Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-05 00:00:00

В лютому 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного підприємця [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення коштів. Позивачка обґрунтувала свої вимоги тим, що 22.11.2011 року вони з відповідачкою уклали договір купівлі-продажу металевих вхідних дверей, їх доставки і монтажу. На підтвердження чого відповідачкою було виписано касову накладну № 512 від 22.11.2011 року. Згідно якої вартість металевих дверей склала 3290 грн., монтаж дверей 250 грн., доставка дверей 40 грн.. Одразу після встановлення металевих дверей в її квартирі були виявлені їх недоліки: наявні щілини між дверима та коробкою розміром 5 мм, двері добре не зачинялися, погано працював замок. Виявивши недоліки, вона звернулася до відповідачки з проханням їх усунення, а також до регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області за проведенням експертного дослідження придбаних дверей. Висновком якого було встановлено, що вказані двері не відповідають вимогам ДСТУ та мають суттєві дефекти. Посилаючись на викладене, а також на відмову відповідачки в задоволенні її претензії, позивачка просила суд розірвати договір купівлі-продажу придбаного товару, стягнути з відповідачки на свою користь 3730 грн. збитків, 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди та понесені витрати на експертне дослідження у розмірі 720 грн., 2000 грн. на правову допомогу адвоката. В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов, просила про його задоволення. Представник відповідачки в судовому засіданні проти позову [PERSON] заперечував. Вказував на те, що відповідачка неодноразово зверталася до позивачки з питанням щодо усунення недоліків дверей, але остання сама відмовилася від виконання відповідних робіт по усуненню недоліків. До того ж висновок експертного дослідження щодо наявних недоліків дверей містить суттєві порушення. Заслухавши пояснення позивачки, його представника, представника відповідачки, представника інспекції з питань захисту прав споживачів, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями учасників процесу в судовому засіданні 22.11.2011 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу вхідних металевих дверей вартістю 3290 грн. Також згідно укладеного договору відповідачка зобовязувалася доставити металеві двері та встановити їх в квартирі за місцем проживання позивачки. Згідно наявного висновку експертного дослідження регіональної торгово-промислової палати від 11.01.2012 року двері не відповідають вимогам ДСТУ Б.В.2.6-11-97 (п.п.5.2.7, 5.2.9., 5.4.2., 5.5.1, 10.1) та мають недоліки: відсутні у дверній коробці у місцях монтажу замикаючі пристрої, додаткові підсилюючі елементи (пластини, скоби); полотно дверей має зазор при примиканні до дверної коробки 5 мм; конструкція дверей не забезпечує надійне кріплення дверної коробки у пройомі, відсутє будь-яке маркування дверей. Зазначене свідчить про те, що вказані металеві двері мають істотні недоліки. Доказів, які б спростовували цей висновок експертного дослідження відповідачкою суду не надано. До того ж Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Миколаївській області 16.03.2012 року проведено перевірку дотримання законодавства про захист прав споживачів на підставі якої відповідачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за відсутність інформації щодо маркування дверей, з чим відповідачка погодилася. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону у разі виявлення істотних недоліків товару споживач має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця. Таким чином вимоги позивачки щодо розірвання договору купівлі-продажу дверей і повернення сплачених коштів, що складають вартість дверей, їх доставки і монтажу є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди. Проте задоволення такої вимоги за умови її предявлення можливе з урахуванням положень п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», який передбачає право споживачів на відшкодування моральної шкоди, заподіяною небезпечною для життя і здоровя людей продукцією, у випадках передбачених законом. Оскільки у справі не встановлено обставин, з якими Закон повязує право споживача на відшкодування моральної шкоди, тому вимоги споживача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» з відповідача на користь позивачки слід стягнути компенсацією витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 2000 грн. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки слід також стягнути 720 грн. за проведення експертного дослідження, а також судовий збір на користь держави.

Outcome: partial