Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-11 00:00:00

Позивач просить стягнути в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з відповідача 26871,97гривень завданих матеріальних збитків , внаслідок пошкодження автомобіля та 1680 грн. додаткових витрат пов`язаних з пошкодженням автомобіля, 10000 гривень моральної шкоди , а також судові витрати пов`язані з веденням вказаної справи, посилаючись на те, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 22 грудня 2010 року о 17 годині під час якої автомобіль „Сітроен-Берлінгод.н.з. М 1893 ВВ, під його керуванням , вскочив у канаву, яка була утворена на місці ремонтних робіт, які проводив відповідач МКП „Бердичівводоканал, що призвело до пошкодження автомобіля, та спричинення матеріальної шкоди, відбулася саме з вини відповідача . При цьому позивач просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди 10000 гривень. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача та третя особа по справі позовні вимоги, щодо відшкодування моральної шкоди не визнали, позовні вимоги про стягнення матеріальних збитків визнали повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані докази по справі , суд вважає позовні вимоги підставними підлягаючими частковому задоволенню. Встановлено, що відповідно до наказу №158-к/а від 8 грудня 2010 року на завідуючого складом МКП „Бердичівводоканал [PERSON] було покладено обов`язки начальника ВКМ МКП „Бердичівводоканал. 20 грудня 2010 року аварійна бригада під керуванням [PERSON] виконувала ремонтні роботи по ліквідації прориву у районі „Свинячого базару по вулиці Чуднівській у місті Бердичеві. По закінченню зазначених робіт, близько 17 години цього ж дня, зазначеною бригадою, в порушення нормативів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху по обладнанню місця проведення робіт, а саме: Інструкції про забезпечення безпеки дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт на автомобільних дорогах ІНУВ 3.2-218-051-95, Державного стандарту України № 2735-94, не було проведено вулицю у стан, що гарантує безперешкодний та безпечний рух транспортних засобів , внаслідок чого о 17 годині 22 грудня 2010 року транспортний засіб „Сітроєн-Берлінго д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] вскочив у канаву, яка була утворена на місці ремонтних робіт , яке призвело до пошкодження транспортного засобу позивача. Постановою Бердичівського міськрайонного суду від 21 березня 2011 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.. 140 ч.4 КУпАП. З огляду на це, суд враховує вимоги ч.4 ст. 61 ЦПК України, яка встановлює, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже неправомірність дій та вину відповідача у спричиненні матеріальної шкоди позивачу суд вважає доведеною. Відповідно до частини 1 статті 1172 Цивільного Кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно інформаційної довідки від 12.01.2011 року №15 та інформаційної довідки № 02 від 12.01.2011 року вартість відновлювальних робіт автомобіля[NUMBER] становить 26871,97 грн., а додаткові витрати пов`язані з ушкодженням автомобіля, становлять 1680 грн.. Приймаючи до уваги, що відповідач позовні вимоги щодо розміру завданих матеріальних збитків визнав, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача є законною і обгрунтованою, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі. Відносно заявлених позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то суд з врахуванням майнового стану відповідача, характеру та обсягу заподіяних моральних страждань позивачу внаслідок пошкодження автомобіля, які призвели до втрати позивачем нормальних життєвих зв`язків та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, вважає можливим задовольнити частково, у розмірі грошового еквіваленту 2000 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн., а також витрати понесені ним на послуги адвоката у розмірі 600 грн.

Outcome: partial