Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] за участю третіх осіб приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Малокус Б.В. та [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання іпотечного договору від 21.05.2009 року недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.04.1981 року їй був виданий ордер на кватиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. Зараз її хвору жінку викидають на вулицю тому, що вона поставила свій підпис , де показав їй нотаріус та не роз»яснив їй за що вона розписується та які можуть бути наслідки. Як би вона знала і якщо в договорі було написано, що вона може залишитися без житла вона б ніколи не підписала такий документ. Ніяких зобов»язань перед [PERSON] вона не має, її жодного разу не попередили, що [PERSON] не повернула кошти, вона ніякого порушення не вчиняла, і вважає що не може нести відповідальність за те, що в результаті своєї юридичної безграмотності та хвороби підписалась там де показав підписати нотаріус. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала , посилаючись на обставини викладені у позовній заяві просить задоволити позовні вимоги, а договір іпотеки від 21.05.2009 року де вона поставила свій підпис не знаючи за що підписується визнати недійсним. Адвокат Климишин Т.Ф. просить позовні вимоги її довірительки - позивачки [PERSON] задоволити з тих підстав, що в статті 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно. [PERSON] працювала дуже важко на цегельному заводі, щоб заробити житло. 17.04.1981 року їй був виданий ордер на кватиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. Вона стала інвалідом другої групи, її пенсії навіть не хватає на ліки На даний час залежить, де вона має жити: чи її таку тяжко хвору викинути на вулицю, тільки тому, що вона поставила свій підпис у договорі, де їй показав підписатися нотаріус, чи вона буде проживати у квартирі, яку заробила своєю працею. Ввважає, що укладений договір іпотеки від 21.05.2009 року суперечить моральним засадам суспільства, адже хворій людині, яка немає окулярів, і ніколи навіть не чула слова іпотека показують, де вона повинна розписатись в іпотечному договорі, щоб потім забрати її квартиру, яку вона заробила важкою працею. Вважає, що ні в кого немає жодного сумніву, що якщо б [PERSON] знала, що її підпис, де їй показали розписатись, буде підставою, що можуть забрати квартиру, яку вона заробила і в якій проживала та яка належала їй на праві власності, то вона ніколи б не вчинила цей підпис. Немає жодного доказу, що волевиявлення [PERSON] при підписані іпотечного договору було вільним і відповідало її внутрішній волі. [PERSON] просто обманули, скориставшись її станом. здоров'я та юридичною безграмотністю. Крім того [PERSON] підписуючи іпотечний договір, в якому було вказано, що він позичив [PERSON] 25000 доларів США, дуже добре знав, що на момент підписання іпотечного договору він не позичив [PERSON] 25000 доларів США. Тільки після підписання іпотечного договору він передав [PERSON] 16000 доларів США, а 9000 доларів США він сказав, що це проценти за те, що він їй позичив 16000 доларів США. Дуже добре [PERSON], а також нотаріус знали, що він, як фізична особа немає права давати позичку під проценти, тим більше у доларах США. Також вважає, що такий іпотечний договір не може бути дійсним, оскільки суперечить імперативним нормам закону, порушені істотні умови договору, не відповідає змісту таких правочинів, є незрозумілим навіть для юриста. Згідно ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Навіть перечисленні норми дають підстави для визнання іпотечного договору укладеного між [PERSON] та [PERSON], де підпис [PERSON] знаходиться як майнового поручителя, недійсним. Нотаріус не пояснив [PERSON] за що вона розписується і які можуть бути наслідки. Ні [PERSON] ні приватний нотаріус Малокус Б.В. не пояснили [PERSON] що в неї можуть забрати квартиру. Предметом іпотечного договору не є квартира, яка належала [PERSON] і яку в неї хочуть забрати, тобто порушена істотна умова договору. Нотаріус Малокус Б.В. бачив, що [PERSON] людина похилого віку і юридично безграмотна повинен був роз'яснити її зобов'язання, які покладає на неї іпотечний договір, і вияснити, чи вона погоджується на умови іпотечного договору. [PERSON] інвалід 2-гої групи, знаходитися на диспансерному обліку з діагнозами при таких аморально було в іпотечному договорі, де вирішувалось житлове питання хворої людини, показати де її розписатись, нічого не роз'яснивши. Оскільки все робилось швидко та скрито, в іпотечному договорі нотаріусом допущені істотні порушення умов договору, в тому числі що стосується предмету договору, часток на право власності. Такий договір не може бути дійсним і повинен бути визнаний судом не дійсним., оскільки зміст правочину суперечить цивільному законодавству і моральним принципам суспільства. В іпотечному договорі , не тільки не вірно вказаний предмет, частки власності, але в одних місцях значиться договір позики, а в інших кредитний договір. Квартира по [ADDRESS] не була предметом іпотечного договору. [PERSON] нічого не позичала в [PERSON] і ніяких зобов'язань не брала перед [PERSON] В іпотечному договорі також не вірно вказано, що [PERSON] спадкувала частину квартири. [PERSON] нічого не спадкувала. Спадкувала [PERSON] і саме [PERSON] належить 2/5 квартири. Таким чином предметом іпотеки не є квартира [PERSON], яку в неї хочуть забрати. Ніякого відношення [PERSON] не має до Предмету іпотеки - квартири [ADDRESS]. Вважає, що іпотечний договір від 21.05.2009 р. укладений між [PERSON] та [PERSON], де [PERSON] значиться майновим поручителем слід визнати недійсним. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пославшись на письмові заперечення та крім того суду пояснив, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 07.12.2011 року з позивачки та третіх осіб по даній справі стягнуто борг в сумі 25.000 тисяч доларів США, що еквіваленті складає 199720 гривень, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на квартиру [ADDRESS] за відповідачем [PERSON] та стягнуто суму боргу за договором позики 8000 тисяч доларів США , що в еквіваленті складає 63910 гривень 40 копійок та судові витрати. Відповідно до Ухвали апеляційного суду Львівської області від 10.05.2012 року рішення суду від 07.12.2011 року залишено без змін та відповідно до Ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 30.08.2012 року рішення судів першої та другої інстанції залишено без змін. При винесенні вище вказаних рішень судами першої, другої та касаційної інстанції уже досліджувалися ті обставини, що в договорі іпотеки нотаріусом було зроблено технічну описку в нумерації будинку ( замість [ADDRESS] помилково вказано [ADDRESS]) , так як нотаріусом було надано прошиту та належно завірену копію нотаріальної справи, щодо укладеного іпотечного договору , в якій містилися дані саме щодо квартири [ADDRESS]. Також позивачкою не представлено жодних доказів про те, що їй не було роз»яснено зміст договору іпотеки, що вона його не читала, а тільки розписалася де показав нотаріус, про те, що вона особисто не була присутня при передачі грошей, хоч їй ніхто цього не забороняв. Крім того вважає, що позивачка пропустила строк звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, який встановлено у три роки. А тому просить в задоволенні позову відмовити та застосувати строк позовної давності. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги позивачки не визнав, посилаючись на обставини викладені у письмовому запереченні на позовну заяву та суду пояснив, що нотаріусом було зроблено технічну описку в нумерації будинку ( замість [ADDRESS] помилково вказано [ADDRESS]) Ці обставини уже досліджувалися при винесенні рішень судами першої, другої та касаційної інстанції. нотаріусом було надано прошиту та належно завірену копію нотаріальної справи, щодо укладеного іпотечного договору , в якій містилися дані саме щодо квартири [ADDRESS]. Також позивачкою не представлено жодних доказів про те, що їй не було роз»яснено зміст договору іпотеки, що вона його не читала, а тільки розписалася де показав нотаріус, про те, що вона особисто не була присутня при передачі грошей, хоч їй ніхто цього не забороняв. Крім того вважає, що позивачка пропустила строк звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, який встановлено у три роки. А тому просить в задоволенні позову відмовити та застосувати строк позовної давності. Третя особа Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки заперечив та суду пояснив, що дійсно ним було зроблено технічну описку в нумерації будинку ( замість [ADDRESS] помилково вказано [ADDRESS]) Однак, що предметом іпотеки є саме квартира [ADDRESS], а не квартира [ADDRESS], підтверджується іншими документами які є в нотаріальній справі, щодо укладеного іпотечного договору між сторонами по даній справі. Крім того суду пояснив, що інструкція по вчиненню нотаріальних дій не регламентує порядок внесення виправлень без присутності сторін договору. А тому ним було надіслано сторонам вище вказаного іпотечного договору листи з проханням з»явитися до нотаріуса зі своїми примірниками договору для внесення виправлення механічних помилок. Іпотекодержатель з»явився, а Іпотекодавці не з»явились в нотаріальну контору, однак механічні описки жодним чином не впливають на дійсність правочину. Твердження позивачки, що вона не читала іпотечного договору не відповідає дійсності, адже другий примірник договору вона отримала на руки, оформлення договору тривало близько трьох годин , і весь цей час вона знаходилася у кабінеті нотаріуса. Крім того всі ці обставини уже досліджувалися при винесенні рішень судами першої, другої та касаційної інстанції. Ним надавалася прошита та належно завірена копія нотаріальної справи, щодо укладеного іпотечного договору , в якій містилися дані саме щодо квартири [ADDRESS]. Також позивачкою не представлено жодних доказів про те, що їй не було роз»яснено зміст договору іпотеки, що вона його не читала, а тільки розписалася де показав нотаріус, про те, що вона особисто не була присутня при передачі грошей, хоч їй ніхто цього не забороняв. А тому просить в задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] позовні вимоги позивачки підтримала та суду пояснила, що позивачка по даній справі є її матір»ю , а вона дійсно позичила кошти у відповідача та надала в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Оскільки так склалися обставини, вона не змогла вчасно повернути борг, квартира перейшла у його власність. Однак на даний час вона згідна повертати борг, але частинами так як ніде не працює, а іншого житла вона не має. Крім того суду пояснила, що дійсно при укладенні іпотечного договору від 21.05.2009 року її мамі не було нотаріусом роз»яснино за що вона розписується та які можуть бути наслідки. Як би вона знала і якщо в договорі було написано, що вона може залишитися без житла вона б ніколи не підписала такий документ. Ніяких зобов»язань перед [PERSON] вона не має. А тому просить позов позивачки задоволити . Треті особи [PERSON], [PERSON] ( зараз [PERSON]) в судове засідання не з»явилися, однак надіслали заяву в якій просять слухати справу за їх відсутності. Позовні вимоги позивачки підтримують та просить при вирішенні справи врахувати, що договір іпотеки вона не читала, а тільки розписалася. Якщо знала би , що заберуть квартиру, то не підписувала . На даний час іншого житла у неї немає. Суд, заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити, виходячи з таких підстав. Відповідно до іпотечного договору від 21.05.2009 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] вбачається. що позивачка [PERSON] є майновим поручителем. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Предметом іпотеки може бути нерухоме майно, що знаходиться у власності (або господарському віданні) іпотекодавця, яке він може відчужувати та на яке може бути звернене стягнення, а також яке зареєстроване як окремий об'єкт права власності. Іпотека має похідний від основного зобов'язання характер і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека забезпечує виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель (кредитор за основним зобов'язанням) має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором. Відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 07.12.2011 року з відповідачів стягнуто борг в сумі 25.000 тисяч доларів США, що еквіваленті складає 199720 гривень, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , стягнуто з відповідачів суму боргу за договором позики 8000 тисяч доларів США , що в еквіваленті складає 63910 гривень 40 копійок та судові витрати. Відповідно до Ухвали апеляційного суду Львівської області від 10.05.2012 року рішення суду від 07.12.2011 року залишено без змін. Відповідно до Ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 30.08.2012 року рішення судів першої та другої інстанції залишено без змін. На підставі рішення суду від 07.12.2011 року, яке набрало законної сили було зареєстровано право власності в КП ЛОР « Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки « за позивачем [PERSON], про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав від 07.06.2012 року за № 34415248 виданий КП ЛОР « Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки « Вище вказаними документами встановлено, той факт, що виконання основного зобов»язання, яке було забезпечено іпотекою припинено, адже рішення суду набрали законної сили, а відповідач, [PERSON] , по даній справі став власником квартири [ADDRESS] За змістом ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодерження в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ст. 578 ЦК України та ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників. Отже, підставою недійсності правочину за ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є суперечність саме змісту правочину нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства з огляду на те, що змістом правочину є відповідні його виду умови. Технічна описка в нумерації будинку ( замість [ADDRESS] помилково вказано [ADDRESS]) сама по собі не може бути підставою для визнання правочину недійсним, оскільки те, що предметом іпотеки є саме квартира [ADDRESS] , а не квартира [ADDRESS], підтверджується іншими документами які є в нотаріальній справі, та які слугували укладенню іпотечного договору між сторонами по даній справі та ці обставини уже досліджувалися при винесенні рішень судами першої, другої та касаційної інстанції, де нотаріусом було надано прошиту та належно завірену копію нотаріальної справи, в якій містилися дані саме щодо квартири [ADDRESS]., відтак і не підлягають доказуванню відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України де вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того з долучених матеріалів позовної заяви вбачається, що вони подані після закінчення процесуальних строків, які встановлені законом або судом, оскільки згідно чинного цивільного законодавства зокрема ст. ст. 256, 257 передбачено, що строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу встановлено три роки. Враховуючи викладене, положення статей 256, 257 та статті 267 ЦК України, те, що позивачка, звернувшись до суду з позовом 16.01.2013 року, пропустила строк для звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів так як такий сплив 21.05.2012 року. Враховуючи, те , що позивачка не зазначила поважних причин пропуску нею строку звернення до суду, не звернулася до суду з клопотанням про поновлення такого строку, а відповідач до винесення рішення просить застосувати позовну давність , відтак підстав для поновлення пропущеного строку для звернення до суду не вбачається. А натомість, вбачаються підстави для відмови в позові, так як відповідно до ст.. 267 ЦК України сплави позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови позові.

Outcome: dismissed