Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-10 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № LVH9GА00000097 від 22.06.2007року в сумі 19992,79 доларів США, що в еквіваленті станом на 27.07.2011 року згідно офіційного курсу НБУ становить 159542,46 гривень, а також сплаченого судового збору в сумі 1595,42 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. за подання позову. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № LVH9GА00000097. За умовами вказаного договору позивач зобов'язується надати відповідачу на умовах цього договору грошові кошти в сумі 15000 доларів США з терміном погашення до 21 червня 2017 року, а відповідач [PERSON] прийняла на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до Графіку. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, а відповідач свої зобов'язання виконала частково, внаслідок чого загальний розмір заборгованості станом на 29 червня 2011 року становить 159542,46 гривень. Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки . Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти прийняття по справі заочного рішення. Відповідачі в судове засіданні не з'явилися, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, причин своєї неявки суд не повідомили. В силу ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідачів, повідомлених належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Положення ст. 1048 ЦК України передбачають, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Виходячи з положень ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 22 червня 2007року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № LVH9GА00000097 на загальну суму 15000 доларів США з терміном повернення кредиту до 21 червня 2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом. З метою забезпечення виконання кредиту був укладений договір поруки з [PERSON]. Зазначений кредит було отримано [PERSON] на ремонт квартири. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов'язувалась погасити кредит, сплатити проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених кредитним договором. Згідно ст.612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Судом встановлено, що [PERSON], в терміни, встановлені кредитним договором, кошти не повернула. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, а відповідач свої зобов'язання не виконала. Судом встановлено, що згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. З огляду на те, що відповідач [PERSON] прострочила погашення платежів кредиту та нарахованих відсотків, чим не виконала взятих за кредитним договором зобов'язань, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором. Враховуючи те, що кредитний договір був забезпечений договором поруки , згідно якого поручителем виступала [PERSON]. Згідно договору покури у випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору та даному договору боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Дане положення договору не суперечить вимогам Цивільного Кодексу України. Відтак, з відповідачів слід стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 19992,79 доларів США, що в еквіваленті станом на 27.07.2011 року згідно офіційного курсу НБУ становить 159542,46 гривень,. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача судовий збір в розмірі 1595,42 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Оскільки відповідачі порушили усі вищезазначені норми закону та умови договору, що виразилось у невиконанні належним чином зобов'язань за вказаним кредитним договором, а відтак, суд вважає, що позов є підставним, а тому його слід задовольнити.

Outcome: approved