Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], ВГІРФО дніпровського району м. Києва, третя особа Житлово-будівельний кооператив «Механізатор-5» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить 59/100 частин квартири (одна житлова кімната площею 17,1 кв.м.) [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру серія ККВ № 65341, виданим 06.02.2002 року Головним управлінням житлового забезпечення КМДА на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 31 січня 2002 року №125-с. Відповідач [PERSON] декілька років тому була зареєстрована в квартирі разом з донькою, але проживала у своєї матері за адресою [ADDRESS], в спірній квартирі не проживає, будь-яких особистих речей відповідачки в квартирі немає, витрати по утриманню житла відповідачка не несе. Тому позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування спірною квартирою та зняття її з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не з'явилась, але подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти постановлення по справі заочного рішення та просить розглянути справу без її участі. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру серія ККВ № 65341, виданого 06.02.2002 року Головним управлінням житлового забезпечення КМДА на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 31 січня 2002 року №125-с, [PERSON] є власником 59/100 частин квартири (одна житлова кімната площею 17,1 кв.м.) [ADDRESS] (а.с.6). Відповідачка довгий час в квартирі не проживає, ніяких перешкод в користуванні квартирою відповідачу мешканці квартири не створювали, позивач змушена самостійно сплачувати комунальні послуги за відповідачку. Довідкою виданою ЖБК «Механізатор-5» від 12.03.2012 року №9 підтверджується, що на даний час в квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON](а.с.7). На підтвердження того факту, що відповідачка не проживає в спірній квартирі позивач надала акти про не проживання від 29.06.2011 року, 30.07.2011 року, 31.08.2011 року, 30.09.2011 року, 31.10.2011 року, 28.11.2011 року та 11.02.2013 року (а.с.8-13). Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При визначені суми на правову допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача суд виходить з того, що ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи належать витрати на правову допомогу. В силу ст.ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі у розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у розгляді справи. Виходячи із системного тлумачення ст.ст. 56, 79, 84 ЦПК України витрати, понесені позивачем до подання позовної заяви, не є витратами на правову допомогу. Витрати, понесені позивачем до відкриття провадження у справі, є збитками, які особа понесла для відновлення свого порушеного права (п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України). Враховуючи те, що витрати, які позивач просить стягнути як витрати на правову допомогу, понесені ним до відкриття провадження у даній справі, суд не вбачає підстав для стягнення таких витрат як витрат на правову допомогу. Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірній квартирі дійсно перешкоджає позивачу здійснювати її право власності, а позивач має право вимагати усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, у зв'язку з чим, суд вважає за необхідне визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 107 грн. 30 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial