Jurisdiction: civil
Date: 2012-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з даним позовом , посилаючись на те, що 05 .10. 1999 померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина , до складу якої увійшов будинок номер 42, що знаходиться у селі Білогородка Києво-Святошинського району Київської області по вулиці Щорса.Він прийняв спадщину в установлений законом строк, шляхом подачі заяви в Першу Київську обласну державну нотаріальну контору, . Він постійно проживав з батьками до самої смерті матері його [PERSON] . 29.06.2012 нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все спадкове майно без врахування 1/3 частини належної відповідачці [PERSON] Відповідачка не заперечує проти визнання права власності на спадковий будинок за позивачем.Відповідач [PERSON] від спадщини відмовився на користь позивача. Тому просив визнати за ним право власності на будинок № 42, що знаходиться у селі Білогородка Києво- Святошинського району Київської області по вулиці Щорса в порядку спадкування за законом після померлої 05.10.1999 матері [PERSON]. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання не з»явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась. В порядку розгляду справи в якості відповідачів було притягнуто [PERSON] [PERSON], які позов визнали. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді спарви, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з таких підстав. Судом встановлено, що 05.10.1999 померла мати позивача [PERSON], що підтверждується свідоцтвом про смерть серія 1-БК № 122728 виданим 06.10.1999 Боярським міськвиконкомом Києво-Святошинського району Київської області. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов будинок номер 42, що знаходиться у селі Білогородка Києво-Святошинського району Київської області по вулиці Щорса. Позивач прийняв спадщину в установлений законом строк, шляхом подачі заяви в Першу Київську обласну державну нотаріальну контору, з приводу чого заведено спадкову справу № 18 за 2000 рік до майна померлої. 29.06. 2012 нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все спадкове майно без врахування 1/3 частини належної відповідачці [PERSON]. Відповідачка [PERSON] не заперечує проти визнання права власності на спадковий будинок за позивачем. Відповідач [PERSON] від спадщини відмовився на користь позивача. Належність [PERSON] будинку № 42, що знаходиться у селі Білогородка Києво-Святошинського району Київської області по вулиці Щорса підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.10.1987; реєстраційним посвідченням від 16.11.1987 ; витягом з реєстру прав вланості на нерухоме майно; технічним паспортом; домовою книгою. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ст.16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємця). Відповідно до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України позивач є таким, що прийняв спадщину. За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст. ст.57-59 ЦПК України. За таких обставин вимоги позивача суд знаходить обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved