Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про виділення належних їй, її чоловіку та сину по 1/3 частці в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS], визнання її права власності на спадкове майно за законом у вигляді 1/3 частки вищезазначеної квартири після смерті чоловіка [PERSON]. В судовому засіданні, підтримавши свої позовні вимоги, зазначила, що 21 травня 2012 року помер її чоловік, спадкоємцем після смерті якого по закону є вона та її син - відповідач по справі. Квартира № 120 в м. Рівне, по вул. Макарова, 6 належить на праві приватної спільної сумісної власності їй, її чоловіку [PERSON] та [PERSON] на підставі договору міни нерухомого майна від 25.05.2011 року. Таким чином, ідеальна частка кожного становить по 1/3 частині квартири, відповідно до положень ст. 370 ч.2 ЦК України, їх частки є рівними. Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно у вигляді 1/3 частки названої квартири. На час відкриття спадщини вона проживала і по даний час постійно проживає в цій квартирі. У встановлений законом строк позивач звернулась із заявою до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, проте їй було відмолено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, оскільки частки в майні, що перебуває у спільній сумісній власності не виділені. Вважає, що оскільки постійно проживала та проживає у вказаній квартирі, фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, вона набула права власності на спадкове майно. Відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги, не заперечує проти повного задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Рівненської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у відсутності представника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності на підставі договору міни нерухомого майна від 25 травня 2011 року. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, на підставі наявних доказів та положень чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що частки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в спільній сумісній власності є рівними і складають по 1/3 частині квартири [ADDRESS] кожного співвласника. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про власність», громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу 1-ГЮ № 284574 [PERSON] є чоловіком [PERSON]. Із свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії 1-ГЮ № 128809 [PERSON] 21 травня 2012 року помер. З огляду на викладене, відповідно до положень ст. ст. 1226, 1261, 1269, 1270 ЦК України, позивач є спадкоємцем першої черги по закону, що набув право власності на спадкове майно. За наведених обставин, суд вважає наявними законні підстави для визнання права власності на спадкове майно у вигляді 1/3 частки квартири після смерті матері за позивачем. На підставі викладеного, ст. ст. 370, 1226, 1261, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved