Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просить визнати втратившими право користування житлом: квартирою № 68 по вул.Пролетарській,8 у м.Білій Церкві неповнолітніх онуків, [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Вимоги обґрунтувала тим, що в належній їй та синам на праві власності квартирі за її згодою були зареєстровані онуки з 13.03.2007 р., але за вказаною адресою вони не проживають, оскільки живуть разом з матірю [ADDRESS]. Її син [PERSON] розлучився з відповідачкою. Комунальні послуги та квартплату позивачка вносить сама, ніхто не надає допомоги, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Добровільно відповідачка зняти з реєстрації дітей не бажає, тому позивач змушена звертатися до суду за захистом свого права власності на квартиру, посилаючись на ст.386 ЦК України та ст.167 ЖК України. В судовому засідання позивач підтримала вимоги, додатково пояснила, що [PERSON] разом з дітьми проживала в неї у 2006р. лише декілька тижнів, а потім вибралася на зйомку квартиру, оскільки між ними постійно виникали сварки. Спір щодо сплати житлово-комунальних витрат не вирішувався. Відповідач позов не визнала, посилаючись на те, що вона не має змоги зареєструвати дітей за своїм місцем проживання, оскільки квартира [ADDRESS] виставлена на продаж. Вона є співвласником квартири, у якій фактично проживає три сімї: її батьки, її сестра з чоловіком і дітьми, та відповідачка з чоловіком і дітьми. Після придбання власної квартири вона зареєструє в ній дітей. З чоловіком шлюб розірваний, але вже півтора місяці як вони проживають разом. Залишили квартиру позивачки № 68 по вул.Пролетарській,8 у м.Білій Церкві у 2006р. зимою проживши декілька місяців, оскільки постійно виникали сварки, скандали, як із чоловіком так і з свекрухою, яка його постійно підбурювала проти дружини. Сумісне проживання було і є неможливим. Проте вважає, що діти мають право бути зареєстровані разом із батьком у належній йому на праві власності квартирі. Третя особа [PERSON] вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки діти зареєстровані разом із ним у належній йому на праві спільної власності квартирі. Із позивачкою не змогли разом проживати, оскільки постійно виникали скандали. З відповідачкою він офіційно розлучений, але фактично проживає однією сім»єю вже близько півтора місяці [ADDRESS]. Питання про порядок сплати житлово-комунальних послуг не оговорювалося, проте він не заперечує проти внесення квартплати за свою частку. Третя особа [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню, підтримав позицію позивачки. Пояснив, що його брат [PERSON] не надає ніякої допомоги позивачці, вона змушена сама сплачувати житлово-комунальні послуги за квартиру. Сумісне проживання сторін неможливе через постійні сварки і відсутність порозуміння. Представник третьої особи Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради вважає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки цим будуть порушені права дітей на житло, які можуть бути зареєстровані і проживати як з матірю так і з батьком. Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та її сини [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на житло № 15644 від 15.10.1996р.. У спірній квартирі зареєстровані співвласники житла та неповнолітні [PERSON] і [PERSON], [INFO], з 13.03.2007 року. [PERSON] є батьком дітей [PERSON] та [PERSON], 29.10.2006р.н., що підтверджується свідоцтвами про народження. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд… Відповідно до ч.2 ст.156 ЖК України, за згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти інших членів сімї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Аналізуючи зазначені норми, суд прийшов до висновку про неможливість позбавлення права на житло неповнолітніх дітей співвласника спірної квартири. Відповідно до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дітей з одним із батьків після розірванні шлюбу не встановлювалося. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, батьки дітей фактично проживають однією сім»єю. Проживати у спірній квартирі не мають можливості через неприязні стосунки, що склалися між ними та позивачкою, що підтвердили сторони, треті особи по справі та свідки [PERSON] та [PERSON]. Проте, позбавити [PERSON], і як наслідок його неповнолітніх дітей, права користуватися жилим будинком (квартирою) не може бути, що передбачено ст.155 ЖК України. Ст.167 ЖК України до спірних правовідносин не може бути застосована, оскільки неповнолітні не є дітьми наймача жилого приміщення, а є дітьми власника жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 386 ЦК України, на яку посилається позивач, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Відповідно до ч.1 ст.162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Як встановлено, в судовому засіданні, спір між співвласниками квартири щодо порядку сплати за користування житлом не вирішувався. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Судові витрати у разі відмови у задоволенні позовних вимог покладаються на позивача. На підставі ст.ст. 150, 155, 156, 162 ЖК України, ст.ст. 160, 161 СК України, ст. 386 ЦК України,

Outcome: dismissed