Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-12 00:00:00

21 листопада 2013 року позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини посилаючись на те, що сім'я фактично розпалася у наслідок несумісності характерів та відсутності взаєморозуміння, що між ними втрачені почуття любові і поваги один до одного. Подружні стосунки не підтримують і сумісне господарство не ведуть. В добровільному порядку відповідач не надає належної матеріальної допомоги на сумісної утримання дитини. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сумісної дитини, а саме сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву, відповідно до якої, просить позовні вимоги задовольнити, в частині стягнення аліментів з відповідача просить стягувати з моменту ухвалення судом рішення, справу розглянути у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини не з'явлення суду не надав. Згідно до ст.169 ч.4 ЦПК України, «якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповноважною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, вважає за можливим розглянути справу по суті та постановити заочне рішення згідно до ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.57 ЦПК України докази встановлюються на підставі пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від сумісного життя мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, та знаходиться на її утриманні. Сторони подружні стосунки не підтримують, сумісне господарство не ведуть. З моменту подачі позову, сторони не примирилися. Як регламентує ст.1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. При цьому, згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільної згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідач аліменти по рішенню суду на утриманні інших дітей не сплачує. Згідно ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180, ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При відсутності укладеного в порядку, передбаченому ст.189 СК України, між батьками договору про сплату аліментів на неповнолітню дитину та не надання дитині утримання, аліменти стягуються в судовому порядку на користь того з батьків, з ким проживає дитина та хто її утримує. Аналогічні положення, визначені у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, згідно якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно приписів ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з того, що відповідачем суду не надані докази, яки б суд зміг би врахувати при визначенні розміру аліментів, а саме докази підтверджуючи його тяжке матеріальне становище, поганий стан здоров'я, що на його утриманні знаходяться інші діти, непрацездатні батьки і інші обставини, суд вважає, що позивні вимоги позивачки підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме стягнути з відповідача аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі ? частини віх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 13 січня 2014 року. Відповідно до п.1.ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню у дохід держави судовій збір за вимоги про стягнення аліментів у розмірі 229,40 гривен. На підставі викладеного,

Outcome: approved