Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-10 00:00:00

позивач звернулась до суду з вказаними вимогами, посилаючись на ті обставини, що 29 травня 2011 року її малолітній син [PERSON], [INFO], близько 19 години катався на велосипеді у селі Центральне Миронівського району по вулиці Центральна поряд з будинком під номером 61. У цей час малолітній [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], перебуваючи у зазначеному будинку, з 8-го поверху кинув камінь на її сина та влучив йому у голову. Згідно акту судово-медичного обстеження № 27 від 10.10.2011 року у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани лобної ділянки голови. Дане ушкодження утворилось від дії тупого предмета і відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. 18 листопада 2011 року Миронівським РВ ГУ МВС України у Київській області за результатами проведеної в порядку ст. 97 КПК України перевірки за фактом умисного спричинення її малолітньому сину легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я було відмовлено в порушенні кримінальної справи з підстав, що в діях [PERSON] відсутні ознаки складу злочину, передбаченого ст. 296 КК України, та складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 ч. 4 КУпАП відносно матері [PERSON] [PERSON] У зв'язку з отриманим [PERSON] тілесним ушкодженням, він з 25.05.2011 року по 09.06.2011 року перебував на амбулаторному лікуванні у Миронівській ЦРЛ, а з 10.06.2011 року по 16.06.2011 року лікувався стаціонарно. Вказаними протиправними діями сина відповідача їй та сину заподіяно моральної шкоди. Від вчинених дій її син зазнав фізичного болю. У зв'язку з лікуванням було порушено його звичайний спосіб життя. Замість того, щоб спілкуватися з однолітками, вести активний спосіб життя, характерний для дітей його віку, син був прикутий до лікарняного ліжка та на тривалий час був позбавлений повноцінного спілкування з рідними та близькими. Після отриманого ушкодження син і зараз відчуває головні болі, змінився його психологічний стан, погіршився сон, син став зляканий та знервований. Дізнавшись про спричинене ушкодження здоров'я сину, та будучи свідком, як дитина мучиться від фізичного болю, вона зазнала душевних страждань, була занепокоєна станом здоров'я сина. ЇЇ звичайний спосіб життя під час лікування [PERSON] зазнав змін, оскільки вона змушена була купляти йому ліки та інші медикаменти, постійно перебувати біля нього, їздити з ним на медичні консультації у різні лікувальні заклади, що потребувало матеріальних затрат та психологічних навантажень. Просила стягнути з відповідача [PERSON], яка є матірю правопорушника, моральну шкоду, яка завдана неправомірними діями її неповнолітнього сина [PERSON] її малолітньому сину [PERSON] та їй як матері потерпілого від неправомірних дій, у розмірі по 10000 грн. кожному, всього стягнути 20000 грн. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та в поясненнях послалась на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Представник позивача [PERSON] підтримала вимоги, заявлені позивачем, та в їх обґрунтування послалась на ті обставини, що шкоду здоровю позивача завдано протиправними діями сина відповідача, який неналежно виховується відповідачем. До даного часу син позивача відчуває наслідки травми та перебуває під наглядом. В добровільному порядку відповідач відшкодувати моральну шкоду не бажає, а тому права позивача та її сина підлягають задоволенню в судовому порядку. Відповідач позов визнала частково, погоджується відшкодувати сину позивача моральну шкоду в сумі 200 гривень. Вказаний розмір моральної шкоди вважає таким, що відповідає завданій йому шкоді. З наступного дня після події він грався на вулиці, катався на велосипеді. Вимоги про стягнення моральної шкоди безпосередньо на користь позивача вважає необґрунтованими. Представник відповідача [PERSON] позов визнав частково. Вважає, що моральна шкода підлягає стягненню лише на користь сина позивача та у розмірі, вказаному його довірителем. Вказана сума є достатньою для відшкодування спричиненої шкоди. Суду пояснив, що у сина позивача можуть бути наслідки іншої травми, на що маються посилання у висновку судово-медичного дослідження. З вини сина відповідача він отримав незначну рану лобної ділянки голови розміром 0,3 на 2 см., тяжких наслідків від вказаної травми не настало. Відповідач не працює, є багатодітною матірю, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, на даний час вагітна. Вказані обставини вважає підставою для зменшення розміру моральної шкоди до 200 грн. Суд, заслухавши сторони та їх представників, свідків, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. За правилами ст. 39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Відповідно до ст. 201 ЦК України здоровя є особистим немайновим благом, яке охороняється цивільним законодавством. Для захисту вказаного нематеріального блага одночасно можуть бути використані як спеціальні, так і загальні способи захисту, в тому числі відшкодування завданих збитків та компенсація моральної шкоди. Частини 1 та 2 статті 23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особо зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях; яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Частиною 3 та 4 вказаної статті передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. В судовому засіданні встановлено, що 29 травня 2011 року малолітній [PERSON], [INFO], близько 19 години катався на велосипеді у селі Центральне Миронівського району по вул. Центральна поряд з будинком під номером 61. У цей час малолітній [PERSON], [INFO], перебуваючи у вказаному будинку, з 8-го поверху кинув камінь на останнього та влучив йому у голову. Вказані обставини не оспорюються відповідачем та встановлені при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 ч. 4 КУпАП. 18 листопада 2011 року Миронівським РВ ГУ МВС України у Київській області за результатами проведеної в порядку ст. 97 КПК України перевірки за фактом умисного спричинення малолітньому сину позивача [PERSON] легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я було відмовлено в порушенні кримінальної справи. При цьому, оперуповноваженим ГКМСД Миронівського РВ ГУ МВС України у Київській області [PERSON] 18.11.2011 року складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 ч. 4 КУпАП відносно матері [PERSON] [PERSON] Суддею Миронівського районного суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення, вчинене відповідачем за ст. 184 ч. 4 КУпАП, було встановлено, що в діях малолітнього [PERSON] вбачалися ознаки злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України. За вчинення неповнолітніми діянь, що містять ознаки злочину, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність, несуть адміністративну відповідальність батьки, або особи, що їх замінюють. Відповідач по справі [PERSON], яка є матірю малолітнього [PERSON], визнана винною у вчиненні вказаного правопорушення та звільнена від адміністративної відповідальності за спливом строку накладення адміністративного стягнення. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. Вказані встановлені обставини є обовязковими для суду відповідно до положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України, якою передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Батьками малолітніх [PERSON] та [PERSON] являються сторони, що підтверджується свідоцтвами про їх народження: серії 1-БК № 088698, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Обухівського районного управління юстиції Київської області 6 вересня 2002 року, серії 1-БК № 040362, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Березанського міського управління юстиції Київської області 18 жовтня 2001 року. Згідно акту судово-медичного обстеження № 27 від 10.10.2011 року у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани лобної ділянки голови. Дане ушкодження утворилось від дії тупого предмета і відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. У зв'язку з отриманим [PERSON] тілесним ушкодженням, він з 29 травня 2011 року по 9 червня 2011 року перебував на амбулаторному лікуванні у Миронівській ЦРЛ, з 10 червня 2011 року по 16 червня 2011 року лікувався стаціонарно. [PERSON] встановлено діагноз: забійна рана голови. На амбулаторному лікуванні з діагнозом наслідки перенесеної 29.05.2011 року [PERSON] перебував також з 25 лютого 2012 року по 10 березня 2012 року. Вказані обставини підтверджуються довідками Миронівської центральної районної лікарні від 3 листопада 2011 року , № 234 від 18 квітня 2012 року. Вказаними протиправними діями сина відповідача [PERSON] сину позивача [PERSON] заподіяно моральної шкоди. Від вчинених дій [PERSON] зазнав фізичного болю та страждань. Після отриманого ушкодження він вимушений був лікуватись амбулаторно та стаціонарно. У зв'язку з перебуванням на лікуванні у Миронівській ЦРЛ було порушено його звичний спосіб життя, він був прикутий до лікарняного ліжка та на деякий час був позбавлений повноцінного спілкування з рідними та близькими. У малолітньому віці він вимушений був приймати ліки. Дізнавшись про спричинене сину ушкодження здоров'я, позивач також зазнала психологічного стресу та душевних страждань. Вона була занепокоєна станом здоров'я сина, її звичайний спосіб життя під час лікування [PERSON] зазнав змін, оскільки вона змушена була купляти йому ліки та інші медикаменти, постійно перебувати біля нього, їздити з ним на медичні консультації у різні лікувальні заклади, що потребувало не лише матеріальних затрат, а й психологічних навантажень. Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається зі змісту ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла 14 років) відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи. Враховуючи вказані правові норми та той факт, що виховання малолітнього [PERSON] здійснює його мати, відповідач по справі, моральну шкоду повинна відшкодувати саме вона. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер вчиненого правопорушення, тяжкість завданої травми, глибину психологічного дискомфорту, термін фізичних і душевних страждань. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] показали, що проживають зі сторонами по справі в одному жилому будинку, бачили, що малолітній син позивача, як після одержання травми, так і по даний час грається у дворі, веде активний спосіб життя. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує особу відповідача, яка надала суду письмові докази про те, що не працює, має на утриманні трьох дітей, дохід має лише у виді допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років, перебуває на обліку в жіночій консультації з діагнозом: вагітність 8-9 тижнів, хворіє. З урахуванням вказаних обставин, а також вимог розумності та справедливості моральну шкоду суд визначає в розмірі 1000 грн. на користь позивача [PERSON] та 1500 грн. на користь її малолітнього сина [PERSON] Відповідно до ст. 84 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають понесені витрати на правову допомогу в розмірі 200 гривень, які нею сплачено за написання позовної заяви та відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 22, 23, 201, 1166, 1167, 1178 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди,

Outcome: approved