Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-14 00:00:00

АТ «СК «АХА Страхування», яке є правонаступником ЗАТ «СК «Український [PERSON]», звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданих матеріальних збитків в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 13.05.2008р. між ЗАТ «СК «Український [PERSON]» та [PERSON] був укладений договір страхування наземного транспорту №2102859/05АП-КР, згідно якого позивач взяв на себе зобовязання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 03.05.2009р. о 18год. 10хв. у м.Києві на перехресті пр.Маяковського-вул.Ніколаєва сталася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу «Хонда», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобілем «Пежо», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого автомобіль «Хонда» отримав механічні пошкодження, вартість яких згідно звіту з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, від 16.06.2009р. складає 20185,69грн.. Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 29.05.2009р. [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП. Виконуючи взяті на себе зобовязання по вказаному договору страхування позивач виплатив страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 20242грн.. Зважаючи на що, позивач, посилаючись на приписи ст.993, ч.1 ст.1191 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», просить стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування за завдані збитки в розмірі 20242грн. (а.с.1-2). У судове засідання представник позивача не зявився, позовні вимоги підтримав, справу просив розглянути за його відсутності (а.с.67, 74). Відповідач у судове засідання також не зявився, подав до суду заяву про застосування до вимог позивача позовної давності (а.с.79). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, прийшов до наступного. Встановлено, що 13.05.2008р. між Закритим акціонерним товариством «[PERSON] компанія «Український [PERSON]» (за договором страховик) та [PERSON] (за договором страхувальник) був укладений договір страхування наземного транспорту №2102859/05АП-КР, згідно якого [PERSON] застрахував свої майнові інтереси, повязані з володінням, користуванням та/або розпорядженням належного йому автомобіля HONDA CIVIC, реєстраційний номер [NUMBER], при настанні страхових ризиків, зокрема, повязаних з пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), за період з 14.05.2008р. по 13.05.2009р., розмір страхової суми становить 142915грн., безумовна франшиза складає 1010грн. (п.п.1, 2, 3, 5.1, 7, 10.1, 11.1, 12.1 договору страхування наземного транспорту, а.с.4-8). ЗАТ «СК «Український [PERSON]» згодом було перейменовано у Закрите акціонерне товариство «[PERSON] компанія «АХА Україна» (а.с.85-86, 95-124), змінено тип товариства з «Закритого» на «Приватне» (а.с.88) та згодом Приватне акціонерне товариство «[PERSON] компанія «АХА Україна» було припинено шляхом приєднання до Приватного акціонерного товариства «[PERSON] компанія «АХА Страхування», яке є правонаступником за всім майном, правами та обовязками Приватного акціонерного товариства «[PERSON] компанія «АХА Україна» (а.с.132-162). З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що Приватне акціонерне товариство «СК «АХА Страхування» є належним позивачем у справі. Також встановлено, що 03.05.2009р. о 18год. 10хв. у м.Києві на перехресті пр.Маяковського-вул.Ніколаєва сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля HONDA CIVIC, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Пежо», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Факт ДТП підтверджується довідкою від 08.05.2009р. №10/21288, виданою начальником ВДАІ з обслуговування адміністративної території Деснянського району м.Києва, підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в м.Києві (а.с.9). Внаслідок зазначеної ДТП застрахований автомобіль HONDA CIVIC, реєстраційний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження заднього бамперу, задньої панелі та кришки багажника, що підтверджується довідкою ДТП від 03.05.2009р. (а.с.10). Дана подія згідно страхового акту №4994/09/05/11, затвердженого начальником відділу врегулювання складних збитків ЗАТ «СК «АХА Україна» 03.07.2009р., є страховим випадком в розумінні ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» та п.11.1 договору страхування наземного транспорту №2102859/05АП-КР від 13.05.2008р. (а.с.17). Винним у вчиненні цієї ДТП визнано відповідача [PERSON], який своїми діями порушив п.п.12.2, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306, (не вибрав безпечної швидкості руху і не дотримався безпечного інтервалу), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, … чи іншого майна), що підтверджується постановою Деснянського районного суду м.Києва від 29.05.2009р. у справі №3-4041 (а.с.11). Враховуючи, що відповідно до ч.ч.3, 4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, і постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (тобто має преюдиціальне значення), а відтак в силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини ДТП та вина відповідача у її вчиненні не доказуються при розгляді даної справи. Згідно звіту №527 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» 16.06.2009р., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля HONDA CIVIC, реєстраційний номер [NUMBER], ([PERSON]А.) в результаті його пошкодження у ДТП становить 20185,69грн. (а.с.22-25); розмір страхового відшкодування складає 20242,00грн., що підтверджується розрахунком страхового відшкодування, складеним ЗАТ «СК «АХА Україна» 23.06.2009р. до страхового акту №4994/09/05/11 (а.с.18). На виконання своїх зобовязань за договором страхування страховиком (позивачем ЗАТ «[PERSON] компанія «АХА Україна») виплачено страхувальнику [PERSON] платіжним дорученням №10475 від 07.07.2009р. за авторемонтні роботи згідно рахунка №3550 від 10.06.2009р. (одержувач СП ЗАТ «Дніпро Мотор Інвест») страхове відшкодування в сумі 20242грн. (а.с.19). Як встановлено ч.1 ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Аналогічні положення містяться і у ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ч.1 ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 1 ст.1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виплати страхового відшкодування у позивача виникає право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. За правилами ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] є особою відповідальною за завдані внаслідок ДТП збитки, а тому в силу ч.1 ст.993, ч.2 ст.1187, ч.1 ст.1191 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» він зобовязаний відшкодувати ці збитки позивачу. Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а заміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ч.1 ст.257, ч.1 ст.262 ЦК України). Частиною 6 ст.261 ЦК України передбачено, що за регресними зобовязаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобовязання. Враховуючи, що позивач виконав основне зобовязання (здійснив виплату страхувальнику страхового відшкодування в сумі 20242грн.) 07.07.2009р., тому саме з цього дня у нього виникло право подати регресний позов до суду, а звернувся до суду з позовною заявою шляхом надіслання її 07.07.2012р. через установу поштового звязку у відповідності до ч.2 ст.255 ЦК України, згідно якої письмові заяви та повідомлення, здані до установи звязку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно, тобто в останній день закінчення строку перебігу позовної давності, що підтверджується відбитком печатки поштового відправлення на конверті, в якому вона надійшла (а.с.51), а відтак заява відповідача про застосування позовної давності не підлягає задоволенню. За таких обставин суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь в порядку регресу страхового відшкодування за завдану шкоду в сумі 20242грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, як встановлено п.6 ст.214, ч.ч.1, 2 ст.79 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати, які складаються із судового збору, розмір якого встановлюється законом, та витрат, повязаних з розглядом справи. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч.1 ст.88 цього Кодексу). Так, за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 214,60грн. (а.с.57), витрати, повязані з розглядом справи, відсутні. Враховуючи, що згідно підпункту 1) п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, тобто мінімальна ставка судового збору у 2012 році складає 214,60грн., тому відшкодуванню підлягає судовий збір у мінімальній ставці, який в силу ч.1 ст.88 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved