Jurisdiction: civil
Date: 2013-01-14 00:00:00

У листопаді 2012 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі ? частки з усіх видів заробітку доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є матірю дитини, однак гроші на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити та стягнути аліменти. Позивач в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заперечень на адресу суду не направила. Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи за позовом [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. Позивач звернулася до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо участі того з батьків, що проживає окремо від дитини в її утриманні. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України (далі СК України) за змістом яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у випадку не досягнення домовленості щодо участі в утриманні дитини, рішенням суду з того з батьків, який проживає окремо може бути стягнуто кошти на утримання дитини (аліменти) в частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ФП № 042869 [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно з посвідченням № 14 від 28.09.2012 [PERSON] рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28.09.2012 № 954 призначена опікуном над неповнолітнім [PERSON], 28.07.1997 р. н. Позивач зазначає, що коштів на утримання дитини відповідач не надає. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 214 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved