Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та його поділ. Вважаючи, що ними як подружжям за спільні кошти було набуто нерухоме та рухоме майно, відтак воно має належати їм на праві спільної сумісної власності й поділено. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила їх задовольнити: квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; автомобіль марки «МіtsuЬіshі Ра]его Sрогt», 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] - визнати спільною сумісною власністю її та відповідача; визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності [PERSON], припинивши право власності відповідача на вказане майно; виділити [PERSON] квартиру [ADDRESS], яка належить йому на праві приватної власності та автомобіль марки «МіtsuЬіshі Ра]его Sрогt», 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], набутий ним згідно договору купівлі-продажу від 26 листопада 2010 року, зареєстрований 29 листопада 2010 року на його ім'я; право власності квартиру [ADDRESS], яка належить їй на праві приватної власності згідно Свідоцтва про право власності від 26 травня 2010 року, виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 13 травня 2010 року № 644-С/КІ, просила визнати за їх сином - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON]. діючий на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 12 грудня 2012 року (а.с.ЗЗ), позовні вимоги визнали частково, погодившись із запропонованим позивачем варіантом поділу окремого майна: право власності на квартиру [ADDRESS] просили визнати за позивачем, припинивши право власності відповідача на неї, а квартиру [ADDRESS] та автомобіль марки «МіtsuЬіshі Ра]его Sрогt», 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] залишити у власності відповідача; в решті вимог - прийняти рішення згідно чинного законодавства. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням часткового визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є подружжям; в шлюбі перебувають з 07 березня 2003 року (а.с.4). Від шлюбу мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO] (а.с.5) та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6). У період шлюбу сторонами набуто: квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; автомобіль марки «МіtsuЬіshі Ра]его Sрогt», 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.7, 8-9, 10, 11-12, 13, 14- 15, 16-20,21,22, 23-24, 25,26). Оскільки вказане майно набуте сторонами в період шлюбу, тому є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60 СК України, ч.З ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартира, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові кошти та майно, належне подружжю та іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо, відповідно до п.23 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя». Відповідно до частини 3 статті 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. При вирішенні спору про поділ майна, відповідно до частини 2 статті 70 СК України, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Сторони в добровільному порядку погодили, що право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05 березня 2008 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за реєстровим № 41535 від 14 березня 2008 року, має бути визнано за позивачем, оскільки з нею проживають діти, припинивши право власності відповідача на неї згідно ст. 347 ЦК України. Згідно частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 3 статті 368 ЦК України). Судом встановлено, що шлюбного договору у сторін немає. Судом надана правова оцінка часткового визнання відповідачем позову, та вважає, що останні заслуговують на увагу й можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення. Суд приймає пропозицію сторін щодо їх погодження поділу квартири [ADDRESS], право власності на яку просили визнати за позивачем, припинивши право власності відповідача на неї згідно ст. 347 ЦК України: квартири [ADDRESS] та автомобіля марки «МіtsuЬіshі Ра]его Sрогt», 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. яку просили залишити у власності відповідача й виділити при поділі майна йому. Крім того з визначених підстав суд вважає за необхідне визнати за кожним із подружжям право власності на ? частку квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності згідно Свідоцтва про право власності від 26 травня 2010 року, виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 13 травня 2010 року № 644-С/КІ, і залишити її у їх спільній частковій власності, відмовивши позивачу у вимозі про визнання права власності на вказану квартиру за малолітнім сином сторін - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.І, 2, 4, 5 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартир&ga;. земельну ділянку, допускаються лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК . України. Присудження одному із подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. При відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦПК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок відповідної грошової суми. У тому разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток без застосування грошової компенсації і припинення права власності одного з подружжя на його частку в такому майні, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відтак є всі підстави визнати ідеальні частки сторін щодо квартири [ADDRESS] рівними без його реального поділу і залишити квартиру у їх спільній частковій власності. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача в частині поділу майна є обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial