Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-15 00:00:00

У січні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок №2, розташований по вул.17-го вересня у місті Павлограді Дніпропетровської області. У вказаному будинку з 2009 року зареєстрована колишня співмешканка її сина [PERSON], яка за зазначеною адресою не проживає більше одного року. У звязку з тим, що відповідач зареєстрована у будинку, позивач не має можливості оформити субсидії за сплати житлово-комунальних послуг та вільно розпоряджатися своєю власністю. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним будинком. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, посилаючись на те, що їй як власнику будинку створено перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, , відповідач була зареєстрована у будинку не як член її сімї, [PERSON] більше одного року не проживає у будинку. \~ Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. \~ Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який у судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності житловий будинок №2, розташований по вул.17-го вересня у місті Павлограді Дніпропетровської області /а.с.4/. Крім позивача у будинку за вказаною адресою також зареєстрований її чоловік [PERSON], онука [PERSON] та відповідач [PERSON] /а.с.10/. \~ Як вбачається з довідки та акту від 21 січня 2013 року, виданих квартальним комітетом №5 м.Павлограда, [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з грудня 2011 року /а.с.6,9/. Факт непроживання відповідача за адресою реєстрації також підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано відповідачем особисто за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Підлісся, 8, і, у свою чергу, судові виклики, адресовані відповідачу за місцем реєстрації, нею не отримуються. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що часто бувають вдома у позивача, [PERSON] з листопада 2011 року, тобто ніж один рік, не проживає у будинку позивача, особистих речей відповідача в будинку немає. Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, \~обставини того, що у будинку за адресою : Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.17-го вересня, 2, відповідач не проживає більше дванадцяти місяців, а лише зареєстрована в ньому. \~ В звязку з тим, що відповідач зареєстрований у спірному будинку, позивач не має можливості реалізувати своє право на розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку за вищезазначеною адресою. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 114 грн. 70 коп., тому \~відповідно до ч. 1 ст. 88 \~ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved