Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 22 травня 2010 року. За час шлюбних відносин з відповідачем народися син [PERSON], [INFO], який проживає та перебуває на утриманні позивачки. Рішенням Савранського районного суду Одеської області від 22 березня 2012 року шлюб розірвано. [PERSON] вказує, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що змусило її звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, пояснила, що малолітня дитина знаходяться на її утриманні. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, згоден сплачувати аліменти на доньку у розмірі 1/4 усіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття та просить розглянути справу в ході попереднього судового засідання. Оскільки відповідач позов визнав, і визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] Анатолійоич, [INFO], є батьком малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 230654, виданим виконавчим комітетом Концебівської сільської ради Савранського району Одеської області 29 вересня 2010 року, актовий запис № 16 ( а. с. 3). Як встановлено в судовому засіданні, малолітній [PERSON] проживає разом з матірю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Концебіської сільської ради Савранського району Одеської області № 329 від 9 квітня 2012 року (а. с. 4). Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обовязком батьків утримувати дитину, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним кодексом України. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Стаття 51 Конституції України та ст.ст. 150 і 180 СК України встановлюють для батьків обовязок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням обставин, які перелічені в ст. 182 СК України, суд вважає за можливе при визначенні розміру аліментів, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] - аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача - щомісячно, але не менше 30 % встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення донькою повноліття, тобто до 10 вересня 2028 року. У відповідності зі ст.ст. 81, 88 ЦПК України також підлягають стягненню на користь держави з відповідача судовий збір в розмірі 214 (двісті чотирнадцять) гривень 60 коп. В силу ст. 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved