Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-19 00:00:00

В червні 2012 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просив усунути перешкоди щодо виховання та спілкування зі спільною дитиною [PERSON], [INFO], надати [PERSON] час для побачень з дитиною кожного першого та третього тижня місяця з вівторка по суботу з 11 год. до 18 год. з правом вивозу дитини до м. Новоукраїнка, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обгрунтування позову [PERSON] вказував, що з 2008 року по 2011 рік перебував у фактичному шлюбі з відповідачем [PERSON], від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який мешкає з відповідачем. З метою забезпечення свого батьківського права позивач звернувся до органу опіки Корабельного району м. Миколаєва, внаслідок чого рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23.03.2012р. було встановлено право позивача на побачення з дитиною. Позивач стверджував, що відповідач неодноразово порушувала зазначене рішення, не надаючи можливості бачитися з дитиною та самовільно скорочуючи час зустрічей. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав факти, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити: Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась. Про дату і місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомила. Представник третьої особи - [PERSON] в судовому засіданні частково підтримала позов та пояснила, що є виконавчим комітетом Миколаївської міської ради винесено рішення про надання [PERSON] часу для побачення з дитиною, відповідач нехтує правом позивача, тому просить суд позов задовольнити частково та в межах,встановлених рішенням Виконавчого комітету міської ради. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно. Вислухавши пояснення позивача, його представника та представника особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частко задоволенню, оскільки у відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, б та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно проживання або перебування кожного із них. Згідно ст. 157 Сімейного Кодексу України той із батьків, хто проживає окремо дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкуванні» нею. Той- із батьків, з ким проживає дитина, де має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина,чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І тоді суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування. Судом встановлено, що з 2008 р. по 2011 рік сторони перебували у фактичному шлюбі, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради було прийнято рішення № 220 про участь [PERSON] у вихованні дитини, відповідно до якого визначена участь [PERSON] у вихованні сина, шляхом надання йому можливості побачень кожного Першого та третього тижня місяця з вівторка по суботу з 11 год. до 12 год. та з 16 год. до 18 год. без права вивозу неповнолітнього за межі м. Миколаєва та правом зміни порядку спілкування за взаємною згодою батьків. Із пояснень позивача та представника органу опіки та піклування вбачається, що відповідач [PERSON] не виконує рішення № 220 від 23 березня 2012 року виконкому Миколаївської міської ради і, таким чином, порушує вимоги ст.ст. 153,157 та 159 Сімейного кодексу України щодо участі батька у вихованні сина. Суд враховує, що неповнолітній [PERSON] досяг віку двох років одного місяця і тому його вік не дозволяє спілкування з батьком більше, ніж зазначено в рішенні виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23.03.2012 року за № 220. А відтак, з врахуванням віку дитини та рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради суд вважає за необхідне встановити відповідні дні та час для спілкування дитини з батьком, які будуть відповідати рішенню виконавчого комітету Миколаївської міської ради, інтересам батька та дитини, вимогам сімейного законодавства. Крім того, суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат, стягнувши їх з відповідача на користь споживача пропорційно до задоволення позовних вимог.

Outcome: partial