Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка [PERSON], а потім [PERSON], яка досягла віку, з якого має право вимагати стягнення заборгованості по аліментам, звернулися до суду з вищевказаним позовом, в якому просять стягнути заборгованість по аліментам та неустойки за прострочку виплат по аліментам, пені. Після уточнення позовних вимог позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] в рахунок погашення заборгованості по аліментам належну йому 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка посилалася на обставини, викладені в позовній заяві та доповнення до неї, посилаючись на те, що її мати [PERSON] в період часу липня 1988 року до квітня 2000 року перебувала у шлюбі з [PERSON] відповідачем о справі. 25.06.2008 року Дзержинським відділом РАГС Харківського міського управління юстиції, актовий запис №374 видано свідоцтво про розірвання шлюбу. 16 серпня 2001 року Дзержинським районним судом м. Харкова з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку, починаючи з 6 серпня 2001 року та до повноліття дитини. Але за період з 06.08.2001 року [PERSON] жодного разу не надав матеріальної допомоги на утримання [PERSON], чим поставив дитину у скрутне матеріальне становище. 15 червня 2009 року задоволено заяву [PERSON] про видачу дублікату виконавчого листа, у звязку з його втратою. Позивачка просить стягнути заборгованість по аліментам, неустойку за прострочку виплати по аліментам та пеню, а після уточнення позовних вимог в рахунок погашення заборгованості по аліментам належну [PERSON] 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, вказуючи, на те, що з 2000 року після розірвання шлюбу з [PERSON], вони домовились, про те, що він буде щомісяця надавати гроші на утримання доньки. Він виконував вказані домовленості, здійснював сплату грошових коштів грошовими переказами, а потім надавав гроші особисто [PERSON] Про існування рішення суду про стягнення з нього аліментів за 2001 рік він дізнався лише в суді. Його не викликали до суду під час розгляду справ про стягнення аліментів та видачу дублікату виконавчого листа. До державного виконавця його не запрошували. Вислухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі ч. 1 п. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2001 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку, починаючи з 6 серпня 2001 року та до повноліття дитини. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 червня 2009 року задоволено заяву [PERSON] про видачу дублікату виконавчого листа, у звязку з його втратою. Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 18 серпня 2010 року ухвалу районного суду від 15.06.2009 року було скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2010 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено, видано дублікат виконавчого листа відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2001 року. Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 25 червня 2012 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.11.2010 року було скасовано, в задоволенні заяви [PERSON] про видачу дубліката виконавчого листа відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2001 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини було відмовлено. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі листи та інші судові документи можуть бути предявлені до виконання протягом трьох років. Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих, в розумінні ст. ст. 58,59 ЦПК України, доказів, що знайшло свого підтвердження у рішенні суд, яке набрало чинності, на підтвердження того, що [PERSON], починаючи з 2001 року по 2009 рік, зверталась до Дзержинського відділу державної виконавчої служби, Харківського міського управління юстиції з відповідним виконавчим документом, виданим Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 06.08.2001 року і до досягнення нею повноліття. Матеріали справи також не мають підтвердження того, що після винесення постанови про стягнення аліментів з [PERSON] від 16 серпня 2001 року стягувач [PERSON] отримала виконавчий лист. Стаття 11 ЦПК України закріплює принцип диспозитивності цивільного процесу, ч. 1 зазначеної статті вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З положення цієї статті також випливає, що суд, за загальним правилом, не повинен виявляти ініціативи у збиранні доказів, про докази, їх кількість та якість повинні піклуватися сторони, оскільки саме на них законом покладений обовязок доказування суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд, знову таки, тільки сприяє сторонам у витребуванню таких доказів. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 214 ЦПК України з матеріалів справи вбачається, що доводи заявника окрім позовної заяви та поясненнях останньої не на чому не ґрунтуються. Таким чином, з врахуванням наведених обставин суд відмовляє в задоволення вимог позивачки щодо стягнення з відповідача [PERSON] в рахунок погашення заборгованості по аліментам належну йому 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Отже, на підставі вищевказаного позивачці слід відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. З огляду на наведене вище,

Outcome: dismissed