Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-02 00:00:00

Позивач ПАТ Банк «Фінанси та кредит» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 08 квітня 2008 року між сторонами був укладений кредитний договір, предметом якого є надання банком позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повороткості, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 29 994 дол. США з терміном погашення кредитних ресурсів до 06.04.2012 та оплатою 14 % відсотків річних. Відповідно п. 3.2. кредитного договору позичальник зобов'язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за кредитним договором до 06.04. 2012 року. Відповідач зобов'язався щомісяця, в термін з 1 по 15 число кожного місяця, здійснювати в складі щомісячного платежу за кредитом погашення заборгованості за кредитними ресурсами у відповідності до графіку погашення кредиту. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, відповідно до п. 2.1 кредитного договору, на підставі письмової заяви позичальника. В свою чергу, позичальник скористався кредитними ресурсами та свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує.. Станом на 10.10.2011 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 1 465 237 гривень 87 копійок . Пунктом 6.1. кредитного договору встановлено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення. Пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів. Пунктом 3.4. кредитного договору передбачено, що банк має право зупинити видачу кредитних ресурсів, відмовити позичальнику в продовжені строку дії кредитного договору, а також вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, відповідно до умов кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника по кредитному договору між сторонами, 08.04.2008 був укладений договір застави автомобіля марки МІТ81ІВІ8НІ, модель Ь 200, тип ПІКАП-В, 2007 року випуску. Згідно п.8 договору застави автомобіля, в разі неналежного виконання заставодавцем умов кредитного договору заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави або провести відчуження, задовольнити свої вимоги в повному обсязі на момент фактичного задоволення, в тому числі відшкодувати збитки. Пунктом 9 договору застави автомобіля передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на розсуд заставодержателя або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або заставодержателем самостійно позасудовим способом відповідно до чинного законодавства України та цього договору. Тому просив стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 465 237 гривень 87 копійок, а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідач не зявився в судове засідання, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 08.04.2008між сторонами був укладений кредитний договір №39_23-04/08-МФ, предметом якого є надання банком позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повороткості, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 29 994 дол. США 00 центів з терміном погашення кредитних ресурсів до 06.04.2012 та оплатою по процентній ставці 14 % відсотків річних. Відповідно п. 3.2. кредитного договору позичальник зобов'язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за кредитним договором до 06.04. 2012 . Позичальник зобов'язується щомісяця, в термін з «1» по «15» (включно) число кожного місяця, здійснювати в складі щомісячного платежу за кредитом погашення заборгованості за кредитними ресурсами у відповідності до графіку. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, відповідно до п. 2.1 кредитного договору, на підставі письмової заяви позичальника, за погодженням із банком, здійснив видачу кредитних ресурсів в тимчасове користування в сумі 29 994 доларів США з оплатою за процентною ставкою 14% відсотків річних. В свою чергу, позичальник скористався кредитними ресурсами та свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість яка станом на 10.10.2011 складає 1 465 237 гривень 87 копійок і включає в себе: 27 113 доларів США 88 центи (за курсом НБУ 7,9727 грн./І дол. США - 216 170 грн. 83 коп. - основної суми боргу; 10 643 долари США 70 центів (за курсом НБУ 7,9727грн./1 дол. США - 84 859 грн. 03 коп. - заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами; 1164 208 гривень 01 копійка - пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами. Згідно ст.ст.525,526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Пунктом 6.1. кредитного договору встановлено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 3.4. кредитного договору передбачено, що банк має право зупинити видачу кредитних ресурсів, відмовити позичальнику в продовжені строку дії кредитного договору, а також вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника по кредитному договору між сторонами 08.04.2008 був укладений договір застави автомобіля посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Відповідно до п. 1 договору застави, заставодавець, передає в заставу заставодержателю автомобіль марки МІТ81ІВІ8НІ, модель Ь 200, тип ПІКАП-В, 2007 року випуску,який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ, серія АІС № 185619, виданого Києво-Святошинським МРЕВ 04.04.2008 року. Згідно ст. 572 Цивільного кодексу України, ст. 1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно ч. 2 ст. 590 ЦК України, ст. 20 Закону «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно з ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Такі ж положення чинного законодавства позивачем та відповідачем було відтворено п. 8 договору застави. Пунктом 9 договору застави автомобіля передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на розсуд заставодержателя або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або заставодержателем самостійно позасудовим способом відповідно до чинного законодавства України та цього договору. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.ст.57-59 ЦПК України.

Outcome: approved