Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-28 00:00:00

У серпні 2011 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. З врахуванням уточнених позовних вимог, посилалася на те, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 29 січня 1983 року по 31 жовтня 2011 року. В період спільного проживання ними придбана квартира [ADDRESS] вартістю 420380 грн.; автомобіль "HYUNDAITUCSON", 2007 року випуску, д.н.[NUMBER] вартістю 100570 грн.; автомобіль "SSANGYONGREXTON", 2008 року випуску, д.н.[NUMBER] вартістю 133782 грн.; диван розкладний вартістю 8865 грн.; велотренажер вартістю 1522 грн.; книжні шафи 4 шт. вартістю 1444 грн.; килим 3 х 5 вартістю 4106 грн.; кухонна меблева стінка з тумбами та навісними шафами; буфет вартістю 7711 грн.; стіл обідній з 6 стільцями вартістю 4272 грн.; холодильник вартістю 2160 грн.; телевізор GVC вартістю 570 грн.; телевізор SONY вартістю 475 грн.; вітальня, шафа для взуття вартістю 641 грн.; комод з дзеркалом, шафа, ліжко двоспальне, приліжкові тумбочки вартістю 9792 грн.; килими 2х3м - 3 шт. вартістю 6160 грн.; диван двоспальний розкладний вартістю 1800 грн.; стінка меблева вартістю 2295 грн.; журнальний столік вартістю 927 грн.; тумба під телевізор вартістю 2281 грн.;комп"ютер Самсунг вартістю 900 грн.; ноутбук вартістю 2309 грн.;комп"ютерний стіл вартістю 751 грн.; пральна машина вартістю 2156 грн.; газова плита вартістю 2013 грн., а всього майна на суму 719913 грн. Зазначала, що в квартирі [ADDRESS] вона здійснює підприємницьку діяльність з 1997 року. Дана квартира використовується під перукарню та косметичний салон. Це є її єдиним джерелом доходів. Крім цього, іншого житла на праві особистої власності вона немає. Просила поділити майно подружжя, а саме 12/100 будинковолодіння [ADDRESS] відповідно до 2 варіанту розподілу, запропонованого експертом, виділивши їй наступні приміщення: Літера А поверх перший приміщення: 1-1 коридор площею 4,00 кв.м. вартістю 17873 грн.; 1-2 передпокій 7,90 кв.м. вартістю 35300 грн.; 1-3 кімнату 10,50 кв.м. вартістю 46917 грн.; 1-4 кімнату 19,00 кв.м. вартістю 84898 грн.; 1-5 ванну 3,60 кв.м. вартістю 16086 грн.; 1-6 кухню 11,20 кв.м. вартістю 50045 грн. 1-7 комору 0,80 кв.м. вартістю 3575 грн.; 1-8 вбиральню 1,00 кв.. вартістю 4468 грн. Крім цього, просила виділити їй автомобіль "HYUNDAITUCSON", 2007 року випуску, д.н.[NUMBER] вартістю 100570 грн.; диван розкладний вартістю 8865 грн.; кухонна меблева стінка з тумбами та навісними шафами, буфет вартістю 7711 грн.; стіл обідній з 6 стільцями вартістю 4272 грн.; холодильник вартістю 2160 грн.; телевізор SONY вартістю 475 грн.; вітальня, шафа для взуття вартістю 641 грн.; диван двоспальний розкладний вартістю 1800 грн.; стінка меблева вартістю 2295 грн.; тумба під телевізор вартістю 2281 грн.; ноутбук вартістю 2309 грн.; газова плита вартістю 2013 грн., а всього майна на суму 394 554 грн. Відповідачу [PERSON] просила виділити приміщення в будинковолодінні [ADDRESS] відповідно до 2 варіанту розподілу, запропонованого експертом, а саме: Літера А поверх другий приміщення: ІХ коридор площею 7,50 кв.м. вартістю 26810 грн.; Х приміщення площею 19,00 кв.м. вартістю 67919 грн.; ХІ приміщення площею 3,90 кв.м. вартістю 13941 грн.; ХІІ приміщення площею 10,00 кв.м. вартістю 35747 грн.; ХІІІ приміщення площею 1,20 кв.м. вартістю 4290 кв.м.; ХІУ коридор площею 3,50 кв.м. вартістю 12511 грн. Крім цього, просила виділити відповідачу автомобіль "SSANGYONGREXTON", 2008 року випуску, д.н.[NUMBER] вартістю 133782 грн.; велотренажер вартістю 1522 грн.; книжні шафи 4 шт. вартістю 1444 грн.; килим 3 х 5 вартістю 4106 грн.; телевізор GVC вартістю 570 грн.; комод з дзеркалом, шафа, ліжко двоспальне, приліжкові тумбочки вартістю 9792 грн.; килими 2х3м - 3 шт. вартістю 6160 грн.; журнальний столік вартістю 927 грн.; комп"ютер Самсунг вартістю 900 грн.; комп"ютерний стіл вартістю 751 грн.; пральну машину вартістю 2156 грн.; диван вартістю 2031 грн., а всього майна на суму 325 359 грн. Просила стягнути з неї на користь [PERSON] 34 597 грн. 50 коп. різниці в частках. У вересні 2011 року [PERSON] звернувся в суд з зустрічним позовом. Посилався на те, що квартира [ADDRESS] належить йому на праві приватної власності на підставі договору довічного утримання від 19.12.1996 року, укладеного між ним та [PERSON] Остання померла менш, ніж через місяць після укладення договору довічного утримання. За цей період часу ніякі спільні кошти подружжя [PERSON] не передавались, а ним виконувались умови договору, які виражалися в спілкуванні та догляду. В червні 2003 року між ним, як орендодавцем, та [PERSON], як орендарем, був укладений договір оренди спірної квартири. Таким чином, [PERSON] усвідомлювала та ніколи не заперечувала того, що ця квартира не відноситься до спільного майна подружжя. Вважає, що спільним майном подружжя є автомобілі "HYUNDAITUCSON" та "SSANGYONGREXTON", диван вартістю 2031 грн., велотренажер вартістю 1522 грн., книжні шафи 4 шт. вартістю 1444 грн., кухонна меблева стінка з тумбами та навісними шафами, буфет вартістю 7711 грн., стіл обідній з 6 стільцями вартістю 4272 грн., холодильник вартістю 2160 грн., телевізор GVC вартістю 570 грн., телевізор SONY вартістю 475 грн., вітальня, шафа для взуття вартістю 641 грн., комод з дзеркалом, шафа, ліжко двоспальне, приліжкові тумбочки вартістю 9792 грн., килими 2х3м - 3 шт. вартістю 6160 грн., килим 3х5 - 1 шт вартістю 4106 грн., диван двоспальний розкладний вартістю 1800 грн., стінка меблева вартістю 2295 грн., журнальний столік вартістю 927 грн., диван розкладний вартістю 8865 грн., тумба під телевізор вартістю 2281 грн., комп"ютер Самсунг вартістю 900 грн., ноутбук вартістю 2309 грн., комп"ютерний стіл вартістю 751 грн., пральна машина вартістю 2156 грн., газова плита вартістю 2013 грн. Просив виділити йому автомобіль "SSANGYONGREXTON" вартістю 133782 грн., диван розкладний вартістю 8865 грн., велотренажер вартістю 1522 грн., книжні шафи 4 шт. вартістю 1444 грн., килим 3х5 - 1 шт. вартістю 4106 грн., а [PERSON] виділити автомобіль "HYUNDAITUCSON" та все інше рухоме майно. Припинити право спільної сумісної власності на зазначене майно. В задоволенні позову [PERSON] про поділ квартири [ADDRESS] відмовити. В судовому засіданні позивач та її представник первісний позов підтримали та підтвердили обставини, викладені в позовній заяві. Зустрічний позов визнали частково. Відповідач та його представник зустрічний позов підтримали. Первісний позов визнали частково. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши всі докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що обидва позови підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 січня 1983 року по 31 жовтня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 жовтня 2011 року про розірвання шлюбу (т.1 а.с.7, т.2 а.с.152). Встановлено, що 19 грудня 1996 року, тобто в період шлюбу між сторонами, відповідач [PERSON] уклав договір довічного утримання з [PERSON] Згідно з умовами договору [PERSON] передає [PERSON] належну їй квартиру [ADDRESS], а останній повинен здійснювати за свій рахунок ремонт та експлуатацію квартири, а також братиме участь у відшкодуванні витрат, пов"язаних з технічним обслуговуванням та ремонтом, в тому числі капітальним всього будинку, утриманням придомової території. Також [PERSON] зобов"язувався довічно утримувати [PERSON], забезпечуючи її доглядом, одягом, харчуванням, необхідною допомогою. Вартість матеріального забезпечення була визначена ними в 50 грн. щомісячно (т.1 а.с.77). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т.2 а.с.180). Відповідно до ст..22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. У ч.1 ст.24 КпШС передбачено, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них. Згідно зі ст..425 ЦК України в редакції 1963 року за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров"я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов"язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги на визначену сторонами суму. Отже, за змістом ст..425 ЦК України в редакції 1963 року договір довічного утримання не є безоплатним, тому що за умовами договору набувач майна зобов"язується здійснювати довічне утримання відчужувача майна. Оскільки всі витрати за договором довічного утримання здійснюються за рахунок спільних доходів подружжя, то нерухоме майно, придбане на підставі договору, є їхньою спільною власністю. Крім цього, такий договір не узгоджується з положеннями ст..24 КпШС про роздільне майно. Таким чином, суд вважає, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя. З матеріалів справи вбачається, що вказана квартира сторонами була збільшена за рахунок допоміжних приміщень та перепланована. На підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12.05.2003 року №335/10 [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на спірну квартиру, з якого вбачається, що його частка в будинковолодінні становить 12/100 на загальну площу 103,10 кв.м., в тому числі житлову 29,50 кв.м. (т.1 а.с.145, 146). В свої позовній заяві позивачка просить поділити вказане нерухоме майно в натурі відповідно до 2 варіанту розподілу, запропонованого висновком експертизи №12186 від 29 листопада 2012 року (т.2 а.с.229-250). Проте суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] про поділ нерухомого майна в натурі слід відмовити з наступних підстав. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-71 СК України та статтею 372 ЦК України. При вирішенні питання про поділ жилого будинку (квартири) як об"єкта спільної власності подружжя слід ураховувати, що такий поділ можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку (квартири) із самостійним виходом (квартиру). Поділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Питання поділу будинку (квартири) вимагає з"ясування даних про план цього будинку (квартири), а також про висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі на час розгляду справи, а у необхідних випадках органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекції про допустимість пов"язаних із цим переобладнань. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (стаття 152 ЖК України). Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи №12186 від 29 листопада 2012 року, що для будь-якого варіанту поділу 12/100 домоволодіння на дві ізольовані квартири необхідно робити перепланування та переобладнання. Крім цього, виділені частини ні по одному варіанту не будуть відповідати вимогам повноцінної ізольованої квартири. Згідно Державних будівельних норм В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення" в однокімнатній квартирі повинна бути кухня площею не меншою 7 кв. м. За вказаними варіантами поділу не передбачено виділення обом сторонам такої ізольованої квартири, де б у її склад входила кухня. Крім цього, в першому абзаці сторінки 20 висновку судової будівельно-технічної експертизи №12186 від 29 листопада 2012 року зазначено, що технічна можливість провести поділ житлових приміщень 12/100 домоволодіння [ADDRESS], виділивши кожному із його співвласників житлові приміщення, що відповідали б вимогам діючих Державних будівельних норм - відсутня (т.2 а.с.248). Оскільки в матеріалах справи не міститься дозволу виконкому місцевої Ради на перепланування та переобладнання спірної квартири на дві ізольовані квартири, та варіанти поділу не передбачають виділення обом сторонам повноцінної ізольованої квартири, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] в частині поділу в натурі квартири [ADDRESS] слід відмовити. Разом з тим, предметом спору є поділ спірного нерухомого майна. Оскільки в даний час нерухоме майно не може бути реально поділено між сторонами, то суд вважає за можливе визначити ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу, припинити право спільної сумісної власності і залишити майно у їх спільній частковій власності. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що слід визначити за сторонами право власності по ? частці за кожним на 12/100 будинковолодіння [ADDRESS]. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Також судом встановлено, що в період перебування у шлюбі сторонами придбано наступне рухоме майно: - автомобіль "HYUNDAITUCSON", 2007 року випуску, д.н.[NUMBER] . Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №497 від 4.05.2012 року вартість автомобіля становить 100570 грн. (т.2 а.с.52); - автомобіль "SSANGYONGREXTON", 2008 року випуску, д.н.[NUMBER]. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №497 від 4.05.2012 року вартість автомобіля становить 133782 грн. (т.2 а.с.52); - рухоме майно, а саме диван розкладний вартістю 8865 грн.; велотренажер вартістю 1522 грн.; книжні шафи 4 шт. вартістю 1444 грн.; килим 3 х 5 вартістю 4106 грн.; кухонна меблева стінка з тумбами та навісними шафами; буфет вартістю 7711 грн.; стіл обідній з 6 стільцями вартістю 4272 грн.; холодильник вартістю 2160 грн.; телевізор GVC вартістю 570 грн.; телевізор SONY вартістю 475 грн.; вітальня, шафа для взуття вартістю 641 грн.; комод з дзеркалом, шафа, ліжко двоспальне, приліжкові тумбочки вартістю 9792 грн.; килими 2х3м - 3 шт. вартістю 6160 грн.; диван двоспальний розкладний вартістю 1800 грн.; стінка меблева вартістю 2295 грн.; журнальний столік вартістю 927 грн.; тумба під телевізор вартістю 2281 грн.; комп"ютер Самсунг вартістю 900 грн.; ноутбук вартістю 2309 грн.; комп"ютерний стіл вартістю 751 грн.; пральна машина вартістю 2156 грн.; газова плита вартістю 2013 грн.Загальна вартість становить 65181 грн. Вартість рухомого майна визначена висновком судової товарознавчої експертизи №497 від 4 травня 2012 року (т.2 а.с.41, 52). Всього рухомого майна на суму 299533 грн. З врахуванням вимог сторін, їх фактичного користування певним майном, суд вважає, що слід поділити майно наступним чином. Позивачці [PERSON] слід виділити майно: - автомобіль "HYUNDAITUCSON", 2007 року випуску, д.н.[NUMBER] вартістю 100570 грн.; - диван розкладний вартістю 8865 грн.; - кухонна меблева стінка з тумбами та навісними шафами, буфет вартістю 7711 грн.; - стіл обідній з 6 стільцями вартістю 4272грн.; - холодильник вартістю 2160 грн.; - телевізор SONY вартістю 475 грн.; - вітальня, шафа для взуття вартістю 641 грн.; - диван двоспальний розкладний вартістю 1800 грн.; - стінка меблева вартістю 2295 грн.; - тумба під телевізор вартістю 2281 грн.; - ноутбук вартістю 2309 грн.; - газова плита вартістю 2013грн., - журнальний столік вартістю 927 грн.; - комп"ютер Самсунг вартістю 900 грн.; - комп"ютерний стіл вартістю 751 грн.; - пральну машину вартістю 2156 грн.; - комод з дзеркалом, шафа, ліжко двоспальне, приліжкові тумбочки вартістю 9792грн.; Всього майна на суму 149 918 грн. Відповідачу [PERSON] слід виділити наступне майно: - автомобіль "SSANGYONGREXTON", 2008 року випуску, д.н.[NUMBER] вартістю 133782 грн.; - велотренажер вартістю 1522 грн.; - книжні шафи 4 шт. вартістю 1444грн.; - килим 3 х 5 вартістю 4106 грн.; - телевізор GVC вартістю 570 грн.; - килими 2х3м - 3 шт. вартістю 6160 грн.; - диван вартістю 2031 грн., А всього майна на суму 149 615 грн. Слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 151,50 грн. грошової компенсації, що становить різницю від рівності часток в спільній сумісній власності. Відповідно до ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] при подачі позову до суду сплатила 1700 грн. судового збору та 120 грн. збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідач [PERSON] при подачі зустрічного позову також сплатив 1700 грн. судового збору та 120 грн. збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Таким чином, сторони при подачі своїх позовних заяв понесли однакові витрати. Що стосується судових експертиз, то квитанція, надана позивачкою [PERSON] від 16 січня 2013 року про сплату висновку експертизи, призначеної за ухвалою суду від 17.07.2012 року, то суд її не бере до уваги, оскільки вказана експертиза дала висновок про можливі варіанти поділу 12/100 будинковолодіння [ADDRESS] і суд в реальному поділі даного нерухомого майна відмовив. Суд також не бере до уваги і квитанцію про сплату 5145 грн. за висновок експертизи №947 від 4 травня 2012 року, оскільки в даному висновку ставилися питання в тому числі щодо поділу будинковолодіння по [ADDRESS], земельної ділянки [ADDRESS] (дані вимоги залишені без розгляду), квартири [ADDRESS] (відмовлено в реальному поділі). Оскільки дана квитанція не містить розшифровки оплати по кожному поставленому на експертизу питанню, а суд не може сам визначити вартість кожного питання, то прохання [PERSON] відшкодувати вартість експертизи є необґрунтованим. Позовні вимоги як однієї сторони, так і іншої сторони задовольняються частково. Таким чином, суд вважає, що судові витрати сторонами сплачено пропорційно, а тому вони не підлягають стягненню з будь-кого. Відповідно до ст..22, 24 КпШС України, ст..425 ЦК України в редакції 1963 року, ст..60, 69-71 СК України, ст..372 ЦК України в редакції 2004 року, ст..152 ЖК України, ст..ст.3,10,60,88,208-209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial