Jurisdiction: civil
Date: 2013-05-21 00:00:00

17 грудня 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів. З підстав, передбачених статтями 524,525,529,534,548,549 ЦК УРСР 1963 року просить позов задовольнити. В судовому засіданні вимоги підтримав повністю. Пояснив , що 14 листопада 2000 року в с. Головки Малинського району померла його баба [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина , яка складається з житлового будинку № 14 по вул. Шевченка с. Головки. За життя, 29 грудня 1995 року, [PERSON] склала заповіт , яким заповідала все належне їй майно своєї дочці, матері позивача [PERSON]. На день смерті баби вони втрьох: баба , матір позивача та позивач проживали у спірному будинку та мали постійну прописку. Після смерті баби, матір позивача у відповідності до статті 549 ЦК УРСР 1963 р. прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння майном, а саме проживала в будинку, робила ремонт, обробляла земельну ділянку, зберігала ключі від будинку. Матір позивача померла 01 грудня 2002 року. Після її смерті [PERSON] відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 р. прийняв спадщину, оскільки разом з дружиною наводили порядок в будинку № 14 , відремонтували огорожу, почистили криницю, користувались городом та зберігали ключі від будинку. На даний час позивач має намір оформити спадщини, однак не в змозі цього зробити, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Постановою державного нотаріуса від 14 грудня 2012 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник позивача [PERSON] допитана в судовому засіданні в якості свідка показала , що вона є дружиною [PERSON] та дала показання аналогічні поясненням позивача. Додатково зазначила , що матір позивача померла у м. Коростень і після її смерті позивач прийняв все належне матері спадкове майно в тому числі і спірний житловий будинок. [PERSON] є дочкою [PERSON] від першого шлюбу. Відповідач [PERSON] позов не визнала, заперечила по суті позову, вважає, що спадкоємцем майна померлої [PERSON] є її батько [PERSON], який помер 14 червня 2003 року та до дня смерті проживав в будинку своєї матері [PERSON] [PERSON] з 1963 по 1995 роки проживала у м. Хабаровськ, а у 1995 році коли вона разом з сином приїхали в Україну, то дійсно [PERSON] прийняла їх до себе , а у 1998 році через напруженість у відношеннях, позивач з матірю придбали окремо в с. Головки будинок , де і проживали. Крім того в заповіті зазначено , що [PERSON] заповідає все своє майно своєї дочці [PERSON], однак у [PERSON] не було дочки, а було лише два сини [PERSON] та [PERSON] Позивач після смерті [PERSON] не проживав у спірному будинку і ніколи не робив там ремонту. Представник [PERSON] [PERSON] підтримав пояснення відповідача , додатково зазначив, що господарство [PERSON] є колгоспним двором. На місці старого будинку, побудованого у 1929 році, був побудований у 1965 році новий будинок. На момент припинення колгоспного двору його членами були [PERSON] та [PERSON] дружина [PERSON], а також не втратив право на частку у колгоспному дворі і [PERSON], який був членом колгоспного двору , а з 1988 року перебував у лавах збройних сил. Оскільки позивач просить витребувати свою частку з майна колгоспного двору, то фактично строк позовної давності розпочав свій перебіг після спливу 6 місяців після смерті [PERSON], а саме 01 травня 2003 року , тому строк для звернення позивачем до суду для захист своїх прав є пропущеним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився , направив до суду заяву відповідно до якої просить розглянути справу без його участі , в задоволені позов просить відмовити. Заслухавши сторони, дослідивши наданні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно погосподарській книги за 1944-1946 роки по селі Головки по особовому рахунку № 173 рахується господарство [PERSON] [INFO] і зазначено житловий будинок з надвірними будівлями, побудований у 1929 році на присадибній ділянці 0,30 га, до складу сімї входили [PERSON] - дружина, [PERSON] [INFO] донька, [PERSON] син , [PERSON] син. В матеріалах справи мається акт відводу земельної ділянки під забудову на імя [PERSON] від 26 лютого 1964 року. Ділянка виділена за постановою загальних зборів колгоспу « Соц.Перемога » від 20 лютого 1964 року № 1 та дозволено будівництво житлового будинку ( арк..с. 32- 33 ). Згідно погосподарській книги за 1971-1973 роки по селі Головки по особовому рахунку № 134 рахується господарство колгоспниці [PERSON], житловий будинок з надвірними будівлями побудований у 1965 році на присадибній ділянці 0,30 га.( арк..с.26). Домоволодіння № 14, розташоване по вул. Шевченка с. Головки Малинського району, належало до типу колгоспного двору, членами якого станом на 1990 рік були: [PERSON] голова колгоспного двору, [PERSON] син (помер 20 червня 1990 року), [PERSON] невістка, [PERSON] Володимировичонук ( з липня 1988 року перебував у лавах збройних сил). Дані обставини підтверджуються копіями виписок з погосподарських книг, оригінали яких були досліджені в судовому засіданні ( арк..с. 113). В матеріалах справи ( арк..с.15 ) мається копія технічного паспорту на житловий будинок № 14 по вул.. Шевченка с. Головки. Вартість домоволодіння складає 57570 грн. Право власності за [PERSON] не зареєстровано у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа. В п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності » зазначено , що положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба) , розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. А відтак, спірне домоволодіння у зв'язку з набуттям чинності Законом „Про власність в СРСР" а також Законом УРСР „Про власність" перебувало у спільній частковій, по 1/3 частині кожному, власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], останній після смерті своє матері [PERSON] прийняв спадщину, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини ( арк..с. 99). При життя , 29 грудня 1995 року, [PERSON] склала заповіт відповідно до якого заповідала належну їй частку будинку та все інше майно своєї дочці [PERSON] Дана обставина підтверджується копією заповіту, який на час розгляду справи не скасований. Оригінал заповіту досліджений в судовому засіданні. ( арк..с. 124). 14 листопада 2000 року [PERSON] померла ( арк..с. 9). Згідно статті 549 ЦК УРСР , визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] протягом шести місяців спадщину прийняла [PERSON]О.( до укладення шлюбу 02.07.1966 року дошлюбне прізвище [PERSON] арк..с.13 ), а після смерті останньої ( 01 грудня 2002 року ) протягом шести місяців спадщину прийняв [PERSON] відтак останній набув права власності на 1/3 частку спірного домоволодіння. Постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 14 грудня 2012 року встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину на житловий будинок № 14 по вул.. Шевченка с. Головки. ( арк..с. 35). Обставини прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] та [PERSON] після смерті своєї матері . встановлені дослідженими в судовому засіданні доказами: показаннями свідка [PERSON], актами від 19 листопада 2009 року, складеним на підставі пояснень [PERSON], [PERSON]М, [PERSON] ( арк.с. 22-23). Дані обставини не спростовані показаннями свідків: [PERSON], [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які були викликані судом за клопотанням відповідача [PERSON] Посилання представника відповідача [PERSON] на пропуск трьохрічного строку позовної давності, який встановлений для витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року є необґрунтованим , оскільки позивачем заявлено вимогу про визнання права власності на спадщину , яка їм прийнята у відповідності до статті 549 ЦК УРСР. Не є підставою для відмову в позові і те що в заповіті [PERSON] остання зазначила , що вона заповідає своє майно своєї дочці [PERSON], хоча як встановлено в судовому засіданні [PERSON] не є дочкою [PERSON], однак воля заповідача була чітко виражена в заповіті, де зазначено , що все своє майно вона заповідала саме [PERSON] Оскільки спірне домоволодіння не зареєстроване у БТІ (у зв'язку з чим позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно у нотаріальному порядку), але дані про нього зафіксовані у погосподарських книгах Головківської сільської ради , тому суд визнає за позивачем як спадкоємцем за законом, право власності на 1/3 частку спірного об'єкта нерухомості. В решті позову слід відмовити. На підставі викладеного

Outcome: partial