Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-08 00:00:00

У серпні 2011 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженоювідповідальністюСІЛЬІНЖШЛЯХБУД, Приватного акціонерного товариства ПРОСТО-страхування, [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 жовтня 2006 року о 08 год. 50 хв. в м. Києві по бул. Лепсе, 22 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Фольксваген Бора, держномер 6320 КН, який належить позивачу на праві власності та знаходився під керуванням водія [PERSON], та автомобіля МАЗ-5591, держномер 16856 КВ, який належить ТОВ "Сільінжшляхбуд" та знаходився під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП були пошкоджені транспортні засоби. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2007 року провадження у справі про адміністративне порушення відносно [PERSON] закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Відповідно до Висновку N0 23/АТ судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 11 вересня 2007 року, який був покладений в обґрунтування постанови суду від 12 листопада 2007 року, водій автомобіля МАЗ-5591 [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п.13.1 Правил дорожнього руху, тобто залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу, дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Виконуючи вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху, тобто дотримуючись безпечного інтервалу, водій автомобіля МАЗ-5591 [PERSON] мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Фольксваген «Бора». Дії водія автомобіля МАЗ-5591 [PERSON] не відповідали вимогам п. 13.1 Правил дорожнього руху. За обставин, наведених у дослідницькій частині, водій автомобіля Фольксваген «Бора» не міг впливати на розвиток ситуації, а отже не мав можливості уникнути зіткнення з автомобілем МАЗ-5591. Якщо в момент зіткнення автомобіль Фольксваген «Бора» стояв, то в діях водія [PERSON] невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху не вбачається. Внаслідок ДТП належному позивачу автомобілю Фольксваген Бора, держномер 6320 КН, було спричинено пошкодження, а відповідачу завдана матеріальна шкода. Згідно калькуляції № ТО-0001969 Автоцентру "Skodа" від 25 січня 2008 року матеріальний збиток власнику пошкодженого транспортного засобу становить 12760 грн. 07 коп. Просить стягнути з ТОВ "Сільінжшляхбуд" матеріальну шкоду в сумі 12760 грн. 07 коп. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги і просив суд стягнути матеріальну шкоду в сумі 12760 грн. 07 коп. з Приватного акціонерного товариства ПРОСТО-страхування. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представники відповідачів заперечували проти задоволення позовних вимог, вважають, що позовні вимоги позивача є безпідставними, оскільки відсутня вина водія [PERSON] в ДТП яка сталася 02 жовтня 2006 року.Представниками відповідачів були подані заперечення проти позову та заява про застосування позовної давності в якій зазначено, що дорожньо-транспортна пригода сталася 02.10.2006 рокуа 04.08.2008 року позивач звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлена законом, в тому числі і по стягненню матеріальної шкоди у три роки. Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або з наступного дня після настання події, з якою повязано його початок. В данному випадку початок перебігу позовної давності почався з 02 серпня 2008 року та позовна давність, відповідно скінчилась 02 серпня 2011 року. Позовна заява як вбачається з матеріалів судової справи була подана позивачем 22 серпня 2011 року, тобто перебіг позовної давності у позивача минув на 20 днів. Представники відповідачів просили суд відмовити у позові у повному обсязі та наслідками спливу позовної давності. Третя особа [PERSON] позов визнав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як встановлено в судовому засіданні, що 02 жовтня 2006 року о 08 год. 50 хв. в м. Києві по бул. Лепсе. 22 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Фольксваген «Бора», держномер 6320 КН, який належить позивачу на праві власності та знаходився під керуванням водія [PERSON], та автомобіля МАЗ-5591, держномер 16856 КВ, який належить ТОВ "Сільінжшляхбуд" та знаходився під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП були пошкоджені транспортні засоби. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2007 року провадження у справі про адміністративне порушення відносно [PERSON] закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Згідно висновку № 5478/12-54 судової авто товарознавчої експерти від 03 липня 2012 року розмір матеріального збитку завданого власникові автомобіля Фольксваген Бора д/н [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 02 жовтня 2006 року складає 9402 грн. 41 коп. Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з приписами ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В данному випадку початок перебігу позовної давності почався з 02 серпня 2008 року та позовна давність, відповідно скінчилась 02 серпня 2011 року. Частиною3 ст.267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представником відповідача в судовому засіданні подано заяву про застосування строку позовної давності. Частиною 4 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки строк позовної давності закінчися 02 серпня 2011 року, а [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою 22.08.2011 року, то суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду за захистом порушеного права. Позивач за захистом своїх прав звернувся до суду лише 08.11.2011 року, не надав суду доказів поважності пропуску строку позовної давності. Відповідачі наполягали на застосування наслідків спливу позовної давності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст. ст. 256, 257, 267 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed