Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-27 00:00:00

07.11.2012 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання правочину недійсним, встановлення факту прийняття спадщини, у якому просить суд, посилаючись на норми ст. 203, 215, 225, 626 ЦК України, визнати заяву подану нею, спадкоємиці за законом, після померлої 02.07.2011 року доньки [PERSON], про відмову від спадщини на користь онуки - [PERSON] недійсною; встановити факт прийняття [PERSON] спадку у вигляді трикімнатної квартири [ADDRESS], після померлої 02.07.2011 року доньки [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що в 1977 році, їй, як працівнику третьої стоматологічної поліклініки м. Запоріжжя, була виділена трикімнатна кооперативна квартира, яка розташована за адресою пр. Радянський, 5-40, вона в повному обсязі, в 90-х роках сплатила пай за квартиру та згодом набула право власності на неї. В даній квартирі почала мешкала разом зі своєю донькою [PERSON], згодом в доньки народилася дитина, відповідачка по справі, яка, зважаючи на вік, теж мешкала в спірній квартирі. З метою уникнення непорозумінь між дітьми, щодо поділу майна своєї після смерті, [PERSON] за життя розподілила порівну те, що їй належало, а саме - шляхом укладання договору дарування на квартиру на імя доньки, на користь сина оформила заповіт на будинок, успадкований після смерті батьків. В 2000 році онука, яка досягла певного віку, вийшла заміж, та переїхала мешкати до чоловіка, за іншою адресою. Згодом захворіла на онкологічну хворобу донька [PERSON]. В 2003 році, після смерті свого батька, [PERSON]П отримує в якості спадкового майна однокімнатну квартиру за адресою: вул. Запорізького козацтва, 31-29. В 2010 році, після розлучення з чоловіком, з ними почала мешкати онука, відповідачка по справі, [PERSON], разом зі своїм неповнолітнім сином. 02.07.2011 року, [PERSON] померла. Після смерті доньки залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], що була переоформлена [PERSON], та з квартири за 29 в будинку 31 по вул. Запорізького козацтва в м. Запоріжжя, що залишилася після смерті батька [PERSON] Спадкоємцями першої черги були позивачка та відповідачка по справі. Оскільки спадок складався з двох квартир, вони з відповідачкою, вирішили, що [PERSON] буде мешкати в однокімнатній квартирі, де зареєстрована з 2003 року (після спадкування донькою), а відповідачка разом з дитиною будуть мешкати в трикімнатній квартирі. Жодних підозр в обмані чи взагалі неприязних стосунків з боку відповідачки по справі, не чекала і повністю їй довіряла, тому на її пропозицію щодо поїздки до нотаріуса довірливо погодилася адже дійсні наміри їй не були доведені. Скориставшись фактично безпорадним станом, та 80-річним віком, зважаючи на лихо, що нещодавно сталося, відповідачка, зловживаючи довірою та похилим віком, привезла до нотаріуса, де [PERSON] підписала, як згодом зясувалося, відмову від спадку, та залишилася на вулиці без даху над головою та перетворилася на особу без визначеного місця проживання, адже після того, як сплинув шестимісячний термін для відклику заяви про відмову від спадщини, поведінка відповідачки змінилася. Вона почала ображати, застосовувати фізичне насильство, вимушена була звертатися до правоохоронних органів за допомогою. Квартиру, де була зареєстрована позивачка по вул. Запорізького козацтва, 31-29, [PERSON] продала, залишивши собі всі кошти від проданого житла, змусила позивачку знятися з реєстраційного обліку, а потім вигнала з трикімнатної квартири по пр. Радянському, 5-40. Навіть за допомогою правоохоронніх органів, позивачка не мала та не має до сьогоднішнього дня змоги зайти в квартиру, де постійно мешкала, та навіть забрати особисті речі, ліки, предмети одягу тощо. Коли позивачка підписувала заяву, то ні відповідачка, на користь якої була зроблена відмова від спадку, ні нотаріус, який вчиняв нотаріальні дії не розяснили наслідки цього правочину, його істотного значення. Не усвідомлюючи значення своїх дій, знаходячись під впливом тяжких обставин, викликаних втратою рідної доньки, позивачка вчинила одноособовий правочин, за наслідками якого залишаюсь тепер на вулиці. Зважаючи на те, що після смерті доньки позивачка знаходилася у вкрай пригніченому стані, адже втратила рідну людину, кохану доньку, з якою не розлучалися в останні роки, не усвідомлювала значення своїх дій, які не відображали її дійсної волі на той час. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити, також вказала що були тяжкі обставини викликані смертю доньки, не усвідомлювала значення своїх дій, у нотаріуса було помилка так як їй ніхто не повідомив що буде підписуватися. Також пояснила, що відповідачка говорила, що позивач буде проживати у квартирі однак обманула її та виганяє з квартири. До нотаріуса її відвезли машиною знайомого відповідачки. В літку 2012 року ходила до нотаріуса та просила не видавати свідоцтво [PERSON]. Представник відповідачки у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач та відповідачка проживали однією сімєю та після побутового конфлікту позивачка пішла жити до свого сина по вул. Братській у свій дім, ніхто її з квартири не виганяв. У нотаріуса позивачка усвідомлювала значення своїх дій, нотаріус їй усе розяснював. Вважає, що зверненням до суду позивачка використовує як засіб тиску, щоб відповідачка забрала її до себе жити. Також пояснив, що квартира від якої відмовилася позивач, до цього належала їй та в подальшому була подарована спадкодавцю, та в разі прийняття спадщини - позивач фактично повернула б у свою власність частину того, що раніше вона безоплатно відчужила, тобто подарувала спадкодавцеві. Позивач за законом в будь-який час, до закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини могла відкликати свою заяву про відмову від прийняття спадщини, а так, оскільки позивач цього не зробила, то щонайменше вона мала не усвідомлювати значення своїх дій, як в момент вчинення правочину - так і протягом останніх чотирьох місяців до закінчення терміну на відкликання своєї заяви про відмову від спадщини на користь відповідача, докази про що відсутні. У судовому засіданні представник третьої особи проти позову заперечувала, надала письмові пояснення приватного нотаріуса [PERSON], відповідно до яких 29.08.2011 року до неї звернулися [PERSON] та [PERSON] про відкриття спадщини у звязку із смертю 02.07.2011 року [PERSON], дочки [PERSON] та мати [PERSON] [PERSON] відмовилася від спадщини на користь [PERSON]С.([PERSON]С.), розуміючи свої дії, її волевиявлення було добровільним, вона усвідомлювала значення своїх дій і могла пояснити, чому вона вирішила так поступити. Раніше, до дня появи спадкоємців, до нотаріуса звернулася [PERSON] Вона пояснила, що у неї померла дочка, після її смерті осталося майно, і що потрібно оформити право власності на майно померлої на її дочку - [PERSON] Вона пояснила причину свого вчинка - [PERSON] одна дитина у померлої, виховує самостійно сина, чоловіка у неї не має, знаходилася у фактичних відносинах з особою, яка за часи сумісного проживання одержала кредити і в ці кредитні відношення долучила онуку - [PERSON] Зараз чоловік її покинув, борги залишилися на неї. Одержання спадщини [PERSON] допоможе виплутатися з скрутного становища, у якому вона опинилася. Причину звернення щодо оформлення спадщини вона пояснила тим, що їй порадили [PERSON] як нотаріуса. 18.07.2012 року [PERSON] одержала свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS]. Ще залишалася не оформлена спадщина на квартиру [ADDRESS], яку спадкоємець вирішила одержати пізніше. В липні-серпні 2012 року [PERSON] прийшла знову і почала скаржитися на поведінку онуки [PERSON] Їй пояснили, що заяву вона відкликати не може, тому що пройшов строк, встановлений для прийняття спадщини, але може звернутися до суду, якщо порушені її права. [PERSON] просила не видавати свідоцтво про право на спадщину [PERSON] Їй пояснили, що підстав для відмови в видачі нотаріального документа не має, але якщо вона звернеться до суду, то тоді нотаріус повинен зупинити нотаріальні дії до винесення судового рішення. Для подання позову надала [PERSON] копію її заяви про відмову від прийняття спадщини на користь дочки померлої - [PERSON] Вона повідомила, що збирається на відпочинок, а потім буде звертатися до суду. 24.09.2012 року до [PERSON] звернулася спадкоємець [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус повідомила, що приходила [PERSON], яка скаржилася на поведінку онуки. [PERSON] пояснила, що у них вийшло непорозуміння щодо грошей, одержаних після продажу квартири [ADDRESS]. Вона віддала гроші бабусі - [PERSON], а коли необхідно було сплачувати платіж за одержаний кредит, то [PERSON] відмовилася віддавати гроші. Коли розмовляли, прийшла [PERSON], якій було відомо, що [PERSON] звернулася до нотаріуса про видачу свідоцтва, про це їй повідомила сама онука. [PERSON] не приховувала цей факт. [PERSON] вимагала від нотаріуса не видавати свідоцтво про право на спадщину на квартиру, але до суду вона не зверталася, і підстави відмови не було. Спадщина була видана дочці померлої на підставі діючого законодавства. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає у домі навпроти. Позивачка прийшла до неї та сказала, що відповідачка її вигнала. В червні 2011 року позивачка була не в собі, якась загублена, переживала смерть доньки. Позивачка проживала до та після смерті доньки у квартирі [ADDRESS]. Позивачка розповідала, що відмовилась від спадщини так як дуже любила онуку. 29.08.2011 року не памятає чи бачила вона позивачку. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона товаришувала з спадкодавцем та позивачка доглядала її у звязку з хворобою. Після смерті доньки у позивачки постійно високий тиск, неодноразово викликали швидку допомогу, позивачка постійно плаче, та вони з відповідачкою сваряться. У листопаді позивачка на вулиці плакала так як відповідачка не пускала її до квартири. Викликали міліцію та потрапили до квартири та взяли зимові речі. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що у будинку проживає з 1977 року та товаришувала з донькою позивачки до її смерті. Відповідачка після розлучення повернулася проживати до квартири та там вони з позивачкою проживали разом. Позивачка після смерті доньки була пригнічена, від сусідів дізналася, що відповідачка побила позивача. У жовтні позивачка подзвонила до неї та попросила вийти так як відповідачка її вигнала, викликали міліцію для того щоб зайти до квартири так як відповідачка її не пускала. Відповідачка вчинила скандал та викинула речі позивачка у пакеті. Після смерті доньки поведінка позивачки не змінилася однак вона була пригнічена горем. 28 та 29.08.2011 року позивачку не бачила так як була у Криму. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідачка повела себе не достойно викинула позивачку на вулицю. Поховав доньку позивачка постійно плакала не спала, пила снодійне. З 27.08.2011 року свідок була на морі тиждень та не зустрічалася з позивачкою, але вважає, що позивачка не думала про спадок була у напівсвідомому стані, не розуміла чим їй загрожує відмова від спадщини. Позивачку вигнали восени 2012 року з квартири, до цього були нормальні відносини. Позивачка їй казала, що нічого не розуміла, її посадили до машини, повезли, дали якісь бумаги які вона підписала. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідачку знає біля 2-3 років. У 2011 році у неї померла мати та свідок відповідачку підміняв на роботі. Також через два місяці після смерті матері відповідачка відлучалася з роботи з приводу спадку до нотаріуса де її чекала позивачка. Після цього відповідачка розповідала, що позивачка відмовилася на її користь від своєї частини квартири. Після смерті матері відповідачки свідок була у неї у гостях де в той час була й позивачка. Позивачка була адекватна, нормальна, ніяких дивацтв у неї не було. Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали спадкової справи №9\\2011, вислухавши пояснення сторін, свідків, всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до вимог ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу у межах вимог, заперечень, та доказів наданих сторонами. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Судом встановлено, що 02.07.2011 року померла [PERSON], свідоцтво про смерть серія 1-ЖС №211455 від 04.07.2011 року Запорізького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис 4061. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартирі [ADDRESS] та квартири [ADDRESS]. [PERSON] являлась власницею квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого восьмою Запорізькою держнотконторою 06.08.2003 року р№1-372. Також [PERSON] являлась власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 29.01.2004 року укладеному між [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємцями за законом являються позивач [PERSON] мати спадкодавця та відповідачка [PERSON] донька спадкодавця, інших спадкоємців, згідно до копії спадкової справи №9\\2011, не виявлено. Відповідно до довідки житлових органів [PERSON] з 1977 року по жовтень 2012 року проживала у [INFO]. Відповідно до ст.ст. 1270, 1272, 1273, 1274 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. 29.08.2011 року о 10-00 годин, відповідачка [PERSON] подала заяву до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. 29.08.2011 року о 10-15 годин, позивачка [PERSON], подала заяву до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] про відмову від спадщини на користь [PERSON] 18.04.2012 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Свідоцтво видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №686. 24.09.2012 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Свідоцтво видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №1872. 08.05.2012 року [PERSON] продала квартиру [ADDRESS], договір купівлі продажу посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №862. Що стосується позовних вимог про встановлення факту прийняття [PERSON] спадку у вигляді трикімнатної квартири [ADDRESS], після померлої 02.07.2011 року доньки [PERSON] Відповідно до ст.1268, 1269 ЦК України виникнення права на спадкування повязане з вчиненням спадкоємцем юридичних дій, встановлення судом факту прийняття спадщини щодо спадщини яка відкрилася після 01.01.2004 року законом не передбачено та встановлення факту прийняття спадщини можливо застосувати лише до спадщини яка відкрилася до набрання чинності ЦК України 2003 року. Що стосується позовних вимог про визнання заяви про відмову від спадщини на користь онуки [PERSON] недійсною. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 ЦК України. Аналізуючи підстави, викладені в позовній заяві, пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позивач просить визнати відмову від прийняття спадщини з підстав, встановлених статтями 225, 233 ЦК України. Відповідно до показів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитаних в якості свідків, [PERSON] переживала смерть доньки, виникли проблеми з тиском та загальним самопочуттям, також судом зясовано, що свідки в момент вчинення правочину з позивачем не спілкувалися. Згідно до тексту заяви, яка міститься в матеріалах спадкової справи, поданої [PERSON] 29.08.2011 року, [PERSON] усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини які мають для неї істотне значення без застосування тиску, за своєю справжньою волею та ч. 2 ст. 1274 ЦК України, відмовилася від спадщини на користь [PERSON] Заява містить особистий підпис та розбірливий напис прізвища та ініціалів заявника. Відповідно до копії довідки від 06.02.2013 року, [PERSON] на обліку у лікаря психіатра не перебуває. Згідно до норм ст.225 ЦК України, правила статті поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо), що також відмічено у постанові Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». При розгляді справи, клопотань або заяв про призначення судово-психіатричної експертизи на предмет встановлення факту перебування особи в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними не заявлялося. Особою яка спілкувалася з позивачем в момент вчинення правочину є нотаріус, який у свої письмових поясненнях стверджує, що [PERSON] відмовилася від спадщини на користь [PERSON], розуміючи свої дії, її волевиявлення було добровільним, вона усвідомлювала значення своїх дій і пояснювала, чому вона вирішила так поступити, до цього раніше вже зверталася до нотаріуса за розясненнями. Також з пояснень свідків, [PERSON] дуже сильно любила свою онуку [PERSON], виховувала змалку її, та тому і відмовилася від спадщини на її користь. Таким чином суд приходить до висновку, що на момент звернення до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини [PERSON] діяла свідомо та розуміла, що відмовляється від належної їй частки спадкового майна на користь своєї онуки [PERSON] Відповідно до ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Щодо зазначення позивачем про звернення до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини під впливом тяжкої для нього неї обставини, суд враховує, що дана заява подана [PERSON] в звязку зі смертю доньки. Проте, всупереч вимогам статті 60 ЦПК України позивачем не доведено, що відповідач [PERSON] скористалася смертю матері як тяжкою обставиною на свою користь, та що [PERSON] має перед позивачем будь-які зобовязання матеріального характеру. Біль того на час відмови від спадщини 29.08.2011 року позивач [PERSON] мала на праві власності будинок 25 по вул. Братській у м. Запоріжжя, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 31.01.1980 року, який вона подарувала своєму синові [PERSON] 30.01.2013 року, вже після подання позову до суду. Отже, відсутня друга обовязкова обставина вкрай невигідні умови, наявність якої поряд з тяжкими обставинами, є підставою для визнання відмови від спадщини недійсною за ст.233 ЦК України. В звязку з цим, в задоволенні вимог про визнання відмови від прийняття спадщини з зазначених підстав належить відмовити. У судовому засіданні не знайшли свого підтвердження та не надано доказів того, що відмова від спадщини мала певні умови проживання у квартирі. Відмова позивача від спадщини була безумовною та без застереження, що відповідає припису норми ч.5 ст.1273 ЦК України. Також не знайшли свого підтвердження твердження позивача про те, що нотаріус при вчиненні нотаріальної дії оформлення заяви про відмову від спадщини, не розяснювала наслідків такої дії. Суд вважає, що причиною подання позову до суду явилося те, що у позивача з відповідачкою погіршилися взаємостосунки, що також підтверджується копією відмовного матеріалу Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, копією висновку спеціаліста №1406 від 10.10.2012 року про тілесні ушкодження у [PERSON] у матеріалах цивільної справи, а спір виник з приводу користування та проживання у спірній квартирі, що не являється предметом розгляду даної справи. Відповідно до ст.1268, 1269 ЦК України виникнення права на спадкування повязане з вчиненням спадкоємцем юридичних дій, встановлення судом факту прийняття спадщини щодо спадщини яка відкрилася після 01.01.2004 року законом не передбачено та встановлення факту прийняття спадщини можливо застосувати лише до спадщини яка відкрилася до набрання чинності ЦК України 2003 року.

Outcome: approved