Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 15 грудня 2011 року [PERSON] позичила у нього кошти в розмірі 24\~000 гривень, про що була складена відповідна розписка в присутності свідків. Згідно зазначеної розписки відповідач повинна була повернути йому борг до 15 лютого 2012 року та як заставу в обовязковість виконання зобовязання по поверненню боргу [PERSON] залишила позивачу державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №286782, виданий 07 вересня 2005 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області на своє імя, згідно якого вона є власницею земельної ділянки площею 1,90 га, яка знаходиться на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В порушення положенням діючого цивільного законодавства, щодо повернення заборгованості [PERSON] 15 лютого 2012 року грошові кошти не повернула позивачу, на його усну вимогу щодо повернення заборгованості, відповіла відмовою, посилаючись на відсутність зазначених коштів на даний час та до сьогоднішнього часу ухиляється від повернення суми боргу, чим порушила взяті на себе зобовязання. Оскільки норма ст.119 ЗК України, щодо набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю може застосовуватися з 01 січня 2017 року відповідно до п.1 розділу ІХ Прикінцеві положенняЗК України, визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, що належить [PERSON], згідно вищезазначеного державного акту не є можливим, в звязку з чим [PERSON] звернувся до суду та просить стягнути з позивача суму боргу. Позивач в судове засідання на розгляд справи не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.18), відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання на розгляд справи не зявилася, причину неявки не повідомила, хоча сповіщалася належним чином про день, час та місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що відповідає вимогам ч.5 ст.74 ЦПК України та про що свідчать поштові повідомлення, що повернулися на адресу суду (16,20). Зі згоди позивача ьсуд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, взявши до уваги заяву позивача, неявку відповідача, вивчивши та перевіривши документи справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до копії паспорту [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], зареєстрований та мешкає в с.Ананьїв Перша дільниця Ананьївського району Одеської області (а.с.4-6). Також встановлено, що 15 грудня 2011 року [PERSON] взяла в борг у [PERSON] суму грошових коштів в розмірі 24000 гривень та зобов?язалася повернути вказані кошти через два місяці, а саме 15 лютого 2012 року. Як заставу в обовязковість виконання зобовязання по поверненню боргу [PERSON] залишила позивачу державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №286782, виданий 07 вересня 2005 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області на своє імя, згідно якого вона є власницею земельної ділянки площею 1,90 га, яка знаходиться на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, дане підтверджується розпискою, яка підписана відповідачем по справі в присутності свідків (а.с.7,15). Згідно копії паспорту [PERSON], [INFO], уродженка та мешканка с.Гандрабури Ананьївського району Одеської області (а.с.8). Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №286782, що виданий 07 вересня 2005 року на підставі розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області від 15 лютого 2005 року №45 на імя [PERSON], яка на праві власності має земельну ділянку, площею 1,90 га, розташовану на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9). Згідно акту про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі від 18 лютого 2005 року [PERSON], як власниці сертифікату серії ОД №0326972 було передано земельну частку (пай) в натурі із земель колективної власності КСП Гандрабури, на підставі розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області від 15 лютого 2005 року №45, в розмірі 1,90 га, розташовану на землях колективної власності КСП Гандрабурита складено відповідний план (а.с.10,11). Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Так, згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Таким чином з вищенаведеного вбачається, що 15 грудня 2011 року позивачем було надано в борг [PERSON] грошові кошти в загальному розмірі 24000 гривень (двадцять чотири тисячі гривень), яка в свою чергу зобов?язалася повернути вказану суму грошових коштів через два місяці, а саме 15 лютого 2012 року. Як заставу в обовязковість виконання зобовязання по поверненню боргу [PERSON] залишила позивачу державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №286782, виданий 07 вересня 2005 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області на своє імя, згідно якого вона є власницею земельної ділянки площею 1,90 га, яка знаходиться на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дане підтверджується розпискою за її підписом та в присутності свідків, однак відповідач на вимогу [PERSON] повернути грошові кошти не реагує та до теперішнього часу суму боргу не повернула. На підставі вищевикладеного судом встановлено, що відповідач не належно виконала свої зобов?язання, сума боргу 15 лютого 2012 року нею не сплачена, чим порушено законні права та інтереси позивача, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому, як регламентує ст.79 ЦПК України, до судових витрат відноситься судовий збір, а також, зокрема витрати на правову допомогу. Однак з огляду на вище викладе, враховуючи бажання позивача, суд вважає за необхідне судові витрати по справі залишити за ним.

Outcome: approved