Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-25 00:00:00

12.10.2012 року позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із зазначеним позовом, з проханням визнати за набувальною давністю право власності за ним на автомобіль марки ВАЗ 2103, 1974 року випуску, двигун №21010123616, кузов №21030121018, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в 11.04.1997 року Бориспільським МРЕВ ДАІ Київської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. В червні 2002р. він придбав у [PERSON] автомобіль марки ВАЗ 2103, 1974 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Договір купівлі-продажу укладено не було, оформлено довіреність, відповідно до якої позивач мав право керувати та розпоряджатися даним транспортним засобом. Довіреність видана на три роки, по 4 червня 2005 року. Позивач стверджує, що він по даний час продовжує користуватися та розпоряджатися автомобілем, за власні кошти доглядає та ремонтує автомобіль. Власник автомобіля [PERSON] не предявляла вимоги про повернення автомобіля, також не предявляли вимоги про повернення автомобіля і спадкоємці [PERSON], [PERSON] З метою здійснення законного володіння, користування та розпорядження майном, позивач змушений звернутися до суду із позовом про визнання за ним права власності на автомобіль за набувальною давністю. Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої просить слухати справу у її відсутність, на позові наполягає та просить задовольнити. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] до початку судового засідання надійшли заяви, згідно яких проти позову не заперечують, та просять слухати справу у їх відсутність. Дослідивши письмові докази, матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії КХА № 088858, виданого 11.04.1997 року Бориспільським МРЕВ ДАІ Київської області, власником транспортного засобу ВАЗ 2103, 1974 року випуску, реєстраційний номер 50916КХ, являється [PERSON] /а.с. 5/. Згідно Довіреності від 04.06.2002 року, [PERSON] уповноважила [PERSON] керувати та розпоряджатися належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію серії КХА №088858, виданого 11.04.1997 року випуску, автомобілем марки ВАЗ 2103, 1974 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Дана довіреність видана на 3 роки, тобто по 4 червня 2005 року /а.с. 4/. Після цього, в період з 2002 року по даний час позивач володів, користувався, доглядав та здійснював за власні кошти ремонт автомобіля ВАЗ 2103, так, позивачем було пофарбовано автомобіль, що підтверджується актом виконаних робіт № 12 /а.с. 8/. 28 квітня 2004 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОК № 054004, виданим 29 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 22. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. При цьому п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, норми ст.344 України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року, а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 01 січня 2011 року. На підставі викладеного, чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набуто як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Так, позивач добросовісно і відкрито користувався рухомим майном протягом більше 7 років. Відповідачі, які після смерті [PERSON] прийняли спадщину відповідно до ст.1268 ЦК України, не заявляють вимог щодо повернення вказаного транспортного засобу, визнають факти, викладені в позовній заяві, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободі чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі ст.ст. 328, 344 ЦК України,

Outcome: approved