Jurisdiction: civil
Date: 2012-03-29 00:00:00

У листопаді 2010 р. позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та компенсації моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що відповідач сусід позивача, в період з часу з 06.09.2010 по 16.09.2010 р. фарбував автомобіль на території своєї прибудинкової території, в результаті чого було пошкоджено лакофарбовим покриттям автомобіль позивача [PERSON] Фієста, який зберігався поруч у подвір'ї позивача. Відповідно до калькуляції вартості ремонту № 526 від 29.09.2010 р. підприємця [PERSON], вартість поновлювання автомобіля відповідача становить 1269,00 грн. З урахуванням уточнень просив стягнути з відповідача на свою користь 2870,64 грн. матеріальної шкоди та 7000,00 грн. моральної шкоди. Позивач та його представник у судове засідання зявилися, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання зявилися, позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити, надали суду заперечення у яких відповідач посилався на помилковість висновків позивача, оскільки відповідач дійсно здійснював фарбування свого автомобіля ґрунтовкою, але воно відбувалося у інший термін та при інших умовах. На підтвердження заперечень, відповідачем було надано фотографії, відеозапис. Допитані у судовому засіданні свідки: [PERSON] (брат відповідача), [PERSON] (мати відповідача), [PERSON] підтвердили, що фарбування здійснювали [PERSON] та [PERSON] в один вечір, наприкінці серпня 2010 року приблизно з 21:00 до 00:00 години. Споруда, де відбувалося фарбування була повністю ізольована за допомогою поліетиленової плівки в два шари які закріплювалися скотчем. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Одночасно з цим, відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкодиN 6 від 27.03.92, зазначено, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже для відшкодування шкоди позивачу, повинні бути відповідні складові цивільної відповідальності: протиправність (дія чи бездіяльність) поведінки винної особи, факт настання шкоди, причинний звязок між двома першими елементами, вина відповідача у шкоді. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На думку суду позивач підтвердив певними засобами доказування факт пошкодження свого автомобілю. Зазначене підтверджується фотографіями (а.с. 74-78), "Звітом про оцінку вартості матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля марки "FORD" моделі "Fiesta" (рег. № [NUMBER]) громадянину [PERSON]" від 20.12.2010 р. підготовлений [PERSON] (а.с. 39-64). На підтвердження моральної шкоди відповідачем надано медичні довідки (а.с. 27, 48) та квитанції на купівлю ліків (а.с. 23, 35, 47). У позовній заяві з урахуванням уточнень, позивач обґрунтовує наявність моральної шкоди фактом пошкодження свого автомобіля відповідачем та фактом приїзду до позивача працівників МВС України за скаргою відповідача. Суд залишає поза увагою докази, надані позивачем, як на підставу збільшення суми моральної шкоди з 5000,00 грн. до 7000,00 грн., у зв'язку з приїздом до дому відповідача працівників МВС України, оскільки, причиною проведення відповідної перевірки працівників МВС стала скарга по факту пожежі, не відповідача, а батька відповідача - [PERSON] (а.с. 128), крім того, позивач певними засобами не довів, що у своїх повторних хвилюваннях винен саме відповідач, а не працівники МВС України. Також, позивачем не була доведена протиправність поведінки відповідача, оскільки жодним нормативним актом не заборонено фарбувати автомобіль на прибудинковій території. Щодо наявності причинного зв'язку між фарбуванням автомобіля Відповідачем та пошкодженням автомобілю Позивача, суд вважає зазначити наступне. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні, під час допиту, зазначили, що жоден з них особисто не бачив в який умовах здійснювалося фарбування автомобіля відповідача. Висновки свідків про те, що автомобіль позивача пошкоджений саме через протиправні дії відповідача ґрунтуються на припущеннях, що суперечить ч.4 ст. 60 ЦПК України. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], зазначили, що вони особисто були присутніми під час фарбування автомобіля Відповідача, та бачили в яких умовах це фарбування проходило. У "Висновку експерта" від 13.12.2011 р. № 70/18/2777 складеного НДЕКЦ МВС України у Дніпропетровській області (а.с. 173-183), зазначено, що лакофарбове покриття на автомобілі Позивача не має загальної родової або групової належності з лакофарбовим покриттям автомобіля Відповідача. Тобто Висновок експертизи спростовує факт нанесення лакофарбового покриття під час ґрунтування свого автомобіля відповідачем на автомобіль позивача. Отже, враховуючи зазначені обставини, які підтверджуються матеріалами справи, суд дійшов до висновку, що відсутність таких складових цивільного правопорушення, як вина відповідача, та причинний зв'язок між діями відповідача та пошкодженням майна позивача - повністю спростовує позовні вимоги позивача. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову. 20 лютого 2012 року відповідач звернувся з заявою про компенсацію судових витрат відповідача на правову допомогу у розмірі 2778,36 грн. Згідно з ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, що документально підтверджені судові витрати, а саме: правова допомога адвоката в розмірі 2778,36 грн., яка підтверджується укладеним Договором про надання юридичних послуг від 24 грудня 2010 року, Додатковою угодою № 1 від 24грудня 2010 року, Додатком № 1 від 20лютого 2012 року до Договору про надання юридичних послуг від 24 грудня 2010 року, [PERSON] наданих послуг (виконаних робіт) від 20 лютого 2012 року, та витрати по цій правовій допомозі які підтверджуються Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 20лютого 2012 року, які розраховані у відповідності до Постанови КМУ від 27.04.2006 року № 590 Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави, та Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 № 4191-VI, понесені Відповідачем, повинні бути відшкодовані позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved