Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-16 00:00:00

15.10.2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дійсним з 01.01.2008 року договору оренди землі, укладеного між [PERSON] і фермерським господарством «Мир», та просить стягнути загальну суму заборгованості в розмірі 1655,80 грн., яка утворилася внаслідок недотримання відповідачем умов договору, що складається із заборгованості по орендній платі за 2008 2011 роки в розмірі 1510 грн. 74 коп. та суми компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року в розмірі 145 грн. 06 коп. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і пояснив, що між ним та фермерським господарством «Мир»(надалі ФГ «Мир») в кінці серпня на початку вересня 2007 року був укладений договір оренди землі сільськогосподарського призначення загальною площею 3,95 га ріллі (надалі договір). Для державної реєстрації договору ним надано всі необхідні документи. Відразу після підписання договору, не чекаючи проведення державної реєстрації, ФГ «Мир» приступило до використання його земельної ділянки за призначенням. Через деякий час йому повідомили, що укладений договір не може пройти державну реєстрацію, оскільки в базі даних відділу ДЗК значаться дві земельні ділянки з одним і тим же кадастровим номером. На даний час відділ Держкомзему в Котелевському районі вирішує питання про виправлення допущених помилок при присвоєнні земельним ділянкам кадастрових номерів. ФГ «Мир», відповідно до умов договору, сплачувало орендну плату з 01.01.2008 року. Під час звірки повноти нарахування та виплати орендної плати ним виявлено, що орендна плата нараховується і виплачується не в повному обсязі, а саме під час обчислення розміру орендної плати за землю індекс інфляції або враховується частково, або зовсім не враховується, при цьому використовується коефіцієнт індексації, що суперечить умовам договору. З метою захисту своїх порушених прав, він намагався вирішити спір в позасудовому порядку, але ФГ «Мир»претензію не визнало. Загальна сума боргу станом на 01.09.2012 року становить 1655,80 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, він зазначає, що відповідно до ст.ст. 8, 215, 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. Крім того пояснив, що між ним та ФГ «Мир»усної домовленості щодо використання земельної ділянки на умовах користування земельними паями інших громадян не було, оскільки це суперечить вимогам цивільного законодавства, та його внутрішній волі й інтересам. Представниками відповідача не було надано доказів укладення між сторонами договору емфітевзису, з чого позивач робить висновок, що представники відповідача посилаються на бланк договору оренди землі, який долучений до матеріалів справи. Даний договір хоча і не пройшов державної реєстрації, але він відповідає справжній волі сторін договору, по ньому досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору оренди землі, та при його укладанні додержано вимоги ст. 203 ЦК України. Відповідно до п. 10 договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Представником відповідача [PERSON] визнається, що ФГ «Мир»орендна плата нараховується без врахування індексу інфляції. Щодо суми компенсації втрати частини доходів у звязку із порушенням термінів їх виплати, то така компенсація передбачена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року. Також позивач не погоджується із застосуванням строку позовної давності, оскільки строк дії договору становить 5 років, отже перебіг строку позовної давності розпочнеться з моменту закінчення дії договору, а тому вважає, що строк позовної давності ним не пропущено. Представник відповідача - адвокат [PERSON], який діє на підставі ордера та угоди на представництво інтересів у цивільній справі (а.с.25, 26), надав письмові заперечення на позов, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити у звязку з пропущенням строку звернення до суду за захистом порушених прав (а.с.27-31). В обґрунтування своїх доводів зазначив, що у 2008 році між ФГ «Мир»й [PERSON] була досягнута домовленість щодо використання належного останньому земельного паю, про що був підписаний договір оренди землі, проект якого розробив сам позивач. Договір, поданий до Котелевського районного відділу Полтавської регіональної філії ДП Центр ДЗК для проведення перевірки і державної реєстрації, не був зареєстрований, оскільки кадастровий номер, що зазначений в державному акті на право власності на земельну ділянку позивача співпадає з кадастровим номером земельної ділянки, яка перебуває у власності іншої особи. Про вказаний факт позивачу було відомо й він не заперечував проти використання його земельної ділянки на загальних підставах. Представник відповідача вважає, що між сторонами фактично укладено договір користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), й позивач протягом чотирьох років не суперечив щодо розмірів плати за користування земельною ділянкою, крім того, про розміри нарахування та виплати за користування його земельною ділянкою він міг дізнатися до 01.01.2009 року, що свідчить про пропуск ним строку позовної давності. Компенсація позивачу втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням строку виплат орендної плати за користування земельними ділянками Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати»та постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року не передбачена. Під час судового розгляду представник відповідача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав у повному обсязі з підстав, зазначених у його письмовому запереченні. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності №2 від 21.11.2012 року (а.с.40), позовні вимоги не визнала у повному обсязі, з підстав, зазначених представником [PERSON], та додатково пояснила, що всі договори оренди землі, укладені ФГ «Мир»станом на 01.01.2008 року зареєстровані в установленому порядку. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Відділ Держкомзему у Котелевському районі Полтавської області у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відділ Держкомзему у Котелевському районі Полтавської області 21.11.2012 року надіслав до суду листа про розгляд справи без участі його представника. З приводу заявлених вимог зазначив, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі»розмір і строки орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до Положення про Відділ Держкомзему у Котелевському районі Полтавської області відділ не має права втручатися у господарську діяльність господарств (а.с.39, 54). Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 3,95 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5322285000:00:002:0163, і розташована на території Сидоряченської сільської ради Котелевського району Полтавської області, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №035268, виданого 11.01.2006 року Котелевською районною державною адміністрацією Полтавської області, й зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010654500004 (а.с.38). Позивачем надано примірник договору оренди землі, укладений між ним та ФГ «Мир», у якому відсутні відомості щодо дати його укладання та відмітки про його реєстрацію в Котелевському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП Центр ДЗК. Відповідно до п.11 Договору передбачено, що орендна плата вноситься Орендарем щорічно, але не пізніше 1 січня наступного року, продукція в рахунок орендної плати оцінюється за поточними ринковими цінами, а вартість послуг узгоджується сторонами перед початком їх надання, та згідно із п.41 Договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та державної реєстрації (а.с. 6-8). Позивачем та представниками відповідача визнається, що проект зазначеного вище договору оренди землі розроблено орендодавцем позивачем по справі, строк дії якого з 01.01.2008 року. Крім того, позивачем надано примірник договору оренди землі, укладений 01.03.2005 року між ним та СТОВ «Червона Зірка», строк дії якого до 01.03.2008 року. Вказаний договір оренди землі також не був зареєстрований у Котелевському районному відділі Полтавської регіональної філії центру ДЗК, однак, як стверджує позивач, зобовязання за ним виконувалися обома сторонами на умовах, передбачених даним договором (а.с.95-96). Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню. Договір оренди землі, укладений між позивачем та ФГ «Мир»не зареєстрований, що підтверджується довідкою Відділу Держкомзему у Котелевському районі Полтавської області від 07.12.2012 року за №10-01-01/26-1057 (а.с. 81). Згідно зі ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст.ст. 93, 124 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про оренду землі»право оренди земельної ділянки, тобто володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької чи іншої діяльності, виникає виключно на підставі договору оренди. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про оренду землі»договір оренди землі підлягає обов'язковій державній реєстрації та на підставі ч.1 ст. 210, ч.3 ст. 640 ЦК України, ч.2 ст. 125 Земельного кодексу України, ст. 18 Закону України «Про оренду землі»(нормативні акти в редакції станом 01.01.2008 року) набирає чинності з моменту його державної реєстрації. Отже, правила ст. 220 Цивільного кодексу України не поширюється на правочини, які підлягають державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210, 640 Цивільного кодексу України повязується з державною реєстрацією. Таким чином, договір оренди землі, укладений між [PERSON] і фермерським господарством «Мир»у 2008 році, є неукладеним, а тому не породжує будь-яких прав чи обов'язків для сторін, у звязку з чим, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення боргу по орендній платі за 2008 2011 роки в розмірі 1510 грн. 74 коп. та суми компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням строків їх виплати в розмірі 145 грн. 06 коп. Щодо твердження представника відповідача про укладання між сторонами договору користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), суд вважає, що даний договір є неукладений між сторонами - [PERSON] і фермерським господарством «Мир», оскільки не дотримано вимог ст. 102-1 Земельного кодексу України, ст.ст. 208, 407, 638 ЦК України, та відповідно до вимог ч.1 ст. 210, ч.3 ст. 640 ЦК України, ст. 102-1 Земельного кодексу України, ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»він потребує державної реєстрації і набирає чинності з моменту його державної реєстрації. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати на користь позивача не стягуються.

Outcome: dismissed