Jurisdiction: civil
Date: 2012-05-14 00:00:00

Позивачка просить визнати незаконною відмову державного нотаріуса [PERSON] Житомирської державної нотаріальної контори [PERSON] від 22.09.2011 року у вчиненні нотаріальної дії, що на її думку, мотивована неоднозначним розумінням рішень Житомирського районного суду від 13.10.2010 року, апеляційного суду Житомирської області від 23.02.2009 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 23.11.2010 року, зобовязати вказану нотаріальну контору видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом та за заповітом з врахуванням висновків вищевказаних судових рішень, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що згідно ст. 49 Закону України «Про нотаріат» визначений перелік підстав для відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальної дії є вичерпним, а тому вищевказана відмова нотаріуса, яка не передбачена цим переліком є незаконною. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги з тих же підстав. Представник відповідача [PERSON] Житомирської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, проте від завідуючого даної нотаріальної контори надійшла заява, в якій останній просить справу розглядати без участі їх представника, позов не визнає, оскільки дії нотаріуса щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії є правомірними. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не підтримали, оскільки нотаріус правомірно відмовив позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, однак звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглядати без його участі, позов не підтримує. Третя особа [PERSON] в судове засідання також не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомила, тому суд розглянув справу без її участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволені позову необхідно відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Житомирської області від 23.02.2009 року частково визнані недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом, що видані 25.03.2005 року і 01.07.2005 року [PERSON] Житомирською державною нотаріальною конторою на імя позивачки та третіх осіб. Цим же рішенням за позивачкою та третіми особами визнано в рівних частинах право власності на спірне спадкове майно, а саме житловий будинок (з надвірними будівлями) по вул. Чкалова, 25, в с. Сонячне, Житомирського району в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], тобто визнано за кожним з них право власності на 1/5 частину вказаного будинку. Дане рішення апеляційного суду не скасовано (а.с. 10-12). Згідно ж рішення апеляційного суду Житомирської області від 23.11.2010 року вищевказані свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом, видані [PERSON] Житомирською державною нотаріальною конторою 01.07.2005 року визнані недійсними (а.с. 15-17). 16.09.2011 року позивачка звернулась до відповідача з заявою, в якій просила внести відповідні зміни до свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] з врахуванням згаданого рішення апеляційного суду від 23.11.2010 року (а.с. 8). Проте отримала відмову, у звязку із тим, що рішення апеляційного суду Житомирської області від 23.02.2009 року в касаційному порядку не оскаржувалося та є чинним. На думку нотаріуса, нові свідоцтва про право на спадщину не повинні видаватися, а позивачці необхідно звернутися до КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради для реєстрації свого права власності на 1/5 частину вказаного будинку (а.с. 9). Суд вважає правильною позицію нотаріуса, оскільки у внесенні вказаних змін до свідоцтв про право на спадщину позивачки немає необхідності, так як право власності на згаданий жилий будинок вже визнано за нею судом, зокрема рішенням апеляційного суду від 23.02.2009 року. Таким чином, остання може реалізувати своє право на спадщину шляхом реєстрації належної їй частки спадкового майна в державних органах. Отже, суд вважає, що оскаржувана відмова відповідача не суперечить чинному законодавству та не порушує прав позивачки, а тому у суду відсутні підстави для задоволення даного позову.

Outcome: dismissed