Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 16.02.2006 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем, за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 28.04.2009 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі по 350 грн. щомісячно до досягнення повноліття, на даний час син продовжує навчання в Технолого-економічному коледжі Білоцерківського національного аграрного університету на денній формі навчання на контрактній основі, в звяку з навчанням син потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі по 1000 грн. щомісячно до досягнення ним 23 років. В суді представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину в звязку з його навчанням у тому розмірі, який просить позивачка, оскільки він на даний час не має постійного місця роботи, тільки з вересня місяця цього року буде мати право на пенсію, але від утримання сина він не відмовляється і надаватиме йому посильну матеріальну допомогу. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.06.1979 року по 16.02.2006 року, від якого мають сина [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, копіями паспортів позивачки та сина сторін, не заперечується особами, які беруть участь у розгляді справи. Як вбачається з матеріалів справи, за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 28.04.2009 року по справі № 2-2314/2009 р. з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання їхнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі 350 грн. щомісячно з 04.02.2009 року до досягнення ним повноліття, що слідує з копії виконавчого листа по даній справі. Згідно довідок Технолого-економічного коледжу Білоцерківського національного аграрного університету, [PERSON] є студентом 3-го курсу денного відділення, термін навчання- з 01.09.2009 року по 30.06.2013 року; також він є студентом 1-го курсу заочного відділення по спеціальності Комерційна діяльність, термін закінчення навчання-червень 2013 року. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і /або/ у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як розяснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття /незалежно від форми навчання/, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вказано вище, син сторін народився 28.11.1993 року, тобто, досяг віку 18 років і йому на даний час ще не виповнилося 23 років, після досягнення повноліття він продовжує навчання. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] не працює, навчається одночасно на денному відділенні навчального закладу і на заочному відділенні за контрактом, він одержує стипендію, розмір якої становить щомісячно 400 грн., що пояснив в суді представник позивача. Цих обставин відповідач не оспорював. А відповідно до договору про підготовку спеціаліста від 29.09.2011 року за № 1789, копія якого надана суду, вартість навчання сина сторін на заочному відділенні вказаного вище коледжу за спеціальністю Комерційна діяльність з 29.09.2011 року по 20.06.2013 року складає 5000 грн. Суд вважає, що [PERSON] в звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки він не працює, навчається на денному і заочному відділенні навчального закладу, кошти йому необхідні на проїзд, харчування, придбання одягу, необхідних підручників, зошитів, канцелярських знаряд. При вирішенні питання щодо наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу сину, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідач [INFO], тобто, він є працездатним за віком, жодних доказів щодо того, що відповідач є непрацездатним за станом здоровя, ним до суду також не надано, як пояснив відповідач, на даний час він не має постійного місця роботи. А тому проаналізувавши наведені вище докази, суд вважає відповідача спроможним надавати матеріальну допомогу своєму сину в звязку з його навчанням. За ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином, на що вказувалося вище в рішенні. В судовому засіданні було встановлено, що позивачка працює викладачем в Білоцерківській районній дитячій школі мистецтв і її середня заробітна плата складає 3516 грн., що підтверджується довідкою про доходи. Отже, з врахування наведеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно, приймаючи до уваги дані про розмір доходів позивачки, самого [PERSON]. При цьому суд враховує також ті обставини, що відповідно до ст.12 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» установлено у 2012 році прожитковий мінімум працездатних осіб: з 1 січня - 1073 гривні, з 1 квітня - 1094 гривні, з 1 липня - 1102 гривні, з 1 жовтня - 1118 гривень, з 1 грудня - 1134 гривні, при розмірі стипендії сина сторін 400 грн. і розмірі аліментів, які будуть стягуватися з відповідача- 400 грн., а також при наданні допомоги позивачкою, розмір доходу [PERSON] буде перевищувати вказаний прожитковий мінімум. Суд також виходить з того, що в разі відмови у задоволенні позову, весь тягар утримання повнолітнього сина, який навчається, ляже на плечі його матері. Крім того, нормами ст.192 СК України, яка поширюється на дані правовідносини, визначено підстави для збільшення або зменшення розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя платника або одержувача аліментів. При вирішенні даного спору судом не можуть прийматися до уваги посилання представника позивача на те, що позивачка несе додаткові витрати по найму житла, оскільки з наданих до суду доказів вбачається, що позивачка є власником житлового будинку по вул.Ротецькій,17 в м.Білій Церкві та власником земельної ділянки площею 0, 1000 га біля будинку, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 06.09.1994 року та копією державного акта на право власності на земельну ділянку, в цьому будинку зареєстровані позивачка, відповідач, їхній син [PERSON], жодних доказів щодо створення перешкод для проживання позивачки і сина в будинку з боку відповідача суду не надано, як і не надано доказів щодо понесених витрат по найму житла. Таким чином, проаналізувавши всі надані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідач є спроможним сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі по 400 грн. щомісячно, який потребує матеріальної допомоги в звязку з його навчанням. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За ст.5 Закону України «Про судовий збір», який вступив в дію з 01.11.2011 року, позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача. При визначенні розміру судового збору суд враховує ст.4 Закону України «Про судовий збір», згідно ч.1 якої судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, в даному випадку-це 1073 грн. станом на 01.01.2012 року, оскільки позовну заяву подано до суду 25.01.2012 року. А згідно з п.1 ч.2 цієї статті за подання позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати /214,60 грн./ та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати /3219 грн./ Виходячи з ціни позову, визначеної у відповідності до п.3 ч.1 ст.79 ЦПК України, розмір судового збору буде становити 214 грн.60 коп. Враховуючи все наведене та

Outcome: partial