Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-01 00:00:00

До Ірпінського міського суду надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що він працював з 18.06.2009 р. по 21.09.2011 р. на підставі контракту директором державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа». Наказом голови Державного комітету телебачення і радіомовлення України від 20.09.11 № 279-к його 21.09.2011 р. було звільнено із займаної посади відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України та підпункту «в»п. 26 контракту від 18.06.09 № 127 у звязку з невиконанням зобовязань щодо виплати заробітної плати працівникам та недотриманням графіка погашення заборгованості із заробітної плати. Про реквізити та орієнтовний зміст вказаного наказу дізнався від працівників Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа». Наказ про звільнення йому вручений не був і з ним його не ознайомлювали. Своє звільнення вважає незаконним, необґрунтованим, оскільки фінансовий стан державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа»був таким, що не давав йому можливості виплачувати заборгованість по заробітній платі. Коли він приступив до виконання обовязків директора ДП «ДСВ «Вища школа»вже існувала заборгованість по заробітній платі, а фінансовий стан підприємства практично цілковито залежить від стану фінансування державою державної програми книговидання, тому що ДП «ДСВ «Вища школа»фактично є виконавцем цієї державної програми. Попри відсутність фінансування з боку держави державної програми книговидання за період своєї роботи він здійснив ряд заходів по виплаті існуючої заборгованості по зарплаті. Ним неодноразово подавались керівництву Держкомтелерадіо України доповідні, в яких звертав увагу на скрутне фінансове становище ДП «ДСВ «Вища школа», викликане відсутністю належного державного фінансування, на потребу невідкладно здійснити заходи, спрямовані на відновлення державою достатнього і необхідного грошового забезпечення діяльності підприємства. Зазначає, що причинами погіршення фінансового становища ДП «ДСВ «Вища школа», є загальні кризові явища у економіці країни, відсутність достатньої державної підтримки та незабезпеченість державними замовленнями роботи підприємства, а не його бездіяльність на посаді директора підприємства. Крім того, вважає, що наказ про його звільнення є незаконним, оскільки в день звільнення він був тимчасово непрацездатним - з 21.09.2011 р. (тобто, з дня звільнення) до 12.10.2011 р. Просить визнати незаконним та скасувати наказ голови Державного комітету телебачення і радіомовлення України від 20.09.11 № 279-к про звільнення 21.09.2011 р. [PERSON] з посади директора державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа»; Поновити його на роботі директора державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа». В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, підтвердили обставини, наведені в позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа»в судове засідання не зявився, від підприємства надійшли письмові заперечення, в яких відповідач проти позову заперечував, зазначив, що звільнення позивача є законним, просив слухати справу за відсутності представника. Представники відповідача Державного комітету телебачення і радіомовлення України в судовому засіданні позов не визнали, вважали, що заявлені позовні вимоги [PERSON] є неправомірними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню, оскільки п/п «в»п. 25 Контракту, укладеного з позивачем, передбачено його припинення до закінчення терміну його дії у разі невиконання підприємством зобовязань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обовязкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобовязань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати. У звязку із порушенням законодавства з питань своєчасної виплати заробітної плати наказом Держкомтелерадіо України від 07.12.10 № 318-к позивачу була оголошена догана. Поряд із цим, 16.05.2011 р. до Держкомтелерадіо України надійшло подання прокуратури м. Києва від 12.05.11 № 07/1-313-вих-П про усунення порушень вимог законодавства України про оплату праці, яким вимагалось достроково розірвати контракт з директором Видавництва «Вища школа»[PERSON] Згідно з цим поданням встановлено, що станом на 20.04.2011 р. заборгованість з виплати заробітної плати Видавництвом «Вища школа» становить 550 000,00грн., а за результатами раніше проведеної перевірки прокуратурою Шевченківського району м. Києва відносно [PERSON] порушено кримінальну справу за фактом невиплати заробітної плати. Рішенням Колегії Держкомтелерадіо України від 26.05.11 № 5/17 було ухвалено [PERSON] у триденний термін надати графік погашення заборгованості із виплати заробітної плати. На виконання цього рішення Позивачем був складений Графік погашення заборгованості із заробітної плати, згідно якого станом на 01.09.2011 р. заборгованість із заробітної плати мала становити 361 000,00 грн. Крім того, позивачу був направлений лист Держкомтелерадіо України від 20.06.11 №3383/31/4 про необхідність усунення порушень вимог законодавства про оплату праці та попередження про дострокове розірвання контракту у разі недотримання графіку. Однак, станом на 01.09.2011 р. заборгованість по заробітній платі на підприємстві становила 545 200,00 грн., що свідчить про грубе недотримання позивачем графіку погашення заборгованості, тому позивача було законно звільнено з роботи. Вказували, що відповідно до Статуту Видавництво «Вища школа»є державним підприємством, яке несе відповідальність за своїми зобовязаннями в межах належного йому майна згідно з чинним законодавством України. Згідно з п. 4.6 цього Статуту джерелом формування фінансових ресурсів видавництва є: прибуток, амортизаційні відрахування, кошти від надання послуг, тощо. Таким чином, Видавництво «Вища школа»за організаційно-правовою формою є державним унітарним комерційним підприємством. Держкомтелерадіо України виступає державним замовником на випуск книжкової продукції за програмою «Українська книга». Видавництва та видавничі організації, видавничі проекти яких включені в установленому порядку до переліку видань, передбачених до випуску за програмою «Українська книга»у відповідному році, виступають виконавцями державного замовлення на закупівлю послуг з видання, виготовлення і розповсюдження друкованих видань на підставі договорів, укладених з державним замовником. Ці договори і є підставою для перерахування виконавцям державного замовлення коштів з Державного бюджету України. Оскільки Видавництво «Вища школа»законодавчо не визначено виконавцем державного замовлення на випуск книжкової продукції за програмою «Українська книга», фінансування або державне грошове забезпечення його діяльності чинним законодавством не передбачено. Враховуючи вищезазначене, відсутність фінансування з боку держави програми книговидання не може бути підставою непогашення Видавництвом «Вища школа»заборгованості з виплати заробітної плати та інших обовязкових платежів. Зазначали, що [PERSON] був звільнений з посади директора на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України - з підстав, передбачених у контракті, яка не відноситься до підстав звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу згідно ст.ст. 40, 41 КЗпП України, тому посилання позивача щодо неправомірність його звільнення у період його тимчасової непрацездатності є такими, що не відповідає нормам чинного законодавства. Вказували також, що 21.09.2011 р. [PERSON] було запрошено до Держкомтелерадіо України, де його було ознайомлено з наказом Держкомтелерадіо України від 20.09.11 № 279-к, але, ознайомившись із текстом наказу, він відмовився засвідчувати його своїм підписом, про що складено Акт від 21.09.2011 р. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Суд, заслухавши доводи та заперечення сторін, показання свідка, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що на підставі контракту від 18.06.09 № 127 (а.с. 27-35) та наказу Державного комітету телебачення і радіомовлення України (далі Держкомтелерадіо України) від 18.06.09 № 132-к (а.с. 41) позивача [PERSON] за результатами конкурсу було призначено директором державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа». Через порушення позивачем законодавства з питань своєчасної виплати заробітної плати наказом Держкомтелерадіо України від 07.12.10 № 318-к (а.с. 40) йому була оголошена догана. Крім того, до Держкомтелерадіо України надійшло подання прокуратури м. Києва від 12.05.11 № 07/1-313-вих-П про усунення порушень вимог законодавства України про оплату праці (а.с. 38-39), яким вимагалось достроково розірвати контракт з директором Видавництва «Вища школа»[PERSON] через те, що за період з червня 2010 р. по лютий 2011 р. заборгованість з виплати заробітної плати 42 працівникам Видавництва «Вища школа»становить 550 000,00грн., а за результатами раніше проведеної перевірки у березні 2010 р. прокуратурою Шевченківського району м. Києва відносно [PERSON] було порушено кримінальну справу за фактом невиплати заробітної плати. На виконання вимог подання прокуратури Рішенням Колегії Держкомтелерадіо України від 26.05.11 № 5/17 (а.с. 36) було ухвалено [PERSON] у триденний термін надати графік погашення заборгованості із виплати заробітної плати. На виконання цього рішення позивачем було складено Графік погашення заборгованості із заробітної плати (а.с. 43), згідно якого станом на 01.09.2011 р. заборгованість із заробітної плати мала становити 306 000,00 грн. Крім того, позивачу був направлений лист Держкомтелерадіо України від 29.06.11 №3383/31/4 (а.с. 42), яким вказано на необхідність усунення порушень вимог законодавства про оплату праці та попереджено про дострокове розірвання контракту у разі недотримання графіку. Однак, станом на 01.09.2011 р. заборгованість по заробітній платі на підприємстві становила 545 200,00 грн., про що свідчить Звіт з праці за січень-серпень 2011 р. (а.с. 45). Наказом голови Державного комітету телебачення і радіомовлення України від 20.09.11 № 279-к (а.с. 44) [PERSON] з 21.09.2011 р. було звільнено із займаної посади відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України та підпункту «в»п. 26 контракту від 18.06.09 № 127. Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Згідно з п. 16 Положення про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.93 № 203, контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті. Пунктом 17 цього Положення встановлено, що при розірванні контракту на підставах, встановлених у контракту, але не передбачених чинним законодавством, звільнення провадиться згідно з п. 8 ст. 36 КЗпП України. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: підстави, передбачені контрактом. Відповідно до п/п «в» п. 25 Контракту, укладеного з позивачем, контракт припиняється до закінчення терміну його дії у випадках, передбачених п. 26 і 27 цього Контракту. Підпунктом «в»п. 26 Контракту передбачено, що керівник може бути звільнений з посади, а контракт розірваний у разі невиконання підприємством зобовязань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обовязкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобовязань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати. Таким чином, виходячи із встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що існували всі законні підстави для звільнення позивача з роботи та розірвання з ним контракту. При цьому, суд не бере до уваги посилання позивача на те, що заборгованість по заробітній платі виникла, ще до того, як його було призначено на посаду директора, а Держкомтелерадіо України не проводилось фінансування програми книговидання в Україні, оскільки про фінансовий стан підприємства і наявність заборгованості позивач знав ще під час проходження конкурсу на заміщення посади директора, що підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON], отже обдумано погодився на укладання контракту. Відповідно до п. 1.3 Статуту Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа»(а.с. 46-53) видавництво здійснює організаційно-творчу, виробничу, комерційну діяльність з метою виконання державного контракту, випуску друкованих видань за власними тематичними виданнями, на замовлення органів виконавчої влади, організацій і громадян. Згідно з п. 4.6 цього Статуту джерелом формування фінансових ресурсів видавництва є: прибуток, амортизаційні відрахування, кошти від надання послуг, зовнішньоекономічної діяльності, безоплатні або благодійні внески підприємств, організацій, громадян, інші надходження. Позивачем не було надано суду доказів того, що Державне підприємство «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа»було учасником державних програм або контрактів, тому суд вважає, що безпідставним є твердження позивача, що Держкомтелерадіо України повинен був проводити фінансування Видавництва. Діяльність підприємства повинна була скеровуватися його керівником на власний розсуд з метою отримання доходів, які б дозволяли виплачувати працівникам підприємства заробітну плату. Крім того, законом чи контрактом не встановлено, що звільнення директора підприємства за непогашення заборгованості по заробітній платі можливе лише в разі наявності його винних дій чи бездіяльності. Підставою для звільнення є лише наявність самого факту невиконання підприємством зобовязань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати. Отже, були наявні законні підстави для розірвання з позивачем контракту та звільнення його з роботи. Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Перелік підстав звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу визначений ст.ст. 40, 41 КЗпП України. Припинення трудового договору з підстав, передбачених контрактом, передбачено п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України і не є звільненням з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тому суд не бере до уваги посилання позивача на те, що під час звільнення він був тимчасово непрацездатним, про що свідчить листок непрацездатності від 12.10.2011 р. (а.с. 6). Суд вважає недоречним посилання позивача на розяснення, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності з підстав, установлених ст.ст. 40, 41 КЗпП України, оскільки в ньому йдеться мова про звільнення за порушення трудової дисципліни з підстав, встановлених законодавством, які можуть бути зазначені і в контракті. Розірвання контракту з відповідачем відбулося не з підстав порушення ним трудової дисципліни, а з підстав невиконання умов контракту внаслідок недостатніх його ділових та професійних якостей як керівника підприємства. Тому суд вважає, що звільнення позивача під час тимчасової непрацездатності є законним. Безпідставними також є посилання позивача на те, що його 21.09.2011 р. не було ознайомлено із наказом про звільнення , оскільки таке твердження спростовується Актом від 21.09.2011 р. (а.с. 57), згідно якого позивача 21.09.2011 р. було ознайомлено з наказом Держкомтелерадіо України від 20.09.11 № 279-к, але, ознайомившись із текстом наказу, він відмовився засвідчувати його своїм підписом. При цьому, суд не бере до уваги показання свідка [PERSON] про те, що позивачу 21.09.2011 р. лише пригрозили, що в разі непогодження звільнитися за власним бажанням його буде звільнено за ініціативою Держкомтелерадіо України, оскільки такі обставини йому стало відомо зі слів позивача, який є заінтересованою особою в даному спорі. Таким чином, виходячи із встановлених судом обставин і наведеного нормативного обґрунтування, суд не знаходить підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed