Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-03 00:00:00

У вересні 2012 року позивач [PERSON] звернувся із даним позовом до відповідача ТОВ Миколаївський глиноземний завод, в обґрунтування якого вказав, що він був акціонером ВАТ Миколаївський глиноземний завод, і йому належало 15 600 акцій цього товариства, номінальною вартістю 25 коп. кожна. Рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ МГЗ від 16.03.2004 р. було вирішено провести деномінацію іменних акцій шляхом їх консолідації, внаслідок чого належні позивачу акції були анульовані, і він був незаконно позбавлений належних йому акцій ВАТ Миколаївський глиноземний завод. Крім цього, позивачу була спричинена моральна шкода, яка виразилась у погіршенні його здоровя через постійні стреси та хвилювання внаслідок втрати належних йому акцій, через що позивач знаходився на стаціонарному лікуванні протягом 20 днів в звязку із гіпертонічною хворобою 3 ступеню, звичайний спосіб його життя змінився, він втратив перспективу ділової активності і реалізації ділових планів, та втратив віру у справедливість. Рішенням господарського суду Миколаївської області від 06 липня 2010 року зазначене рішення в частині проведення деномінації акцій шляхом консолідації було визнано недійсним. В подальшому ВАТ Миколаївський глиноземний завод було реорганізоване у ТОВ Миколаївський глиноземний завод, через що позивач звернувся із даним позовом саме до нього. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути на його користь: - 37\~ 596,40 грн., які складаються із вартості належних йому акцій із врахуванням індексу інфляції у розмірі 22\~ 308 грн., відсотків за користування грошовими коштами протягом 15 років у розмірі 5\~ 288,40 грн., та моральну шкоду у розмірі 10\~ 000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, подали позовну заяву, в якій уточнили позовні вимоги та просили стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 27 596 грн., моральну шкоду у розмірі 10\~ 000 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, в обґрунтування своїх заперечень вказала, що постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.09.2012 р. було скасовано рішення Господарського суду Миколаївської області від 06.07.2010 року, яке визнало недійсним рішення загальних зборів акціонерів ВАТ Миколаївський глиноземний завод в частині деномінації акцій цього товариства шляхом консолідації. Тому представник вважає, що відсутні підстави для задоволення даного позову. Крім цього, позивач мав можливість отримати компенсацію за належні йому акції, однак він таким правом не скористався. Також представник позивача просив застосувати позовну давність та відмовити із цих підстав в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, та дослідивши надані ними письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи із нижче наведеного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із копії сертифікату № 3250/1 (а.с. 4) вбачається, що позивачу належало 15 600 простих іменних акцій ВАТ Миколаївський глиноземний завод, номінальною вартістю 25 коп. Рішенням загальних зборів ВАТ МГЗ від 16.03.2004 року, оформленого протоколом №8 (а.с. 5) було вирішено провести деномінацію акцій шляхом їх консолідації та конвертації 3\~ 026\~ 106 880 раніше розміщених простих іменних акцій номінальною вартістю 0,25 грн. кожна, шляхом їх обміну на 80 простих іменних акцій номінальною вартістю 9 456 584 грн. кожна, без зміни загального розміру статутного фонду ВАТ МГЗ та передбачено право акціонерів, які не мали достатньої кількості акцій номінальною вартістю 0,25 грн. для отримання цілої кількості акцій, номінальною вартістю 9 456 584 грн., обєднати належні їм акції для одержання акцій ВАТ МГЗ нової номінальної вартості, а також обовязок товариства сплатити компенсацію акціонерам у разі недостатності акцій у розмірі 0.10 грн. за одну акцію. ВАТ МГЗ в подальшому було реорганізовано в ТОВ МГЗ - відповідача по даній справі. Відповідно до ст. 41 Закону України Про господарські товариства (в редакції, що діяла на час прийняття вказаного рішення) вищим органом акціонерного товариства є загальні збори. Цією ж статтею визначено перелік питань, вирішення яких належить до компетенції загальних зборів акціонерного товариства. Після проведення загальних зборів акціонерів 16.03.2004 року, позивач отримав повідомлення, в якому йому було запропоновано у випадку незгоди обєднатись для отримання акцій нового зразку із іншими акціонерами, отримати компенсацію за належні йому акції виходячи із такого розміру - 10 копійок за кожну акцію. При цьому діючим на той час і на даний законодавством, порядок визначення ринкової вартості акцій не встановлено. А статтею 7 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні, обовязковим є проведення оцінки майна у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Для визначення розміру компенсації за акції був врахований звіт ТОВ Експертно-оціночна фірма Нотінгем-Хауз про оцінку 2% пакету акцій ВАТ Миколаївський глиноземний завод. Згідно із висновками оцінки вартість 1 акції складає 0,09 грн. Правомірність здійснення вказаної оцінки підтвердженні рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16.02.2006 року та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.05.2006 р., які були залишені без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області (як касаційною інстанцією) від 20.12.2007 року. Враховуючи цей звіт, загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про виплату компенсації у розмірі 10 копійок за кожну акцію. На виконання зазначеного рішення загальних зборів, позивачу було запропоновано протягом 10 днів з моменту отримання повідомлення (а.с. 7) отримати компенсацію за належні йому акції шляхом направлення Товариству відповідної заяви, а у випадку відсутності такої заяви Товариство виплачує відповідну компенсацію щляхом внесення коштів на депозит нотаріуса. Із письмових пояснень приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що 13.04.2004 року нею було прийнято на депозит від ВАТ МГЗ грошові кошти для передачі кредиторам товариства, чиї акції після проведення деномінації вважались викупленими товариством, так як такі акціонери не отримали вказану компенсацію в установлені в рішенні загальних зборів строки. Зазначені дії кредиторів (акціонерів) ВАТ МГЗ визнано як ухилення кредитора від прийняття виконання зобовязання. Серед кредиторів вказано також і прізвище [PERSON], на імя якого було прийнято депозит у розмірі 1 560 грн. Але незважаючи на направлені нотаріусом повідомлення, [PERSON] з приводу отримання грошей з депозиту на протязі трьох років не звертався, тому вказані грошові кошти не отримав. Після спливу трирічного терміну грошові кошти кредиторів, які не були ними отримані, з депозиту нотаріуса були перераховані до Державного бюджету України відповідно до п.21 Інструкції про порядок обліку депозитних операцій у державних нотаріальних конторах та у приватних нотаріусів, затвердженої наказом Міністра юстиції України 18.02.2003 року за № 13/5, зареєстрованої Міністерством юстиції України 20.02.2003 року за № 145/7. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що в порядку, передбаченому законодавством, що діяло на час прийняття зазначеного рішення, в результаті реалізації прийнятого загальними зборами акціонерів від 16.03.2004 року рішення про деномінацію акцій, відбулося припинення права власності всіх акціонерів на акції попереднього випуску. При цьому доводи позивача та його представника щодо неправомірності такого рішення, суд знаходить необґрунтованими через те, що постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.09.2012 року було скасовано рішення Господарського суду Миколаївської області від 06.07.2010 р. (про визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів ВАТ Миколаївський глиноземний завод від 16.03.2004 р. в частині деномінації акцій товариства шляхом консолідації), та постановлено нове рішення, яким [PERSON], та іншим акціонерам було відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним рішення загальних зборів від 16.03.2004 р. в частині деномінації акцій шляхом консолідації, та про відновлення реєстру акціонерів ВАТ Миколаївський глиноземний завод станом на 01.04.2004 року. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень проти позову. Однак позивач та його представник не надали суду доказів неправомірності рішення загальних зборів від 16.03.2004 року та подальших дій відповідача по справі. Частина перша ст. 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина перша ст. 1167 цього ж Кодексу визначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Посилаючись на зазначені правові норми, позивач та його представник стверджують, що неправомірними діями відповідача позивачу була завдана матеріальна та моральна шкода, однак доказів цього вони суду не надали. Судом встановлено, що позивач дійсно не отримував грошову компенсацію вартості належних йому простих іменних акцій, при цьому він мав реальну можливість отримати таку компенсацію, проте не отримав її через свою незгоду із рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ МГЗ від 16.03.2004 року про деномінацію іменних акцій шляхом консолідації. Суд вважає, що відповідачем була виконана зазначена в рішенні загальних зборів акціонерів від 16.03.2004 року процедура виплати грошової компенсації вартості деномінованих акцій, і такі дії відповідача не суперечать закону, а відтак відсутні передбачені ст.ст. 1166, 1167 ЦК України підстави для відповідальності за завдану матеріальну та моральну шкоду. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що позивач пропустив позовну давність для звернення до суду із даним позовом через те, що із матеріалів справи вбачається, що позивач та інші колишні акціонери ВАТ МГЗ на протязі 2006-2012 років неодноразово зверталися до різних судових інстанцій із позовами стосовно неправомірності рішення загальних зборів ВАТ МГЗ від 16.03.2004 р., в тому числі в частині деномінації іменних акцій, а відтак вчинили дії, якими перервано перебіг позовної давності (ст. 264 ЦК України). Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України позивачу не відшкодовуються понесені ним судові витрати через те, що суд відмовив йому у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed