Jurisdiction: civil
Date: 2013-06-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому посилається на те, що вона є самотньою, похилого віку людиною, часто хворіє та потребує стороннього догляду, в зв'язку з чим в жовтні 2003 року її дочка, відповідачка у даній справі, запропонувала їй свої послуги по забезпеченню її доглядом, харчуванням, утриманню її частини житлового будинку та присадибної земельної ділянки в належному стані, вона погодилася і 30.10.2003 року приватним нотаріусом Генічеського райнатокругу між ними було посвідчено договір, тексту якого вона не читала вважаючи, що в ньому передбачені всі права та обов'язки, про які вона домовлялася. Перші чотири місяці відповідачка сумлінно виконувала свої зобов'язання, потім почала знущатися з неї, побила її, виганяє з будинку, в зв'язку з чим вона була вимушена звернутися за допомогою до своєї середньої доньки [PERSON], яка погодилася доглядати за нею при умові, якщо вона укладе з дочкою договір довічного утримання. В процесі збирання документів в Генічеському БТІ вона дізналася, що фактично 30.10.2003 року між нею та відповідачкою було укладено договір дарування ? частини житлового будинку, чого вона не бажала. Вважає, що договір дарування, укладений з метою приховати дійсний правочин, є право чином удаваним, просить визнати правочин дарування недійсним. В судовому засіданні позивачка вимоги позова змінила, просить визнати зазначений правочин недійсним в зв'язку з обманом. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали. Вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, свідків, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим 6.08.2002 року держнатаріусом Генічеської державної нотаріальної контори, спадкоємцями майна померлого [PERSON] є в рівних частинах кожна - дружина [PERSON] та дочка [PERSON]. Спадкове майно складається, в тому числі, з житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS]. Відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Генічеського нотаріального округу [PERSON] від 30.10.2003 року позивачка подарувала належну їй, а відповідачка прийняла в дар, ? частину житлового будинку [ADDRESS]. Згідно ст. 202 ч.1 ЦК України, право чином є дія особи, спрямована на набуття, зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 203 ч.3 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з положеннями ст. 215 ч.1 ЦК України, підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною, сторонами, вимог, які встановлені ч.1-3 ст. 203 ЦК України. Відповідно до пояснень в судовому засіданні позивачки, відповідачка зобов'язалась надавати їй довічно утримання в вигляді забезпечення її доглядом, харчуванням, утриманням належної їй частини будинку та присадибної ділянки, завіривши її, що саме про це буде складено договір у нотаріуса. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що позивачка ніколи не виявляла наміру вчинити будь-яким чином відчуження належної їй частини житла, яке є основною гарантією її добробуту та благополуччя. Відповідачка знала про дійсне волевиявлення позивачки на вчинення правочину довічного утримання з моменту, як в [INFO] помер [PERSON], тому умисно, користуючись довірою до неї позивачки, як близької людини, переслідуючи умисел на повне заволодіння будинком та проживання в ньому за відсутності позивачки, ввела позивачку в оману, обіцяючи їй догляд та утримання та не маючи наміру їх реально надавати. Згідно ст. 230 ч.1 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається недійсним. Обман має місце, коли сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує про їх існування. За таких обставин суд вважає, що вимоги заявленого позивачкою зміненого позову є обґрунтованими, оскільки відповідачка замовчала про існування обставин справи, які перешкодили вчиненню позивачкою правочину відповідно до її реального волевиявлення, тому спірний правочин дарування слід визнати недійсним. В зв'язку з тим, що свідок [PERSON] особисто позивачку не знає, мала значне навантаження по оформленню право чинів в Генічеській держконторі, у суда викликає сумнів достовірність та правдивість її пояснень щодо роз'яснення позивачці наслідків вчинення договору дарування. Пояснення свідка [PERSON] суд оцінює критично, оскільки вона являється родичкою відповідачки, тому є особою, зацікавленою в вирішенні спору на користь відповідачки. Оскільки після вчинення правочину дарування, право установчі документи на належну позивачці частину будинку зберігались у відповідачки, суд приходить до висновку, що позивачка взнала про порушення її права в 20011 році, в момент звернення до Генічеського БТІ з питання переоформлення договору, строк звернення до суду, передбачений законом, нею не пропущено, тому підстав для його поновлення немає.

Outcome: approved