Jurisdiction: civil
Date: 2012-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги мотивує тим, що наприкінці березня 2011 року він надав у борг відповідачу гроші в сумі 17000 грн. На виконання свого зобовязання [PERSON] повернув позивачу 2000 грн. 15000 грн. залишається винен та на підтвердження факту повернення позивачу даної суми відповідач склав простий договір в письмовій формі у вигляді розписки від 22.10.2011 року, де зазначив те, що від позивача отримав 15000 грн. та зобовязується повернути їх до 22.11.2011 року, однак вказана сума на сьогоднішній день повернута не була. Позивач розуміючи, що дане питання не вирішити мирним шляхом, з метою захисту свого порушеного права та для вирішення спірного питання 31.10.2011 року звернувся з заявою до Єланецького РВ УМВС України в Миколаївській області. Після проведення перевірки 02.11.2011 року винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. В звязку з викладеним позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 15000 грн., інфляційні витрати в сумі 59,80 грн., 3% річних в сумі 323,03 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечив. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В кінці березня 2011 року позивач надав у борг відповідачу гроші в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., які останній зобовязувався повернути в найкоротший термін. На підтвердження свого обовязку по повернення боргу відповідач повернув позивачу 2000 (дві тисячі) грн. 22.10.2011 року [PERSON] надав позивачу розписку, згідно якої зобовязувався повернути останні 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн. в строк до 22.11.2011 року. Дана сума повернута не була. Позивач з метою захисту свого порушеного права звернувся до Єланецького РВ УМВС України в Миколаївській області, де постановою від 02.11.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи було встановлено факт отримання відповідачем 15000 грн. від позивача. Також зазначено, що борг на момент розгляду спірного питання не повернуто. В звязку з тим, що відповідач не повернув борг за договором позики, за ним рахується заборгованість на загальну суму 15382 (п'ятнадцять тисяч триста вісімдесят дві) грн. 83 коп., яка складається з: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~боргу за договором позики 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~інфляційних витрат 59 (пятдесят девять) грн. 80 коп.; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~3% річних 323 (триста двадцять три) грн. 03 коп. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору. Тобто, субєкти цивільного права можуть укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд. Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1052 Цивільного кодексу України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи те, що відповідач не виконав взяті на себе згідно укладеного усного договору зобовязання - не повернув борг на час слухання справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позивач під час звернення до суду сплатив 214,60 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного та

Outcome: approved