Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-04 00:00:00

В серпні 2012р. позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду із позовом в якому зазначив, що 08.08.2006р. [PERSON], відповідно до договору № MRIPGK04000018, отримала кредит у розмірі 114\~ 750,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.08.2021року.Згідно умов договору погашення заборгованості повинно здійснюватись в наступному порядку: щомісяця в період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Вважають, що [PERSON] порушила умови договору має прострочену заборгованість у загальній сумі 143\~ 744гривні 51 копійка, яка складається з : заборгованості за кредитом у сумі 81\~ 815 гривень 37 копійок; заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 52\~ 915 гривень 61 копійка; пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором у сумі 9\~ 013 гривень 53 копійки. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором позивач та [PERSON] уклали договір іпотеки №б/н 08.08.2006р. Згідно з договором іпотеки [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 45.00 кв.м,житловою площею 27,5 кв.м, яка розташована в [ADDRESS]. Дане майно належить [PERSON] на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу. [PERSON] була належним чином повідомлена про наявність заборгованості по кредитному договору, також їй на адресу реєстрації було направлено вимогу про добровільне звільнення житлового будинку. З посиланням на ст.. 526,527, 530, 577, 1050, 1054 ЦК України, ст.. 12,33, 38-40 Закону України Про іпотеку, ст.. 109 ЖК України просили задовольнити позов та звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру загальною площею 45.00 кв.м,житловою площею 27,5 кв.м, яка розташована в [ADDRESS]., шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності та виселити відповідачку [PERSON] та інших осіб зареєстрованих або які проживають в вказаній квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку. Також просили при задоволенні позову стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати. В листопаді 2012року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом про захист прав споживача в якому просила визнати кредитний договір № MRIPGK04000018 від 08.08.2006р. діючим, зобовязати ПАТ КБ ПриватБанк здійснити перерахунок сплачених сум за кредитним договором та зарахувати 15492 гривні 07 копійок, які були списані на пеню в рахунок погашення тіла та процентів кредиту, відновити становище [PERSON] , яке існувало до порушення, шляхом зобовязання відповідача ПАТ КБ ПриватБанк провести розрахунок заборгованості за кредитним договором згідно графіку платежів та умов договору. [PERSON] також просила зобовязати ПАТ КБ ПриватБанк вилучити з Українського бюро кредитних історій недостовірну інформацію про наявність з боку [PERSON] прострочення платежів за кредитним договором № MRIPGK04000018 від 08.08.2006р. Дана інформація не відповідає дійсності - наявність цих даних в бюро кредитних історій не дає можливості позивачці отримати інший кредит у іншому банку, порушує її права як споживача. За стільки років судових тяжб ПАТ КБ ПриватБанк наніс їй моральну травму, яка виражається в тому, що банк її втягнув в судові тяганини, чим порушив нормальний уклад життя, вона вимушена витрачати час та гроші на судові засідання, роботу адвоката, нервувати, порушено спокій її та її родини. Тому вважає, що банк повинен їй сплати моральну шкоду, яку вона оцінює в 25 00 гривень. До того ж просила стягнути з ПАТ КБ ПриватБанк на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 8\~ 304 гривні 15 копійок, судові витрати просила покласти на ПАТ КБ ПриватБанк. Представник позивача за основним позовом та відповідача за зустрічним позовом ПАТ КБ ПриватБанк - [PERSON] до суду зявилась , основний позов підтримала , зустрічний позов не визнала, в обґрунтування своїх вимог надала пояснення у відповідності до заявлених позовних вимог, в обгрунтування заперечень на зустрічний позов суду надала наступні пояснення. Представник позивача за основним позовом та відповідача за зустрічним позовом вважає, що зустрічний позов не обґрунтований ,ґрунтується на припущеннях. [PERSON] при укладенні кредитного договору була ознайомлена зі всіма умовами даного договору, висловила своє волевиявлення та згоду зі всіма умовами договору, шляхом підпису. Відповідно до ст.. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, а ст.. 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання повинно виконуватись належним чином та встановлений строк. Вважає, що [PERSON] порушила п. 2.2.12 умов кредитного договору несвоєчасно надала банку документи, які підтверджують фінансовий стан [PERSON], не рідше одного разу на рік. У відповідності з чим відповідно до вимог п.2.3.3 кредитного договору та ст.. 651 ЦК України банк в односторонньому порядку розірвав договір. В повідомлені, яке було надіслано [PERSON] було вказано дату з якої договір вважається розірваним, а саме з 09 листопада 2010р. [PERSON] отримала дане повідомлення, знала про те, що повинна в тижневий строк з часу отримання повідомлення повернути банку всю суму боргу по кредитному договору. [PERSON] отримала повідомлення банку 28.10.2010р., але на даний час не повернула суми боргу. Тому вважають, що у банка були всі підстави для розірвання договору в односторонньому порядку. В звязку з неналежним виконанням позивачкою за зустрічним позовом свої зобовязань по кредитному договору, банк мав право нарахувати пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менш однієї гривні за кожен день прострочки. Платежі [PERSON] нараховувались у відповідності до вимог ст.. 534 ЦК України, вважають, що вимоги [PERSON] відносно перерахування коштів списаних на пеню є необгрунтовними, так як сума яку вона вносила на погашення заборгованості не достатньо для погашення заборгованості по кредитному зобовязанню та прострочена заборгованість на яку у відповідності з діючим законодавством та договором кредиту почала нараховуватись пеня. Також [PERSON] було запропоновано відновити положення, яке вона мала до порушень, шляхом укладення додаткової угоди, в якій передбачено складання нового графіку погашення з встановленою заборгованістю 86\~ 439гривень 81 копійка. Також банк заперечує проти задоволення вимог про вилучення відомостей з бюро кредитних історій, так як на сьогоднішній час [PERSON] має прострочену заборгованість по платежам. Відносно вимог по відшкодуванню моральної шкоди представник банку вважає, що дані вимоги не доведені, та необґрунтовані . З позову [PERSON] не вбачається яким ж діями і в чому полягає порушення з боку банку. Таким чином вважають, що позов [PERSON] не обґрунтований , не базується на Законодавстві , тому просила задовольнити основний позов ПАТ КБ ПриватБанка , у задоволені зустрічного позову відмовити. Відповідачка за основним позовом та позивачка за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON], основний позов не визнали, зустрічний позов підтримали. В обґрунтування зустрічного позову надали пояснення у відповідності до заявлених вимог, в обгунтування заперечень на основний позов вважають, що вимоги ПАТ КБ ПриватБанку базуються на припущеннях, не обґрунтовані. Договір на даний час не розірвано, [PERSON] не має заборгованості по платежам, ретельно виконує умови договору і дані факти підтверджені існуючими на даний час рішеннями судів . Вважають, що своїми діями ПАТ КБ ПриватБанк знущається з [PERSON] Даний позов був направлений на адресу старого місця реєстрації [PERSON], хоча банк знав про існування теперішнього місця реєстрації та проживання відповідачки за основним позовом та позивачки за зустрічним позовом. Вимога банку також була направлена до с.Октябрське Волновахського району, а не на дійсне місце реєстрації та проживання [PERSON] [ADDRESS]. Банк продовжує порушувати рішення судів , вводить в оману суд відносно того, що [PERSON] на пільгових та вигідних їй умовах було запропоновано додаткову угоду даний факт не має місця. [PERSON] не порушувала умови кредитного договору та договору іпотеки - посилання представника ПАТ КБ ПриватБанк на те, що були порушені п. 2.2.12 умов кредитного договору несвоєчасно надала банку документи, які підтверджують фінансовий стан [PERSON], не рідше одного разу на рік не відповідає дійсності. [PERSON] своєчасно надавала всі довідки, і про фінансовий стан також. Просили в задоволенні основного позову ПАТ КБ ПриватБанк відмовити , зустрічний позов задовольнити. Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та доводи, вважає, що основний позов ПАТ КБ ПриватБанк не підлягає задоволенню , а зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що 08.08.2006 р. між [PERSON] та ЗАТ КБ Приватбанк(на теперішній час ПАТ КБ Приватбанк) було укладено кредитний договір № MRIPGK04000018, відповідно якого Банк зобовязався надати Позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 08.08.2006 р. по 05.08.2021 р. включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 114\~ 750,00 грн., на придбання житлової нерухомості(а.с.12-13) [PERSON] отримала 114\~ 750гривен, що підтверджено касовим ордером(а.с.14) В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № MRIPGK04000018 від 08.08.2006р. ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] уклали договір іпотеки №б/н 08.08.2006р. Згідно з договором іпотеки [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 45.00 кв.м,житловою площею 27,5 кв.м, яка розташована в [ADDRESS].(а.с.15- 16) Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу(а.с.17) 25.06.2012р. ПАТ КБ ПриватБанк направляє вимогу про повернення суми кредиту, процентів, комісії та штрафних санкцій у повному обсязі від [PERSON] , на адресу Волновахський район, с. Октябрське, вул.. Молодьожна б.16 (а.с.8) Згідно копії паспорта [PERSON] , серія ВВ 050681, вона зареєстрована за адресою [INFO], з 20.03.2007р. (а.с.32)Також відповідачка за основним позовом та позивачка за зустрічним позовом в підтвердження того, що банк знав про існування даної адреси надала до суду листування з банком, в листах як від імені [PERSON] на адресу банку , так і банку на імя [PERSON] вказано адресу [ADDRESS](а.с.75-76, 92,120-133) Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 18 січня 2012р. було скасовано рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 листопада 2011р. у задоволенні позову ПАТ КБ ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору від 08.08.2006р. в сумі 100581грвня 23 копійки було відмовлено.В своєму рішенні Апеляційний суд Донецької області встановив, що банк не мав права вимагати від [PERSON] погашення заборгованості в повному обсязі, зазначив про розірвання кредитного договору з нею. Також встановлено, що [PERSON] ретельно виконувала умови договору відносно надання довідок про фінансовий стан, і підстав для дострокового стягнення всієї суми наданого кредиту немає (а.с.55-58) Таким чином, ствердження ПАТ КБ ПриватБанк, що [PERSON] порушила умови договору, що стало підставою для розірвання в односторонньому порядку кредитного договору спростовується рішенням суду. Відповідно до ст.. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивачкою за зустрічним позовом , в підтвердження ретельного виконання умов договору і сплати кредиту у відповідності до встановленого графіку , надано квитанції (а.с.60-70) Між тим, згідно відомостей з ТОВ Українське бюро кредитних історій вбачається, що [PERSON] не ретельно виконує зобовязання передбачені кредитним договором, має прострочену заборгованість.(а.с.93-99)Ці дані не відповідають дійсності. Відповідно до ст.. 35 Закону України Про іпотеку- у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушень. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України Про іпотеку-у разі порушення іпотекодавцем обовязків , встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Між тим, ПАТ КБ ПриватБанк не було надано доказів порушень з боку [PERSON] умов договору та підстав для задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. До того ж банк порушив вимоги ст.. 35 Закону України Про іпотеку - не надіслав вимогу на дійсну адресу проживання відповідачки за основним позовом та позивачки за зустрічним позовом. Згідно ст.. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України - договір є обовязковим для виконання сторонами. Умовами ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 21 Закону України Про захист прав споживачів, крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та повязаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Судом встановлено, що [PERSON] ретельно виконувались та виконуються умови договору, банк надав до ТОВ Українське бюро кредитних історій недостовірну інформацію про свого клієнта,як такого, що має заборгованість по зобовязанню і не ретельно виконуючого свої обовязки , банк продовжує приймати платежі по кредитному договору тим самим підтверджуючи, що відносини між банком та [PERSON] по кредитним обовязкам продовжують існувати. Ствердження [PERSON] , що діями ПАТ КБ ПриватБанк їй , як споживачу спричинено моральну шкоду, розмір якої вона оцінює в 25\~ 000гривень є необґрунтованим, та таким, що протиречить вимога Закону України Про захист прав споживачів,постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 тому суд відмовляє в задоволенні даної частинир зустрічного позову [PERSON] а саме в частині відшкодування моральної шкоди. Крім того, відповідно до вимог п.5ст.4 Закону України Про захист прав споживачів споживачі мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках, передбачених законодавством. Позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що договір кредиту та іпотеки, які вона уклала з банком , були небезпечним для її життя або здоров'я, тому правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди не має Суд на підставі ст.. 80 ЦПК України , з урахуванням обставини , що адвокат [PERSON] в судовому засіданні була , як представник відповідачки за основним позовом та позивачки за зустрічним позовом [PERSON] і користувалась усіма своїми правами та обовязками передбаченими ст..38 ЦПК України, враховуючи обсяг допомоги адвоката і витрачений ним час на надання правової допомоги у справі, частково задовольняє вимоги позивачки за зустрічним позовом про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 4\~ 944 гривні 80 копійок.. Таким чином, суд приходить до висновку щодо зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню в частині вимог визнання кредитного договору № MRIPGK04000018 від 08.08.2006р. діючим, зобовязання ПАТ КБ ПриватБанк здійснити перерахунок сплачених сум за кредитним договором та зарахувати 15492 гривні 07 копійок, які були списані на пеню в рахунок погашення тіла та процентів кредиту, відновити становище [PERSON] , яке існувало до порушення, шляхом зобовязання відповідача за зустрічним позовом ПАТ КБ ПриватБанк провести розрахунок заборгованості за кредитним договором згідно графіку платежів та умов договору, зобовязання ПАТ КБ ПриватБанк вилучити з Українського бюро кредитних історій недостовірну інформацію про наявність з боку [PERSON] прострочення платежів за кредитним договором № MRIPGK04000018 від 08.08.2006р. , вимоги по відшкодуванню моральної шкоди не підлягають задоволенню оскільки вони не обґрунтовані . Відповідно до ст.. 80 ЦПК України суд також частково задовольняє вимоги позивачки за зустрічним позовом по відшкодуванню їй витрат на правову допомогу. Основний позов ПАТ КБ ПриватБанк не підлягає задоволенню, оскільки в порушення ст.. 10 ЦПК України ПАТ КБ ПриватБанк не довів суду обставин, в чому саме відбулось порушення вимог договору іпотеки та Закону України Про іпотеку з боку відповідачки за основним позовом [PERSON] Відмовляючи у задоволенні основного позову суд відмовляє у задоволенні вимог по відшкодуванню понесених судових витрат по сплаті судового збору

Outcome: partial