Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-21 00:00:00

У серпні 2012 року позивачка звернулася в суд з даним позовом, посилаючись на те, що 17 липня 2011 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на майно, яке складається з житлового будинку №1 по вулиці 50 років Жовтня в с.Віта Поштова, Києво-Святошинського району Київської області та земельної ділянки площею 0,1365га під спірним будинком. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] стали позивачка, дружина спадкодавця [PERSON] і його син [PERSON]. Позивачка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку від спадщини відмовилися. 06 березня 2012 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1365га по вул.50 років Жовтня в с.Віта Поштова, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку. [PERSON] нотаріуса від 18.01.2012 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №1 по вул.50 років Жовтня в с.Віта Поштова, оскільки згідно рішення реєстратора КП БТІ Києво-Святошинської районної ради від 01.12.2011 року №133 реєстрація права власності на вказаний житловий будинок не проводилася. Посилаючись на те, що згідно технічного паспорту КП БТІ Києво-Святошинської районної ради будинковолодіння №1 по вул.50 років Жовтня в с.Віта Поштова побудоване у 60-70 роках минулого століття і згідно чинного законодавства України не підлягає прийняттю в експлуатацію, оскільки право власності на таке нерухоме майно виникає з моменту його будівництва, а також зазначаючи, що згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, просила визнати за нею право власності на житловий будинок №1 по вул.50 років Жовтня в с.Віта Поштова, Києво-Святошинського району Київської області загальною площею 77,5кв.м., житловою 49,1кв.м. з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] та її представник позов підтримали та додатково суду пояснили, що сарай, позначений в технічному паспорті БТІ від 13.10.2011 року під літерою Л, дійсно був самочинно побудований спадкодавцем у 1999 році. Просили задовольнити позов. Представник Віто-Поштової сільської Ради в судове засідання не зявився? направив суду заяву, в якій просив слухати справу в його відсутність. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази у справі, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть від 18 липня 2011 року, батько позивачки [PERSON] помер 17 липня 2011 року. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на будинковолодіння №1 по вул. 50 років Жовтня в с.Віта Поштова, Києво-Святошинського району Київської області та на земельну ділянку площею 0,1365га, право на яку було посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку від 02 вересня 2009 року, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згідно спадкової справи Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON], яка прийняла спадщину подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. Дружина спадкодавця [PERSON] і син спадкодавця [PERSON] подали до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори заяву №988 від 06.08.2011 року про відмову від прийняття спадщини після померлого [PERSON] на користь його дочки [PERSON]. 06 березня 2012 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1365га по вул.50 років Жовтня в с.Віта Поштова, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку. [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.01.2012 року за №76/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №1 по вул.50 років Жовтня в с.Віта Поштова, на тій підставі, що відповідно до рішення реєстратора КП БТІ Києво-Святошинської районної ради від 01.12.2011 року №133 реєстрація права власності на вказаний житловий будинок не проводилася. Судом також встановлено, що будинковолодіння по вул.50 років Жовтня у с.Віта Поштова згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 13.10.2011 року побудоване у період з 60-х по 80ті роки 20 століття, окрім сараю, позначеного під літерою Л, який побудовано у 1999 році. У 1964 році спадкодавцю [PERSON] було видано будинкову книгу, з якої вбачається, що він був зареєстрований та проживав у зазначеному будинку з 1964 року по день смерті. У 1976 році [PERSON] отримав будівельний паспорт на житловий будинок №1 по вул. 50 років Жовтня в с.Віта Поштова з планом забудови садиби та погоджений архітектором Києво-Святошинського району. 23 березня 1976 року [PERSON] було видано свідоцтво на будівництво, перебудову індивідуального житлового будинку на підставі рішення виконкому Києво-Святошинської районної ради від 15 березня 1976 року. Довідкою Віто-Поштової сільської ради від 01.08.2012 року за №494 засвідчено, що [PERSON] на момент смерті був власником будинку та господарських споруд за адресою: с.Віта Поштова, вул.50 рокув Жовтня, 1. Відсутність акту прийняття будинковолодіння по вул. 50 років Жовтня в с.Віта Поштова в експлуатацію не є перешкодою до визнання за позивачкою права власності на це будинковолодіння у порядку спадкування після смерті батька [PERSON], оскільки будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд закінчено до 05 серпня 1992 року. [PERSON] Кабінету Міністрів України Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення від 05.08.1992 року та Закону України Про основи містобудування від 09.12.1992 року, якими було передбачено порядок прийняття в експлуатацію житлових будинків садибного типу, не мають зворотної дії у часі і на спірні правовідносини не поширюються. Згідно пункту 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва від 24.06.2011 року №91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В той же час, суд відмовляє в задоволенні позову в частині визнання за позивачкою права власності на сарай, позначений в технічному паспорті під літерою Л, оскільки він самочинно побудований спадкодавцем у 1999 році, підлягав прийняттю в експлуатацію на загальних підставах і не увійшов до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON]. Згідно ч.2 ст.331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до п.7 [PERSON] Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування, якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК) , до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.

Outcome: dismissed