Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-22 00:00:00

13 червня 2012 року гр. [PERSON] звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу, який було укладено з відповідачем 18 липня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирськоїго міського управління юстиції, актовий запис № 950. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей (сина) [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що сторони втратили одне до одного почуття любові, поваги, відсутні спільні інтереси. Тривалий час сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, не проживають разом. Відповідач не приймає участі у вихованні дітей. На думку позивача, сімя розпалася остаточно та примирення є неможливим. Також, заявник зазначила, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги і не бере участі в утриманні дітей, які проживають з нею та потребують постійного догляду і витрат. Зважаючи на скрутне матеріальне становище позивачці важко самостійно утримувати двох дітей. В звязку з чим, вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ? всіх видів його доходів, щомісячно, на утримання дочки [PERSON] [INFO], і до досягнення повноліття, але розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ? всіх видів його доходів, щомісячно, на її утримання, до досягнення дитиною [PERSON], 12.12. 2013 року трирічного віку. В судовому засіданні позивач надала заяву від 20.07.2012р., яка по своїй суті є заявою про уточнення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей по 400 грн. на кожну дитину та на її утримання до досягнення [PERSON], 12.12. 2013 року трирічного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала позов з наведених у ньому підстав та просила позов задовільнити, виходячи з заяви про уточнення позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, просить суд звернути увагу на відсутність постійного місця роботи в підтвердження чого надав для огляду трудову книжку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 18.07.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 059070, виданим 21.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції , актовий запис № 950. (а.с. 4). Сторони по справі мають малолітніх дітей (сина) ?[PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №089910, виданого 09.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирськоїго міського управління юстиції (а.с. 5) та дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №188149, виданого 24.12.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирськоїго міського управління юстиції (а.с. 6). Діти проживають з позивачкою (а.с. 10). Сторони впродовж тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, не проживають разом, втратили почуття любові та поваги. Відповідач не приймає участі у вихованні дітей, достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини (дочки [PERSON]) не надає. За час окремого проживання подружжю не вдалося відновити сімейні стосунки. Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обгрунтованими, сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим і суперечить інтересам позивача та дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей. Отже, встановлення даних обставин, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно ст.ст.181-183 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них за рішенням суду стягуються аліменти у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визнати розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], отже, рівною мірою зобовязані її утримувати. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, є безробітнім, що підтверджується оглянутою в судовому засіданні трудовою книжкою, зі слів відповідача має нерегулярний, мінливий дохід, вимога викладена у заяві про уточнення позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача 400 грн. щомісячно аліментів на утримання дитини (дочки) - [PERSON], [INFO], підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч.1, ч.3 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. За змістом ч.2, ч.4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, при цьому, право на утримання не залежить від матеріального становища дружини, однак, умовою задоволення такого права є можливість чоловіка надавати таку матеріальну допомогу. Враховуючи, що позивачем не надано доказів того, що відповідач має можливість надати таку матеріальну допомогу, в судовому засіданні відповідач заперечив щодо такої можливості вказавши, що його дохід в місяць становить приблизно 1000грн., при цьому він сплачує аліменти на першу дитину та готовий сплачувати аліменти на другу дитину, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 400грн. аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO], суд вважає за необхідне зазначити, що згідно рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 07.09.2010р. з відповідача на користь позивача уже присуджені аліменти, що підтверджується ксерокопією виконавчого листа (а.с. 23). За таких обставин, в задоволенні в цій частині позову також слід відмовити. При встановленні розміру аліментів, суд виходить з матеріального становища сторін і враховує те, що відповідач працездатний та за станом здоровя спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідач інших утриманців не має. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved