Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-15 00:00:00

У серпні 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування своїх вимог, зазначив, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 13.05.2010 року Байраківською сільською радою Герцаївського району Чернівецької області йому на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1531 га розташована по вул. Миру, 14 в с. Байраки Герцаївського району Чернівецької області, яка межує з земельними ділянками відповідачів. У червні 2010 року виявилося, що відповідачі самовільно зайняли 0,046 га належної йому земельної ділянки, при цьому, останні зруйнували встановлену ним межу у вигляді металевої сітки. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив зобовязати відповідачів усунути перешкоди у користуванні належної йому на праві власності земельної ділянки шляхом виносу гравію зі спірної земельної ділянки, проведення рекультивації земельної ділянки та встановлення огорожі на межі згідно із державним актом на право власності на землю, а також, стягнути із відповідачів на його користь матеріальну шкоду за пошкодження металевої сітки в розмірі 574 грн. встановлену як огорожу межі земельної ділянки та судові витрати. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] й [PERSON], їх представники проти задоволення позовних вимог позивача заперечували посилаючись на те, що зі сторони відповідачів не було ніякого самовільного захоплення частки земельної ділянки позивача, так як вони користуються своїми земельними ділянками в існуючих межах більше десятка років. Навпаки Байраківською сільською радою при наданні у власність позивачу спірної земельної ділянки було змінено межі їх земельних ділянок та земельної ділянкою позивача. Також позивачем не було погоджено із ними межі земельної ділянки при оформленні технічної документації та отримання ним Державного акту на право власності на земельну ділянку. До участі у справі в якості третіх осіб було залучено Байраківську сільську раду Герцаївського району, представник якого не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, так як [PERSON] земельну ділянку по вул. Миру, 14 в с. Байраки Герцаївського району яка межує з земельними ділянками відповідачів було видано з дотримання вимог чинного законодавства. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] користуються належними їм земельними ділянками без ніяких на те обмежень як зі сторони позивача так і сільської ради. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного. Так, судом установлено, що відповідно до державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, виданого 13.05.2010 року на підставі рішення від 13 листопада 2009 року Байраківської сільської ради Герцаївського району, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1531 га з цільовим призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на вул. Миру, 14 в с. Байраки Герцаївського району Чернівецької області (а.с.8). Як вбачається з копії схеми забудови жилого кварталу с. Байраки Герцаївського району, вищевказана земельна ділянка позивача межує із земельними ділянками відповідачів (а.с.91). За рішенням виконкому Байраківської сільської ради Герцаївського району від 14 вересня 1998 року [PERSON] було надано 0,15 га земельної ділянки в с. Байраки Герцаївського району для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд (а.с. 73). Такий розмір земельної ділянки відповідає генплану забудови відповідачем [PERSON] земельної ділянки (а.с. 152). Згідно з генпланом забудови земельної ділянки [PERSON] (а. с. 103) та паспорту на забудови садиби на імя останнього (а. с. 104), розмір його земельної ділянки наданої йому для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд за рішенням Байраківської сільської ради Герцаївського району від 23 жовтня 1997 року має складати 0,15 га. Зведеним схематичним планом земельних ділянок підтверджено, що фактично [PERSON] користується земельною ділянкою розмірами 0,1504 га, а [PERSON] 0,1553 га. (а. с. 85,86). Нормами ст. 78 ЗК України та ст. 373 ЦК України, передбачено, що право власності на землю включає в себе право володіти, користуватися і розпоряджатися земельною ділянкою. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Серед переліку прав власника земельної ділянки, зазначених в ст. 90 ЗК України є, зокрема, право самостійно господарювати на землі, споруджувати житлові будинки, інші споруди тощо. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Негаторний позов - це позадоговірна вимога власника, що володіє річчю, до третьої особи про усунення перешкод у здійсненні правомочностей користування і розпорядження майном. Перешкодою у здійсненні правомочностей власника є неправомірні дії порушника цих прав. Згідно ст. 181 ЦК України до речей (нерухомого майна) належать, зокрема, земельні ділянки. Як випливає з висновку судової будівельно-технічної експертизи, фактичне місце розташування межових знаків земельної ділянки належної [PERSON] що по вул. Миру, 14 в с. Байраки Герцаївського району Чернівецької області частково не відповідає межам зазначеним в державному акті на право власності на земельну ділянку виданого на імя останнього. Земельна ділянка, яка належить на праві власності [PERSON], на відрізку межі із землеволодінням [PERSON] (від Б. до В (додаток арк. 14) зміщена клиноподібне в глибину земельної ділянки [PERSON] від 0,00 м до 2,04 м, тобто площа зміщення складає 0,0026 га, а на відрізку межі із землеволодінням [PERSON] (від В до Г (додаток арк. 14) земельна ділянка позивача зміщена в формі паралелограму в глибину земельної ділянки [PERSON] на 2,04 м - 2,33 м.,, площа зміщення складає 0,0013 га (а.с. 243-255). Отже, площа належної на праві власності позивачу земельної ділянки по вул. Миру, 14 в с. Байраки Герцаївського району зменшилася на 0,0039 га, тобто відповідач [PERSON] самовільно зайняв 0,0026 га належної на праві власності [PERSON] земельної ділянки, а відповідач [PERSON] самовільно зайняв 0,0013 га вищевказаної земельної ділянки позивача. Згідно зі ст. 212 ЗК самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачі [PERSON] і [PERSON] неправомірно, без передбачених законом підстав, самовільно зайняли земельну ділянку яка перебуває у власності [PERSON] та демонтували встановлену позивачем металеву сітку на належній йому земельній ділянці, то вимоги позивача в частині усунення відповідачами перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення вартості металевої сітки підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] не надала суду жодних доказів щодо існування порушень їх прав на належну їм земельну ділянку у зв'язку з виділенням [PERSON] сусідньої земельної ділянки. Окрім того, рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2011 року встановлено правомірність надання Байраківською сільською радою Герцаївського району спірної земельної ділянки [PERSON] за відсутності при цьому обмежень прав відповідачів (а.с. 113-115). Доводи відповідачів про непогодження [PERSON] із ними як сусідніми землекористувачами меж земельної ділянки, є безпідставними, такими що спростовується Порядком розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 677 від 26 травня 2004 року, відповідно до якого, проект відведення земельної ділянки виконавець погоджує із землевласником або землекористувачем, органом земельних ресурсів, природоохоронним органом, санітарно-епідеміологічною службою, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини. Отже, обовязкове погодження проекту відведення земельної ділянки із суміжними землекористувачами чинним законодавством не передбачено. На користь позивача також підлягають стягненню з відповідачів судові витрати : сплачене державне мито, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом, витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи, при цьому, суд враховує обєм порушень допущених кожним з відповідачів. Щодо вимог позивача про виніс гравію зі спірної земельної ділянки, проведення рекультивації земельної ділянки, то суд не вбачає підстав для їх задоволення з підстав ненадання позивачем належних та допустимх доказів. На підставі ст.ст. 181, 373, 391 ЦК України, ст. 78, 212 ЗК України,

Outcome: partial