Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-31 00:00:00

В серпні місяці 2012 року позивач звернувся до суду зазначивши ,що 15 січня 2008 року , на підставі укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю ,,Український промисловий банк,, правонаступником якого являється публічне акціонерним товариством ,,[PERSON],, та відповідачем ,було укладено кредитний договір № 187-018/ФК-08 на підставі якого остання отримала на споживчі потреби -15.000 гр.00 коп. під 19,5 % річних та зобов»язалась повернути кошти до 14 січня 2010 року. У відповідності до змісту п.п.2.4,25 кредитного договору повернення кредитних коштів відповідачем здійснюється щомісячно у розмірі не менш ,як 624 гр.00 коп.та сплачувати відсотки за користування кредитом. Отримавши кредитні кошти відповідач ,належні до умов договору платежі не проводила чим допустила заборгованість за кредитом в розмірі-14.856гр.31коп. На неодноразові письмові звернення акціонерного банка до відповідача з вимогою сплатити заборгованість по кредитним зобов.язанням останній не реагує ,що і спонукало позивача звернутись до суду з позовом про дострокове повернення кредиту та стягнення коштів згідно умов договору. В судовому засіданні представник позивача не з»явився ,а подав клопотання яким підтримав заявлений позов , просить суд розглянути справу без його участі., провести заочний розгляд справи ,а також стягнути понесені банком судові витрати при зверненні до суду. Відповідач позов визнав ,не заперечує відносно його задоволення та подала клопотання про розгляд справи без її участі тому суд проводив розгляд справи у відповідності до ч.2 ст.197 ЦКП України ,тобто без здійснення звукозапису . Суд ,дослідивши матеріали прави вважає ,що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Змістом ст.11 ЦК України 2003 року визначено цивільні права та обов.язки ,які виникають в осіб ,з дій передбачених актами цивільного законодавства ,а однією з підстав для їх виникнення -є договір. Диспозицією ч.1 та 2 ст.509 ЦК України 2003 року обумовлено ,що під зобов.язанням необхідно розуміти правовідношення в якому сторона /боржник/ зобов.язана вчинити на користь іншої сторони /кредитора/певну дію,тобто сплатити гроші чи виконати якусь роботу іт.д. Сторонами ж у зобов.язанні ,у відповідності до ст.510 ЦК України є боржник та кредитор,які не можуть у віповідності до ст.525 ЦК України відмовитись від виконання зобов.язання в односторонньому порядку та зобов.язані згідно до вимог ст.526 цього ж кодекса, належним чином виконувати взяті зобов.язання у відповідності до умов договору.. У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК.України -2003 року, за кредитним договором банк зобов.язується надати грошові кошти позичальнику,а позичальник зобов.язується повернути кредит та сплатити проценти. В даному ж конкретному випадку -17квітня 2008 року між сторонами, було укладено кредитний договір терміном до 16.04.2010 року під 24% річних на споживчі цілі в розмірі 15000 гр.00 коп.. У відповідності ж до розділу - п.п.2.4,2.5 даного договору,позичальник зобов.язується щомісячно ,в строки обумовлені правилами погашати кредит та сплачувати відсотки за користуванням кредитними коштами в розмірі не менше -624 гр.00 коп. Змістом п.3.7.даного розділу даного договору передбачено право позивача на стягнення пені в разі несвоєчасної сплати кредитних коштів. Судом встановлено ,що 30.06.2010 року між товариством з обмеженою відповідальністю ,,Український промисловий банк ,, та акціонерним товариством ,,[PERSON],, було укладено договір про передачу всіх активів акціонерому товариству ,,[PERSON],, включаючи і право на вимоги за кредитними зобов»язаннями. Ввідповідач же ,уклавши в 2008 році з товариством Український промисловий [PERSON],, кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення строковості та платності ,систиматично порушував договірні зобов»язання,що призвело до виникнення заборгованості. Матеріалами справи встановлено,що банком ,в адресу відповідача надсилались відповідні письмові вимоги з проханням провести погашення заборгованості за кредитнтими зобов.язаннями та попередження про можливе застосування банком звернення до суду зазахистом своїх порушених прав.Але відповідачем було проігноровано дані вимоги ,а взяті ним кредитні зобов.язання за умовами договору ,залишились не виконаними. Таким чином, відповідач істотно порушив вимоги п.п.2.4,2.5,2.6,2.7 кредитного договору та допустив на час звернення позивача до суду заборгованість за просроченим кредитом в сумі-14.856 гр.31 коп.,куди входить тіло кредита в розмірі-10.008 гр.00 коп. та 4.848 гр 31 коп.,що являється підставою для звернення позивача до суду з даними позовними вимогами та для задоволення позову в повному обсязі. Судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду ,підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача Приймаючи до уваги вищевикладене ,

Outcome: approved