Jurisdiction: civil
Date: 2013-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, вказавши,що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право про спадщину за заповітом (3/4 частки квартири) та на підставі рішення Рубіжанського міського суду від 08.06.2011 року ( 1/4 частки квартири). Оскільки заповіт було складено її матір"ю на цілу квартиру ,то її чоловік [PERSON] успадкував 1/4 частку зазначеної квартири як обов"язкову частку у спадщині оскільки на день смерті спадкодавця був особою непрацездатною .Але ,належну йому частку у спадковому майні він подарував своєму синові [PERSON],а з реєстраційного обліку не знявся і не бажає зніматися. Право власності [PERSON] на 1/4 частку зазначеної квартири було припинено та визнано за нею на підставі рішення Рубіжанського міського суду від 08.06.2011 року,яке вступило в законну силу 12 жовтня 2011 року. Таким чином вона є єдиною власницею квартири. Ніякої угоди ,а саме договору оренди(найму) житлової квартири щодо подальшого користування нею вона з відповідачем не укладали. Має намір продати квартиру оскільки має потребу в грошових коштах,необхідних для лікування її дочки. Таким чином вона є єдиною власницею квартири. З урахуванням практики Верховного Суду України ,на підставах,визначених ст..ст. 383,317,321,391,16 ЦК України,ст..150 ЖК України просить усунути перешкоди у здійсненні права власності на зазначену квартиру шляхом визнання [PERSON] таким ,що втратив право користування житловим приміщенням у зв"язку з втратою право власності на житло та зобов"язати сектор у справах громадянства ,імміграції і реєстрації фізичних осіб РМВ ГУ УМВС України в Луганській області зняти відповідача з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі. У судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги ,просила, усунути перешкоди у здійсненні права власності на зазначену квартиру шляхом визнання [PERSON] таким ,що втратив право користування житловим приміщенням у зв"язку з втратою право власності на житло та зняття його з реєстраційного обліку. Пояснила,що відповідач не мешкає в спірній квартирі з 2010 року . Відповідач мав своє житло,яке подарував своїм сину та онуку.Спірна ж квартира є власністю позивача ,відповідач не є членом її сім"ї. Отже правових підстав бути зареєстрованим в квартирі позивача відповідач не має. Позивач має дитину -інваліда ,яка потребує постійного лікування для чого необхідні грошові кошти. З цією метою позивач має намір продати квартиру,але реєстрація відповідача перешкоджає їй в цьому. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав,пояснив,що відповідач має право бути зареєстрованим в квартирі позивача .Правового обгрунтування своїм запереченням не надав. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] 1/4 частку зазначеної квартири (свідоцтво про право на спадщину за законом-а.с.4). 19.01.2010 року відповідач подарував 1/4 частку зазначеної квартири своєму сину [PERSON] (договір дарування-а.с.9). Рішенням Рубіжанського міського суду від 08 червня 2011 року (а.с.11),залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 12 жовтня 2011 року( а.с.12) та ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 03 травня 2012 року(а.с.13) припинено право власності [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS], визнано право власності на зазначену частку за позивачкою. Таким чином позивач є власницею квартири [ADDRESS] -3/4 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину(а.с.4),1/4 частки на підставі рішення Рубіжанського міського суду від (а.с.9 ). Відповідно до заяви від 19.04.2002 року (а.с.44) відповідач [PERSON] був зареєстрований в вищезазначеній квартирі як член сім"ї власника. Відповідно до акту від 30.08.2011 р.(а.с.15) відповідач не мешкає в зазначеній квартирі з 05.12.2008 року. Згідно довідки (а.с.16) позивач має дитину -інваліда [PERSON] ,яка потребує тривалого багатоетапного лікування. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Статтею 1 Протоколу № 1 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено,що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст..41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.Право приватної власності є непорушним Відповідно до ст..ст.316,317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст..321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст..150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В судовому засіданні представник відповідача не довів суду підстав ,не надав доказів,які могли б довести правомірність реєстрації відповідача в квартирі,яка належить на праві власності позивачці. Таким чином,суд вважає,що відповідач,подарувавши свою частку квартири [ADDRESS] , свідомо відмовився від права власності на неї , отже втратив право користування зазначеною квартирою. Реєстрація відповідача в квартирі позивача є перешкодою в здійсненні права власності позивачем. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог Ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved