Jurisdiction: civil
Date: 2013-04-29 00:00:00

Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] та відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про визнання первісного позову. Відповідач за первісним та за зустрічним позовами [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про визнання первісного та зустрічного позовів. Відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи від [PERSON] та представника [PERSON] - [PERSON] надійшли заяви про визнання зустрічного позову. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту користування та володіння майном. В обґрунтування позову посилається на те, що він є власником 1/200 частки майнового комплексу будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS], право власності на які він набув на підставі договору купівлі-продажу від 22 січня 2001 року, укладеного через Товарну біржу «Дніпродзержинська» та зареєстрованого в БТІ м. Дніпродзержинська в реєстровій книзі № 3 за реєстровим № 241, та на підставі договору купівлі-продажу частки комплексу будівель від 10 січня 2013 року, укладеного між ним та [PERSON], яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності в інтересах [PERSON] Крім нього, позивача, співвласниками вищевказаного комплексу будівель є [PERSON], якому належить 1/400 частка комплексу, [PERSON], якому належить 1/400 частка комплексу, та [PERSON], якій належить 1/5 частка комплексу. 13 грудня 2004 року між Дніпродзержинською міською радою, як орендодавцем, та ним, позивачем, і відповідачами, як орендарями, був укладений договір оренди земельної ділянки, площею 0,5526 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Ще до укладення договору купівлі-продажу частки комплексу будівель від 10 січня 2013 року, в процесі використання співвласниками комплексу будівель склався певний порядок користування комплексом, а саме: він, позивач, та [PERSON] користувалися такими спорудами: частиною нежитлової багатофункціональної будівлі І-1: кабінетом (приміщення 1-1), площею 26,0 кв.м., кабінетом (приміщення 1-2), площею 7, 4 кв.м., кабінетом (приміщення 1-3), площею 24, 6 к.в.м., побутовим приміщенням (приміщення 1-4), площею 5,1 кв.м., вбиральнею (приміщення 1-5) площею 1,0 кв.м., щитовою (приміщення 1-6), площею 5, 1 кв.м., кабінетом (приміщення 1-7), площею 17, 6 кв. .м., коридором (приміщення 1-8), площею 1,3 кв.м., кабінетом (приміщення 1-9), площею 16, 3 кв.м, прибудовою і-1, а також будівлею гаражів Р-1: гаражем (приміщення 1-1), площею 67,4 кв.м., гаражем (приміщення 1-2), площею 65,5 кв.м., гаражем (приміщення 1-3), площею 93,3 кв.м., а також вбиральнею С-1: вбиральнею (приміщення 1-1), площею 0,9 кв.м., що становить 1/200 частку комплексу. В той же час інші співвласники користувалися іншим нерухомим майно, яке входить до складу комплексу будівель. Під час користування зазначеним нерухомим майном, та після укладення договорів купівлі-продажу він, позивач, звернувся до всіх співвласників комплексу укласти договір про порядок володіння та користування спільним майном, що належить їм на праві спільної часткової власності, але відповідачі відмовилися від укладення такого договору, без поважних причин проігнорувавши його звернення. Тому він, з метою уникнення в подальшому погіршення відношень між співвласниками комплексу будівель, вирішив звернутися до суду з заявою про встановлення факту володіння та користування належною йому 1/200 часткою комплексу будівель. Просить суд встановити факт тривалого, починаючи з 22 січня 2001 року фактичного володіння та користування ним, позивачем, нерухомим майном - 1/200 часткою комплексу будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS]. 15 березня 2013 року позивач уточнив свої позовні вимоги, надавши суду уточнений позов про визнання договору купівлі-продажу дійсним та виділ майна з спільної часткової власності, долучивши до участі у справі в якості відповідачів [PERSON], [PERSON], та третіх осіб - виконком Дніпродзержинської міської ради, Управління головного архітектора міста Дніпродзержинської міської ради, Реєстраційну службу Дніпродзержинського міського управління юстиції. На обґрунтування свого уточненого позову позивач посилається на те, що 10 січня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між ним та [PERSON], яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності в інтересах [PERSON], він придбав 1/400 частку комплексу будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Комплекс будівель складається з адміністративно-побутового корпусу А-4, площею 4264,6 кв.м., нежитлової багатофункціональної будівлі І-1, площею 221,7 кв.м, будівлі гаражів Р-1, площею 226,2 кв.м., вбиральні С-1, площею 0,9 кв.м., сараю Ф-1, площею 7,1 кв.м., побутової будівлі У-1, площею 4,8 кв.м., будівлі сторожки Т-1, площею 19,7 кв.м., тамбуру а-1, переходу до ганку а1-1, прибудови і-1, прибудови і1-1, прибудови т-1, навісу т1 -1, навісу К-1, воріт № 4, воріт №5, огорожі № 7. Відчужувана частка комплексу будівель належала продавцю [PERSON] на праві приватної власності, що було набуте нею на підставі договору купівлі-продажу від 22 січня 2001 року, укладеного через Товарну біржу «Дніпродзержинська» та зареєстрованого БТІ м. Дніпродзержинська в реєстровій книзі № 3, за реєстровим № 241. Згідно укладеного між ним, позивачем, та [PERSON], яка діяла від імені власника майна [PERSON], договору купівлі-продажу від 10 січня 2013 року, продавець передала у власність, а він, позивач, прийняв у власність 1/400 частку комплексу будівель, розташованого по [ADDRESS], при підписанні договору він передав [PERSON] для передачі власнику майна [PERSON] обумовлену ними вартість майна в сумі 6000 грн., що відображено в тексті договору, а [PERSON] передала йому технічний паспорт на нерухоме майно, таким чином фактично виконала умови договору. Крім цього, в п. 9 договору купівлі-продажу було зазначено, що договір підлягає нотаріальному посвідченню не пізніше 20 січня 2013 року. Але [PERSON] та [PERSON] у зазначений в договорі строк до нотаріальної контори не з'явилися, фактично ухилилися від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна. А тому, враховуючи, що сторони за договором домовилися щодо всіх істотних умов, і відбулося повне виконання договору, але відповідачі ухиляються від його нотаріального посвідчення, він, позивач, вимушений звернутися до суду для визнання укладеного 10 січня 2013 року договору купівлі-продажу 1/400 частки комплексу будівель дійсним в судовому порядку. Одночасно з визнанням дійсним договору купівлі-продажу 1/400 частки комплексу будівель, він бажає виділити свою 1/200 частку нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності з [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в окремий об'єкт нерухомого майна, що є можливим і не порушує інтереси інших співвласників, оскільки належне йому майно, розташоване окремо від майна інших співвласників та не залежить від інших споруд. Просить суд визнати дійним договір купівлі-продажу 1/400 частки комплексу будівель, розташованого по [ADDRESS], що був укладений між ним та [PERSON] 10 січня 2013 року, визнати за ним право власності на 1/200 частку комплексу будівель, розташованого по [ADDRESS], яке складається із: частини нежитлової багатофункціональної будівлі І-1: кабінету (приміщення 1-1), площею 26,0 кв.м., кабінету (приміщення 1-2), площею 7, 4 кв.м., кабінету ( приміщення 1-3), площею 24, 6 к.в.м., побутового приміщенням (приміщення 1-4), площею 5,1 кв.м., вбиральні (приміщення 1-5) площею 1,0 кв.м., щитової (приміщення 1-6), площею 5, 1 кв.м., кабінету ( приміщення 1-7), площею 17, 6 кв. .м., коридору ( приміщення 1-8), площею 1,3 кв.м., кабінету (приміщення 1-9), площею 16, 3 кв.м, прибудови і-1, будівлі гаражів Р-1: гаражу (приміщення 1-1), площею 67,4 кв.м., гаражу (приміщення 1-2), площею 65,5 кв.м., гаражу (приміщення 1-3), площею 93,3 кв.м., вбиральні С-1: вбиральні (приміщення 1-1), площею 0,9 кв.м. ; визнати за ним право власності на зазначене нерухоме майно як на самостійний об'єкт нерухомого майна - комплекс будівель, розташований по [ADDRESS], з присвоєнням виділеному в окремий самостійний об'єкт нерухомому майну окремої поштової адреси, і з подальшою реєстрацією права власності на виділений самостійний об'єкт нерухомості за ним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 29 березня 2013 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи Виконавчий комітет Дніпродзержинської міської ради, Управління головного архітектору міста Дніпродзержинської міської ради, Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції про визнання договору купівлі-продажу дійним та виділ майна із спільної часткової власності. Зазначений позов був прийнятий судом для спільного розгляду з первісним позовом. На обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] та [PERSON] зазначають, що він, [PERSON], є власником 1/400 частки комплексу будівель, розташованого по [ADDRESS], право власності на яку він набув на підставі договору купівлі-продажу від 22 січня 2001 року, укладеного через Товарну біржу «Дніпродзержинська» та зареєстрованого в БТІ м. Дніпродзержинська в реєстровій книзі № 3 за реєстровим № 241. 10 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], від імені та в інтересах якого діяв [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу 1/400 частки комплексу будівель, розташованого по [ADDRESS], яка належала продавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 22 січня 2001 року, укладеного через Товарну біржу «Дніпродзержинська» та зареєстрованого в БТІ м. Дніпродзержинська в реєстровій книзі № 3 за реєстровим № 241. Комплекс будівель складається з адміністративно-побутового корпусу А-4, площею 4264,6 кв.м., нежитлової багатофункціональної будівлі І-1, площею 221,7 кв.м, будівлі гаражів Р-1, площею 226, 2 кв.м., вбиральні С-1, площею 0,9 кв.м., сараю Ф-1, площею 7,1 кв.м., побутової будівлі У-1, площею 4,8 кв.м., будівлі сторожки Т-1, площею 19,7 кв.м., тамбуру а-1, переходу до ганку а1 -1, прибудови і-1, прибудови і1 -1, прибудови т-1, навісу т1 -1, навісу К-1, воріт № 4, воріт №5, огорожі № 7. Згідно укладеного договору від 10 січня 2013 року [PERSON] передав у власність, а [PERSON], прийняв у власність 1/400 частку комплексу будівель, розташованого по [ADDRESS], при підписанні договору він, [PERSON], передав продавцю обумовлену ними вартість майна в сумі 6000 грн., що відображено в тексті договору, а продавець передав йому технічний паспорт на нерухоме майно, таким чином фактично виконавши умови договору. Крім цього, в п. 9 договору було зазначено, що договір підлягає нотаріальному посвідченню не пізніше 20 січня 2013 року, але [PERSON] у зазначений в договорі строк до нотаріальної контори не з'явився, фактично ухилившись від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна. А тому, враховуючи, що сторони за договором домовилися щодо всіх істотних умов, і відбулося повне виконання договору, але [PERSON] ухиляється від його нотаріального посвідчення, він, [PERSON], вимушений звернутися до суду для визнання укладеного 10 січня 2013 року договору купівлі-продажу 1/400 частки комплексу будівель дійсним в судовому порядку. Крім них, позивачів, співвласниками комплексу будівель по [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], яким, кожному, належить 1/400 частка нерухомого майна, а [PERSON] належить 1/5 частка нерухомого майна. 13 грудня 2004 року між Дніпродзержинською міською радою, як орендодавцем, та ним, [PERSON], і відповідачами, як орендарями, був укладений договір оренди земельної ділянки, площею 0,5526 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]. В процесі використання співвласниками комплексу будівель склався певний порядок користування нерухомим майном, а саме вони, позивачі, користуються такими будівлями комплексу: частиною нежитлової багатофункціональної будівлі І-1: кабінетом (приміщення 1-10), площею 26,0 кв.м., кабінетом (приміщення 1-11), площею 20,9 кв.м., душовою (приміщення 1-12), площею 1,5 кв.м., коридором (приміщення 1-13), площею 17,1 кв.м., гаражем ( приміщення І), площею 51,8 кв.м., прибудовою і1 -1, сараєм Ф-1, площею 7,1 кв.м., побутовою будівлею У-1, площею 4,8 кв.м. будівлею сторожки Т-1: коридором (приміщення 1-1), площею 6,1 кв.м., кімнатою охоронця (приміщення 1-2), площею 13,6 кв.м., прибудовою т-1, навісом т1 -1, навісом К-1. В той же час інші співвласники користуються іншими будівлями комплексу. В теперішній час вони, позивачі, мають намір виділити належну їм частку нерухомого майна із спільної часткової власності в окремий самостійний об'єкт нерухомого майна, але інші співвласники без поважних причин ігнорують питання виділу частки майна, що перебуває у спільній частковій власності, що є підставою для звернення до суду з цим зустрічним позовом. Просять суд визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/400 частки комплексу будівель, розташованого по [ADDRESS], укладений 10 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності в рівних частках на 1/200 частку комплексу будівель, яка складається із зазначеного вище нерухомого майна, виділити позивачам в натурі 1/200 частку комплексу будівель, яка складається із зазначеного нерухомого майна, яке знаходиться в їхньому користуванні, з присвоєнням окремої поштової адреси, яка підлягає отриманню у встановленому законом порядку, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку виділеного самостійного об'єкту нерухомого майна - комплексу будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS], з присвоєнням окремої поштової адреси, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку виділеного самостійного об'єкту нерухомого майна - комплексу будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS], з присвоєнням окремої поштової адреси, з подальшою реєстрацію за ними права власності на виділений самостійний об'єкт нерухомості в Державному реєстрі речових прав. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду надав заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, свій уточнений позов по суті та обставинами справи підтримав у повному обсязі, просить уточнений позов задовольнити, зустрічний позов визнав у повному обсязі. Відповідач за первісним позовом [PERSON], яка діє в свої інтересах, та в інтересах [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду надала заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] і [PERSON] по суті та за обставинами справи визнала в повному обсязі. Відповідач за первісним та за зустрічним позовами [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду надала заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] і [PERSON] по суті та за обставинами справи визнала в повному обсязі. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду надала заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, первісний позов [PERSON] визнала в повному обсязі, зустрічний позов [PERSON] і [PERSON] по суті та за обставинами справи підтримала в повному обсязі. Позивач за зустрічним позовом [PERSON]в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду надав заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, зустрічний позов [PERSON] і [PERSON] просив задовільнити. Представники третіх осіб - Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради, Управління головного архітектора міста Дніпродзержинської міської рада, Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, в судове засідання не з'явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, до судового розгляду надали заяви з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін у справі, їх представників та представників третіх осіб відповідно до вимог ч.2 ст.158 ЦПК України, згідно якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності Судом досліджені письмові докази по справі: - копія паспорту [PERSON] (а.с. 4,5), яким підтверджується його особа громадянина України; - технічний паспорт на комплекс будівель по [ADDRESS] (а.с. 6-7), яким підтверджуються технічні характеристики нерухомого майна - комплексу будівель, розташованого по [ADDRESS]; - договір оренди земельної ділянки ( а.с. 8-10), яким підтверджується факт укладення 13 грудня 2004 року договору оренди земельної ділянки, площею 0,5526 га, розташованої по [ADDRESS], на якій розміщений комплекс будівель, між Дніпродзержинською міською радою та [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] строком до 24 листопада 2014 року; - договір купівлі-продажу від 22 січня 2001 року, укладений через Товарну біржу «Дніпродзержинська» (а.с. 11), яким підтверджується факт придбання [PERSON], [PERSON], [PERSON] у власність в рівних долях у [PERSON] 3/400 нерухомого майна, розташованого по [ADDRESS]; - договір купівлі-продажу частки комплексу будівель від 10 січня 2013 року (а.с. 12 ), яким підтверджується факт укладення договору купівлі-продажу 1/400 частки комплексу будівель про [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON]; - технічні висновки, виконані Державним підприємством «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект» від 22 січня 2013 року (а.с. 19-48, 57-86), яким підтверджується можливість виділення часток комплексу будівель, що належать сторонам у справі, в окремі самостійні об'єкти нерухомого майна; - договір купівлі-продажу частки комплексу будівель від 10 січня 2013 року ( а.с. 54 ), яким підтверджується факт укладення договору купівлі-продажу 1/400 частки комплексу будівель про [ADDRESS] між [PERSON], який діяв за довіреністю [PERSON], та [PERSON] ; - копія паспорту [PERSON] ( а.с. 55), яким підтверджується його особа громадянина України; - копія паспорту [PERSON] ( а.с. 56), яким підтверджується його особа громадянина України. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] і [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 22 січня 2001 року між [PERSON], як продавцем, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], як покупцями, у виконання біржового контракту, зареєстрованого на Товарній біржі «Дніпродзержинська» за № 026, був укладений договір купівлі - продажу в рівних долях 3/400 частини нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Зазначений договір був зареєстрований Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації, і в реєстраційному надписі, зробленому на договорі було зазначено, що 3/400 частини нерухомого майна зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та записане в реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 241 ( а.с. 11). 13 грудня 2004року між Дніпродзержинською міською радою та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] строком до 24 листопада 2014 року, був укладений договір оренди земельної ділянки, площею 0,5526 га, розташованої по [ADDRESS], на якій розміщений комплекс будівель ( а.с. 8-9).. Згідно технічного паспорту на комплекс будівель, що виготовлений ОКП «Дніпродзержинське БТІ» 21 листопада 2012 року (а.с. 6-7), нерухоме майно складається з: адміністративно-побутового корпусу А-4, площею 4264.6 кв.м., нежитлової багатофункціональної будівлі І-1, площею 221, 7 кв.м, будівлі гаражів Р-1, площею 226, 2 кв.м., вбиральні С-1, площею 0,9 кв.м., сараю Ф-1, площею 7,1 кв.м., побутової будівлі У-1, площею 4,8 кв.м., будівлі сторожки Т-1, площею 19,7 кв.м., тамбуру а-1, переходу до ганку а-1 -1, прибудови і-1, прибудови і1 -1, прибудови т-1, навісу т1 -1, навісу К-1, воріт № 4, воріт №5, огорожі № 7, і це нерухоме майно на праві спільної часткової власності належить [PERSON] -1/5 частка, [PERSON] - 1/400 частка, [PERSON] - 1/400 частка, [PERSON] - 1/400 частка, [PERSON] - 1/400 частка. Як було встановлено судом, під час володіння нерухомим майном - комплексом будівель, розташованим по [ADDRESS] між співвласниками майна склався визначений ними порядок користування будівлями комплексу. [PERSON] та [PERSON] користувалися частиною нежитлової багатофункціональної будівлі І-1: кабінетом (приміщення 1-1), площею 26,0 кв.м., кабінетом (приміщення 1-2), площею 7, 4 кв.м., кабінетом ( приміщення 1-3), площею 24, 6 к.в.м., побутовим приміщенням (приміщення 1-4), площею 5,1 кв.м., вбиральнею (приміщення 1-5) площею 1,0 кв.м., щитовою (приміщення 1-6), площею 5, 1 кв.м., кабінетом ( приміщення 1-7), площею 17, 6 кв. .м., коридором ( приміщення 1-8), площею 1,3 кв.м., кабінетом (приміщення 1-9), площею 16, 3 кв.м, прибудовою і-1, а також будівлею гаражів Р-1: гаражем (приміщення 1-1), площею 67,4 кв.м., гаражем (приміщення 1-2), площею 65,5 кв.м., гаражем (приміщення 1-3), площею 93,3 кв.м., а також вбиральнею С-1: вбиральнею (приміщення 1-1), площею 0,9 кв.м. [PERSON] та [PERSON] користувалися частиною нежитлової багатофункціональної будівлі І-1: кабінетом (приміщення 1-10), площею 26,0 кв.м., кабінетом (приміщення 1-11), площею 20,9 кв.м., душовою (приміщення 1-12), площею 1,5 кв.м., коридором (приміщення 1-13), площею 17.1 кв.м., гаражем ( приміщення І), площею 51,8 кв.м., прибудовою і1 -1, сараєм Ф-1, площею 7,1 кв.м., побутовою будівлею У-1, площею 4,8 кв.м., будівлею сторожки Т-1: коридором( приміщення 1-1), площею 6,1 кв.м., кімнатою охоронця ( приміщення 1-2), площею 13,6 кв.м., прибудовою т-1, навісом т1 -1, навісом К-1. У користуванні [PERSON] знаходилися та знаходяться до теперішнього часу інші будівлі комплексу. При цьому ні один із співвласників не заперечував проти визначеного прядку користування майном відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності, не зважаючи на те, що договір про порядок користування та володіння майном не був посвідчений нотаріально. Також судом встановлено, що 10 січня 2013 року між [PERSON], яка діяла за довіреністю та в інтересах [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 1/400 частки комплексу будівель, розташованого по [ADDRESS], що належала [PERSON] Відповідно до умов договору продавець передала у власність, а [PERSON] прийняв у власність 1/400 частку комплексу будівель, розташованого по [ADDRESS], передавши при підписанні договору [PERSON] для передачі власнику майна [PERSON] обумовлену ними вартість майна в сумі 6000 грн., що відображено в тексті договору, а [PERSON] передала йому технічний паспорт на нерухоме майно, таким чином фактично виконала умови договору. Крім цього, в п. 9 договору купівлі-продажу частки комплексу будівель дійсно було зазначено, що договір підлягає нотаріальному посвідченню не пізніше 20 січня 2013 року, але [PERSON] та [PERSON] у зазначений в договорі строк до нотаріальної контори не з'явилася, фактично ухилившись від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна. В цей день, 10 січня 2013 року договір купівлі-продажу 1/400 частки комплексу будівель, що належали [PERSON], був укладений і між [PERSON] та [PERSON], від імені та в інтересах якого діяв [PERSON] Згідно укладеного договору [PERSON] передав у власність, а [PERSON] прийняв у власність 1/400 частку комплексу будівель, розташованого по [ADDRESS], передавши при підписанні договору продавцю обумовлену ними вартість майна в сумі 6000 грн., що відображено в тексті договору, а продавець передав йому технічний паспорт на нерухоме майно, таким чином фактично виконавши умови договору. При цьому, в п. 9 договору купівлі-продажу також було зазначено, що договір підлягає нотаріальному посвідченню не пізніше 20 січня 2013 року, але [PERSON] у зазначений в договорі строк до нотаріальної контори не з'явився, фактично ухилившись від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна. А тому, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON], від імені якої діяла [PERSON], були виконані умови договори купівлі-продажу 1/400 частки комплексу будівель, що належали [PERSON], і [PERSON] та [PERSON], від імені якого діяв [PERSON], також були виконані умови договору купівлі-продажу 1/400 частки комплексу будівель, яка належала [PERSON], тобто між сторонами за договорами була досягнута домовленість щодо всіх істотних умов договору, але продавці за обома договорами ухилися від нотаріального посвідчення договорів, суд вважає, що обидва договори купівлі-продажу нерухомого майна повинні вважитися укладеним з моменту передачі майна покупцям, тобто з 10 січня 2013 року. Таким чином, суд дійшов до висновку, що 10 січня 2013 року між [PERSON] і [PERSON], а також між [PERSON] та [PERSON], дійсно були укладені договори купівлі-продажу нерухомого майна, вони є законними, хоча з об'єктивних причин у визначений в договорі строк не були нотаріально посвідчені; [PERSON] та [PERSON], як покупцями, і [PERSON] та [PERSON], як продавцями, виконані всі умови договорів, вони були укладені з обопільної згоди сторін, угода виконана відповідно до чинного законодавства і не суперечить йому, а тому [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що добросовісно придбали, кожний, 1/400 частку комплексу будівель, заплатили за нерухоме майно грошову суму, прийняли майно у власність, і тому вони з законних підстав придбали право власності на нерухоме майно на підставах, які не заборонені законом, з моменту передачі їм майна. Після укладення договору купівлі-продажу з [PERSON], позивач [PERSON] став власником 1/200 частки комплексу будівель, і продовжив, єдиний, користуватися частиною нежитлової багатофункціональної будівлі І-1: кабінетом (приміщення 1-1), площею 26,0 кв.м., кабінетом (приміщення 1-2), площею 7, 4 кв.м., кабінетом ( приміщення 1-3), площею 24, 6 к.в.м., побутовим приміщенням (приміщення 1-4), площею 5,1 кв.м., вбиральнею (приміщення 1-5) площею 1,0 кв.м., щитовою (приміщення 1-6), площею 5, 1 кв.м., кабінетом ( приміщення 1-7), площею 17, 6 кв. .м., коридором ( приміщення 1-8), площею 1,3 кв.м., кабінетом (приміщення 1-9), площею 16, 3 кв.м, прибудовою і-1, а також будівлею гаражів Р-1: гаражем (приміщення 1-1), площею 67,4 кв.м., гаражем (приміщення 1-2), площею 65,5 кв.м., гаражем (приміщення 1-3), площею 93,3 кв.м., а також вбиральнею С-1: вбиральнею (приміщення 1-1), площею 0,9 кв.м. У свою чергу, після укладення договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] набув право власності на 1/400 частку комплексу будівель, і він разом з [PERSON] стали спільно користуватися 1/200 часткою комплексу, як спільною частковою власністю, а саме: частиною нежитлової багатофункціональної будівлі І-1: кабінетом (приміщення 1-10), площею 26,0 кв.м., кабінетом (приміщення 1-11), площею 20,9 кв.м., душовою (приміщення 1-12), площею 1,5 кв.м., коридором (приміщення 1-13), площею 17.1 кв.м., гаражем ( приміщення І), площею 51,8 кв.м., прибудовою і1 -1, сараєм Ф-1, площею 7,1 кв.м., побутовою будівлею У-1, площею 4,8 кв.м. будівлею сторожки: коридором( приміщення 1-1), площею 6,1 кв.м., кімнатою охоронця ( приміщення 1-2), площею 13,6 кв.м., прибудовою т-1, навісом т1 -1, навісом К-1. В зв'язку з тим, що і позивач за первісним позовом [PERSON]., і позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] володіють та користуються належними їм частинами спільного майна, вони дійсно мають право на надання їм у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає їх частці у праві спільної часткової власності, оскільки співвласнику законом надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності, а тому вони мають право скористуватися цим правом та виділити у натурі свої частки зі спільного часткового майна, що фактично призведе до припинення права спільної часткової власності між [PERSON], [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] Нерухоме майно, яке належить сторонам у справі, є подільною річчю, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, що підтверджується технічними висновками, виконаним 22 січня 2013 року Державним підприємством «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект» (а.с. 19-48, 57-86). Згідно висновку ІІ-005/13 від 22 січня 2013 року, виконаного на замовлення [PERSON] та [PERSON], частина нежитлової багатофункціональної будівлі І-1 з прибудовою і-1, будівля гаражів Р-1, вбиральня С-1, що розташовані на території майнового комплексу по [ADDRESS], і складають 1/200 частки комплексу придатні для подальшої експлуатації, і перепон для виділу споруд в окремий об'єкт нерухомості з можливістю автономної експлуатації та наданням окремої поштової адреси не виявлено. Згідно висновку ІІ-006/13 від 22 січня 2013 року, виконаного на замовлення [PERSON] та [PERSON], частина нежитлового багатофункціональної будівлі І-1 з прибудовою і-1, будівля гаражів Р-1, будівля сторожки Т-1 з прибудовою т-1 та навісом т1 -1, навісом К-1, побутова споруда У-1, будівля сараю Ф-1, що розташовані на території майнового комплексу по [ADDRESS], і складають 1/200 частки комплексу придатні для подальшої експлуатації, і перепон для виділу споруд в окремий об'єкт нерухомості з можливістю автономної експлуатації та наданням окремої поштової адреси не виявлено. Суд вважає встановленим наявність фактів з таких мотивів. Згідно ч.4 ст. 203 ЦК України правочин може вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 209 ЦК України правочин, який вчиняється у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності придбавається на підставах, які не заборонені законом, а саме за угодами, і право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність іншій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов'язується прийняти це майно та заплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Outcome: approved