Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-17 00:00:00

21 липня 2011 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що між сторонами у справі 07 лютого 2008 року було укладено кредитний договір №766110/ФЛ, свої договірні зобов`язання позичальника за яким відповідач не виконав, кредит у визначений договором термін позивачу не повернув, в зв`язку із чим позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вказаним договором в розмірі 25663,76 гривень, а також покласти на відповідача судові витрати у справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 07 лютого 2008 року між ВАТ КБ «Надра», як кредитодавцем, правонаступником якого є позивач, та відповідачем, як позичальником, укладено кредитний договір №766110/ФЛ, за умовами позичальник отримав кредит в розмірі 15000 гривень, зобов`язавшись його повернути щомісячними платежами в розмірі 665,82 гривень в термін до 04 лютого 2011 року, сплативши 2,7% на місяць за користування кредитом, а також інші обов`язкові платежі. За прострочення строків виконання зобов`язань із своєчасного повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та інших платежів позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту більш ніж на 2 дні позичальник сплачує банку штраф в розмірі 30 гривень. Також договором передбачено право кредитодавця вимагати дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом у випадку порушення позичальником порядку та строків повернення кредиту. Викладене підтверджується копією зазначеного кредитного договору, копією меморіального ордеру №950 від 07 лютого 2008 року, копією свідоцтва про державну реєстрацію, копією витягу зі статуту (а.с.5-7, 16-19). Із матеріалів справи встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе договірні зобов`язання за кредитним договором №766110/ФЛ від 07 лютого 2008 року, внаслідок чого у кредитодавця виникло право вимагати дострокового повернення кредиту. При цьому розмір виниклої заборгованості за кредитом станом на 31 грудня 2010 року становить 25663,76 гривень, з яких 12541,4 гривень заборгованість по кредиту, 9220,68 гривень заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, 360 гривень\\~штраф, 3541,68 гривень\\~пеня (а.с.8-9). Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновид якої є пеня, штраф (ст.549 ЦК України). Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №766110/ФЛ від 07 лютого 2008 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між кредитодавцем, правонаступником якого є позивач, та відповідачем даного договору із дотримання вимог діючого законодавства, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобов`язань за даним договором та встановлено наявність у позивача права вимагати дострокове повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати у справі в розмірі 376,64 гривень (а.с.14, 15). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved