Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» (далі позивач, ПАТ «Київенерго» в особі СВП «Енергозбут Київенерго») звернулось до суду з вказаним позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON]), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 2 069,59 грн. боргу за спожиту електроенергію, 3 % річних в розмірі 24,50 грн. та інфляційну складову боргу в розмірі 7,20 грн., стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 214,60 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідач є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач. На прізвище позивача відкрито особовий рахунок. Проте, відповідач за спожиту електроенергію не сплачує. Так, станом на 01.12.2012 року, заборгованість відповідача за спожиту електроенергію становить 2 069,59 грн. Крім того, позивач просить стягнути також з відповідача за прострочення виконання грошового зобовязання три проценти річних в розмірі 24,50 грн. та індекс інфляції в розмірі 7,20 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.02.2013 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі Структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за електричну енергію та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просив їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи в порядку ст. 74 ЦПК України повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що на імя [PERSON] відкрито особовий рахунок одержувача електроенергії № [NUMBER] (а. с. 11). Постачальником електроенергії є ПАТ «Київенерго». Згідно даних особового рахунку, відповідач має заборгованість перед позивачем за спожиту електроенергію в розмірі 2 069,59 грн. (а. с. 11, 12). Як визначено у ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електроенергетику», відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 затверджено Правила користування електричною енергією для населення. Відповідно до п. 1 Правил користування електричною енергією для населення ( далі Правила), ці Правила регулюють відносини між громадянами (далі - споживачі електричної енергії) та енергопостачальниками. Правила обов'язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Згідно п. 19 Правил, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Відповідно до п. 20 Правил, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Згідно п. 48 Правил, споживач несе відповідальність за: прострочення внесення платежів за електричну енергію; порушення правил користування електричною енергією; ухилення від виконання або несвоєчасне виконання рішень і приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження приладів обліку; розукомплектування та пошкодження об'єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об'єктів. Так, відповідно до особового рахунку [PERSON] станом на 01.12.2012 року за ним рахується несплачена заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 2 069,59 грн. Згідно п. 35 Правил, енергопостачальник має право відключити споживача у разі, зокрема, порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості. Відповідно до п. 27 Правил, у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Згідно наведених норм законодавства, позивачеві було направлено попередження про припинення постачання електроенергії. У зв'язку із несплатою заборгованості за спожиту електроенергію, відповідач неодноразово відключався від електричної мережі, про що свідчать акти про відключення споживача від електричної мережі та наряди-допуски (а. с. 13, 14, 15). Станом на 01.12.2012 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Київенерго» в особі СВП «Енергозбут Київенерго» за спожиту електроенергію за період з лютого 2012 року по грудень 2012 року складає 2 069,59 грн. Крім того, позивач за прострочення виконання зобовязання також нарахував три проценти річних та індекс інфляції. Так, згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачем вчасно не виконано грошове зобовязання по оплаті електроенергії, тобто він є таким, що прострочив виконання грошового зобовязання, то позовні вимоги в частині стягнення з нього інфляційних втрат та трьох процентів річних є обґрунтованими. Перевіривши наданий позивачем розрахунок, згідно якого три проценти річних становлять 24,50 грн. а інфляційна складова боргу становить 7,20 грн., суд з ним погоджується. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження сплати заборгованості за спожиту електроенергію з урахуванням трьох процентів річних та індексу інфляції відповідач не надав. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 2 069,59 грн., трьох процентів річних в розмірі 24,50 грн. та інфляційної складової боргу в розмірі 7,20 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд задовольняє позов в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 214,60 грн. у відшкодування судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved