Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-19 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи ліквідатор спільного підприємства комбінату «Будіндустрія» [PERSON], орган опіки та піклування Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області, про усунення перешкод в користуванні приміщенням кімнат № 21-а, 22-а, в будинку № 2-а по вул. Бєлгородській м. Сарни Рівненської області шляхом визнання такими, що втратили право на житло та зняття з реєстрації в цих кімнатах [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.02.2002 року уклала з власником житла СП комбінат «Будіндустрія» договір найму житлового приміщення загальною площею 112,63 кв.м. в гуртожитку, з часу укладення договору несе витрати по утриманню житла. Пізніше довідалася, що в кімнатах № 21-а, 22-а також зареєстрована сімя відповідачів з неповнолітніми дітьми. У звязку з передачею гуртожитку в комунальну власність для вирішення можливості приватизації житлового приміщення та усунення несення додаткових витрат на утримання житла, враховуючи кількість зареєстрованих осіб, просить позов задовольнити у звязку з тим, що сімя відповідачів не проживає у спірному житлі більше шести місяців без поважних причин. Відповідачі [PERSON], [PERSON] подали зустрічну позовну заяву до відповідача [PERSON] про визнання недійсним договору найму від 08.11.2011 року, укладеного між [PERSON] та КП «Житлосервіс» щодо тієї ж житлової площі. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що КП «Житлосервіс» не має права укладати договір найму з іншими особами, оскільки вони та члени їх сімї зареєстровані у спірному житлі. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, дала пояснення згідно заяви та просить позов задовольнити. У задоволенні зустрічного позову [PERSON], [PERSON] до неї та КП «Житлосервіс» Сарненської міської ради про визнання недійсним договору, укладеного 8 листопада 2011 року просить відмовити повністю, оскільки між нею та КП «Житлосервіс» укладено договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, що не є договором найму. Відповідачі [PERSON], [PERSON] предявлений до них позов не визнали, просять в його задоволенні відмовити повністю, вказали, що у спірне житло, у якому зареєстровані вони та члени їх сімї, не можуть вселитися у звязку зі створенням перепон з боку [PERSON], яка не допускає їх до спірного житла. Зустрічний позов підтримали повністю, дали пояснення згідно заяви та вказують, що КП «Житлосервіс» зобовязане укласти договір найму з ними як з наймачами житла у попереднього власника, просять зустрічний позов задовольнити повністю. Представник КП «Житлосервіс» та [PERSON] у судове засідання не зявилися, хоча про час та місце судового засідання були належним чином повідомлені у відповідності до ст. 74 ЦПК України, про причини неявки від них повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення рішення відповідно за їх відсутності. Представники третіх осіб : представник ліквідатора спільного підприємства комбінату «Будіндустрія» [PERSON] [PERSON], органу опіки та піклування Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області [PERSON] позовні вимоги [PERSON] до сімї [PERSON] про визнання такими, що втратили право на житло та зняття з реєстрації в спірному житлі позов не визнали та пояснили, що сімя [PERSON], більшість з яких неповнолітні діти, має право на користування житлом та просять в задоволенні позовних вимог відмовити. Судом встановлено, і вказані обставини не заперечують особи, які беруть участь у справі, що у кімнатах № 21-а, 22-а, в будинку № 2-а по вул. Бєлгородській м. Сарни Рівненської області зареєстрована сімя [PERSON], девять з яких є неповнолітніми дітьми, на підставі укладеного 22.10.1998 року з власником житла на той час СП комбінат «Будіндустрія» договору найму житлового приміщення, що підтверджується наданими копіями паспортів з відмітками, копіями свідоцтв про народження, довідкою № 4045 від 17.02.2012 року, виданою КП «Житлосервіс». У 2002 році сімя [PERSON] виселилася з гуртожитку у приватний будинок у м. Сарни Рівненської області, а згодом виїхали проживати у Одеську область. З довідок Жовтневої сільради № 413 від 19.02.2012 року, № 12 від 04.02.2012 року Ширяєвського БТІ вбачається, що сімя [PERSON] проживає в [INFO], у найманому будинку без реєстрації, в БТІ на праві приватної власності за ними нерухомого майна не зареєстровано. Також у спірному житлі на підставі укладеного 20.02.2002 року з власником житла на той час СП комбінат «Будіндустрія» договору найму житлового приміщення загальною площею 112,63 кв.м. проживає [PERSON] з дітьми. Сторони надали копії квитанцій до прибуткового касового ордера про оплату за проживання в гуртожитку. На підставі рішення Сарненської міської ради № 1471 від 17.12.2009 року будівля гуртожитку № 2-а по вул. Бєлгородській м. Сарни Рівненської області закріплена за КП «Житлосервіс» та відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 23.09.2010 року зареєстрована на праві власності за територіальною громадою м. Сарни. У відповідності до ч. 2 ст. 2 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.90 року, ратифікована Україною 27.02.91 року, набрала чинності для України 27.09.91 року (далі по тексту - Конвенція), Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім'ї. За ч. 1 ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 27 Конвенції Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Згідно із ч. 3 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 18 зазначеного Закону органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла, а діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Згідно із ч. 2 ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна та визнає неприпустимим зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна (чч. 3, 4 ст. 12 цього Закону). Виходячи з аналізу зазначених правових норм, попередня згода повинна бути надана щодо будь-яких правочинів, право власності на яке, або право користування яким мають неповнолітні діти. Згідно із ч. 6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей. Таким чином, при укладанні 20.02.2002 року [PERSON] з власником житла на той час СП комбінат «Будіндустрія» договору найму житла необхідно було отримати попередню згоду органу опіки і піклування, у звязку з неотриманням вказаної згоди позов [PERSON] є необґрунтованими, оскільки договір найму зачіпає майнові права неповнолітніх дітей сімї [PERSON], які є членами однієї родини та проживають спільно, стосовно спірного житла, право на користування яким їм гарантоване законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно КП «Житлосервіс», як комунальне підприємство Сарненської міської ради, має право укладати угоди що відповідають ч. 1 ст. 203 ЦК України. Позовні вимоги [PERSON], [PERSON] за зустрічним позовом до [PERSON], КП «Житлосервіс» про визнання недійсним договору найму від 08.11.2011 року, укладеного між ними, також не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] є користувачем спірного житла, а за КП «Житлосервіс» закріплена будівля гуртожитку № 2-а по вул. Бєлгородській м. Сарни, сама ж угода за її змістом не є договором найму, оскільки між нею та КП «Житлосервіс» укладено договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, що не є договором найму та відповідає вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Outcome: dismissed