Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-06 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, в подальшому в порядку ст. 31 ЦПК України збільшивши обсяг позовних вимог, вказуючи, що 05 березня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Під час спільного проживання подружжям за спільні кошти, було придбано та розбудовано житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, провул. Нестерова, 6, але право власності було зареєстровано лише за відповідачем. Крім того, сторонами було здійснено перепланування, а саме побудовану житлову прибудову літ. А1 2, загальною площею 86, 7 кв.м., за адресою: м. Черкаси, провул. Нестерова, 6, яка являється окремою спорудою. З врахуванням обсягу збільшених позовних вимог позивач просить присвоїти житловій прибудові літ. А1 2, загальною площею 86, 7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Черкаси провул. Нестерова порядковий вуличний знак, виділити та визнати за [PERSON], право власності на житлову прибудову літ. А1 2, загальною площею 86, 7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Черкаси провул. Нестерова. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі, в подальшому в судове засідання не з»явився за станом здоров»я. Представник Черкаської міської ради в судове засідання не з»явилась, надала суду заперечення, просила справу розглянути в її відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що 05 березня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія ІІ-СР № 283073. Під час спільного проживання за спільні кошти було придбано та розбудовано житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, провул. Нестерова, 6. Право власності було зареєстровано за чоловіком, [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами на право власності та витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно (на відповідні частки 29/50 та 21/50). Крім того [PERSON] було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку від 06.05.2010 року. Подружжям самовільно було здійснено перепланування, а саме побудовано житлову прибудову літ. А1 2, загальною площею 86, 7 кв.м., за адресою: м. Черкаси, провул. Нестерова, 6. Вказана прибудова являється окремою спорудою. Самочинне будівництво здійснено з додержанням всіх норм і правил та не порушують Державних будівельних норм України (ДБН 360-92) і не погіршують права інших осіб. Підтвердженням наведених фактів являється Наказ Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради № 141-08 від 23.03.2012 року «Про оформлення права власності [PERSON]Б.», свідоцтво про право власності від 27.03.2012 року та витяг про державну реєстрацію прав від 25.04.2012 року Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Тобто, 29/50 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, провул. Нестерова, 6 та житлова прибудова літ. А1 2, загальною площею 86, 7 кв.м, що розташована за тією ж адресою є спільною сумісною власністю подружжя. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя»визначено, що спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3, ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Положення статті 368 ЦК України, регламентують, що спільна власність двох осіб без визначення часток кожного з них у праві спільної власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. На даний час подружжя спільно користується будинком та житловою прибудовою а суд вважає, що найбільш прийнятним буде розподілити майно, виділивши [PERSON] житлову прибудову літ. А1 2, загальною площею 86, 7 кв.м., яка являється окремою спорудою за адресою: м. Черкаси, провул. Нестерова, 6, а житловий будинок та земельну ділянку що розташовані за адресою: м. Черкаси, провул. Нестерова, 6, залишити у власності [PERSON]. На запит суду КП «ЧООБТІ»надало відомості про те, що у сховищі для збереження матеріалів інвентаризаційних справ Черкаського ООБТІ знаходяться інвентарні справи на обєкти нерухомого майна в м. Черкаси, по провул. Нестерова в межах з № 6 по № 8: №№ 6, 8. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею. Відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову ним здійснюється за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що самочинне будівництво відповідає державним будівельним нормам України та не порушує права інших осіб позов підлягає до повного задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved