Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням у звязку з вибуттям осіб на інше постійне місце проживання. Вимоги мотивовано тим, що на підставі ордеру сімя [PERSON] у складі чотирьох осіб отримала право на зайняття житлового приміщення двохкімнатної квартири за № 3-148 у будинку № 116 по вул. К. Лібкнехта в м. Каховка Херсонської області. З 1995 року відповідачі виїхали на інше постійне місце проживання, однак залишилися зареєстрованими у спірній квартирі. Із зазначеного часу відповідачі не намагалися повернутися для проживання за місцем реєстрації, їх речей у приміщенні квартири не має. Оскільки у добровільному порядку з реєстраційного обліку не знімаються, а витрати, повязані з утриманням майна не несуть, позивач просив визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у звязку з вибуттям осіб на інше постійне місце проживання та зобовязати відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Каховського РВ УМВС України в Херсонській області зняти з реєстрації за вказаною адресою. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідачі, про дату, час і місце судового розгляду оповіщені належним чином у встановленому порядку, не зявилися втретє, про причини неявки, їх поважність не повідомили. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від них не находило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів. Вимога підлягає задоволенню. Судом встановлено, що двохкімнатна квартира № 3-148 у будинку під номером 116, що знаходиться у м. Каховка Херсонської області, по вулиці К.Лібкнехта, на підставі ордеру на житлове приміщення № 318 від 16 березня 1988 року виданого виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів м. Каховка, на право зайняття житлового приміщення була надана [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 17). [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] перебувають на реєстраційному обліку місця проживання за адресою: [INFO], б. № 116[ADDRESS] (а.с. 4, 19). З листів [PERSON] та [PERSON] слідує, що відповідачі по справі є родичами позивача, які на протязі сімнадцяти років не проживають за місцем своєї реєстрації: м. Каховка Херсонська область, вул. К.Лібкнехта, б. № 116[ADDRESS], у звязку з тим, що виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації (а.с. 8 9). Позивач за відсутності відповідачів несе додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні надали покази відповідно до яких в квартирі [ADDRESS]: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають понад сімнадцять років, їх особисті речі (предмети побутового користування, засоби гігієни) в квартирі відсутні. На протязі всього часу відповідачі постійно проживають на території Російської Федерації, не проявляють заінтересованості у вказаній квартирі, не виконують обовязків наймачів, не приймають участі в ремонті квартири, оплаті комунальних послуг. Відповідно до розяснень, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу Українина підтвердження вибуття необхідно брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про вибір стороною постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресовках кореспонденції, утворення сімї в іншому місті, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт і постійна там реєстрація, укладання договору на невизначений строк тощо). Згідно ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Ст. 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, вважає доведеним, що відповідачі не проживають у [INFO] у звязку з вибуттям на постійне проживання до Російської Федерації, а тому позовні вимоги про визнання їх такими, що втратили право користування жилою площею на підставі ст. 107 ЖК України у зазначеній квартирі є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В частині зобовязання зняти відповідачів з реєстрації позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Українізняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення про визнання відповідачів такими що втратили право користування житловим приміщенням є підставою для зняття їх з реєстрації, а тому вимоги в даній частині є передчасними.

Outcome: partial