Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-03 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд із позовом до Тернопільської міської ради, [PERSON], треті особи Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, Товарна біржа «Тернопільська біржа нерухомості», про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться у м.Тернополі по вул.Білогірській, 7 а, зареєстрованого на Товарній Біржі «Тернопільська біржа нерухомості»за №87, який укладено 27 травня 1999 року між [PERSON], який діяв від свого імені та від імені неповнолітніх [PERSON], [PERSON], та [PERSON], визнати за кожним з позивачів право власності в рівних частках на 1/3 частку житлового будинку №7а, що знаходиться по вул. Білогірській в м.Тернополі та зобовязати Першу Тернопільську державну нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину 1/3 частку житлового будинку за вищевказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 21 грудня 2008 року помер [PERSON], який постійно проживав і на день смерті був зареєстрований за адресою: [INFO] а. Спадкоємцями після смерті останнього є його дружина [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON], які прийняли спадщину по факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, звернувшись в нотаріальну контору, позивачі отримали відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку №7а, що знаходиться по вул. Білогірській в м.Тернополі у звязку з відсутністю належно оформленого документа про право власності. Будинок за вказаною вище адресою був придбаний спадкодавцем, який діяв від свого імені та від імені неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 27 травня 1999 року та зареєстрований на Товарній біржі «Тернопільська біржа нерухомості». Під час укладення договору купівлі-продажу покупець передав грошові кошти продавцеві, ще до підписання договору, про що зазначено в договорі. Після чого, спадкодавець разом із сімєю переїхав у житловий будинок №7а по вул. Білогірській у м.Тернополі, де на даний час продовжують проживати спадкоємці, тобто умови укладеного договору було виконано в повному обсязі. Вказане будинковолодіння зареєстровано на праві приватної власності Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу. На підставі викладеного, просять позов задовольнити, визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться у м.Тернополі по вул. Білогірській,7 а, зареєстрований на Товарній Біржі «Тернопільська біржа нерухомості»за №87, який укладено 27 травня 1999 року між [PERSON], який діяв від свого імені та від імені неповнолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON], визнати за кожним з позивачів право власності в рівних частках на 1/3 частку житлового будинку №7 а, що знаходиться по вул. Білогірській в м.Тернополі та зобовязати Першу Тернопільську державну нотаріальну контору видати свідоцтва про право на спадщину за законом. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не зявилися, однак подали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, однак подав суду письмові заперечення, в яких вказує, що відносно вирішення даного спору покладається на думку суду. Представник третьої особи Першої Тернопільської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, однак надіслав суду лист, у якому просить справу розглядати у його відсутності по наявних у справі документах. Представник третьої особи Товарної біржі «Тернопільська біржа нерухомості»в судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає, оскільки відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] міської ради про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином та про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне. 27 травня 1999 року [PERSON] (Продавець) та [PERSON], що діє від власного імені та від імені неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] (Покупець) уклали договір, згідно якого Продавець продав, а Покупець купив житловий будинок №7а по вул. Білогірській в м.Тернополі. Продаж вчинено за 11930 грн., які Продавець отримав від Покупця ще до підписання цього договору. Вказаний договір купівлі-продажу зареєстрований на Товарній біржі «Тернопільська біржа нерухомості», реєстраційний номер 87. Згідно реєстраційного посвідчення від 10 червня 1999 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, 1/3 частина будинковолодіння №7а по вул. Білогірська в м.Тернополі зареєстровано за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Тернопільською біржею нерухомості від 27 травня 1999 року за реєстром №87 і записано в реєстрову книгу за №535. Як вбачається із технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду, що знаходиться по вул. Білогірській, 7 а в м.Тернополі, власниками вищевказаного житлового будинку є: [PERSON]/3 частка; [PERSON] 1/3 частка; [PERSON] 1/3 частка. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], який діяв від власного імені та від імені неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], набув право власності на 1/3 частину будинковолодіння №7а по вул. Білогірська в м.Тернополі відповідно до договору купівлі-продажу, зареєстрованого Товарною біржею «Тернопільська біржа нерухомості», реєстраційний номер 87, однак вказаний договір нотаріально не посвідчений. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1964 року, що діяла на час виникнення правовідносин), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. 21 грудня 2008 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД №076413 від 22 грудня 2008 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Згідно записів у паспорті громадянина України [PERSON] серії МС №746344, виданому Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області, остання 17 лютого 1984 року зареєструвала шлюб із [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ИД №306082 від 06 квітня 1973 року, виданого Тернопільським міським відділом ЗАГС, батьком позивача по справі [PERSON] є [PERSON]. Померлий [PERSON] також є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД №347340 від 06 квітня 1983 року, видане Тернопільським міським відділом ЗАГС. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії 1-ИД №003890 від 04 серпня 2005 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Рудавська». Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2928/02-31 від 30 листопада 2011 року, винесеної державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частках кожному на 1/3 частку житлового будинку, що знаходиться по вул.Білогірській, 7а в м.Тернополі, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). В силу ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Слід визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку №7а, що знаходиться по вул.Білогірській в м.Тернополі, зареєстрований на Товарній біржі «Тернопільська біржа нерухомості»за №87, та визнати за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право власності в рівних частках кожному на 1/3 частку житлового будинку №7а, що знаходиться по вул. Білогірській в м.Тернополі, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Водночас, суд вважає передчасними та такими, що не підлягають до задоволення вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] в частині зобовязання Першої Тернопільської державної нотаріальної контори видати їм свідоцтва про право на прийняття спадщини на 1/3 частку житлового будинку, що знаходиться по вул. Білогірській, 7а в м.Тернополі, в рівних частках, з наступних міркувань. Відповідно до ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють ряд нотаріальних дій, в тому числі і видають свідоцтва про право на спадщину, у відповідності до вимог ст.47 вказаного Закону, на підставі належно оформлених документів. Згідно п.212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п.216 Інструкції). Вбачається, що обовязок нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за законом виникає після подання спадкоємцем належно оформлених правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Outcome: partial