overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-28 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з обґрунтуванням доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Марганецького міського суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстровано 15 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 356. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку: [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Сімейно-шлюбні відносини припинили у червні 2012 року. Сімейно-шлюбні відносини припинили з причини психологічної несумісності характерів, що призвело до втрати почуття любові та поваги. Просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 15 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 356. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримує свої позовні вимоги і просить розірвати шлюб. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, пред'яв-лений позов визнав. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони з 15 грудня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 15 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 356). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав: Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 цього ж Кодексу - суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, суд вважає за можливе розірвати шлюб подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в жилому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві приватної власності належить ? частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування, посвідченого 2-ю державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 27.01.1990 року №2-99, інша ? частина будинку в БТІ не зареєстрована. За вказаною адресою зареєстрований як постійний мешканець [PERSON], відповідач по справі. Відповідач не проживає у зазначеному будинку з 1990 року, речей та майна, що належать відповідачу в будинку немає. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, згідно яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутності з постановленням заочного рішення в разі неявки відповідача згодна. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору дарування, посвідченого 2-ю державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 27.01.1990 року №2-99, позивачу по справі належить ? частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], інша ? частина будинку в БТІ не зареєстрована (а.с. 4). У вказаному будинку зареєстрований: [PERSON], [INFO], але там не проживає. Відповідач [PERSON] за вказаною адресою не мешкає з 1990 року, що підтверджується актом, складеним депутатом Манченківської селищної ради за участю свідків, (а. с. 5). Статтею 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач не проживає в будинку понад шість місяців з неповажних причин, то він вважається таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню. Судові витрати суд залишає за рахунок позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 1406,48 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач перебуває в договірних відносинах з ВАТ ЕК «Херсонобленерго» в особі Генічеського РЕЗ і ЕМ, але абонент [PERSON] сплачує за використання електроенергії не в повному обсязі в зв'язку з чим виникла заборгованість. В добровільному порядку відповідач збитки не відшкодував, тому позивач просить стягнути з відповідача 1406 грн. 48 коп. та судовий збір в сумі 214,00 грн. В судовому засіданні представник позивача Усенко Т.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягає на стягненні заборгованості з позивача в повному обсязі, посилаючись на підстави викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що він є інвалідом війни третьої групи і має право на пільги, встановлені Законодавством України для ветеранів та інвалідів війни. Суд, вислухавши сторін, дослідивши надані докази і оцінивши їх у сукупності, вважає що позов задоволенню частково. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. [PERSON] є споживачем електричної енергії, що надається позивачем, в квартирі за адресою: [ADDRESS], і на його ім'я відкритий особовий рахунок [NUMBER]. [PERSON] є власником зазначеної квартири, що свідчить про укладення між сторонами відповідного договору. Згідно ст. 17 ЗУ «Про електроенергетику» збитки енергопостачальників від надання пільг з оплати за спожиту електричну енергію окремим категоріям побутових споживачів відшкодовуються за рахунок джерел, визначених законодавчими актами, які передбачають відповідні пільги. З 15 березня 2000 року, як встановлено судом, [PERSON] є інвалідом III групи, і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, а саме ст.ЛЗ п.5 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо 100% знижки плати за користування комунальними послугами, а саме електроенергією, оскільки користується електроенергією в межах норм, передбачених чинним законодавством. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 979 від 01 серпня 1996 року пільги на електропостачання надаються в межах норм: у сільських і міських населених пунктах (крім будинків, які обладнано електричними плитами і електроопалювальними установками) - у розмірі 75 кВт. год. на сім'ю. Згідно з п. 31" Правил користування електричною енергією для населення" затверджених Постановою КМУ №1357 від 26.07.1999р., вказано, що споживач має право на пільги встановлені законодавством з оплати спожитої електроенергії. Згідно відомості по нарахуванню та оплаті у абонента [PERSON] за період з 01.11.2009 року по 01.07.2012 року виникла заборгованість у сумі 930 грн.80 коп. Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за період з 03 червня 2008 року по 07 жовтня 2009 року у сумі 475 грн.68 коп. вони заявлені з пропуском строку позовної давності і підстав для його поновлення суд не вбачає.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-28 00:00:00

23 січня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом про розірвання шлюбу укладеного 06.10.2008 року з відповідачем [PERSON] Позивачка направила до суду заяву в якій вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, в судове засідання з’явитьсь не може, оскільки перебуває на лікуванні. Відповідач в судове засідання не з’явився, натомість від нього до суду надійшла заява в якій останній вказав, що позовні вимоги позивачки визнає та не заперечує на розірванні шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 06.10.2008 року, згідно свідоцтва про шлюб, виданого виконавчим комітетом Вільнозапоріжської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, актовий запис № 01. Спільне життя між сторонами не склалося, виникли постійні сварки із-за різних поглядів на життя. Сторони припинили шлюбні відносини і не ведуть спільного господарства, а з січня 2012 року проживають окремо. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільної дитини та поділ майна на час розгляду цієї справи немає. Спільна дитина Катерина [INFO] проживатиме разом з матір’ю, позивачкою по справі [PERSON] Після розірвання шлюбу позивачка виявила бажання залишити прізвище набуте під час реєстрації шлюбу – [PERSON]. Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача на корить позивачки підлягає стягненню понесені нею документально підтверджені судові витрати по справі, а саме 114 гривень 70 копійок судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в жилому будинку, який розташована за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області № 2034/10976/2012, провадження № 2/2034/5195/2012 від 04.10.2012 року. За вказаною адресою зареєстровані як постійні мешканці [PERSON], [PERSON], відповідачі по справі. [PERSON] не проживає у зазначеному будинку з 1999 року, а [PERSON] з 02.04.2012 року, речей та майна, що належать відповідачам в будинку немає. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, згідно яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутності з постановленням заочного рішення в разі неявки відповідача згодна. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заперечень проти позову не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Харківського районного суду Харківської області № 2034/10976/2012, провадження № 2/2034/5195/2012 від 04.10.2012 року, позивачу по справі належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-7). У вказаному будинку зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], але там не проживають. Відповідачі [PERSON] не проживає у зазначеному будинку з 1999 року, а [PERSON] з 02.04.2012 року, речей та майна, що належать відповідачам в будинку немає, що підтверджується актами, складеними депутатами Лук'янцівської сільської ради за участю свідків, (а. с. 13-16). Статтею 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач не проживає в будинку понад шість місяців з неповажних причин, то він вважається таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають задоволенню. Судові витрати суд залишає за рахунок позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-28 00:00:00

17.08.2012р.та 16.01.2013р. уточнено, КП «Житлово-експлуатаційна організація №14» /далі ЖЕО/ звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення в сумі 2450,93 по квартирі [ADDRESS], за період з 01.07.2003 р. по 01.05.2012 р. Вказує що відповідачі користуються вказаними послугами, та лише частково виконують свої зобовязання по оплаті, в результаті чого утворилася заборгованість. Наказ про стягнення заборгованості було скасовано судом. Відповідач [PERSON] надав квитанції про сплату ним заборгованості, з розрахунку нарахування на одну людину, тому просить стягнути заборгованість лише з відповідача [PERSON] Представник позивача [PERSON]надала суду заяву про підтримання позову. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказує на пропуск позивачем строку позовної давності. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено що відповідачі зареєстровані у [INFO], є споживачами послуг ЖЕО, відповідач [PERSON] разом з донькою [PERSON], [INFO], зняті з реєстрації по вказаній квартирі 27.07.2012 року, відповідно до довідки а.с.72. Відповідач [PERSON] виконує покладені на нього зобовязання належним чином, про що надав квитанції, а.с.42-69. Відповідач [PERSON] зобовязання по оплаті виконує не належним чином, витрати на утримання будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення не оплачує, що підтверджується інформацією про стан особового рахунку. Ст.ст.610-611 ЦК України передбачають стягнення заборгованості, у звязку з невиконанням грошового зобовязання, яке повинно виконуватися належним чином та в строк. Але суд вважає що ЖЕО пропустило трирічний строк позовної давності при зверненні до суду передбачений ст.257 ЦК України. Оскільки відповідачем [PERSON] взагалі не виконувалося зобовязання по сплаті, суд вважає, що є підстави для стягнення заборгованості в межах трирічного строку позовної давності. Позивач звернувся до суду як вказувалося 17.08.2012 р., згідно інформації про стан особового рахунку ще станом на 01.08.2009 р. відповідачі мали заборгованість за водопостачання та обслуговування будинку. Тобто позивачу ще 01.08.2009 р. було відомо про порушення свого права, та відповідно до ст.253 ЦК України, та ст.69 ЦПК України початок перебігу строку для позивача настав з 01.08.2009 року. Згідно інформації про стан особового рахунку, відповідач [PERSON] за період стягнення та до 01.06.2012 р. взагалі заборгованість не погашала, вказані послуги не платила. Таким чином стягненню підлягає заборгованість за три роки за період з 17.08.2009 р. по 01.05.2012 р. в сумі 789 грн. 49 коп. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 214,60, відповідно до платіжного доручення а.с.1, згідно ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.264, 267, 610-611 ЦК України

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-28 00:00:00

В січні 2013 року публічне акціонерне товариство « Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 21 березня 2008 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» ( правонаступник товариства з обмеженою відповідальністю « Комерційний Банк « Дельта») та [PERSON] уклали кредитний договір № 001-20017-210308 ( далі договір). Відповідно до пункту 1.2 договору позивач відкрив відповідачу кредитний рахунок № 26250902322238 в національній валюті гривні. Пунктом 1.3 кредитного договору позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії. Оскільки відповідач не виконує умов договору, позивач просить стягнути з відповідача 2560,00 гривень заборгованості по тілу кредиту. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що позивачем пропущені строки позовної давності. Суд перевірив матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 21 березня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю комерційний банк «Дельта» і [PERSON] був укладений договір № 001-20017-210308 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. Відповідно до пунктів 2.3,2.4,2.5 відповідач зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та проценти за користування Кредитною лінією та/або овердрафтом ( а.с.5-9,13). Відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 08.10.2012 року яка складає 2560 грн. 00 коп. Розрахунок заборгованості розрахований правильно, відповідно до умов кредитного договору. Суд вважає безпідставними посилання відповідача на закінчення строків позовної давності, оскільки у відповідності до частини 4 статті 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. При таких даних позовні вимоги публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який підтримала та наполягала на задоволенні позовних вимог. В заяві вказала, що одружені з відповідачем з 09.08.2009 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Їх сімя фактично розпалася, оскільки протягом останнього року між ними постійно виникають сварки, скандали, які проходять брутально в присутності дитини, що в свою чергу негативно на неї впливає. Вважаючи примирення та подальше збереження сімї неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально. Відповідач позов визнав вказавши, що їх сім?ю відновити неможливо. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Сторони зареєстрували шлюб 09.08.2009 року, припинили подружні стосунки у жовтні 2012 і як подружжя не проживають, спільне господарство не ведуть. Малолітній син [PERSON], проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу на що відповідач не заперечує. Наданий сторонам строк для примирення позитивних результатів не дав. Ст.110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, тому такий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-28 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб між ними був зареєстрований 26 січня 2002 року. Від шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO] та дочка, [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалося у звязку з різними поглядами на сімю, втратою взаєморозуміння, почуття любові один до одного. Спору щодо виховання дітей між ними не має, сімя практично розпалась та існує формально, тому звернувся з даним позовом до суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання сторони не з»явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність та просили позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 26.01.2002р. а.з. № 31, який зареєстрований відділом державної реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції у Луганській області. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Від шлюбу мають неповнолітнії дітей син, [PERSON], [INFO] та дочка, [PERSON], [INFO] Спільне життя між сторонами не склалось, сімя фактично розпалась. Через не сприйняття способу життя один одного між ними виникали постійні конфлікти і сварки. Сторони тривалий час не ведуть спільного домашнього господарства, не підтримують подружніх стосунків. Примирення між ними не можливе. На час розгляду справи про розірвання шлюбу майновий спір між сторонами відсутній. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами потрібно розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved