Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-14 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAE2GK01270041 від 10.02.2006 року розмірі 402467,76 грн. та виселення. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № HAE2GK01270041 від 10.02.2006 року [PERSON] (далі - Відповідач) 10.02.2006 року отримала кредит у розмірі 129000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.02.2026 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПриватБанк і Відповідач 10.02.2006 року уклали договір іпотеки № HAE2GK01270041 (надалі договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: 2-ох кімнатну квартиру загальною площею 42.50 кв.м., житловою площею 26,90 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу вищевказані кредитні кошти. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на 23.02.2012 року має заборгованість 402467,76 грн., яка складається з наступного: 128514,20 грн. - заборгованість за кредитом; 89363,98 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 24832,50 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 159757,08 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Позивач направив на адресу відповідача письмову вимогу про усунення порушень зобов'язань та про виселення з предмету іпотеки, але вимога залишилась без задоволення, при цьму розмір заборгованості складає значну суму, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення боргу шляхом звернення стягнення а предмет іпотеки. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими він обгрунтовуються, суду не надав, про час та місце розгляду справи Відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 179 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 10.02.2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк ПРИВАТБАНК та [PERSON] був укладений кредитний договір № HAE2GK01270041, про що свідчить вказаний кредитний договір. Позивач кредит надав, а відповідач отримав в обумовленому кредитним договором№ HAE2GK01270041 від 10.02.2006 року розмірі, але своїх зобов'язань по поверненню кредитних коштів не виконує, в результаті чого станом на 23.02.2012 року має заборгованість 402467,76 грн., яка відповідно до наданого розрахунку заборгованості складається з наступного: 128514,20 грн. - заборгованість за кредитом; 89363,98 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 24832,50 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 159757,08 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Позивач звертався до відповідача з вимогами щодо дострокового повернення заборгованості за кредитним договором № HAE2GK01270041, що підтверджується копією вимоги № 30.1.0.0/2-843 від 06.05.2011 року на ім'я [PERSON] та даними реєстру поштових відправлень на ім'я відповідача. Судом також встановлено, що в порядку забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором № HAE2GK01270041 від 10.02.2006 року ПриватБанк і Відповідач 10.02.2006 року уклали договір іпотеки № HAE2GK01270041. Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: 2-ох кімнатну квартиру загальною площею 42.50 кв.м., житловою площею 26,90 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частина 1 ст. 575 ЦК України передбачає, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 1 Закону України Про іпотеку іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом Про іпотеку. Законом України Про іпотеку, зокрема ст. 7 передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Відповідно до ст. 12 Закону України Про іпотеку у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України Про іпотекуу разі невиконання боржником основного зобовязання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України Про іпотеку у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України Про іпотекуодночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ Про іпотекута с. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідач підлягає виселенню з житла, яке є предметом іпотеки розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи що відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору в результаті чого утворився значний борг 402467,76 грн., а виконання умов кредитного договору відповідача забезпечено договором іпотеки, належної їй квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]., суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем та про надання всіх інших повноважень необхідних для здійснення продажу цієї квартири та виселення відповідача та зняття з реєстраційного обліку є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved