Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-25 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове Бюро України звернулось до суду з позовом про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування посилаючись на те, що 16 квітня 2010р у м. Львові на вул. Вітовського сталося зіткнення автомобілів Форд реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач, та ЗАЗ, реєстраційний номер [NUMBER], який належить гр. [PERSON] і яким на час зіткнення на підставі довіреності керував [PERSON] Дорожньо- транспортна пригода (ДТП) сталася з вини відповідача, про що свідчить постанова Франківського районного суду м. Львова від 04 червня 2010р. В результаті дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля ЗАЗ завдано матеріальної шкоди на суму 5753,52 грн., що підтверджується звітом №543/10 про оцінку автомобіля від 05 липня 2010р. Винуватцем ДТП шкода потерпілій особі не відшкодована. На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно- правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов'язкового - страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним з СК «Інвестсервіс» (поліс №ВС/5411131). Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування. МТСБУ задовільнило заяву потерпілого і виплатило йому страхове відшкодування у розмірі 4794,60 грн. (платіжне доручення №3602 від 31 серпня 2010р.). Крім цього МТСБУ оплатило витрати на проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля в розмірі 655, 00 грн. Крім цього, позивач просить стягнути 110, 19 грн. 3% річних та 231, 46 грн. - інфляційних витрат у зв'язку з несвоєчасним відшкодуванням витрат в порядку регресу, а також 1500, 00 грн. витрат на правову допомогу. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні мотивам позовної заяви, просить позов задоволити. В судовому засіданні відповідач позов не визнав. Заслухавши думку представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. Як встановлено в судовому засіданні 16.04.2010 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Форд, реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та ЗАЗ, реєстраційний номер [NUMBER], який належить гр. [PERSON] і яким на час зіткнення на підставі довіреності керував [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля ЗАЗ завдано матеріальної шкоди на суму 5753,52 грн., що підтверджується звітом №543/10 про оцінку автомобіля від 05 липня 2010р. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП визнано [PERSON], що стверджується постановою Франківського районного суду м. Львова від 04.06.2010 року. Згідно звіту №543/10 про оцінку автомобіля [NUMBER] виконаного СПДФО [PERSON], який є суб'єктом оціночної діяльності, вартість відновлюваного ремонту автомобіля ЗАЗ 110307-40, державний реєстраційний номер [NUMBER], який пошкоджено під час ДТП, становить 5753, 52 грн., вартість матеріального збитку, що заподіяно власнику даного автомобіля внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП, становить 5753, 52 грн. Виплата страхового відшкодування потерпілій особі [PERSON] на підставі поданої заяви становить 4794, 60 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3602 від 31.08.2010 року. Витрати за проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля становлять 655, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №№3409 від 17.08.2010 року. Оплата за надання правової допомоги становить 1500, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1737 від 19.04.2011 року та доданими розрахунками. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно положень ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки постанова суду в адміністративній справі за якою [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілому відшкодована матеріальна шкода, тому позивач має право регресу на відшкодування виплаченої страхової суми з [PERSON]. Оскільки МТСБУ виплатило страхове відшкодування потерпілій особі 16.06.2010 року, саме з цього часу виникло у [PERSON] зобов'язання на повернення даної суми МТСБУ, а тому, суд вважає, підставними позовні вимоги щодо відшкодування виплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 4794, 60 грн., а також 655, 00 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір - 200, 80 грн., витрати за надання правової допомоги в розмірі 1500, 00 грн. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відносини між сторонами не носять зобов'язального характеру, суд вважає, що в частині позову про стягнення суми боргу з урахування індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми слід відмовити.

Outcome: approved