overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

[PERSON] [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлений позов мотивує тим, що сторони знаходяться в шлюбних відносинах з 30 грудня 2011 року. Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 837. Від шлюбу спільних дітей не мають. Просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що з останнім сімейне життя не склалось через відсутність умов спільного проживання. Майнового спору не мають. Позивач [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечув. Сторони спроб до примирення робити не бажають. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у звязку з чим подальше ухвалення судом заходів для їх примирення суперечитиме моральним принципам суспільства. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

11 квітня 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] зареєстрованого 19 листопада 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що свідчить актовий запис № 679. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19 листопада 2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними часто виникали сварки та непорозуміння, сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально, майнового спору не має. Позивач вважає, що термін на примирення не дасть результатів, оскільки збереження шлюбу є неможливим, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матірю. В судовому засіданні позивач позов підтримала і просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, та надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 листопада 2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що свідчить актовий запис № 679, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ОК №015279. Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO]. Подружжя не зійшлося характером та поглядами на життя. Між сторонами часто виникали сварки та непорозуміння. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що вона народилась 07.08.1960 року. Однак у свідоцтві про її народження зазначено, що вона народилась 02.07.1961 року. Зазначена у свідоцтві дата не відповідає дійсності, оскільки вона народилась вдома. Її батьки, [PERSON] та [PERSON], до медичної установи не звертались, що послужило приводом запізнілої реєстрації народження. Ними також не було повідомлено реєстраційний орган та не виготовлено свідоцтво про народження. З пояснень батьків їй відомо, що причиною пізньої реєстрації стала їх зайнятість, спричинена становищем повоєнних років. З приводу внесення змін в актовий запис про народження вона зверталась до відділу ДРАЦС Самбірського МРУЮ, однак отримала відповідь про неможливість внесення змін в актовий запис про народження. А тому просить постановити рішення, яким встановити факт, що вона народилась 07.08.1960 року. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала, просить її задовольнити, посилаючись на викладеній у ній обставини. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Самбірського району Самбірського міськрайонного управління юстиції у судовому засіданні не заперечила проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON] зазначена дата її народження 02.07.1961 року. Однак, як убачається з довідки, виданої парохом церкви Спомин Чуда Архистратига Михаїла в Хонах с. Верхні Біличі Старосамбірського району Львівської області священником [PERSON] 24.05.2012 року, заявниця дійсно прийняла хрещення влітку 1960 року. Таїнство Хрещення і Миропомазання над нею було звершено 13.08.1960 року в с. Біличі Горішні Старосамбірського району священником о. [PERSON]. Отже, у судовому засіданні доведено, що заявниця [PERSON] народилася 07.08.1960 року. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. За таких обставин суд вважає, що заяву слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав частково, просить прийняти відмову від позову в частині стягнення утримання на дружину. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, відповідач не заперечує проти сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 400 грн. щомісячно, проти стягнення утримання на дружину. Суд, дослідивши представлені у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 15.03.2011р. Від спільного проживання у цивільному шлюбі мають спільну дитину - доньку [PERSON], 15.11.2011р.н. в свідоцтві про народження якої відповідач записаний батьком. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержуваяа може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі ( ч.1 ст.184 СК України ). Враховуючи, що відповідач не має постійного місця роботи, є працездатним, не є інвалідом, має нерегулярний мінливий заробіток, працює найманим працівником без офіційного оформлення, щодо стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно обгрунтованими та такими, що не суперечать чинному законодавству. Згідно ч.4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Доказів того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, позивачем не надано, а тому суд вважає, що підстав для задоволення позову в цій частині немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язану з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне відкласти складання повного рішення на пять днів, проголосити його вступну та резолютивну частини у порядку, встановленому ч. 3 ст. 209 ЦПК України.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Позивач у позовній заяві посилається на те, що 01 березня 2011 року помер її батько [PERSON]. [PERSON] на праві особистої приватної власності мав домоволодіння, що знаходиться за адресою: с.Обуховичі Іванківського району Київської області, по вул.Радянській,71. Однак свого часу ніяких правовстановлюючих документів на нього не оформив. На сьогоднішній день вказане домоволодіння по даним місцевої, Обуховицької сільської ради рахується власністю [PERSON] Крім домоволодіння, [PERSON] на праві особистої приватної власності мав земельну ділянку, розміром 0.2500 га надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с.Обуховичі, по вул.Радянській,71 Іванківського району Київської області. Після смерті [PERSON], його спадкове майно успадкувала позивач шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Іванківської районної державної нотаріальної контори. [PERSON] (син спадкодавця), відповідач по справі, відмовився від прийняття спадщини на користь позивача у встановленому законом порядку. Інших осіб, які б мали намір успадкувати майно [PERSON], немає. У видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння. Позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно. У судове засідання сторони не зявилися. Позивач подав до суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглядати справу без його участі. Відповідач, звернувся до суду з заявою про те, що позов визнає та просить розглядати справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і маються підстави для його задоволення, суд задовольняє позов. Відповідач позов визнав. Позивач надала суду належні докази: копію свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON], копію свідоцтва про її народження, з якого вбачається, що спадкодавець [PERSON] є батьком позивача. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Іванківської районної державної нотаріальної контори від 21.06.2012 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок. З довідки Обуховицької сільської ради Іванківського району Київської області №2077 від 26.09.2012 року вбачається, що згідно погосподарської книги, особовий рахунок №166, житловий будинок, що розташований в с.Обуховичі, по вул.Радянській,71 Іванківського району Київської області рахується за [PERSON]. Отже, маються підстави для задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що 19 квітня 2005 року помер її батько [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все майно, яке належало останньому. Однак, позивач, як спадкоємець за законом, у встановлений законом шестимісячний строк не подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадкового майна через те, що не мала достатніх юридичних знань у сфері спадкування, мала помилкове уявлення, що прийняття спадщини повязане з шестимісячним строком, але помилково вважала, що до нотаріуса необхідно звертатися не протягом шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця, а будь-коли. До нотаріальної контори за порадою не зверталася, оскільки у 1977 році батьки позивача розлучилися, і розїхалися проживати окремо. Позивач зі своєю матірю залишилися жити в м.Чорнобиль, а батько виїхав на проживання до Росії, але відносини зі своїм батьком позивач весь час підтримувала. У звязку з аварією на ЧАЕС, коли в країні був хаос, вони позивач з матірю були евакуйовані і в той же час було втрачено звязок з батьком. Лише в 1994 році позивач останній раз бачила свого батька [PERSON], на весіллі рідні, який вже довгий час проживав в Україні. З ним особисто та ріднею батька спілкувалася дуже рідко, тому ніхто і не повідомив про його смерть. На початку 2012 року, рідна сестра батька [PERSON], повідомила про смерть батька і надала позивачу документи, які підтверджують наявність у нього спадкового майна, оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Позивач у позовній заяві посилається на те, що 07 листопада 2002 року помер його батько [PERSON]. [PERSON] на праві особистої приватної власності мав домоволодіння, що знаходиться за адресою с.Тетерівське Іванківського району Київської області, по вул.Дружби,25. Цей будинок [PERSON] збудував за власні кошти та власними силами у 1959 році, однак свого часу ніяких правовстановлюючих документів на нього не оформив. На сьогоднішній день вказане домоволодіння по даним місцевої, Тетерівської сільської ради рахується власністю [PERSON] Крім домоволодіння, [PERSON] на праві особистої власності мав право на земельну частку (пай) в КСП Україната грошовий вклад. Окрім позивача, у спадкодавця є ще й сини, відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], однак вони не мають наміру успадковувати вказане майно і не заперечують проти наміру позивача. Інших осіб, які б мали б намір успадкувати майно [PERSON], немає. Після смерті [PERSON], його спадкове майно успадкував позивач шляхом фактичного вступу в його користування та розпорядження, подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. У видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння. Позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно. У судове засідання сторони не зявилися. Позивач подав до суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглядати справу без його участі. Відповідачі звернулися до суду з заявами про те, що позов визнають та просять розглядати справу без їх участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і маються підстави для його задоволення, суд задовольняє позов. Відповідачі позов визнали. Позивач надав суду належні докази: копію свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON], копію свідоцтва про своє народження. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Іванківської районної державної нотаріальної контори від 21.07.2012 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок. З довідки Тетерівської сільської ради Іванківського району Київської області №46 від 03.04.2012 року вбачається, що згідно погосподарської книги №2, особовий рахунок №0168-5, житловий будинок, що розташований в с.Тетерівське, по вул.Дружби,25 Іванківського району Київської області рахується за [PERSON]. Відповідно до даних Технічного паспорта житловий будинок №25 по вул.Дружби,25 в с.Тетерівське, власником якого є [PERSON] побудований у 1959 році. Отже, маються підстави для задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося, через різні характери та погляди на життя, через що часто виникали сварки та конфлікти з різних питань, останні шість місяців проживають окремо, участі у вихованні дитини відповідач не бере. Примирення та збереження сімї неможливе. Від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні. Тому просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала, просить задовольнити його повністю, шлюб розірвати, прізвище залишити Дрожжіна, та стягнути аліменти на утримання сина. Відповідач в судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 05 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, згідно свідоцтва про шлюб, актовий запис № 250. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу батьків буде проживати з позивачкою. Через різні характери та погляди на життя, спільне подружнє життя сторін не склалось. На час звернення до суду сторони живуть окремо, спільного господарства вже не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, примиритися вони не бажають і не мають намірів жити разом. Позивачка самостійно не може утримувати дитину, іншої матеріальної допомоги на утримання сина вона не отримує. Аліменти відповідач нікому не платить. А тому згідно ст. 112 СК України, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, шлюб необхідно розірвати. Згідно закону батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Оскільки в добровільному порядку відповідач ці обовязки не виконує, аліменти з нього слід стягнути в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язану з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне відкласти складання повного рішення на пять днів, проголосити його вступну та резолютивну частини у порядку, встановленому ч. 3 ст. 209 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

[PERSON]А звернулась до суду з позовною заявою в якій зазначила, що знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, якій розірвано 14.02.2009 р, від якого 31.07.2004 року народила сина [PERSON]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки в належному розмірі, в звязку з чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. До суду позивачка надала заяву про слухання справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягла. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], 31.07.2004 є сторони у справі. (а.с. 6). Дитина зареєстрована за місцем проживання і реєстрації матері і знаходиться на її утриманні (а.с. 2). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач позов визнав в повному обсязі, відомостей про наявність у нього інших осіб на утриманні не надав, виходячи з чого суд вважає, що позов повинен бути задоволений. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

02 серпня 2012 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 вересня 2006 року. Від шлюбу мають доньку Діану, [INFO]. Сімейні відносини не склалися у зв'язку з тим, що відповідач постійно проявляє неповагу до неї, не надає матеріальної допомоги. Сімейні стосунки припинені, сумісне господарство не ведеться понад п'ять місяців. Просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище Гамаюн. У судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні позов в частині прояву неповаги до дружини не визнав. Пояснив, що завжди піклувався про сім'ю, але проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 09 вересня 2006 року. Від шлюбу мають доньку Діану, [INFO]. Зазначені факти підтверджується дослідженими у судовому засіданні свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ФП № 010865 та копією свідоцтва про народження дитини серії 1-ФП № 028590. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися. Порозуміння між подружжям тривалий час не досягнуто, сумісне господарство не ведеться. Сторони не бажають зберегти сім'ю. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-04 00:00:00

02 серпня 2012 року позивачка звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів вказуючи на те, що від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги не надає, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки доходу відповідачки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з матір'ю. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії 1-ФП №909859, довідкою про склад сім'ї, наданих позивачкою. Добровільно відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки . Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню. В порядку ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми за один місяць.

Outcome: approved