Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-06 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності, В процесі розгляду справи за клопотанням відповідача в якості третьої особи залучено [PERSON] У позовній заяві зазначала, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2012 року за [PERSON] було визнано право власності на 1/4 частки автомобіля Hundai Tucson, державний номер [NUMBER]. На підставі свідоцтва про право спадщини за законом від 28 серпня 2013 року вона є власником ? частки у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу та 1/4 частки автомобіля Hundai Tucson, державний номер [NUMBER], всього 3/4 частки вищезазначеного автомобіля. В даному випадку мають місце одразу всі обставини які зазначені у ст. 365 ЦК нормі закону, оскільки частка [PERSON], по відношенню до позивача, є незначної, автомобіль є неподільною річчю, тобто виділити частку з даного автомобіля, є неможливим.Крім того, між сторонами склалися неприязні особисті стосунки, немає згоди щодо порядку користування автомобілем. Вважає, що припинення [PERSON], права власності на частку з виплатою грошової компенсації яка визначена за ринковими цінами на час ухвалення рішення не завдають істотної шкоди інтересам співвласника и членам його сім'ї. Відповідно до звіту №78 про оцінку транспортного засобу ринкова вартість вищевказаного автомобіля становить 40853,54 грн, тобто вартість 1/4 частини [PERSON], становить 10213 грн. 38 копійок . Просив суд на підставі ст. 365 ЦК України припинити право власності [PERSON] на ? автомобіля Hundai Tucson, державний номер [NUMBER], та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову вартість частки автомобіля в сумі 10213 грн. 38 копійок. Визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку автомобіля Hundai Tucson, держ. номер [NUMBER]. У судове засідання позивач 07.02.2014 року не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, надала суду заяву, у якій зазначала, що на позові наполягає, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі. У минулих засіданнях був присутній представник позивача, який підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання 07.02.2014 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав суду заяву у якій зазначав, що він не має можливості прибути у судове засідання, просив суд розглянути справу у його відсутності, позов заявлений до нього визнав у повному обсязі на суму 10213,38 грн. У минулих засіданнях представник відповідача заперечував проти позову, зазначаючи, що бажає отримати компенсацію вартості частки автомобіля у розмірі ? частини від вартості автомобіля на час ухвалення рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 23.10.2012 року. За клопотанням відповідача ухвалою суду до участі у справі залучений [PERSON] в якості третьої особи. У судове засідання третя особа не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. При вищевикладених обставинах суд вважає за можливе і ухвалив розглядати справу за відсутністю позивача та його представника та представників відповідачів, третьої особи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений свого права чи обмежений у його здійсненні . Правовий режим спільної часткової власності визначається Главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права. Як встановлено судом, на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області за [PERSON] визнано право власності на 1/4 частки автомобіля Hundai Tucson, державний номер [NUMBER]. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 серпня 2013 року, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, [PERSON], [PERSON] є власником ? частки у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу та 1/4 частки автомобіля Hundai Tucson, державний номер [NUMBER], всього 3/4 частки вищезазначеного автомобіля. У вересні 2013 року власник ? частин вказаною автомобіля [PERSON] звернулася до суду з позовом про припинення права на частку у спільному майні, що належить [PERSON] Відповідно до звіту №78 про оцінку транспортного засобу, який було складене Українським центром після аварійного захисту № 461 «Експерт-сервіс», ринкова вартість вищевказаного автомобіля становить 40853.54 грн, тобто вартість 1/4 частини [PERSON], становить 40853.54:4 = 10213 грн. 38 копійок . Згідно ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч.2 ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. На підставі ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку в спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і її неможливо виділити в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку в спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Матеріалами справи стверджується, що [PERSON] на депозитний рахунок суду було внесено кошти в сумі 10213,38 грн., що становить вартість 1/4 частки автомобіля. В ході розгляду справи відповідач не погодився з оцінкою вартості автомобіля, при цьому від проведення судової автотоварознавчої експертизи відмовився. За таких підстав суд приймає за основу дослідження з визначення вартості автомобіля, проведеного позивачем. До того ж, як вбачається з заяви від 07.02.2014 року відповідач вказану вартість частки визнав. Сторони на час подання позову не дійшли спільної згоди про порядок здійснення прав спільної часткової власності на автомобіль. Суд, проаналізувавши надані у справі докази, також вважає, що належна [PERSON] частка, що становить ? у автомобілі є незначною і не може бути виділена в натурі. Тому позивач [PERSON] відповідно до ст.365 ЦК України має право вимагати припинення права власності на частку від відповідача шляхом сплати компенсації вартості його частки. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність і допустимість, достовірність кожного доказу, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Оскільки виділити ? частку автомобіля в натурі не можливо, а позивачка сплатила грошову компенсацію за 1/4 частку автомобіля в сумі 10213,38грн., про що надано в матеріали справи квитанцію, та відповідач не заперечує проти визнання права власності 1/4 частки цього автомобіля за позивачем, тому вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.61, 174 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, і пред'явлення позову, і визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що питання про стягнення судових витрат позивачем не підтримано у судовому засіданні та виходячи із меж позовних вимог на підставі ст.11 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved