Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-05 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Вуглецевий композит" в якому просив стягнути з ВАТ "Вуглецевий композит" на його користь 40178,82 грн. з яких 4065,97 грн. - заборгованість із заробітної плати, а 36112,85 грн. - заборгованість, як зазначає, з відшкодування підзвітних сум коштів. Судом до участі у справі, в якості третьої особи було залучено арбітражного керуючого - Іщенка Дмитра Васильовича, якого постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.08.2011 року у справі №12/5009/1801/11 про банкрутство ВАТ "Вуглецевий композит" було призначено розпорядником майна ВАТ "Вуглецевий композит". Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.11.2011 року наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області №728 був призначений на посаду голови правління ВАТ "Вуглецевий композит". Протягом роботи, через тяжке фінансове становище товариства, йому не виплачується заробітна плата, яку доводиться стягувати в судовому порядку, так Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя уже видавався судовий наказ про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. З моменту видачі судового наказу до звернення з позовною заявою знову виникла заборгованість, зокрема 2790,31 грн. за листопад та 1275,66 грн. за грудень 2012 року разом - 4065,97 грн., яку і просить стягнути. Крім того, просить стягнути з відповідача 36112,85 грн., при цьому зазначає, що в період з грудня 2011 року по грудень 2012 року він особисто, за власні кошти та в інтересах відповідача неодноразово здійснював придбання та оплату товарів, робіт, послуг на вказану суму. В судове засідання представник відповідача та третя особа не з'явилися, подали до суду письмові пояснення, відзив, просили розглядати справу без їх присутності. При цьому представник відповідача позовні вимоги визнав повністю, просив задовольнити позов, арбітражний керуючий визнав позов обґрунтованим та законним. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом та не оспорюється сторонами, позивач є головою правління ВАТ "Вуглецевий композит". Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.04.2011 року у справі №12/5009/1801/11 порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ "Вуглецевий композит", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.08.2011 року у справі №12/5009/1801/11 про банкрутство ВАТ "Вуглецевий композит" було призначено розпорядником майна ВАТ "Вуглецевий композит" - арбітражного керуючого Іщенка Д.В. Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - "Закон") - арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) з моменту винесення ухвали (постанови) про призначення його арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства - боржника. Кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство. Відповідно до п.5 ст.19 Закону дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення. Відповідно до ч.1 ст.31 Закону власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника протягом усієї процедури санації з метою припинення провадження у справі про банкрутство має право задовольнити всі вимоги конкурсних кредиторів, внесені до реєстру вимог кредиторів, або надати боржнику кошти, достатні для задоволення всіх вимог конкурсних кредиторів відповідно до реєстру вимог кредиторів, за винятком неустойки (штрафу, пені). За таких обставин позивач є поточним кредитором, а зважаючи на те, що заробітна плата за листопад - грудень 2012 року була нарахована, ВАТ "Вуглецевий композит" та арбітражний керуючий визнають вимоги, тому вирішення питання по виплаті заробітної плати слід розглядати в рамках провадження у справі про банкрутство відповідача. Крім того, відповідно до ч.3 ст.118 ЦПК України позовна заява про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, або скасування його судом. Як було встановлено в частині стягнення заборгованості за листопад - грудень 2012 року позивач з відповідною заявою до суду не звертався. Щодо вимог по стягненню, як зазначає позивач, заборгованості з відшкодування підзвітних сум коштів вони є безпідставними. Як доказ наявності вищевказаної заборгованості позивачем було представлено ряд Звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт. З даних документів слідує, що ВАТ "Вуглецевий композит" надавало протягом звітного періоду позивачу авансові кошти за використання, яких він в подальшому звітувався. Жодних доказів використання позивачем власних коштів, а відповідно і наявності заборгованості в цій частині до суду не представлено. Відповідно до з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.57 ЦПК України). Частиною 2 ст.59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed