Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 5 300 грн. 00 коп. та судових витрат в сумі 214 грн. 60 коп. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 12 травня 2012 року відповідач взяв у неї гроші в сумі 5 300 грн. 00 коп. для зайняття власним домогосподарством. На підтвердження цього відповідач власноруч написав розписку у присутності позивача і свідка [PERSON], в якій зобовязувався повернути борг в сумі 5 300 грн. 00 коп. до 12 листопада 2012 року. Однак до цього часу [PERSON] борг не повернув і на момент звернення позивача до суду також ухиляється від виконання свого зобов'язання. [PERSON] просить стягнути з відповідача даний борг та судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково - в сумі 2 800 грн. 00 коп., при цьому пояснив, що саме на таку суму він у [PERSON] брав товару. Пізніше під тиском вимушений був написати розписку на суму 5 300 грон. 00 коп. Також зазначив, що в правоохоронні органи по цьому питанню він звертатись не буде, підтвердив це письмово в судовому засіданні (а.с.16). Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані ними документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обємі, з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст.1046 ЦК України по договору позики одна сторона /позикодавець/ передає другій стороні /позичальникові/ у власність або оперативне управління гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Ст.1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Із матеріалів справи вбачається, що 12 травня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений письмово договір позики, що підтверджується розпискою, згідно якого позивач передав відповідачеві гроші у сумі 5 300 грн. 00 коп., а відповідач зобов'язався повернути кошти позивачеві в строк до 12 листопада 2012 року (а.с.06). Відповідач в суді підтвердив, що саме цю розписку він писав власноручно. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивачем заявлена вимога про стягнення боргу на загальну суму 5 300 грн. 00 коп., оскільки саму таку суму вона передала відповідачеві і останній зобов'язався повернути кошти позивачеві в строк до 12 травня 2012 року, але цього не виконав до теперішнього часу. Відповідач не надав доказів, які б спростовували докази, надані позивачем. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки між сторонами спору було укладено договір позики, який відповідач не виконав, чим порушив право позивача на своєчасно отримання належних їй за договором коштів. Згідно наданих позивачем квитанцій, дана особа понесла витрати, пов'язані з оплатою судового збору в сумі 214 грн. 60 коп. (а.с.01). Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved