Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позові зазначено, що 09 грудня 2002 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, що складається із земельної ділянки, площею 5,76 га у межах згідно з планом, розташованої на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, призначеної для сільськогосподарського використання. При житті померла склала заповіт, відповідно до якого належну їй земельну ділянку, площею 5,76 га, вона заповіла позивачу. Однак, позивач не може отримати в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, так як у встановлений законом строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач вважає, що цей строк вона пропустила з поважних причин, так як не знала, що померла заповіла їй земельну ділянку, про належність земельної ділянки померлій та наявність заповіту позивач дізналася лише тоді, коли знайшла відповідні документи. Позивач просить суд надати їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 09 грудня 2002 року. В судове засідання позивач не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з'явився, від нього надійшло клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилась 09 грудня 2002 року та строк на її прийняття вийшов до 01 січня 2004 року, тому спадкові відносини повинні регулюватись нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК УРСР 1963 року, строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Як встановлено в судовому засіданні, згідно копії заповіту, 13 липня 2000 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Михайлівської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1436, відповідно до якого належну їй земельну ділянку, площею 5,76 га, що розташована на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, вона заповіла [PERSON]. Згідно свідоцтва про одруження, виданого 05 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, 05 червня 2004 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвища чоловіка [PERSON] та дружини [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження 05 червня 2004 року зроблено запис № 16. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 04 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрацій розірвань шлюбів 04 вересня 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 49. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 07 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, 07 квітня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвища чоловіка [PERSON] та дружини [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів 07 квітня 2012 року зроблено відповідний актовий запис № 12. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 10 грудня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції, [PERSON] померла 09 грудня 2002 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть 10 грудня 2002 року зроблено запис № 278. Після її смерті залишилось спадкове майно земельна ділянка, площею 5,76 га у межах згідно з планом, розташована на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, передана для сільськогосподарського використання, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 015257 від 10 жовтня 1997 року. Спадкоємцем за заповітом є позивач. Інших спадкоємців за заповітом немає. Згідно повідомлення Михайлівської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON], яка померла 09 грудня 2002 року, протягом встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини заяв про прийняття спадщини до Михайлівської державної нотаріальної контори не надходило, спадкова справа після її смерті не заводилась. Судом було встановлено, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин, оскільки вона на час смерті спадкодавця та протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, була неповнолітньою. Крім того, про те, що померла заповіла позивачу належну їй земельну ділянку та про належність земельної ділянки померлій, заповіту позивач дізналася лише тоді, коли знайшла відповідні правовстановлюючі документи на земельну ділянку та заповіт, після чого 18 жовтня 2012 року звернулася до суду з позовом. Тому суд вважає можливим визнати причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними. На підставі вищевикладеного, аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини визнані судом поважними, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 09 грудня 2002 року.

Outcome: approved