Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 24.000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що вона працювала у відповідача на посаді редактора з січня 2011 року, згідно Трудового договору від 11.01.2011 року. Пропрацювала вона на займаній посаді до кінця березня 2011 року. Весь цей час Президент Товариства постійно ухилявся від виплати заробітної плати в розмірі 8.000 грн. щомісячно, а з 31.03.2011 року відмовився виконувати свої обов"язки за договором. На підставі викладеного позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 24.000 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 24.000 грн. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.01.2011 року між позивачкою [PERSON], з однієї сторони, та відповідачем ТОВ "[PERSON] Холдінг" в особі директора [PERSON], з другої сторони, був укладений Трудовий договір (а.с.4-5). Відповідно до п. 1.1 Договору позивачка була прийнята на посаду редактора в період з 11.01.2011 року по 11.01.2012 року включно. Пунктом 4.1 Договору було передбачено, що працівникові встановлюється щомісячний посадовий оклад у відповідності до штатного розкладу компанії. Пунктом 4.4. Договору визначено, що заробітна плата виплачується працівникові два рази на місяць не пізніше 5 та 25 числа. Як встановлено при розгляді справи, протягом трьох місяців (січень, лютий, березень 2011 року) позивачка виконувала належним чином свої посадові обов"язки, що підтверджується копіями матеріалів, наданих нею суду, але заробітна плата за цей період їй виплачена не була. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітні плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі на користь позивачки. Що стосується розміру заборгованості, що підлягає стягненню, то судом встановлено наступне. Умовами Трудового договору було визначено, що щомісячний оклад встановлюється відповідного до штатного розкладу компанії, але жодного додатку до Трудового договору оформлено не було, розмір заробітної плати був визначений лише усно, письмовим договором оформлений не був. Так, позивачка в суді пояснила, що розмір заробітної плати, що був запропонований їй представником відповідача, становив 8.000 грн. щомісячно, а за час, що був нею відпрацьований, їй повинні були виплатити заробітну плату в сумі 24.000 грн. Розмір заробітної плати був підтверджений в судовому засіданні письмовими доказами (витягами з інтернет-сторінки) та показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що при прийнятті на роботу представник Товариства проводив з кожним з них співбесіду, а потім укладав трудові договори, і позивачці визначив заробітну плату в розмірі 8.000 грн. щомісячно. Постановою ДПІ Деснянського району м. Києва від 05.08.2011 року в порушенні кримінальної справи за фактом невиплати заробітної плати відносно [PERSON] було відмовлено. Згідно даної постанови опитаний Генеральний директор [PERSON] пояснив, що позивачка, дійсно, працювала в Товаристві, але заробітну плату їй не було виплачено у зв"язку з неналежним виконанням трудових обов"язків. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно із ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Але представником відповідача суду не було надано належних доказів того, що позивачка неналежним чином виконувала свої посадові обов"язки, у зв"язку з чим їй не було виплачено заробітну плату. Крім того, умовами Трудового договору не передбачено можливість невиплати заробітної плати відповідачем через неналежне виконання позивачкою своїх трудових обов"язків. А тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині наявності заборгованості по заробітній платі з боку відповідача в розмірі 24.000 грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 240 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved