухоме майно зареєстровано Охтирським МБТІ 20.11.2002р. під реєстровим № 299. (а.с. 12) Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.12.2010р., залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 03.03.2011 року, визнано недійсним, зокрема, договір купівлі-продажу від 13.11.2002р., укладений між позивачкою та ВАТ Охтирська швейна фабрика, що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 16-21, 22-24) . Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Так, рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.12.2010р., залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 03.03.2011р., встановлено, що 07.11.2002р. через Сумську філію КБ Приватбанк на рахунок Української універсальної біржі [PERSON] сплачено гарантійний внесок у розмірі 7\~ 407,00грн., а 11.11.2002р. [PERSON] сплачено гарантійний внесок у сумі 66\~ 663,00грн.через Індекс-банк на рахунок біржі. (а.с. 18) Таким чином, позивачкою дійсно були сплачені кошти на виконання правил цільового аукціону у розмірі 74\~ 070,00грн. та переоформлене на себе право власності на куплене нерухоме майно: другий поверх приміщення адміністративної будівлі ВАТ Охтирська швейна фабрика, яке розташоване за адресою м. Охтирка, вул. Жовтнева,4, загальною площею 523,30 кв.м. Відповідно до положень ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. З огляду на викладене, суд вважає, що доводи позивачки та її представника заслуговують на увагу, право позивачки порушено і підлягає захисту, виходячи із принципів розумності та справедливості , а також положень вищезазначених норм законодавства. Відповідно до п. 3.1. договору купівлі продажу №ПН-8 від 13.11.2002р. продаж майна здійснено на підставі цільового аукціону від 07.11.2002р. за 74 070,00 грн. Однак, судом встановлено, що із сплачених коштів в загальній сумі 74\~ 070,00грн., кошти в сумі 3\~ 703,50грн. зараховані на рахунок Української універсальної біржі за послуги в організації та проведенню аукціону, решта коштів в сумі 70\~ 366,50грн. перераховані Українською універсальною біржею до бюджету,що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 10). Судом встановлено, та не заперечується відповідачем по справі, що 13.11.2002р. від Української універсальної біржі на рахунок Державного казначейства у м. Охтирка та Охтирському районі надійшла частина гарантійного внеску, сплаченого [PERSON], у сумі 70\~ 366, 50 грн., яка була розподілена згідно повідомлення Охтирської ОДПІ на погашення податкового боргу ВАТ Охтирська швейна фабрика, який станом на 12.11.2002р. становив 53\~ 439, 00грн., а решта коштів направлена на погашення штрафних санкцій. За період з 06.12.2010р. по 28.01.2013р. кошти, сплачені [PERSON] як гарантійний внесок у сумі 70\~ 366,50грн., з державного бюджету не стягувались, що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 33, 187) Таким чином, на погашення податкової заборгованості ВАТ Охтирська швейна фабрика Охтирською ОДПІ до бюджету зараховані кошти у сумі 70\~ 366,50грн., і саме ця сума коштів має бути стягнута на користь позивачки з відповідача. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що стягненню підлягають кошти за договором купівлі - продажу, який визнано недійсним, з урахуванням 3% річних та інфляційних, починаючи з 2002р. Визначаючи розмір 3% річних, які підлягають стягненню, суд виходив з наступного: Сума боргу : 70\~ 366,50грн. Кількість днів (з 13.11.2002р. по 20.10.2012р.) 4367 днів Відсоткова ставка 3% річних. Кількість днів у році 365 днів. 70\~ 366,50 х 3%/100/365х4367 = 25\~ 256,75грн. Визначаючи розмір інфляційних , які підлягають стягненню, суд виходив з наступного: Річний індекс інфляції за листопад-грудень 2002р. 102,1% Сума боргу : 70\~ 366,50грн. 70\~ 366,50 х102.1/100-70\~ 366,50=1477,70грн. Річний індекс інфляції у 2003р. 108,2% Сума боргу : 70\~ 366,50грн. 70\~ 366,50 х108,2/100-70\~ 366,50=5770,05грн. Річний індекс інфляції у 2004р. 112,3% Сума боргу : 70\~ 366,50грн. 70\~ 366,50 х112.3/100-70\~ 366,50=8655,08грн. Річний індекс інфляції у 2005р. 110,3% Сума боргу : 70\~ 366,50грн. 70\~ 366,50 х110,3/100-70\~ 366,50=7247,75грн. Річний індекс інфляції у 2006р. 111,6% Сума боргу : 70\~ 366,50грн. 70\~ 366,50 х111,6/100-70\~ 366,50=8162,51грн. Річний індекс інфляції у 2007р. 116,6% Сума боргу : 70\~ 366,50грн. 70\~ 366,50 х116,6/100-70\~ 366,50=11680,84грн. Річний індекс інфляції у 2008р. 122,3% Сума боргу : 70\~ 366,50грн. 70\~ 366,50 х122.3/100-70\~ 366,50=15691,73грн. Річний індекс інфляції у 2009р. 112,3% Сума боргу : 70\~ 366,50грн. 70\~ 366,50 х112.3/100-70\~ 366,50=8655,08грн. Річний індекс інфляції у 2010р. 109,1% Сума боргу : 70\~ 366,50грн. 70\~ 366,50 х109.1/100-70\~ 366,50=6403,35грн. Річний індекс інфляції у 2011р. 104,6% Сума боргу : 70\~ 366,50грн. 70\~ 366,50 х104,6/100-70\~ 366,50=3236,86грн. Таким чином загальна сума інфляційних збитків, які підлягають стягненню становить 76\~ 980, 95грн. Доводи представника відповідача та представника ПАТ Охтирська швейна фабрика щодо недобросовісності позивачки при укладенні договору купівлі нерухомості суд вважає необґрунтованими, оскільки, представниками відповідача та третьої особи не надано суду доказів, які б підтверджували, що [PERSON] знала чи повинна була знати про неправомірність свого володіння нерухомим майном, а за змістом ч.5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведене протилежне. На підставі\~ ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 1726 гривні 04 копійки. На підставі викладеного,

Outcome: partial