Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-30 00:00:00

24 вересня 2012 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 05 січня 2009 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики в письмовій формі, а саме відповідач власноручно написав розписку про отримання від нього грошових коштів у розмірі 220000 гривень, при цьому зобовязався повернути дану суму не пізніше 31 грудня 2009 року. За спливом вказаного часу строк дії договору був продовжений до 01 грудня 2011 року. Однак у зазначений в розписці термін 01 грудня 2011 року відповідач грошей не повернув, та до цього часу ухиляється від виконання свого зобовязання. До теперішнього часу відповідач не здійснив жодних дій по поверненню взятих коштів, у звязку з чим він вимушений звертатись до суду. Просив суд стягнути з відповідача на його користь з відповідача суму боргу в сумі 220000 гривень. Позивач [PERSON] до судового засідання не з явився, проте від нього до адреси суду надійшла заява з проханням справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення рішення суду у заочному порядку не заперечував. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року №435-ІV (що діє з 01 січня 2004 року, зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦК України) позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначенні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріалами справи встановлено, що між сторонами склалися правовідносини позики, за якими 05 січня 2009 року позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] у якості займу 220000 (двісті двадцять тисяч) гривень із зазначенням строку повернення до 31 грудня 2009 року. За підписом обох сторін строк дії договору був продовжений до 01 грудня 2011 року. Відповідач [PERSON] у зазначений термін позику не повернув, тому за закінченням даного строку позивач набув право вимагати повернення боргу. Спір про розмір отриманої відповідачем суми не підлягає доказуванню, оскільки сторони уклали угоду у письмовій формі. Ці обставини підтверджуються борговою розпискою на основі повернення від 05 січня 2009 року про отримання [PERSON] грошових коштів у сумі 220000 гривень із зобовязанням їх повернення до 31 грудня 2009 року, за підписом обох сторін строк дії договору був продовжений до 01 грудня 2011 року, яка була написана власноручно [PERSON] без будь-якого впливу в присутності свідка, що зазначено у тексті самої розписки. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем порушені умови договору позики щодо повернення суми боргу, тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та стягує з відповідача, як особи відповідальної за невиконання зобовязання, вказану суму боргу. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вбачається зі ст.4 Закону України «Про судовий збір»від 08 липня 2011 року №3674-VI (який є чинним з 01 листопада 2011 року) за подання позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менш 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (що у грошовому еквіваленті складає 214,60 грн.) та не більше трьох розмірів мінімальної заробітної плати (що у грошовому еквіваленті складає 3219 грн.).

Outcome: approved