Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача та вказав, що 22 жовтня 2011 року ним було укладено з [PERSON] договір дарування, за умовами якого вона передала йому в дар житловий будинок, розміщений по [ADDRESS] . В день укладення зазначеного договору, відповідно до його умов, відповідачем було передано майно, яке було предметом договору дарування, що підтверджується актом приймання-передачі, складеним та підписаним сторонами. Але на теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору дарування нерухомості, як було ними обумовлено при підписанні договору, виїхав за межі України, оскільки є громадянином іншої держави і не може оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій розміщено будинок, що робить неможливим належним чином оформлення переданого в дар майна, в зв`язку з чим позивач просить суд визнати договір дарування дійсним та визнати за ним право власності на вказане майно. На призначену дату розгляду справи позивачем було надано заяву, відповідно до якої він підтримує позовні вимоги та просить суд розглянути справі за його відсутності. Відповідач, [PERSON] на розгляд справи за викликом суду не прибув, направив до суду письмову заяву, відповідно до якої визнає заявлені позовні вимоги та просить розглянути справу без її участі. В зв`язку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності сторін згідно поданих ним заяв, на підставі положень ст. 197 ЦПК України фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним пристроєм не здійснювалось. Дослідивши позовну заяву та заяву відповідача, докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 9 жовтня 1999 року державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори в реєстрі за № 3216, громадянка Росії [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розміщеного по [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на зазначений житловий будинок зареєстровано в реєстрову книгу КП Кілійське РБТІ та РОНза № 916 від 22.10.1999 р. Відповідно до технічного паспорту, складеного КП Кілійське РБТІ та РОН, житловий будинок, розміщений по [ADDRESS] складається з: житлового будинку літ. А; бані літ. Д; сараю літ. Е; убиральні літ. Ж; надвірних споруд - № 1-5, І. Рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради від 06.10.2011 р. № 165, [PERSON] було оформлено право власності на самовільно збудовані господарські будівлі і надвірні споруди: сіни літ А; навіс літ а1; сарай літ. Е; убиральню літ. Ж. За договором, укладеним 22 жовтня 2011 року громадянка Російської Федерації [PERSON] передала в дар [PERSON] належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розміщений по [ADDRESS] . Згідно п. 6 вказаного Договору, дарувальники зобов`язались провести нотаріальне посвідчення даного договору у встановленому порядку. 22 жовтня 2011 [PERSON] було передано [PERSON] майно, яке було предметом договору дарування, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі складеним та підписаним сторонами. При вирішенні справи судом враховано відповідні положення діючого законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ст. ст. 328, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно по ст. ст. 717-719 ЦК України - за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч. 2 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Відповідно до ч. 2 ст. 410 ЦПК України іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, за винятками, встановленими Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Таким чином, беручи до уваги доводи позивача та заяву відповідача, який не заперечував проти факту виконання укладеного з позивачем договору та проти позову в цілому, суд приходить до висновку, що нотаріальне посвідчення укладеного між сторонами договору неможливе в зв`язку з ухиленням відповідача від його нотаріального посвідчення, оскільки відповідач перебуває за межами України, позивач не має можливості захистити свої права інакше, ніж в судовому порядку, на підставі чого позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі згідно ст. 16 ЦК України.

Outcome: approved