Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-20 00:00:00

25.10.2012 року позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути на користь Публічного акціонерного товариства ПроКредит Банк з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку заборгованість в розмірі 438 345, 32 грн.; в рахунок часткового погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством ПроКредит Банк звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру №21, яка знаходиться у будинку №15 корпус А по пр. Ак. Глушко у м.Одесі, яка належить громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожному, шляхом проведення прилюдних торгів; виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири №21, яка знаходиться у будинку №15 корпус Апо пр. Ак. Глушко у м.Одесі; визнати такими, що втратили право користування квартирою №21, яка знаходиться у будинку №15 корпус Апо пр. Ак. Глушко у м.Одесі Меркулова [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що 23 липня 2004 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та громадянкою [PERSON] було укладено Рамкову угоду № 5.3930. На підставі зазначеної Рамкової угоди був укладений Договір про надання траншу №5.15085/3930 від 19.10.2007 р., що є невідємною частиною Рамкової угоди, згідно умов якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 126 000 (сто двадцять шість тисяч) доларів США на строк користування 60 місяців із сплатою відсотків в розмірі 13 % на рік. В забезпечення повернення кредиту за Рамковою угодою та Договором про надання траншу між банком та Відповідачами були укладені: Договір поруки №5.3930 ДП 3 від 19.10.2007 р. із громадянином [PERSON] у відповідності до умов якого позичальник та поручитель несуть солідарну відповідальність за невиконання позичальником умов Договору про надання траншу та Рамкової угоди; Договір застави транспортного засобу з майновим поручителем [PERSON] № 5.6751-ДЗ 1, посвідчений 19.10.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 6386, у відповідності до умов якого у заставу надається наступне майно: Транспортний засіб: тип вантажний фургон, марка VOLKSWAGEN, модель LT 35, 2004 р. в., колір білий, кузов (коляска) № WV1ZZZ2DZ5H013189, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ВНС 079852, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 18.10.2007 р.; Договір іпотеки № 5.6751-ІД 1 із громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (із змінами та доповненнями згідно Додаткової угоди № 1 до Договору іпотеки, посвідченої 25.01.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 417 та Додаткової угоди № 2 до Договору іпотеки, посвідченої 19.10.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 6384), посвідчений 08.07.2005 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2089, у відповідності до умов якого в іпотеку надається нерухоме майно квартира за номером 21, що знаходиться у будинку за номером 15-А по проспекту Академіка Глушко у м. Одесі. На підставі умов Договору про надання траншу Боржник повинен здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за його користування згідно Графіку повернення кредиту і сплати відсотків. Відповідачі свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту належним чином не виконують, в результаті чого мають заборгованість за кредитом, що і стало підставою, для звернення до суду з данним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі та їх представник в останнє судове засідання не зявились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло. В судовому засіданні, яке відбулося 10.12.2012року, представник відповідача [PERSON]-[PERSON] позов не визнала в повному обсязі, звернулась до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку з розглядом Приморським районним судом м. Одеси справи за позовом [PERSON] до банку про визнання угод недійсним. Ухвалою суду від 10.12.2012 року в зупиненні провадження та передачі справи до іншого суду було відмовлено, розгляд справи продовжено. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України, зобовязаннями щодо кредитного договору. В судовому засіданні встановлено, що 23 липня 2004 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та громадянкою [PERSON] (надалі Боржник або Відповідач 1) було укладено Рамкову угоду № 5.3930 (до зазначеної Рамкової угоди було внесено зміни згідно Договору № 1 про внесення змін та доповнень до Рамкової угоди від 25.01.2007 р. та згідно Договору № 2 про внесення змін до Рамкової угоди від 19.10.2007 р.), далі за текстом Рамкова угода (а.с. 5). На підставі Рамкової угоди був укладений Договір про надання траншу № 5.15085/3930 від 19.10.2007 р., (далі за текстом Договір про надання траншу), згідно умов якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 126 000 (сто двадцять шість тисяч) доларів США на строк користування 60 місяців із сплатою відсотків в розмірі 13 % на рік. (а.с.8-9) В забезпечення повернення кредиту за Рамковою угодою та Договором про надання траншу між банком та Відповідачами були укладені: - Договір поруки №5.3930 ДП 3 від 19.10.2007 р. із громадянином [PERSON] (далі за текстом Відповідач 2), у відповідності до умов якого позичальник та поручитель несуть солідарну відповідальність за невиконання позичальником умов Договору про надання траншу та Рамкової угоди (а.с.14); - Договір застави транспортного засобу з майновим поручителем [PERSON] № 5.6751-ДЗ 1, посвідчений 19.10.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 6386, у відповідності до умов якого у заставу надається транспортний засіб: тип вантажний фургон, марка VOLKSWAGEN, модель LT 35, 2004 р. в., колір білий, кузов (коляска) № WV1ZZZ2DZ5H013189, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ВНС 079852, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 18.10.2007 р. (а.с. 15); - Договір іпотеки № 5.6751-ІД 1 із громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (із змінами та доповненнями згідно Додаткової угоди № 1 до Договору іпотеки, посвідченої 25.01.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 417 та Додаткової угоди № 2 до Договору іпотеки посвідченої 19.10.2007 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 6384), посвідчений 08.07.2005 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2089, у відповідності до умов якого в іпотеку надається нерухоме майно квартира за номером 21, що знаходиться у будинку за номером 15-А по проспекту Академіка Глушко у м. Одесі (далі за текстом Договір іпотеки) (а.с. 17). Частиною 1 ст. 638 ЦК визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. У відповідності із умовами. 5.1 Договору про надання траншу, у разі виникнення простроченої заборгованості згідно Графіку більш ніж 3 банківських дні Кредитор має право, в тому числі, вимагати від Боржника дострокового повернення кредиту та інших нарахувань за ним. Заборгованість за Рамковою угодою та укладеним на її підставі Договором про надання траншу станом на 25.09.2012 року становить 438 345,32 грн., а саме: - заборгованості за кредитом в сумі 51 139,79 доларів США (за курсом НБУ на дату розрахунку - 408 760,34 грн.); - заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 1 737,47 доларів США (за курсом НБУ на дату розрахунку 13 887,59 грн.; - пеня 15 697,38 грн. Пеню розраховано на підставі п. 3.6 Договору про надання траншу. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Зазначене також передбачено Договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (п. 3.1 Договору поруки). Згідно п. 5.1 розділу 5 Договору іпотеки, іптекодержатель вправі задовольнити свої вимоги (в т.ч. достроково) шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі, у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобовязань за Кредитним договором. Згідно п. 5.2 розділу 5 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися за вибором Іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або на підставі рішення суду. Відповідно до ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Також у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду Так [PERSON] направлялася вимога про повне дострокове погашення кредиту № 1420 від 31.08.2012 р (а.с. 21), а також [PERSON] направлялася вимога про виконання зобовязань за договором поруки № 1419 від 31.08.2012 р (а.с. 25). Відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. В ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» вказано що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з ч.3 ст.109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Так, відповідачці [PERSON] як позичальнику та іпотекодавцю було направлено повідомлення № 1425 від 31.08.2012 р. про усунення порушення кредитних зобовязань та про попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі ухилення від погашення заборгованості у 30 денний термін (а.с. 23). Відповідачу [PERSON] як поручителю та іпотекодавцю було направлено вимоги № 1423 від 31.08.2012 р. та № 1424 від 31.08.2012 р. про усунення порушення кредитних зобовязань та про попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі ухилення від погашення заборгованості у 30 денний термін. Відповідачу [PERSON] як іпотекодавцю було направлено вимогу № 1422 від 31.08.2012 р. про усунення порушення кредитних зобовязань та про попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі ухилення від погашення заборгованості у 30 денний термін (а.с. 29). Відповідачу [PERSON] як іпотекодавцю було направлено вимогу № 1421 від 31.08.2012 р. про усунення порушення кредитних зобовязань та про попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі ухилення від погашення заборгованості у 30 денний термін (а.с.31) Згідно п. 5.1 розділу 5 Договору іпотеки, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги (в т.ч. достроково) шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі, у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобовязань за Кредитним договором. Стаття 39 ЗУ «Про іпотеку» закріплює, що уразі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги банку про виселення відповідачів засновані на законі та відповідають умовам укладених договорів, а тому є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, ЗУ "Про іпотеку" передбачає можливість виселення мешканців квартири, яка перебуває в іпотеці, в судовому порядку як під час задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, так і в подальшому, але з дотриманням обов'язкової процедури письмового попередження про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця. Порядок виконання рішення про виселення боржника передбачений ст.78 Закону України «Про виконавче провадження». Частина 4 названої статті встановлює, що виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому листі. Крім того відповідно до пункту 8 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України право власності на майно припиняється у разі звернення стягнення на нього за зобовязаннями власника. Оскільки право власності відповідачів на квартиру, що є предметом іпотеки припиняється з набуттям права власності на неї Банком, їх слід визнати такими, що втратили право користування квартирою. Стаття 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11 грудня 2003 року вживає наступні терміни в такому значенні: 1) місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; 2) реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до статті 7 Закону України № 1382-IV «Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.» Крім того відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» рішення суду про виселення, яке набрало законної сили, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Суд звертає увагу на те, що позивачем АТ "ПроКредит Банк" було вжито усіх можливих та доступних заходів щодо кожного з відповідачів для досудового врегулювання проблеми, однак це не призвело до повного погашення боргу. У відповідності до п. 2 ст. 118 Цивільного процесуального кодексу України позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, які повязані між собою. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку про те, що в справі міститься достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позову. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 3219 гривень. Враховуючи викладене вище, та

Outcome: approved