Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-25 00:00:00

З позовної заяви [PERSON], по якій судом відкрите цивільне провадження (а.с.14) вбачається, що 16.04.2007 року між ним, [PERSON] та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", яке в подальшому було перейменовано у ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було укладено кредитний договір №014/0010/74/80491 на строк до 16.04.2022 року. 16.04.2007 року до зазначеного кредитного договору було укладено договори іпотеки та договір поруки (договори забезпечення). З листопада 2010 року [PERSON], як вказує, не виконує обов'язків по договору в частині регулярних платежів, передбачених кредитним договором, що підтверджується вимогами відповідача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль". Позивач вказує, що у березні 2012 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Полтавської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося з позовом до Великобагачанського районного суду Полтавської області про стягнення з нього, [PERSON], всієї суми по кредитному договору (тіла кредиту разом з пенями, штрафами та відсотками). [PERSON] вказує, що має місце обопільне порушення зобов'язань сторонами, так як він не платить по зобов'язанням у строк, а відповідач відмовляється надавати йому надалі кошти на весь період, визначений договором. Також [PERSON] вказує, що оскільки Банк звернувся до суду з позовом про стягнення всієї суми кредиту (разом з тілом кредиту) по кредитному договору №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року, то є порушення умов договору зі сторони банку (невиконання умов відповідно до ст.ст.526-530,627-628,638 ЦК України), так як банк, таким чином, відмовляється надалі залишити у розпорядженні позичальника [PERSON] грошові кошти на період, передбачений терміном дії договору (до 2020 року), тому вважає, що за таких обставин спірний договір слід визнати припиненим. Посилаючись на вищевикладені обставини і підстави та на те, що 17.10.2012 року представник банку у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 17.10.2012 року позовні вимоги банку були задоволені, посилаючись на правове обґрунтування заявленого позову (ст.ст.561,610,615 ЦК України), вважаючи, що виконання обов'язків по кредитному договору припинено зі сторони Банку з березня 2012 року (дата його звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредиту), та посилаючись на ст.ст.216,548 ЦК України про те, що недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню), позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд припинити (розірвати) дію спірного кредитного договору №014/0010/74/80491 з 17.10.2012 року; припинити дію договорів забезпечення - поруки №014/0010/74/80491 та договору іпотеки №014/0010/74/80491; зобов'язати третю особу приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Ворону В.І. вилучити з Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, про заборону відчуження нерухомого майна, обумовленого договором іпотеки №014/0010/74/80491; зобов'язати третю особу приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Ворону В.І. скасувати заборону відчуження нерухомого майна, обумовленого договором іпотеки №014/0010/74/80491, реєстровий №619; також просив стягнути судові витрати пропорційно. 10.01.2013 року представником позивача [PERSON] - [PERSON] в інтересах [PERSON] подана заява про зменшення позовних вимог, з якої вбачається, що позивач [PERSON], залишивши незмінним нормативно-правове обґрунтування заявленого позову, зменшив свої позовні вимоги до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Полтавської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та просив суд припинити (розірвати) дію спірного кредитного договору №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року та стягнути судові витрати пропорційно (а.с.105). Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 11.01.2013 року прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] про зменшення позовних вимог (а.с.107). В судовому засіданні позивач [PERSON] зменшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в своїх поясненнях посилався на обґрунтування, що викладені в первинній позовній заяві та усно на те, що в дійсності він отримав кредит за кредитним договором №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року в розмірі 25000 доларів США, а не 25250 доларів США, тобто вважає, що з самого початку банк порушив умови кредитного договору. Просив суд його зменшені позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача ПАТ "Райффайзен банк Аваль" Веретельник І.Ю. позовні вимоги [PERSON], в т.ч. зменшені не визнав повністю, посилався на їх безпідставність та необґрунтованість; в цілому посилався та підтримав подані ним письмові заперечення на позов [PERSON], які долучені до матеріалів даної цивільної справи (а.с.а.с.29-31). В задоволенні зменшених позовних вимог [PERSON] просив відмовити в повному обсязі. Треті особи у справі [PERSON], приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу Ворона В.І. та представник позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явились, вони належним чином повідомлені про день і час розгляду справи (а.с.а.с.24,25,99,100,103,104,106,123,124,130-131); [PERSON] в судовому засіданні просив розглядати справу у відсутність його представника [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" Веретельника І.Ю., дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, витребувавши у приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Ворони В.І. належним чином завірені копії всіх документів, що стосуються укладення оспорюваних [PERSON] правочинів, оглянувши матеріали цивільної справи №1602/591/2012 та приєднавши до справи з неї належним чином завірені фотокопії, та всі докази в їх сукупності і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги [PERSON] до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Полтавської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", треті особи [PERSON] та приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Ворона Віктор Іванович про припинення (розірвання) дії спірного кредитного договору №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року та про стягнення судових витрат задоволенню не підлягають, виходячи з таких правових підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 16.04.2007 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", яке 14.10.2009 року змінило назву з ВАТ "Райффайзен банк Аваль" на ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" і є його правонаступником та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0010/74/80491, згідно з п.п.1.1,1.2,1.3 та 1.4 банк надав [PERSON] кредит в розмірі 25 250,00 доларів США з терміном користування кредитними коштами по 16.04.2022 року, процентна ставка за користування кредитом складає 13,25 %. [PERSON] прийняв на себе зобов'язання щомісячно до 15 числа кожного місяця здійснювати погашення кредиту згідно п.1.3 договору та остаточне погашення кредиту до 16.04.2022 року та сплачувати проценти за користування кредитними коштами (а.с.а.с.212-214,220-222). Даний кредитний договір підписаний уповноваженими особами банку та [PERSON], що сторонами не заперечується. Також, як додаток до кредитного договору №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року було затверджено графік погашення [PERSON] кредиту зі стандартною схемою погашення, який також підписаний уповноваженими особами банку та позивальником [PERSON], що сторонами у справі не заперечується (а.с.а.с.215-219). З метою забезпечення виконання позичальником [PERSON] всіх зобов'язань за кредитним договором №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року, банком було укладено з дружиною позичальника - [PERSON] договір поруки №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року, згідно п.1.2 якого вона, як поручитель, прийняла на себе добровільно зобов'язання, у випадку невиконання позичальником [PERSON] боргових зобов'язань перед банком за кредитним договором №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року, здійснити виконання грошового зобов'язання згідно умов договору, а саме: повернути кредит в розмірі 25250,00 доларів США, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. З п.1.5.1 договору поруки вбачається, що поручитель [PERSON] ознайомлена з положеннями кредитного договору, цілком розуміє його зміст та згодна виступити поручителем за борговими зобов'язаннями [PERSON] (а.с.а.с.6-7). Даний договір поруки також підписаний уповноваженими особами банку та [PERSON], що сторонами у справі не заперечувалось. Також, з метою забезпечення виконання позичальником [PERSON] всіх зобов'язань за кредитним договором №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року, 16.04.2007 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено договір іпотеки №014/0010/74/80491, згідно п.1.1 якого даний договір забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року, укладеного іпотекодержателем та боржником, за умовами якого боржник зобов'язаний до 16.04.2022 року повернути іпотекодержателю кредит в розмірі 25250,00 доларів США, сплатити проценти за користування ним згідно умов кредитного договору, а також можливу неустойку у розмірі і у випадках, передбачених кредитним та цим договором. Вбачається, що згідно п.1.2 цього договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення цього іпотечного договору: будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] Даний договір іпотеки №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року посвідчений 16.04.2007 року приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Вороною В.І., зареєстрований в реєстрі за №618 і відомості про його укладення внесені нотаріусом до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 16.04.2007 року (а.с.а.с.50-53). Сторонами не заперечується, що даний договір іпотеки підписаний уповноваженими особами банку та [PERSON] Також встановлено, що додатковою угодою №1 від 10.04.2009 року до кредитного договору №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року, що укладена між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та позичальником [PERSON], на строк з 15.04.2009 року по 15.04.2010 року [PERSON] по кредитному договору від 16.04.2007 року встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 10,25 % річних. Даною додатковою угодою №1 (п.1.1) встановлено, що кредит надається на строк по 16.11.2031 року (включно) (а.с.а.с.80;81-83). Згідно п.2 додаткової угоди, після 15.04.2010 року проценти за кредитом розраховуються на підставі процентної ставки, передбаченої п.1.4 кредитного договору. Дана додаткова угода №1 10.04.2009 року підписана уповноваженою особою банку та [PERSON] без будь-яких застережень, що сторонами не заперечується; крім цього, поручитель [PERSON] дала свою особисту згоду на зміну умов кредитного договору від 16.04.2007 року відповідно до вищевказаної додаткової угоди від 10.04.2009 року і щодо обсягу її зобов'язань за договором поруки №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року. Це підтверджено її особистим підписом, що нею не заперечується (а.с.80). 10.04.2009 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору іпотеки №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року, яку посвідчено приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Вороною В.І. і зареєстровано в реєстрі за №286 (а.с.а.с.72-73). Сторонами при розгляді даної цивільної справи не заперечувалось, що додаткова угода №1 до договору іпотеки підписана уповноваженою особою банку та [PERSON] При цьому, [PERSON] - дружина [PERSON] надала свою нотаріально посвідчену згоду на внесення змін до договору іпотеки №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року та зміни процентних ставок згідно додаткової угоди №1 від 10.04.2009 року по кредитному договору №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року, що вбачається з її письмової заяви від 10.04.2009 року, реєстровий №285 (а.с.84). Нотаріусом, на підставі вищевказаної додаткової угоди №1 від 10.04.2009 року, були внесені зміни відомостей про обтяження нерухомого майна у Державний реєстр іпотек (а.с.а.с.92-99). В подальшому, 02.12.2009 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року, згідно якою [PERSON] надано кредитні канікули, при цьому, п.1.2 цієї додаткової угоди визначено, що станом на 02.12.2009 року заборгованість [PERSON] перед банком по кредитному договору становить 23941,84 доларів США (а.с.а.с.150-152 - копії документів приєднані з оглянутої в судовому засіданні цивільної справи №1602/591/2012). Вбачається, що ця додаткова угода №2 від 02.12.2009 року також підписана уповноваженою особою банку та [PERSON] без будь-яких застережень, що сторонами не заперечується; крім цього, поручитель [PERSON] дала свою особисту згоду на зміну умов кредитного договору від 16.04.2007 року відповідно до вищевказаної додаткової угоди №2 від 02.12.2009 року і щодо обсягу її зобов'язань за договором поруки №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року (а.с.152). Боржнику за грошовим зобов'язанням [PERSON] та [PERSON] як поручителю у зобов'язанні, банком були направлені вимоги про погашення грошових зобов'язань за кредитним договором 014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року та виконанням умов договору поруки №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року, однак вони були залишені ними без задоволення (а.с.а.с.15,156,157,158,159 - копії документів приєднані з оглянутої в судовому засіданні цивільної справи №1602/591/2012). Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 17.10.2012 року, яке набрало законної сили 12.11.2012 року (цивільна справа №1602/591/2012) було вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Полтавської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року в розмірі 244127 грн.79 коп., що за курсом НБУ станом на 07.05.2012 року становить 30554,55 доларів США. Також стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Полтавської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" судові витрати (судовий збір) у розмірі 2441 грн. 27 коп. При цьому, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ "Райффайзен банк Аваль", треті особи [PERSON] та приватний нотаріус Великобагачанського районного нотаріального округу Ворона Віктор Івановича про визнання кредитного договору №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року недійсним; про зобов'язання повернути [PERSON] надлишково отримані грошові кошти в сумі 11664 грн.; про визнання недійсним договору забезпечення - договору іпотеки №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року; про визнання недійсним договору забезпечення - договору поруки №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року; про зобов'язання приватного нотаріуса Ворони В.І. вилучити записи з Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна та Державного реєстру іпотек про заборону відчуження нерухомого майна, обумовленого договором іпотеки № 014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року, посвідченого та зареєстрованого нотаріусом 16.04.2007 року в реєстрі за №619 та додаткової угоди №1, укладеної, посвідченої та зареєстрованої нотаріусом 10.04.2009 року в реєстрі за №286; про зобов'язання приватного нотаріуса Ворони В.І. скасувати заборону відчуження нерухомого майна, обумовленого договором іпотеки №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року, посвідченого та зареєстрованого нотаріусом 16.04.2007 року в реєстрі за №619 та додаткової угоди №1, укладеної, посвідченої та зареєстрованої нотаріусом 10.04.2009 року в реєстрі за №286; про зобов'язання ПАТ "Райффайзен банк Аваль" внести зміни в бази даних бюро кредитних історій про [PERSON] та про укладення договорів з ним і зобов'язань, пов'язаних з ним шляхом видалення таких відомостей та стягнення судових витрат - відмовлено. Також, цим же рішенням суду в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", третя особа [PERSON] про визнання договору поруки №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 недійсним та зобов'язання ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" внести зміни в бази даних бюро кредитних історій шляхом видання відомостей про укладення вищевказаного договору поруки та стягнення судових витрат теж було відмовлено (а.с.а.с.115-122; копії документів з цивільної справи №1602/591/2012, яка була оглянута в судовому засіданні приєднані до матеріалів даної цивільної справи на а.с.а.с.135-210). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.57 ЦПК). Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Письмово обгрунтовуючи свої зменшені позовні вимоги до ПАТ "Райффайзен банк Аваль" позивач [PERSON] у позовній заяві посилався на те, що він, як позичальник, з листопада 2010 року не виконує своїх обов'язків по вищевказаному кредитному договору в частині регулярних платежів, а банк, в свою чергу, звернувшись до суду з позовом до нього про стягнення всієї суми по кредитному договору (тіла кредиту разом з пенями, штрафами та відсотками) та отримавши позитивне рішення суду, по суті відмовляється надавати надалі кошти на весь період, визначений договором. Вважає, що зі сторони банку є невиконання умов ряду статей ЦК, зокрема 526-530,627-628,638 ЦК України, оскільки банк таким чином відмовляється надалі залишити у розпорядженні позичальника грошові кошти на період, передбачений терміном дії кредитного договору, як вказує, до 2020 року. Вважає, що за таких обставин кредитний договір слід визнати припиненим. Також вказує, що відмова банком залишити у його, як позивальника, користуванні грошові кошти згідно кредитного договору на весь період, визначений договором, є порушенням істотної умови кредитного зобов'язання. Стверджує, що з часу винесення судом рішення 17.10.2012 року про стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором обопільно припинено виконання обов'язків сторонами кредитного договору, і що недійсне зобов'язання не підлягає виконанню. Відповідно до ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин - це такий юридичний факт, який слугує належною правовою підставою виникнення, зміни або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансована установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Законодавцем визначено поняття правочину. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.202 ЦК України). Кредитний договір, а також укладені по справі договори іпотеки та поруки як види правочинів відновиться до двосторонніх правочинів. Відповідно до п.1.1 кредитного договору №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року, кредитор (банк), на положеннях та умовах цього договору надає позичальнику ([PERSON].) кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 25250,00 доларів США, а позичальник (позивач у даній справі [PERSON].) зобов'язався належним чином використати та повернути кредитору (банку) суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов Договору та Тарифів банку, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, встановлені договором. Пунктом 5.7 кредитного договору встановлено, що в строки, передбачені договором, позичальник зобов'язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплату процентів - у валюті, що відповідає валюті кредиту. Згідно п.6.5 вказаного кредитного договору, банк має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання позичальником умов договору або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Як вбачається з п.8.4 цього договору, сторони домовились, що будь-яке порушення позичальником умов цього договору повинно розглядатися як істотне порушення договору, яке надає право кредитору в порядку, передбаченому цим договором та/або діючим законодавством України, незалежно від встановлених договором строків виконання зобов'язань, вимагати від позичальника повернення кредиту та інших передбачених цим договором платежів. Пунктом 9.1. даного кредитного договору встановлено строк дії цього договору. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України). За нормою ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, суд також оцінює достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Системно проаналізувавши зміст укладеного кредитного договору №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року в контексті вказаних норм матеріального права (ст.ст.528,1048,1050 ЦК України) суд приходить до висновку, що у зв'язку з невиконанням самим позичальником [PERSON] умов укладеного кредитного договору №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року, Банк, на підставі умов цього кредитного договору та наданого йому матеріальним законом права, у травні 2012 року (не у березні, які вказує позивач [PERSON].) звернувся за захистом свого порушеного права до суду про дострокове повернення частини позики та інших платежів, пов'язаних з нею з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] Така правова позиція повністю відповідає роз'ясненням, що містяться п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". Отже, виходячи з цього, зі сторони банку, в контексті посилання позивача [PERSON] на обґрунтування заявленого позову в частині того, що банк відмовився надалі залишити у розпорядженні [PERSON] грошові кошти на період, передбачений терміном дії договору, не вбачається будь-яких порушень зобов'язань за кредитним договором та не вбачається невиконання банком істотних умов кредитного договору, про що вказує [PERSON] в своїй позовній заяві і будь-яких доказів про порушення банком істотних умов кредитного договору, які б могли стати підставами для припинення (розірвання) кредитного договору позивачем суду не надано. За загальним правилом ч.1 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Такі підстави, зокрема, передбачені у ст.ст.599-601,604-609 ЦК України. Згідно ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивачем у справі [PERSON] не заперечується, що рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 17.10.2012 року, яке набрало законної сили, яким з нього та з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року, на даний час не виконане. Суд, проаналізувавши визначені законом підстави припинення зобов'язання приходить до висновку, що наявність судового рішення щодо задоволення вимог кредитора (в даному випадку ПАТ "Райффайзен банк Аваль", судове рішення від 17.10.2012 року), яке в даний час не виконано боржником у кредитному зобов'язанні [PERSON], не припиняє правовідносин сторін кредитного договору (тобто Банку та [PERSON].), не може звільняти боржника [PERSON] від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не може позбавляти кредитора права на отримання сум за укладеним належним чином кредитним договором, оскільки на даний час зобов'язання боржника залишається невиконаним належним чином згідно ст.ст. 525,599 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а також, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, посилання позивача [PERSON] на порушення відповідачем у справі положень статей 526-530,627-628,638 ЦК України є безпідставними і не підтверджується належними доказами. Виходячи з вище встановлених обставин спірних правовідносин між сторонами кредитного договору, з урахуванням того, що будь-яких порушень істотних та інших умов кредитного договору №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року та норм матеріального права зі сторони Банку не вбачається, є безпідставними та необґрунтованими посилання позивача [PERSON] як підстави для визнання кредитного договору припиненим (розірваним) на положення ст.216 та ст.548 ЦК України щодо недійсності зобов'язання, а також на положення ч.2 ст.651 ЦК України, які визначають підстави для зміни або розірвання договору. Усні посилання [PERSON] в судовому засіданні як на підставу припинення (розірвання) кредитного договору про те, що в дійсності він отримав кредит в сумі 25000 доларів США, а не 25250 доларів США суд не приймає, оскільки згідно умов п.1.1 кредитного договору №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року, який підписаний [PERSON], йому надано кредит у вигляді не відновлювальної лінії з лімітом 25250 доларів США. Цим кредитним договором (п.1.7) передбачено зобов'язання позичальника одноразово, при наданні кредиту, сплатити банку комісію за оформлення кредиту. Згідно меморіального ордеру №107 від 17.04.2007 року, який підписано позичальником [PERSON], 250 доларів США (гривневий еквівалент 1262 грн.50 коп.) було зараховано як комісія 1% від суми кредиту згідно кредитного договору №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року (а.с.127), що відповідає завіреній копії кредитного договору (оригінал кредитного договору був наданий з архіву банку і оглянутий в судовому засіданні 25.02.2013 року). В подальшому, майже через два роки, 10.04.2009 року, а також 02.12.2009 року при укладенні додаткової угоди №1 та додаткової угоди №2 до кредитного договору №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року, [PERSON] не заперечував своїх зобов'язань щодо суми кредитного договору 25250 доларів США та щодо наявної на той час заборгованості по кредитному договору, яка нарахована згідно з умовами кредитного договору із суми кредиту 25250,00 доларів США. Крім цього, ці усні посилання [PERSON] не змінюють встановлених обставин виконання сторонами умов кредитного договору, в тому числі і невиконання зобов'язання позичальником [PERSON] в частині внесення регулярних платежів, що передбачені кредитним договором і не свідчать про наявність умов і підстав для визнання вищевказаного кредитного договору припиненим (розірваним). Розбіжності у п.1.7 оглянутих оригіналів кредитного договору №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року, що були надані як стороною позивача, так і стороною відповідача (копію яких приєднані до матеріалів справи (а.с.а.с.212-214; 220-222) по суті не змінюють правовідносин сторін у кредитному зобов'язанні, яке в даний час залишається невиконаним зі сторони [PERSON], не стосуються виконання сторонами істотних умов кредитного договору і не впливають на обсяг прав та обов'язків сторін при виконанні даного кредитного договору. Враховуючи всю сукупність досліджених доказів по справі та їх системний аналіз, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено тих обставин та підстав для визнання кредитного договору №014/0010/74/80491 від 16.04.2007 року припиненим (розірваним), на які посилається позивач [PERSON] у обґрунтуванні пред'явленого позову, належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог (зменшених) суду не надано, тому в задоволенні зменшених позовних вимог [PERSON] належить відмовити в повному обсязі. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні зменшених позовних вимог [PERSON], виходячи з положень ст.88 ЦПК України, відсутні підстави для стягнення з відповідача судових витрат по справі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed