Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними результатів аукціону з продажу належного на праві власності [PERSON] транспортного засобу автомобіля марки KIA CEED 1.4. 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], оформлені протоколом № 04/080-12-3-2 від 27.07.2012 року та про визнання незаконним та скасування акту державного виконавця Липовського від 31.07.2012 року. Свої вимоги мотивує тим, що 14.11.2011 року Зарічним районним судом м. Суми було винесено заочне рішення, яким накладено стягнення на предмет застави, а саме на автомобіль марки KIA CEED 1.4. 2008 року випуску. В звязку з винесенням зазначеного рішення 17.02.2012 року було відкрито виконавче провадження. Під час здійснення виконавчого провадження, зокрема при уцінці майна, працівниками [PERSON] державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції були допущені порушення ч.5 ст. 62 Закону України „Про виконавче провадження. Також працівниками [PERSON] державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції при проведенні виконавчих дій а приватним підприємством „Спеціалізоване підприємство „Юстиція при проведенні аукціону були порушені вимоги пунктів 4, 5, 11, 14 Положення про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна, затвердженого постановою КМУ № 1448 від 22.12.1997 року. Переможцем аукціону, який був проведений 27.07.2012 року, став [PERSON], який запропонував ціну 74200 грн. В звязку з порушенням зазначених вимог закону вважає, що результати аукціону повинні бути визнані недійсними. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03.12.2012 року зазначене заочне рішення суду було скасоване та виконавчі листи відкликані. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача ПП „Спеціалізоване підприємство „Юстиція позов не визнав, вважає що можливі порушення вимог діючого законодавства державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження не є підставою для визнання недійсними результатів аукціону, позовна вимога про скасування акту державного виконавця не є належним способом захисту і повинна розглядатись відповідно до вимог ст.ст. 383-389 ЦПК України в порядку оскарження рішень та дій державного виконавця. Також зазначив, що посилання позивачки на порушення при проведенні аукціону вимог пунктів 4, 5, 11, 14 Положення про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна, затвердженого постановою КМУ № 1448 від 22.12.1997 року є необґрунтованим, так як зазначене положення не підлягає застосуванню до виниклих правовідносин. Представник відповідача [PERSON] державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції також позов не визнав, пояснив що діяв відповідно до вимог законодавства. Представник 3-ї особи ПАТ „[PERSON] Аваль також вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду що зявилися та дослідивши матеріали даної цивільної справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14.11.2011 року Зарічним районним судом м. Суми було винесено заочне рішення, яким накладено стягнення на предмет застави, а саме на автомобіль марки KIA CEED 1.4. 2008 року випуску (а.с. 12). В звязку з винесенням зазначеного рішення 17.02.2012 року було відкрито виконавче провадження (а.с. 55). 29.05.2012 року між ВДВС СМЮ та ПП „СП Юстиція було складено і підписано договір про надання послуг по організації і проведенню аукціону з реалізації арештованого рухомого майна (а.с. 13-15). ПП „СП Юстиція стало організатором аукціону та переможцем аукціону, який був проведений 27.07.2012 року, став [PERSON], який запропонував ціну 74200 грн. (а.с. 75). Правовідносини, що склалися між сторонами, врегульовані ст.ст. 383-389 ЦПК України, ст.ст. 54, 62, 82 Закону України „Про виконавче провадження, Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Крім того відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Верховний Суд України, розглянувши заяву ПАТ „Державний ощадний банк України про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права 26.12.2012 року виніс постанову, якою висловив правову позицію про те, що умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України Про виконавче провадження, Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, а також Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5. Цим Законом визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхнє права та обовязки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (статті 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111, 85 Закону). Разом із тим аналіз положень цього Закону та Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення аукціонів, а лише закріплюють такий спосіб реалізації майна, як його продаж на аукціоні, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (стаття 62 Закону та пункти 5.11, 5.12 Інструкції № 74/5). Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 5.11 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року). Правила ж проведення аукціонів визначаються Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5. Цей Порядок регулює реалізацію арештованого майна, за винятком нерухомого майна, майна вилученого законом з обігу, та майна, зазначеного в частині пятій статті 55 Закону України Про виконавче провадження. Порядком визначаються дії організаторів до проведення аукціону, порядок його проведення, порядок переоцінки майна, розрахунків за придбане на аукціоні майно та оформлення кінцевих результатів торгів. Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на аукціоні, яка полягає в продажу майна боржника, на яке звернено стягнення, та переході права власності до покупця переможця аукціону, слід зазначити, що має місце правочин, який може визнаватись недійсним в судовому порядку з підстав порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5. Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України Про виконавче провадження, до призначення аукціону, у тому числі щодо визначення вартості чи оцінки майна тощо, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом. Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення аукціону, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання аукціону недійсними. Враховуючи зазначену правову позицію Верховного суду України а також зазначені норми законодавства суд вважає, що Положення про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна, затверджений постановою КМУ № 1448 від 22.12.1997 року, на який посилається позивач як на підставу своїх вимог, не підлягає застосуванню до виниклих правовідносин, а тому відсутні підстави для задоволення вимоги про визнання недійсними результатів аукціону. Відносно позовної вимоги про скасування акту державного виконавця суд вважає необхідним зазначити, що позивач звернувся з не належним способом захисту і враховуючи правову позицію Верховного Суду України це питання повинно вирішуватись відповідно до вимог ст.ст. 383-389 ЦПК України та ст. 82 Закону України „Про виконавче провадження в порядку оскарження рішень та дій державного виконавця. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed