Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-29 00:00:00

У червні 2012 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Управління житлово -комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], Виконавчий комітет Полтавської міської ради про визнання недійсною приватизацію квартири в частині її приватизації на ім'я [PERSON] та встановлення рівних часток кожного із співвласників квартири, розташованої у [ADDRESS]. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 17 липня 2012 року залучено до участі у справі, в якості належного відповідача - Відділ обліку, розподілу та приватизації житла виконавчого комітету Полтавської міської ради. Виключено з числа відповідачів Управління Житлово -комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради. В судовому засіданні позивач [PERSON] змінив позовні вимоги та просив визнати розпорядження № 1871, видане відділом приватизації житла фонду міського майна Полтавської міської ради народних депутатів у частині приватизації квартири [ADDRESS] за [PERSON] - недійсним та визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на житло від 20.11.1995 року, виданого згідно розпорядження № 1871 відділу приватизації житла міського майна Полтавської міської ради народних депутатів, на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в частині приватної спільної сумісної власності за [PERSON]. Представник відповідача Відділу обліку, розподілу та приватизації житла виконавчого комітету Полтавської міської ради в судовому засіданні змінені позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх безпідставність. В судовому засіданні представник третьої особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчого комітету Полтавської міської ради при вирішення спору поклалась на розсуд суду. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] в судове засідання не з'явились, але надали суду заяви, в яких прохали проводити судовий розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Як вбачається з розпорядження № 1871 від 20 листопада 1995 року виданого Відділом приватизації житла Полтавської міської ради народних депутатів, на підставі заяви [PERSON] - наймача квартири [ADDRESS] ( а.с. 50), надано дозвіл на передачу квартири в приватну спільну сумісну власність (а.с.51). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 листопада 1995 року, виданого Відділом приватизації житла, квартира, яка заходиться у [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.4). В судовому засіданні позивач вказав, що в зв'язку з змінами у законодавстві України, які на теперішній час передбачають чітке визначення права власності кожного громадянина на належне йому майно, тому позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом з метою уникнення в подальшому проблем, що можуть виникнути при вирішенні питань пов'язаних з спадкуванням частини квартири, та інших проблем пов'язаних із визначенням права власності на квартиру, а також за сімейними обставинами, які склалися, виникла необхідність вірного оформлення приватизаційних документів на квартиру, з метою в подальшому реалізувати своє право на приватизацію житла в майбутньому. Крім того, позивач в судовому засіданні зазначив, що до сімейних обставин, які спонукали його звернутися до суду є той факт, що на даний час він, як співвласник вказаної квартири згідно свідоцтва про право власності на житло проживає окремо, та не має намірів проживати і користуватися належною йому частково квартирою. Так, пунктом 3 частини 2 ст. 16 ЦК України визначення припинення дії, яка порушує право особи, може бути способом судового захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтереси, на які особа має право. Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до Закону України «Про приватизацію Державного житлового фонду»передбачено, що кожен громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або частково доплатою один раз. Як вбачається з частини 4 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»для державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно до місцевого органу державної реєстрації прав разом із заявою про державну реєстрацію прав подаються документи про правочини щодо такого об'єкта нерухомого майна та їх копії або інші документи, що свідчать про встановлення, зміну чи припинення речового права. Пунктом 2 частини 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Як вбачається з змісту ч.3,4 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства і безпосередньо з актів органів державної влади, органів Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Відповідно до положення статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконними та скасовує правовий акт індивідуальної дії. Виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо інше не суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Крім того, суд визнає незаконними та скасовує нормативно -правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Статтею 182 ЦК України право власності на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно частини 8 статті 18 Закону України «про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення. Зміну чи припинення речових прав на нерухоме майно є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Таким чином, зважаючи на вказані обставини, суд приходить до висновку, що виникнення права власності [PERSON] на приватизацію житла та його припинення виникли з його власних дій на підставі актів цивільного законодавства і безпосередньо із правового акту індивідуальної дії органу місцевого самоврядування, який порушує цивільні права останнього і повинен бути визнаний судом частково недійсним в частині визнання права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], та підлягає скасуванню в даній частині. Відповідно до положення с. 256 ЦК України загальний строк позовної давності складає три роки. Законодавцем визначено, що суд застосовує позовну давність до правовідносин сторін лише за заявою сторін, зроблену до винесення рішення ( ч.3 ст. 267 ЦК України). Для визначення правильного обчислення позовної давності є важливим визначення його початкового моменту. Як вбачається з матеріалів справи позивач своєчасно не звернувся з вказаним позовом оскільки останнім виявлено момент порушення його права, у березні 2012 року, що підтверджується матеріалами справи. Положенням частини 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що в разі якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, зважаючи на вище викладені обставини суд вважає за доцільне поновити [PERSON] строк на звернення до суду з позовом про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру в частині приватизації . Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання частково недійсними розпорядження та свідоцтва про право власності на квартиру в частині приватизації є законними та обґрунтованими. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved