Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-29 00:00:00

Перший заступник військового прокурора Західного регіону України звернувся до суду в інтересах держави в особі Міністерства оборони України з позовом до концерну Військторгсервіс, [PERSON], третіх осіб ТзОВ МенсЛТД, Приватного акціонерного товариства Київстарпро визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення по вул.Пушкіна, 4 А у м.Тернополі, укладеного 03.09.2008 року між концерном Військторгсервіста [PERSON] та витребування вказаного майна у добросовісного набувача - приватного акціонерного товариства Київстар. В обґрунтування позову посилається на те, що договір був укладений між [PERSON]С.(покупець) та філією Управління торгівлі Західного оперативного командування(продавець), яка діяла на підставі дозволу за №140/3/1369/17 від 18.10.2004 року начальника ДП МО України Управління торгівлі Зах.ОК, який надав начальник Головного управління торгівлі тилу МО України, який діяв на підставі довіреності Міністра оборони України №220/2071 від 04.10.2004 року, при тому, що згідно з наказом Міністра оборони України від 31.01.2006 року № 47 Головне управління торгівлі тилу МО України реорганізоване в Концерн Військторгсервіс, відповідно до наказу Міністра оборони України від 05.04.2007 року №135 державне підприємство МО України Управління торгівлі Зах.ОК реорганізоване в філію концерну Військторгсервіс, тобто юридичні особи, яким було надано вищезазначенні дозволи та довіреності перестали існувати, а тому не мали повноважень органу, уповноваженого управляти зазначеним майном, а саме-Міністерства оборони України на його реалізацію А тому оскільки у відповідності до п.5 ч.1 ст.248 ЦК України довіреність Міністра оборони України від 4.10.2004 року № 220/2071, видана начальнику ГУ торгівлі тилу МОУ втратила свою чинність внаслідок припинення даної юридичної особи, а довіреність директора концерну Військторгсервіс, видана директору філії Управління торгівлі ЗОК даного концерну не уповноважує представника здійснювати реалізацію майна, спірний договір є недійсним. Також просить витребувати вказане майно у добросовісного набувача ПАТ Київстар, якому ТзОВ МЕНС ЛТД, яке придбало це приміщення у [PERSON] його реалізувало, посилаючись на те, що воно вибуло з володіння власника не з його волі. В судовому засіданні прокурор та представник позивача позов підтримали та попросили його задовольнити з викладених у заяві мотивів. Представник відповідача концерну Війскторгсервісу суді заявив про те, що вважає дії начальника філії концерну Військторгсервіс Управління Західного опертавного командування по відчуженню від імені концерну нежитлової будівлі комбінату побутового обслуговування по вул.Пушкіна,4А у м.Тернополі незаконними, а тому просить задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечив щодо задоволення даного позову з огляду на те, що третейським судом при Рівненській міжрегіональній агропромисловій біржі Прайс-Агро давалась правова оцінка спірному договору та рішенням вказаного суду, на виконання якого Рівненський міський суд видав виконавчий лист, його визнано дійсним, а тому попросив відмовити у його задоволенні. Треті особи ТзОВ МенсЛТД та ПАТ [PERSON] суді проти задоволення позову заперечили та пояснили, при укладенні оспорюваного договору сторони угоди діяли у відповідності до вимог чинного законодавства України. Вони придбали нежитлове приміщення по вул.Пушкіна,4 А у м.Тернополі на законних підставах, відбулась передача приміщення продавцем та повна оплата його вартості покупцем, а тому є добросовісними набувачами, в звязку з чим у задоволенні позову просить відмовити. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні факти. Згідно з ч.2 ст.326 ЦК України право власності від імені та в інтересах держави Україна здійснюють відповідні органи державної влади. У відповідності до Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Указом Президента України № 888 від 21.08.1997 року (п.68 , ст. 4), Положення про Міністерство оборони України , затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1080 від 3.08.2006 року ( ч.6 п.6 ст.4) Міністерство Оборони України здійснює управління державним майном, закріпленим за підприємствами, установами та організаціями, які належать до сфери управління міністерства. 4.10.2004 року Міністр оборони України видав довіреність № 220/2071 від 4.10.2004 року, строком дії до 1.10.2007 року , якою уповноважив начальника Головного управління торгівлі [PERSON] Міністерства оборони України [PERSON] на представництво майнових та інших немайнових інтересів Міністерства оборони України, зокрема, з правом надання від імені МОУ підприємствам (установам) торгівлі дозволів з питань розпорядження майном, що закріплене за ними на праві повного господарського відання. На виконання обумовлених вищезгаданою довіреністю дій начальник Головного управління торгівлі [PERSON] Міністерства оборони України [PERSON],18.10.2004 року надав ДП МОУ Управління торгівлі Західного оперативного командування дозвіл № 140/3/1369/17 на відчуження закріпленого на праві оперативного відання за вказаним підприємством нерухомого майна - нежитлового приміщення комбінату побутового обслуговування по вул.Пушкіна ,4А у м.Тернополі. 3 вересня 2008 року між концерном Військторгсервіс, який є правонаступником Головного управління торгівлі [PERSON] Міністерства оборони України та ДП МОУ Управління торгівлі Західного оперативного командування( 31.01.2006 року Міністр оборони України видав наказ № 47 про припинення діяльності Головного управління торгівлі [PERSON] Міністерства оборони України, реорганізувавши його шляхом приєднання в концерн Військторгсервіс, визначивши концерн Військторгсервіс правонаступником всіх його прав та обовязків Головного управління торгівлі [PERSON] Міністерства оборони України( п.2 наказу) та 5.04.2007 року Міністр оборони України видав наказ №135 про припинення діяльності державного підприємства Міністерства оборони України Управління торгівлі Західного оперативного командування, реорганізувавши його шляхом приєднання в концерн Військторгсервіс, визначивши концерн Військторгсервіс правонаступником всіх його прав та обовязків державного підприємства Міністерства оборони України Управління торгівлі Західного оперативного командування ( п.2 наказу)), в особі начальника філії Управління Західного оперативного командування даного концерну [PERSON], який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12.09.2007 року та громадянином [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - нежитлової будівлі комбінату побутового обслуговування, що знаходиться по вул. Пушкіна, 4 А, у м. Тернополі. Відповідно до ст.239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обовязки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатись про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність та її правонаступників(ч. 3,4 ст.249 ЦК України). Аналізуючи вищенаведене можна зробити висновок про те, що начальник Головного управління торгівлі [PERSON] Міністерства оборони України [PERSON], видаючи 18.10.2004 року від імені ГУ ТТилу МОУ дозвіл № 140/3/1369/17 ДП МОУ Управління торгівлі Західного оперативного командування на відчуження закріпленого на праві оперативного відання за вказаним підприємством нерухомого майна- нежитлового приміщення комбінату побутового обслуговування по вул.Пушкіна ,4А у м.Тернополі діяв в межах наданих йому повноважень на підставі чинної на той час (з 4.10.2004 року до 1.10.2007 року) довіреності № 220/2071, яка видана Міністром оборони України. А тому доводи відповідача про те, що 31.01.2006 року в звязку з реорганізацією ГУ [PERSON] МОУ в Конценр Військторгсервіс вищезгадана довіреність втратила свою чинність, не заслуговують на увагу, оскільки дії вчинені представником під час дії довіреності є обовязковими для довірителя. Відповідно до ч.1 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обовязків іншим юридичним особам правонаступникам ( злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Згідно статуту п.5.2 Концерну Військртсерівіс він є правонаступником всіх прав та обовязків ГУ ТТ МОУ. Відповідно п.3.5 Статуту Концерну Військторгсервіс, що затверджений наказом Міністерства оборони України від 25.06.2005 року №358 передбачено, що Концерн має право укладати угоди, набувати майнові та немайнові права та нести зобовязання. Пунктом 4.4 вказаного Статуту передбачено, що керівництво та оперативне управління поточною діяльністю Концерну здійснює генеральний директор, який призначається на посаду органом управління майном Міністерством оборони України. Генеральний директор має право розпоряджатися майном Концерну та надання доручень (довіреностей) на здійснення власних повноважень іншим особам. Відповідно до цих повноважень генеральним директором Концерну [PERSON] видана нотаріально посвідчення довіреність від 12.09.2007 року директору філії Управління торгівлі Західного оперативного командування даного концерну [PERSON] на право укладення від імені Концерну будь-яких договорів, щодо відчуження належного Концерну нерухомого майна з правом підпису відповідних документів. А тому суд вважає, що оспорюваний правочин вчинено за згодою МОУ, якою є дозвіл № 140/3/1369/17 від 18.10.2004 року, наданий начальником ГУТТ МОУ начальнику ДП МОУ УТЗОК(правонаступником яких є концерн Військторсервіс) на відчуження спірної нежитлової будівлі та концерн у відповідності до свого статуту мав право уповноважити 12.09.2007 року начальника філії концерну Віськторгсервіс УТЗОК здійснити її продаж. Також суд враховуює те, що правову оцінку оспорюваному договору давав постійно діючий третейський суд при Рівненській міжрегіональній агропромисловій біржі Прайс-Агро, рішенням якого від 19 вересня 2008 року зазначений договір визнаний чинним та за громадянином [PERSON] визнано право власності на об'єкт нерухомості - будівлю комбінату побутового обслуговування за вищевказаною адресою. 8 жовтня 2008 року ухвалою Рівненського міського суду задоволено заяву [PERSON] про видачу виконавчого документу на підставі рішення третейського суду про визнання за ним права власності на придбаний об'єкт. 17 жовтня 2008 року МБТІ м. Тернополя на підставі договору купівлі-продажу та рішень судів зареєструвало за [PERSON] право власності на об'єкт, про що останньому видано свідоцтво. 25 жовтня 2008 року громадянин [PERSON] на законних підставах реалізував ТзОВ МенсЛТД зазначене нерухоме майно, а 23 грудня 2008 року останнє відчужило його на підставі нотаріально-посвідченого договору ЗАТ [PERSON]Ес.Ем( на даний час змінило найменування на приватне акціонерне товариство Київстар), яке на даний час є його власником. З огляду на вищенаведене, позовні вимоги першого заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до концерну Військторгсервіс, [PERSON], третіх осіб ТзОВ МенсЛТД, приватного акціонерного товариства Київстарпро визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed