Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на майно, вказане в позовній заяві. До попереднього судового засідання позивач підтримав позовні вимоги, просив суд справу слухати за його відсутності, подавши до суду відповідну письмову заяву. Судом встановлено, що 05 травня 1997 року, [PERSON] - відповідач по справі, отримала у власність на підставі договору-дарування від [PERSON], її матері, житловий будинок № 99 по вул. Рози Люксембург в м. Сквира, Київської області. Зареєстровано в Білоцерківському МБТІ від 12.07.1997р. за № 3459. Житловий будинок складається з: коридору, площею - 7,30 м.кв.; кухні, площею -Ї5,60 м.кв.; житлової кімнати, площею - 20,80 м.кв.; житлової кімнати, площею - 21,30 м.кв.; житлової кімнати, площею - 7,30 м.кв.; житлової кімнати, площею - 6,30 м.кв.; санвузла, площею - 10,50 м.кв. Такі розміри житлового будинку, найменування та розміри господарських будівель та споруд підтверджуються технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок виготовлений 15.02.2013 року КП КОР Білоцерківське МБТІ. Вартість житлового будинку становить 161\~827 грн. 00 коп. Земельна ділянка, площею 0,338 га. на якій споруджено житловий будинок належала на той час також [PERSON], право на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю, серія КВ виданий 04.12.1997 року. Проте земельну ділянку [PERSON] на своє ім'я не переоформила. Відповідно до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відділу Держземагенства у Сквирському районі № 04-52-166 виданого від 01.02.2013 року вартість вищевказаної земельної ділянки площею 0,100 га. яка розташована в м. Сквира, Київської області по вул. Рози Люксембург, 99 та площею 0,238 га. яка розташована в м. Сквира, Київської області по вул. Рози Люксембург, 99 - становить 9 930 грн. 56 коп. 12.04.2000 року [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія І-БК № 249451, виданий відділом РАЦС Сквирського РУЮ Київської області від 13 квітня 2000 року, за актовим записом № 92. Спадкоємцем після смерті власниці земельної ділянки стала відповідач - [PERSON]. Вона прийняла спадщину, відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки відповідач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. В січня 2012 року відповідач терміново мала потребу в коштах. Сторони по справі домовилися про те, що позивач надає частину коштів, а відповідач приводить необхідну документацію в порядок та готує її для укладення договору купівлі-продажу. 24.01.2012 року, представник відповідача продав позивачу вищевказаний житловий будинок з усіма надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку. Факт продажу підтверджується відповідною розпискою, яка міститься в в матеріалах справи. Після отримання коштів позивачу було передано документи на житловий будинок та земельну ділянку. Згідно розписки, позивач став власником житлового будинку № 99 по вул. Рози Люксембург в м. Сквира, Київської області, а саме прийняв у власність сплативши певну грошову суму за відповідне нерухоме майно. Станом на теперешній час відповідач взявши кошти ухиляється від виконання своїх зобовязань, оскільки проживає за кордоном, та як наслідок позивач не може передати її іншу частину грошових коштів за вказаний житловий будинок. Враховуючи вищевикладене позивач змушений звернутися до суду із позовом, про визнання права власності на житловий будинок № 99 по вул. Рози Люксембург в м. Сквира, Київської області, з господарськими будівлями і спорудами та визнання права власності на земельну ділянку, площею 0,338 га. Також, оскільки виникли розбіжності у написанні прізвища та по батькові власниці земелної ділянки, унеможливлюється оформлення права власності на ім'я позивача. Попередня власниця земельної ділянки іменувалася - [PERSON], оскільки таке ім'я вказано в Свідоцтві про смерть, а реєстрація смерті провадиться на підставі лікарського свідоцтва про смерть та паспорта померлого. При видачі правовстановлюючих документів та при їх складанні допускалися граматичні помилки та описки, які свого часу не викликали ні зауважень ні заперечень з боку власника в силу необізнаності. Окрім того позивач постійно користується вказаним житловим будинком та земельною ділянкою, проте не може зареєструватися у ньому поки не отримає право власності на вказане нерухоме майно. Представник відповідача до попереднього судового засідання позов визнав, про що подав до суду відповідну письмову заяву. Суд вважає, що визнання позову представником відповідача, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст. 130 та ст. 174 ЦПК України, вважає ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні по суті позовних вимог. Таким чином, дослідивши надані докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved