Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі. Дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, тому просить суд з нього стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що такий розмір аліментів не погіршить матеріальний стан відповідача, оскільки він працює на двох підприємствах. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснила, що 18 березня 2013 року рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області шлюб з відповідачем було розірвано. Дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач хоч і працює на двох роботах, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина часто хворіє та позивачка вимушена брати лікарняні, через що зменшується розмір її заробітної плати та вона перебуває у важному матеріальному стані. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач до судового засідання зявився позовні вимоги не визнав та пояснив, що з позивачкою та їх неповнолітнім сином він проживає разом. Відповідач сплачує усі комунальні послуги за квартиру, в якій вони утрьох проживають, послуги дитсадка, купує продукти харчування для свого сина на підтвердження чого надав суду чеки та квитанції. Вважає, що він надає позивачці матеріальну допомогу на утримання сина, оскільки вони проживають разом. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2006 року, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 березня 2013 року. Згідно свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції Донецької області 12 серпня 2008 року, [PERSON] народився 28 липня 2008 року, актовий запис № 442 від 12.08.2008 року, батьками якого зазначені: батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно довідки житлово комунального підприємства «Азовжитлокомплекс» від 20 березня 2013 року, разом із [PERSON], за адресою: [ADDRESS] проживає неповнолітній син [PERSON], [INFO], чоловік [PERSON] [INFO]. Відповідно довідки Маріупольського професійного ліцею будівництва № 01/05-314 виданої 08 квітня 2013 року, [PERSON], займає посаду викладача, та загальна сума доходу за період з листопада 2012 року по березня 2013 року склала 14\~499,69 грн. Відповідно довідки КП «Автомобільна школа» № 26 виданої 22 березня 2013 року, [PERSON] працює за сумісництвом викладачем, та його заробітна плата за період з а останні 6 місяців склала 6\~496,40 грн. Відповідно довідки ДВНЗ «Маріупольський будівельний коледж» № 220 виданої 01 квітня 2013 року, [PERSON] працює в ДВНЗ «Маріупольський будівельний коледж», та його заробітна плата за період з жовтня 2012 року по березень 2013 року склала 23\~648,21 грн. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обовязку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього Кодексу. На спростування доводів позивачки, в частині не надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, відповідач у судовому засіданні надав чеки про придбання продуктів харчування, а також квитанції про сплату комунальних послуг та за дитсадок. Беручи до уваги матеріальний стан обох батьків, суд приходить до висновку, про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки та утримання неповнолітньої дитини аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, та до досягнення дитиною повноліття, що не погіршить матеріальний стан відповідача та такий розмір аліментів буде достатнім для задоволення життєвих потреб неповнолітньої дитини. Такий висновок суд зробив виходячи з наступного. Відповідач працює на двох підприємствах та його середньомісячний сукупний дохід дорівнює 5\~024,10 грн. Середньомісячний дохід позивачки становить 2 083,28 грн. У разі стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 1/4 частини, розмір аліментів складе 1256,025 грн., та після чого залишок заробітної плати відповідача буде дорівнювати 3 768,075 грн. Однак, у разі стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 1/3 частини, сукупний дохід позивачки перевищуватиме сукупний дохід відповідача по справі. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 88 ЦПК України витрати повязані із сплатою судового збору у сумі 214,60 гривень. На підставі ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial