Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-01 00:00:00

У серпні 2011 року позивач прокурор м. Дніпропетровська звернувся до суду з позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до відповідача [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що малолітній [PERSON] у звязку із втратою батьків з 30 липня 2007 року перебуває на первинному обліку в службі у справах дітей Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська. Відповідно до розпорядження Соломянської районної у м. Києві державної адміністрації від 09.10.2009 № 1176 опікуном [PERSON], [INFO] є [PERSON]. Раніше [PERSON] проживав з матірю [PERSON], яка померла 26 липня 2007 року, за адресою вулиця Канівська, 17 в м. Дніпропетровську. Згідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2007 року встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], визнано право власності на домоволодіння № 17 по вул. Канівській у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом, визнано дійсним договір міни квартири [ADDRESS], укладений 19.02.2007 між [PERSON] та [PERSON], відповідно визнано право власності на домоволодіння № 17 по вул. Канівській у м. Дніпропетровську за [PERSON], а за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.05.2011 зазначене рішення районного суду було скасовано. Таким чином, у звязку із визнанням договору міни недійсним, [PERSON] залишається власником домоволодіння №17 по вулиці Канівській у м. Дніпропетровську, а власником квартири №9 будинку №13 у м. Дніпропетровську залишається [PERSON] Малолітній [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON] На даний час майном дитини [PERSON], яке знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Канівська, 17 незаконно володіє [PERSON], у звязку з чим позивач на підставі ст.387 ЦК України просить визнати право власності на домоволодіння № 17 по вулиці Канівській у м. Дніпропетровську за малолітнім [PERSON], [INFO] та зобовязати відповідача [PERSON] повернути домоволодіння за вказаною адресою малолітньому [PERSON] у володіння, користування та розпорядження. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, просила позов задовольнити. Разом з тим, у судових дебатах пояснила, що після дослідження всіх обставин справи правових підстав підтримувати позов прокуратура не вбачає. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що відповідно до рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2011 року встановлено, що [PERSON] не є власником домоволодіння №17 по вулиці Канівській в м. Дніпропетровську, а відтак малолітній [PERSON] не є спадкоємцем [PERSON] на це майно. Таким чином відповідачка [PERSON] не утримує у себе майно, яке належало [PERSON] Що стосується квартири [ADDRESS], то вона знаходиться під охороною органу опіки та піклування Амур-нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради. А відтак відповідач у своїх письмових запереченнях та представник відповідача в судовому засіданні просили у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити в інтересах її підопічного малолітнього [PERSON], оскільки відповідач порушує права дитини. До смерті матері [PERSON] проживав з нею за адресою вулиця Канівська, 17 в м. Дніпропетровську, а отже має право на цей будинок. Що стосується квартири [ADDRESS], то це квартира відповідача [PERSON] і вона не є рівноцінною з домоволодінням №17 по вулиці Канівська у м. Дніпропетровську. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради [PERSON] позов підтримав і просив в інтересах дитини його задовольнити. Крім того, пояснив, що 06 березня 2012 року на комісії з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради розглядалося питання щодо дарування квартири [ADDRESS] малолітньому [PERSON] Представник третьої особи Комунального закладу освіти «Міський дитячий будинок №2 «Берегиня»[PERSON] підтримала позов, пояснивши, що на момент влаштування дитини [PERSON] до їх комунального закладу він проживав за адресою [INFO]. Крім того, рішенням Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради за малолітнім [PERSON] закріплено житло за адресою [ADDRESS] в м. Дніпропетровську. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Правом на звернення до суду за захистом наділена кожна особа у випадку порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, принцип чого закріплений ст. 3 ЦПК України. Відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Обовязок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Судом встановлено, що матірю малолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис 147 (а.с.6). Відомості про батька виключені з актового запису №147 від 15 лютого 2000 року про народження на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2007 року, що підтверджується листом Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану за №390/101-24 від 17 лютого 2012 року. [PERSON] 26 липня 2007 року померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис 5979 (а.с.14). Згідно розпорядження Соломянської районної у місті Києві Державної адміністрації від 09 жовтня 2009 року за № 1176 [PERSON] призначена опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO] (а.с.12-13). Рішенням Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 16 жовтня 2009 року за № 307 за малолітнім [PERSON] закріплено житло за адресою: [ADDRESS], опікуном над зазначеним житлом призначено опікуна малолітнього [PERSON] та надано їй повноваження щодо введення у спадщину малолітнього [PERSON] (а.с.107). Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2011 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2007 року, яким встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], встановлено факт сумісного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сімєю, встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], визнано за [PERSON] право власності на домоволодіння № 17 по вул. Канівській у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом, визнано дійсним договір міни квартири [ADDRESS] на домоволодіння №17 по вул. Канівській в м. Дніпропетровську, укладений 19.02.2007 між [PERSON] та [PERSON], визнано право власності на домоволодіння № 17 по вул. Канівській у м. Дніпропетровську за [PERSON], а за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS], скасовано у повному обсязі (а.с.7-9, 15, 21-23). Звертаючись із позовом до суду, позивачем не надано жодного доказу щодо належності на праві власності домоволодіння №17 по вулиці Канівська в м. Дніпропетровську померлій [PERSON] Посилання позивача як на підтвердження цього доводу на рішення колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2011 року є хибними, оскільки саме даним рішенням встановлено, що домоволодіння №17 по вулиці Канівській в м. Дніпропетровську реєстрації права власності не має (а.с.23). Також даним рішенням апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні позову як [PERSON] до [PERSON], третя особа виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання угоди міни дійсною та визнання права власності на домоволодіння, так і у зустрічному позові [PERSON] до [PERSON], третя особа виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання угоди міни дійсною та визнання права власності на домоволодіння. Крім того, листом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»№13447 від 31 жовтня 2011 року надано інформацію про те, що реєстрація права власності на домоволодіння №17 по вулиці Канівській в м. Дніпропетровську ані за [PERSON], ані за [PERSON] не проводилася. Судом також встановлено та не заперечується сторонами по справі, що домоволодіння по вулиці Канівська, 17 в м. Дніпропетровську, яке існує на теперішній час, змінило свої розміри та конструктивні властивості у порівнянні з домоволодінням, яке існувало на період проживання в ньому померлої [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] Таким чином, на підставі вищевикладеного, вимоги прокурора м. Дніпропетровська в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради, Комунальний заклад освіти «Міський дитячий будинок №2 «Берегиня» про витребування майна з чужого незаконного володіння є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ч.4 ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed