Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-04 00:00:00

В грудні 2010 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк» ((далі «Банк»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] (далі «Нотаріус»), в якому просили визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса від 16.09.2010 року, зареєстрований у реєстрі за №6147, відповідно до якого звернено стягнення на квартиру №69 по вулиці Червоних Майовщиків в м. Миколаєві для задоволення вимог Банку про стягнення заборгованості за договором іпотеки від 02.07.2008 року за період з 11.08.2009 року по 31.08.2010 року. Під час судового розгляду справи [PERSON] і [PERSON], доповнивши заявлені вимоги, наполягали на їх задоволенні, з підстав, викладених в поданих письмових заявах та остаточно просили суд - розірвати кредитний договір №1401/0708/88-014 від 02 липня 2008 року, укладений між Банком і позивачем [PERSON]; розірвати іпотечний договір від 02 липня 2008 року, укладений між Банком і [PERSON]; визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса від 16 вересня 2010 року, зареєстрований у реєстрі за №6147, про звернення стягнення на квартиру №69, яка знаходиться за адресою м. Миколаїв, вулиця Червоних Майовщиків, будинок №13-Б. Представник Банку позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на безпідставність і необгрунтованність заявлених вимог. Нотаріус в судові засідання не зявився, причини неявки не повідомив, про дату та час судових засідань повідомлявся відповідно до вимог ЦПК України, письмових заперечень проти позову та заяв про розгляд справи без його участі суду не надав. Заслухавши пояснення позивачів та представника Банку, в обґрунтування своїх вимог та заперечень, дослідивши надані докази, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що 02 липня 2008 року між [PERSON] та Банком ( Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», яке в подальшому змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Сведбанк») було укладено кредитний договір № 1401/0708/88-014, за яким Банк надав [PERSON] грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється, в розмірі 15000,00 доларів США, на строк до 01 липня 2018 року, зі сплатою 11,9% річних за весь строк фактичного користування кредитом. В забезпечення вищевказаного кредитного договору, 02 липня 2008 року між Банком і [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру №69, яка знаходиться за адресою м. Миколаїв, вулиця Червоних Майовщиків, будинок №13-Б. 16 вересня 2010 року нотаріусом вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №6147, про звернення стягнення на належну на праві власності [PERSON] квартиру, для задоволенне вимог Банку про стягнення з [PERSON] заборгованості за укладеним кредитним договором станом на 31.08.2010 року. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис нотаріуса можливий за умови виникнення права вимоги та вчиняється на підставі документів, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до наказу Міністерства Юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання боржником письмової вимоги про усунення порушень. Надані докази та матеріали справи не підтверджують зазначених вимог законодавства. Отже, вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис, нотаріус не врахував вимоги діючого законодавства та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості [PERSON] перед Банком, чим порушив вимоги ст.88 Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджено наказом Міністерства Юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року. Крім того, вчинений нотаріусом оскаржуваний виконавчий напис не відповідає правам та обовязкам сторін за кредитним договіром № 1401/0708/88-014 від 02 липня 2008 року, укладеним між Банком і [PERSON] Крім того, відповідно до умов оскаржуваного кредитного договору, Банк зобовязався надати [PERSON] 150000,00 доларів США. Разом з тим, надані суду докази та зясовані і обставини дають суду підстави зробити безспірний висновок, що Банком було надано [PERSON] лише 13000 доларів США, тобто Банк не виконав взятих на себе зобовязань, чим порушив умови оскаржуваного кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Відповідно до ч.2 ст.652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за умови, що - зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавилоб заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі ст.575 ЦК України окремим видом застави є іпотека. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. При цьому, іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України у разі невиконання зобовязання , забезпеченого заставою, заставодержатель набуває прово звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладені обставини та враховуючи недоведеність стороною відповідача своїх заперечень, відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] і [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Доводи представника Банку в обґрунтування заперечень проти позову суд оцінює критично.

Outcome: approved