Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ "АСК "ІнтерТрансПоліс"в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 23917,42 грн. -страхового відшкодування, 3026,70 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 584,08 грн. - 3% річних, 299,32 грн. -індексу інфляції, 4456,00 грн. - моральної шкоди та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 11 жовтня 2010 року у м. Києві на вул. Кіровоградській, водій [PERSON], керуючи автомобілем "ЗАЗ Део", державний номер [NUMBER], при зміні напрямку руху не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Рено", державний номер [NUMBER], що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. Винним у вчиненні вказаної ДТП визнано [PERSON] відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 27.10.2010 року. Власник автомобіля "ЗАЗ Део", державний номер [NUMBER], [PERSON] мав поліс цивільно - правової відповідальності ПрАТ "АСК ІнтерТрансПоліс" № ВЕ - 597439. 29 квітня 2011 року, позивач звернувся до відповідача із заявою на отримання страхового відшкодування, відповідачем було відкрито справу № 2119, однак, в період з травня 2011 року по 06 квітня 2012 року виплати в повному обсязі відповідач не здійснив. На звернення позивача відповідач відповідає, що необхідно почекати, лише 06.09.2011 року платіжним дорученням № 1834 позивачу було перераховано частину коштів в розмірі 500 грн., хоча відповідно до звіту № 149 про оцінку колісного транспортного засобу від 14 грудня 2010 року виплаті підлягало 24927,42 грн. На підставі вище викладеного, позивач був змушений звернутися до суду за захистом свого права. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Зазначили, що проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач та представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні достовірно встановлено, що 11 жовтня 2010 року у м. Києві на вул. Кіровоградській, водій [PERSON], керуючи автомобілем "ЗАЗ Део", державний номер [NUMBER], при зміні напрямку руху не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Рено", державний номер [NUMBER], що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2010 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 6). Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як зазначив позивач, [PERSON] мав поліс цивільно -правової відповідальності ПрАТ "АСК ІнтерТрансПоліс"№ ВЕ -597439, відповідно до якого позивачу відповідачем було сплачено 500,00 грн. страхового відшкодування. Однак, відповідно до звіту № 149 про оцінку колісного транспортного засобу від 14 грудня 2010 року виплаті підлягало 24417,42 грн. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно ст. 34.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Згідно п.п. 37.1 та 37.2 ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до ПАТ "АСК "ІнтерТрансПоліс"в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 23917,42 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, згідно до положень ст. 1167 ЦК України. Представник позивача просить суд стягнути на користь позивача з ПрАТ "АСК "ІнтерТрансПоліс"на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 4456,00 грн. внаслідок бездіяльності останнього щодо виплати страхового відшкодування. Вимога позивача про стягнення з ПрАТ "АСК "ІнтерТрансПоліс"моральної шкоди у розмірі 4456,00 грн. у зв'язку із пережитим, неможливістю заспокоїтись та сконцентруватися на чомусь іншому ніж ДТП та те, що позивач постійно перебував у пригніченому стані через невиконання відповідачем свого обов'язку з приводу виплати страхового відшкодування, не підлягає задоволенню, оскільки такі твердження не підтверджуються відповідними доказами. Як зазначалось вище наявність моральної шкоди, що її спричинив позивачу ПрАТ "АСК "ІнтерТрансПоліс"не доведено в судовому засіданні, а тому дана вимога задоволенню не підлягає. Щодо вимог про відшкодування розміру втрати від інфляції, 3% річних від прострочення суми, то представником позивача не було надано жодних пояснень та посилань на норми матеріального права, а посилання на статті 625 ЦК України, на яку посилається представник позивача не можуть бути застосованими в даному випадку, оскільки спірні правовідносини між [PERSON] та ПрАТ "АСК "ІнтерТрансПоліс"виникли не на підставі договору страхування, а відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Тобто, відповідальність за порушення зобов'язання встановлена спеціальним законом і в даному випадку загальні норми не можуть бути застосовані. З Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2 від 30.03.2012 року), де зазначено, що "Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди з урахуванням індексу інфляції, апеляційний суд виходив з того, що законодавством України не передбачено можливості відшкодування шкоди з урахуванням індексу інфляції. Частина 2 статті 625 ЦК України, передбачає обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, не розповсюджується на правовідносини, що виникають у зв'язку із заподіянням шкоди, і може застосовуватись лише при порушенні зобов'язання за договором. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з ПрАТ "АСК "ІнтерТрансПоліс"втрати від інфляції не підлягають задоволенню, так як між позивачем та відповідачем виникли деліктні правовідносини, що регулюються другим підрозділом третього розділу п'ятої книги. Щодо позовних вимог про відшкодування розміру пені, відповідно до ст. 256, п.п. 3,4 ст. 267, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, п. 37.2 ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", то позивачем було пропущено строки позовної давності до вимог щодо стягнення з ПрАТ "АСК "ІнтерТрансПоліс"пені в розмірі 3026,70 грн., дана вимога не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 239 грн., який сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене та підставі ст.ст. 525, 526, 625, 979, 990, 993 ЦК України, ст. 22, 34, 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: partial