overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що сторони зареєстрували шлюб 15.07.2008 року. Мають одну малолітню дитину, сина [PERSON],16.11.2004р.н. Причиною звернення до суду з даним позовом вказує те, що спільне сімейне життя у сторін не склалось, між ними часто виникали сварки та різного роду конфлікти. Відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє бійки, тривалий час сторони подружні стосунки не підтримують, між ними склались неприязні відносини. Вважає подальше перебування в шлюбі з відповідачем неможливим. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала письмову заяву з проханням справу розглядати у її відсутності, просила позов задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності та позивач не заперечує проти вирішення справи у відсутності відповідача, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.07.2008 року. Мають одну малолітню дитину, [PERSON],16.11.2004р.н. Спільне сімейне життя у них не склалось, відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки та бійки, часті конфлікти між сторонами призвели до розпаду сім`ї. Вони фактично припинили подружні стосунки, у наданий судом термін примирення між ними не наступило. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін суд приходить до висновку про те, що подальше їх спільне життя та збереження сім`ї є неможливим і таким, що суперечить інтересам позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

В серпні 2012 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 27.11.2011 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Порубаї, по вул. Центральна, 24 Кобеляцького району Полтавської області. Вона є спадкоємцем за заповітом. Однак, оформити у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні первинна реєстрація та правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями. Позивач прохала суд визнати за нею в порядку спадкування право власності за законом на житловий будинок з господарськими будівлями. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, від сільського голови надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у відсутність представника. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. З матеріалів справи вбачається, що 27 листопада 2011 року померла [PERSON] (а.с.4). Померлій [PERSON] належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями в с. Порубаї, вул. Центральна, 24 Кобеляцького району Полтавської області, що підтверджується довідкою сільської ради (а.с. 16). [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], однак свідоцтво про право власності та первинна реєстрація права власності на будинок відсутні (а.с.6,12). Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину то за нею необхідно визнати право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

19.07.2012 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований у відділі РАЦС Маловисківського районного управління юстиції 07 лютого 2001 року. В обґрунтування позову вказувала що сімейне життя між сторонами не склалося, одруження виявилось невдалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вважає неможливим. В судове засідання позивач не зявилася, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі частини 4 статті 169, статті 224 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 07 лютого 2001 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у відділі РАЦС Маловисківського районного управління юстиції про що зроблено актовий запис № 09. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей- дочку Вероніку 30.09.2001 р.н, та сина [PERSON] [INFO] які проживають з позивачем. Однак, шлюб фактично розпався через регулярні конфлікти та сварки між подружжям, що виникають з побутових питань. Внаслідок цих конфліктів сторони припинили шлюбні стосунки, вважають подальше сумісне проживання неможливим. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 56 ч. 3 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сімї стали неможливими і суперечить інтересам сторін. Тому, суд вважає, що позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття. Свій позов мотивує тим, що 26.07.2007 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від обовязку по утриманню дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Оскільки їй самій важко його утримувати, вона змушена звернутися з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що вони з позивачкою проживають разом і він також утримує сина. Погоджується сплачувати аліменти, однак їх розмір вважає завищеним. Вислухавши пояснення сторін, беручи до уваги вищенаведене, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково. Згідно свідоцтва про народження серії 1-СГ № 143160 [PERSON] народився 24.02.2008 року, його батьками записані [PERSON] та [PERSON]. З довідки № 3095 від 01.08.2012 року вбачається, що [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Призначаючи для сплати відповідачу аліменти, суд виходить з того, що відповідач згідно свідоцтва про народження дитини є її батьком та не оспорює свого батьківства в судовому порядку. Беручи до уваги вищенаведене та обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів відповідно до ст.182 СК України, з урахуванням того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то, на думку суду, з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі по 500 гривень щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], на його утримання просила стягувати аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.09.2012 року і до повноліття дитини. Зазначила, що добровільно відповідач кошти на утримання сина не надає, хоча має дохід, і повинен надавати матеріальну допомогу на утримання хлопчика. В судовому засідання позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, не заперечував проти стягнення з нього коштів на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 100 гривень. Зазначив, що сплатив позивачці значну суму коштів, на які вона може утримувати сина. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між батьками. Право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким дитина проживає. Статтею 10 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів про те, що виплатив позивачці значну суму коштів саме для матеріального забезпечення спільного сина. Письмовий договір між сторонами не укладено. Оскільки відповідач є батьком дитини, то нарівні з матір'ю зобов'язаний утримувати її до досягнення нею повноліття. Домовленість сторін щодо виконання цього обов'язку відсутня. Відповідно до ч. З ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідачем не обгрунтовано можливість стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у зв'язку з відсутністю підстав, передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України - наявність нерегулярного, мінливого доходу, одержання частини доходу в натурі. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з матеріального стану сторін, враховує те, що відповідач не працює, є інвалідом II групи, отримує пенсію по інвалідності, інших утриманців немає, а тому стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок держави, оскільки відповідач, який є інвалідом II групи, звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 18 серпня 2007 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку Карину [INFO], сімейне життя не склалося з відповідачем оскільки в сімї не постійно виникають сварки та непорозуміння, відповідач зловживає спиртними напоями та грою на ігрових автоматах, матеріальні сім'ї допомогу ненадає, оскількі всі кошти зароблені на тимчасових робюотах витрачає на алкогольні напої, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги з підстав зазаначених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому суд вважає за можливе згідно ст. ст. 224 226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами був зареєстрований 18 серпня 2007 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції актовий запис № 1147. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Карину [INFO]. Дані обставини повністю підтверджуються поясненнями позивача, наданими копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини.. Також, судом встановлено, що сторони повністю припинили шлюбні відносини. Так, позивач посилається на те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на сімейне життя, втратили почуття любові та поваги один до одного. Тобто, судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, а тому збереження сімї є не можливим. Також суд, виходить з того, що оскільки сторони повністю припинили спільне життя, не підтримують сімейних відносин, позивач заперечує подальше існування шлюбу, вважає його формальним, а про надання строку для примирення позивач клопотань не заявляв, то позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, згідно вимог ст. 110 Сімейного кодексу України право на предявлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що оскільки сторони повністю припинили подружні відносини, втратили повагу один до одного і продовження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю обґрунтовані і підлягають до задоволення. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 21 листопада 1987 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого неповнолітніх дітей не мають, сімейне життя не склалося з відповідачем не склалось, оскільки в сімї не постійно виникають сварки та непорозуміння, втратила почуття любові та поваги до відповідача, зловживає спиртними напоями, а тому вона вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому суд вважає за можливе згідно ст. ст. 224 226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами був зареєстрований 21 листопада 1987 року в відділі РАЦСу Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 1765,. Від шлюбу сторони дітей не мають. Дані обставини повністю підтверджуються поясненнями позивача, наданими копією свідоцтва про шлюб. Також, судом встановлено, що сторони повністю припинили шлюбні відносини. Так, позивач посилається на те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на сімейне життя, втратили почуття любові та поваги один до одного. Тобто, судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, а тому збереження сімї є не можливим. Також суд, виходить з того, що оскільки сторони повністю припинили спільне життя, не підтримують сімейних відносин, позивач заперечує подальше існування шлюбу, вважає його формальним, а про надання строку для примирення позивач клопотань не заявляв, то позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, згідно вимог ст. 110 Сімейного кодексу України право на предявлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що оскільки сторони повністю припинили подружні відносини, втратили повагу один до одного і продовження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю обґрунтовані і підлягають до задоволення. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 31 липня 2012 року позов ПАТ Приватбанкзадоволено частково: вирішено стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на корист Публічного акціонерного товариства Приватбанксуму заборгованості по кредитному договору № 09/08/103ML від 08 вересня 2008 року в розмірі 148370,78гр. (сто сорок вісім тисяч триста сімдесят гривень 78 копійок); стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Приватбанк1\~484 (одну тисячу чотириста вісімдесят чотири гривні) судового збору. На вказане рішення суду представником позивача подана апеляційна скарга. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 04 вересня 2012 року дану справу повернено до суду, який ухвалив рішення, для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, оскільки в резолютивній частині рішення від 31.07.2012 р. Суд не зазначив висновку щодо частини позовних вимог, в задоволенні яких судом відмовлено, хоч вказані обставини досліджувались в судовому засіданні. У судове засідання сторонни не зявилися. Ознайомившись із матеріалами справи, суд виявив, що у мотивувальній частині рішення суд вказав, що у задоволенні вимог позивача про стягнення інших сум слід відмовити, оскільки пунктами кредитного договору передбачено повторну відповідальність за одне й те ж саме порушення зобовязань, що суперечить Конституції України, однак не зазначив рішення щодо цієї обставини у резолютивній частині рішення, а тому суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення з цього приводу. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

31.08.2012 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Шлюб між сторонами було укладено 30 жовтня 2008 року, який зареєстрований виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району, Дніпропетровської області, актовий запис № 89. Від шлюбу дітей не маємо. Сімейні відносини сторони припинили у жовтні місяці 2009 року. Причиною розпаду сімї стало те, що ми сторони втратили почуття любові та розуміння один до одного. Сторони остаточно втратили почуття любові, взаємної поваги та довіри одне до одного, спільного господарства не ведуть, тому позивачка просить не надавати строку для примирення. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ спільно нажитого майна не має. Шлюб , що розривається у позивачки перший. Позивач до судового засідання не зявилась, надавши заяву за якою просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 224 ЦПК України У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки ..., суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в фактичних шлюбних відносинах, від яких 18 квітня 2008 року у них народився син [PERSON]. Сімя їх розпалася після виповнення сину двох років, вони почали проживати окремо кожен у своїх батьків. Відповідач працездатний, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання сина, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно на утримання дитини. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що він згоден сплачувати аліменти у значно меншому розмірі, а саме 400 грн., оскільки офіційно не працює та має дохід близько 2000 грн.щомісячно. Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач мешкає за іншою адресою. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, офіційно не працює, має мінливий та нестабільний дохід, інших утриманців не має, а тому враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки частково, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 24.07.2012 року.

Outcome: approved