overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

05.11.2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Новгород-Сіверської міської ради про визнання права власності на самочинно зведені будівлі веранду в-1, площею 6,2 м.кв., гараж Е-1, площею 19,4 м.кв. та літню кухню ЛК-1, які розташовані на території її приватизованої земельної ділянки по вулиці Гоголя 5 м.Новгород-Сіверський Чернігівської області. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона є власником житлового будинку за адресою вул.. Гоголя 5 м.Новгород-Сіверський Чернігівської області, згідно договору купівлі-продажу від 15.09.1983 року. В процесі господарської діяльності ними було збудовано веранду до житлового будинку , гараж та літню кухню. Дозвіл на будівництва їй було надано. Будівництво погоджувалось із усіма зацікавленими інженерними службами та сусідами. При зверненні до Міської ради з приводу узаконення самочинного будівництва їй було рекомендовано звернутись до суду та вирішити це питання в судовому порядку. У зв'язку з викладеним, позивач просить визнати за нею право власності на самочинно зведені будівлі: веранду в-1, площею 6,2 м.кв., гараж Е-1, площею 19,4 м.кв. та літню кухню ЛК-1 , які розташовані на території її приватизованої земельної ділянки по вулиці Гоголя 5 м.Новгород-Сіверський Чернігівської області. В судовому засідання позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував про ти їх задоволення. Суд заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав. Згідно технічного паспорту , самочинно зведені будівлі веранда в-1, площею 6,2 м.кв., гараж Е-1, площею 19,4 м.кв. та літня кухню ЛК-1 , які розташовані на території приватизованої земельної ділянки по вулиці Гоголя 5 м.Новгород-Сіверський Чернігівської області, що належить позивачу на праві власності, відповідають технічним вимогам, мають задовільний стан та прав інших осіб не порушують. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як вбачається із заяви про дозвіл на будівництво господарських споруд, (гаража, літньої кухні), будівництво проведено згідно з нормативами, погоджено з зацікавленими інженерними службами та погоджено із сусідами. (а.с.8) Тому , суд вважає необхідним відповідно до ст. 376 ч.5 ЦК України позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. На підставі ст. 376 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

Заявник звернулася до суду з даною заявою про встановлення факту родинних відносин, зазначивши, що 22 червня 2011 року помер її двоюрідний брат - [PERSON]. Після смерті двоюрідного брата, [PERSON], відкрилася спадщина на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка йому належала на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.04.1997 року. Для отримання свідоцтва про право на спадщину, вона звернулась до державної нотаріальної контори, де її попросили надати свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], яка була матірю померлого [PERSON] для підтвердження родинних стосунків з померлим, яке в заявника відсутнє. Вищевказане свідоцтво про народження вважається важливим доказом для підтвердження факту її родинних стосунків з померлим [PERSON], оскільки [PERSON], 09.01.192 року народження, мати померлого [PERSON] та мати заявника [PERSON], [INFO] булі рідними сестрами. У звязку з цим, заявник просить суд встановити факт, що вона є двоюрідною сестрою [PERSON], померлого 22 червня 2011 року. У судовому засіданні представник заявника надав суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просив суд задовольнити заяву в повному обсязі. Представник заінтересованої особи сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засіданні не зявився, про часу, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та винесення рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки, як встановлено судом, 22 червня 2011 року помер двоюрідний брат заявника - [PERSON]. Його мати, [PERSON] , [INFO] та мати заявника [PERSON], [INFO] є рідними сестрами. Даний факт підтверджується автобіографією [PERSON], наданою ВАТ «Завод «Дніпропрес», з якої вбачається, що вона 09.01.1926 року народилася в селі Григоро - Бригадирівка, Кишинського району, Полтавської області та з 1934 року жила в м. Дніпропетровську, а з 1947 року працювала на взуттєвій фабриці ім. Кагановича (про що і зроблена відповідна відмітка у трудовій книжці від 06.07.1947 року). Також зазначено, що з 1947 року [PERSON] проживала в [INFO]. Ордер №1341 від 18.10.1965 року на квартиру [ADDRESS], виданий [PERSON], яка приходиться рідною сестрою [PERSON], яка станом з 1947 року проживала у цій квартирі. Відповідно до ст.. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Тому суд, виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

05 вересня 2012 року Приморським районним судом міста Одеси винесений судовий наказ про стягнення з публічного акціонерного товариства Чорномортехфлот, (код ЄДРПОУ 01385479, місцезнаходження: 65026, Україна, м.Одеса, вул. Польська, 18) на користь [PERSON], який мешкає за адресою: Україна, [ADDRESS] нараховану, але не виплачену працівникові суму заробітної плати з серпня 2011 року по серпень 2012 року в сумі 32 308 (тридцять дві тисячі триста вісім) гривень 69 копійок; стягнуто з публічного акціонерного товариства Чорномортехфлот, (код ЄДРПОУ 01385479, місцезнаходження: 65026, Україна, м.Одеса, вул. Польська, 18) на користь держави судовий збір в розмірі 214 (двісті чотирнадцять) гривень 60 копійок. Проте, ідентифікаційного номер заявника не був зазначений в судовому рішенні, що стало підставою для відмови в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання. Отже, на підставі ст. 220 ЦПК України суд, вважає необхідним доповнити судовий наказ даними щодо ідентифікаційного номеру [PERSON] [NUMBER].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28.11.2012 року, ухваленого у цивільній справі за позовомТанасевич М.М. до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частку в спільній сумісній власності подружжя, позов був задоволений і за позивачкою - [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. При постановленні вказаного рішення судом не було вирішено питання щодо судових витрат, що в свою чергу є підставою для постановления додаткового рішення по справі. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 94 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивачки понесені нею судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

12.09.2012 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Миколаївської обласної дирекції звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 616728,84грн. та понесеного судового збору у сумі 3219,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. За згодою представника позивача суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Вислухав представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Миколаївської обласної дирекції, правонаступником якого з всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №014/08-112/78207 про надання останньому кредиту у розмірі 89888,00 доларів США, строком по 21 квітня 2014р. із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,95% річних. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язався повернути суму кредиту зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 02.08.2012 року в сумі 69112,13 доларів США, що еквівалентно 552413,25 грн. і пені в сумі 64315,59 грн., із яких: залишок за кредитом - 56835,43 доларів США, що еквівалентно 454285,95грн., несплачена заборгованість за тілом кредиту 5918,80 доларів США, що еквівалентно 47308,97грн., поточна заборгованість за відсотками - 266,45 доларів США, що еквівалентно 2129,73грн.,несплачена заборгованість за відсотками - 6091,45 доларів США, що еквівалентно 48688,96грн. На день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем не сплачена, тому з нього слід стягнути 69112,13 доларів США, що еквівалентно 552413,25 грн. і пені в сумі 64315,59 грн. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1050 ч. 2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Крім того, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача понесеного судового збору у сумі 3219,00 грн., то суд вважає за необхідне задовольнити їх згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

26.01.2012 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»(на далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 133514,57 грн. та судових витрат, мотивуючи тим, що останній не виконує належним чином зобов'язання по виплаті кредиту, який йому було надано позивачем. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність, погодився на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Між ПАТ КБ «ПриватБанк»та [PERSON], 23.02.2007 року був укладений кредитний договір № NKHЗАК0005216А, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 126642,80 грн. на термін до 22.02.2014 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 14.11.2011 року становить 133514,57 грн. яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом -47921,30 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом -45177,99 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом -4301,50 грн.; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором -36113,78 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплаті процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 КЦ України. Таким чином, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають стягненню на його користь з відповідача 133514,57 грн. Також з відповідача необхідно стягнути судові витрати згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

В жовтні 2012 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON], таким що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою № 503 по вул. Артема, 1 в м. Миколаєві. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що вона мешкає в гуртожитку за адресою: м. Миколаїв, вул.. Артема 1, кімната N9 503. В даному житловому приміщенні з 15.05.2007 року зареєстровані троє осіб, позивач по даній справі - [PERSON], її колишній чоловік [PERSON] та їхня донька [PERSON]. Рішенням Корабельного суду м. Миколаєва від 05.09.2011 року шлюб між позивачем та відповідачем по даній справі було розірвано. В вересні 2010 року, ще до офіційного розлучення відповідач, зібрав усі свої особисті речі та у добровільному порядку покинув житлове приміщення кімнату N° 503 по вул.. Артема 1, в м. Миколаєві. На даний момент відповідач зареєстрував шлюб з іншою жінкою та проживає разом із нею по вул.. Айвазовського 7-а, кімната N9 116, в м. Миколаєві. Замки в кімнаті позивач не змінювала, ніяких перешкод відповідачу для проживання не чинила, він залишив житлове приміщення добровільно, тому, що не бажав більше проживати в даному житловому приміщенні та підтримувати родинні відносини. Крім того, факт не проживання відповідача в кімнаті № 503 по вул.. Артема 1, в м. Миколаєві без поважних причин понад одного року, підтверджується актом про не проживання від 13.09.2012 року, завірений паспортистом КП СКП «Гуртожиток». Посилаючись на те, що відповідач вже більше року не проживає в житловому приміщенні, має інше постійне місце проживання, позивач просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору-судом Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, з огляду на те, що відповідач більше шести місяців відсутній в спірному житловому приміщенні без поважних причин, не звертався до суду з заявою про продовження встановлено законом строку збереження за ним житлового приміщення, має інше постійне місце проживання, та в судовому засіданні визнав позовні вимоги, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Мотивуючи заявлені вимоги тим, що 10 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, між позивачем та відповідачем [PERSON], було розірвано шлюб, актовий запис №14. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: дочка - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON]. [INFO], що на даний момент проживають із позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою №1220 від 10 серпня 2011 року, виданою Цебриківською селищною радою Великомихайлівського району Одеської області. Всі обов'язки щодо утримання та виховання дітей позивач несе самостійно. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати своїх дітей. Угоду про добровільну сплату аліментів не досягнуто. На даний час відповідач не працює, але являється здоровим, працездатним чоловіком, який може надавати матеріальну допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей, позивач просить стягувати з нього аліменти на її користь у твердій грошовій сумі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 14.11.2011 року та до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до 29.08.2022 року. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів. Вислухав позивача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно з ч.І п.1-1 ст.218 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення стягнення всієї суми боргу.На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою в якій просить змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати аліменти з останнього, на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій сумі в розмірі 350,00 грн. з дня подання позовної заяви й до моменту досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог позивач вказує на те, що рішенням Охтирського міськрайонного суду з позивача було стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання їхньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку але не менше неоподаткованого мінімуму громадян на дитину до його повноліття. Стягнення проводилося з 10.04.2012 року. У звязку з тим, що позивач на даний час не працює та на його утриманні знаходиться малолітня дитина, [INFO], останній звернувся до суду із позовом про зміну розміру аліментів на утримання дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, надав до суду письмові пояснення в яких проти позову не заперечував. Так, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), також ст. 224 цього Кодексу зазначає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов де висновку, що вимоги останнього є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Від шлюбу у сторін є син [PERSON] , 2000 року народам Станом на сьогоднішній день заборгованості по сплаті аліментів не має. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 ч.1 СК України, розмір аліментів, визначених за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршенню або поліпшення здоровя якогось із них. Згідно з ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів мас нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягується судові витрати. Виходячи з вказаного, згідно зі ст. ст, 180, 184, 191 192 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

\~\~Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що відповідач є її батьком. Позивач навчається в Павлоградському технікумі Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет»на денному відділенні. Термін навчання закінчується 27 червня 2013 року. Відповідач не надає ніякої допомоги на її утримання, чим ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на її користь на її утримання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. \~\~Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про слухання справи. \~\~Суд ухвалив слухати справу в заочному судовому засіданні. \~\~Суд вислухавши пояснення позивачки, та вивчивши матеріали цивільної справи вважає, що позовні вимоги підлягають \~повному задоволенню. \~\~\~В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком позивача(а.с.6). Позивач навчається в Павлоградському технікумі Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет»на денному відділенні. Термін навчання закінчується 27 червня 2013 року(а.с.4). Відповідач не надає ніякої допомоги на її утримання, чим ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на її користь на її утримання. \~\~Згідно з ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов`язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов`язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved