Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про усунення від права на спадкування, посилаючись на те, що після смерті чоловіка [PERSON] залишилась спадщина в вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Вважає, що відповідачі -діти померлого чоловіка не мають право на спадщину, оскільки з батьком не проживали разом, не надавали йому матеріальну допомогу. [PERSON] був тяжко хворою людиною, потребував сторонньої допомоги. Відповідачі постійно конфліктували з батьком, що негативно впливало на його стан здоров»я. Також просить скасувати свідоцтво про право на спадщину від 19 квітня 2010 року видане на її ім.»я та визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю. В задоволенні позову просив відмовити. Третя особа -представник Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори у судове засідання не з»явився, надали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутністю, в задоволенні позову просили відмовити. Суд, вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача [PERSON], представника третьої особи -Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено наступне. На підставі Договору дарування, посвідченого Третьою Харківською державною нотаріальною конторою 6 квітня 1960 року та зареєстрованого в Харківському міському бюро технічної інвентаризації; Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 25 серпня 1998 року, зареєстрованого в ДКП Харківське міське бюро технічної інвентаризації; рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 січня 1999 року, зареєстрованого в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», [PERSON], належало 41100 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS]. [PERSON] знаходилась в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 19 жовтня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого Московським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова. [PERSON] помер [INFO], видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась з 41100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS]. Відповідно до ч 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON]. 19 квітня 2010 року Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 41300 частину житлового будинку. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», 7 липня 2010 року за [PERSON] зареєстроване на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19 квітня 2010 року 41300 частина житлового будинку [ADDRESS]. Позивач та її представник [PERSON] просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, дали пояснення про обставини викладені вище. Відповідач не погодився з позовними вимогами з тих підстав, що його батько був енергійною людиною, за станом здоров»я не знаходився на обліку в медичних установах. Його батько не потребував матеріальної допомоги, ніколи не звертався до нього за допомогою, а навпаки надавав йому матеріальну допомогу пов»язану з будівництвом. Допитані в судовому засіданні свідки повідомили наступні факти. Так, свідок [PERSON] підтвердив, що бачив [PERSON] не за довго до його смерті, він ремонтував паркан за місцем мешканням. Діти померлого спілкувались з батьком. Свідок [PERSON] підтвердила, що за життя [PERSON], син [PERSON] приїздив до батька, допомагав йому по господарству. Батько з відповідачами, своїми синами, мав нормальні відносини. Вона бачила [PERSON] перед смертю, не чула щоб він тяжко хворів. За неділю до смерті [PERSON], [PERSON] не стала пускати до батька [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що являється зятем онуки [PERSON], приходив до [PERSON], допомагав, останнім часом її чоловік [PERSON] тяжко хворів, півроку не виходив з будинку. Ніхто з його синів не приходив до батька, не допомогали йому. В 2005 році чи в 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був конфлікт з приводу продажу автомобіля. Свідок [PERSON], син позивача, пояснив, що [PERSON] останнім часом тяжко хворів, до нього постійно приїздила швидка допомога. Його діти не приходили до батька, а коли приходили сварились, не допомагали йому. Зі слів своєї матері відомо, що [PERSON] бив свого батька. Свідок [PERSON] підтвердив, що в 2004 - 2007 роках працював разом з [PERSON]. На роботу до сина приїздив батько [PERSON] з проханням відремонтувати автомобіль. Зі слів [PERSON] він постійно спілкується з батьком. Ніколи не чув щоб батько [PERSON] тяжко хворів. Відповідно до ч 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно ч 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позивач не довела, що відповідачі ухилялись від надання допомоги своєму батькові, оскільки він потребував допомоги. Не надані відомості про тяжкий стан здоров»я [PERSON]. Ні медичних документів, ні відомостей з райвідділу міліції суду не надані. Як встановлено, з матеріалів спадкової справи Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори, до нотаріальної контори звернулась [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON], зазначила, що являється спадкоємицею 13 частки майна чоловіка, а саме: житлового будинку [ADDRESS]. Зазначила в цій заяві, що 23 частки майна -житлового будинку залишаються відкритими за синами спадкодавця [PERSON] та [PERSON]. В матеріалах спадкової справи також є заява [PERSON] від 5 серпня 2009 року про прийняття спадщини після батька [PERSON], померлого [INFO]. Таким чином, суд вважає, що в 2009 році позивач визнавала наявність ще двох спадкоємців, не зверталась до суду в 2009 році з зазначеним позовом. Тільки в 2012 році звернулась з позовом до відповідачів про усунення від права на спадкування. Позовні вимоги в частини про скасування свідоцтва про право на спадщину від 19 квітня 2010 року, видане на ім.»я позивача [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки свідоцтво видане державним нотаріусом на підставі заяви позивача про прийняття спадщини. В свідоцтві про право на спадщину за законом від 19 квітня 2010 року зазначено, що свідоцтво про право на спадщину на 82300 частки житлового будинку ще не видано. Відповідно до ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed