Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-17 00:00:00

18 квітня 2012 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 21 травня 2011 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції в м.Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 472. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними часто виникали сварки та непорозуміння. Сторони не проживають разом з вересня 2011 року, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує формально, майнового спору не має. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав і просив його задовольнити з наведених у ньому підстав, пояснення надав аналогічні фабулі позовної заяви, просив при винесенні рішення про розірвання шлюбу змінити прізвище позивача з ?[PERSON]? на дівоче пірзвище ?Файнгольд?. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Суду пояснив, що дійсно вони із позивачем не проживають разом понад шість місяців, проживають за різними адресами. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони не знайшли спільної мови, порозуміння при вирішення спільних сімейних потреб, як зясувалось в них різні погляди на сімейні відносини. Суд, вислухавши представника позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини справи, та надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], 21 травня 2011 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції в м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 472, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-БК №178293 виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції в м. Києві 11 жовтня 2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжявід 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В судовому засіданні встановлено, що продовжувати подальше спільне життя [PERSON] із [PERSON] не бажають, від застосування заходів щодо примирення відмовляються, тому збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Від спільного шлюбу сторони дітей не мають. З огляду на викладене, суд, роз'яснивши особам, які беруть участь у справі, наслідки визнання позову, дійшов висновку про те, що оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, позивач переконаний, що подальше спільне життя є неможливим, то позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved