Jurisdiction: civil
Date: 2012-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 20.08.2008 р. між ТОВ Порттайр та ним, тобто позивачем, був укладений договір № ПМ64/2008, за яким Споживач придбав автомобіль FIAT Bravo 1.4 (№ кузова 4057744, № кузова в угоді про гарантійні зобов'язання 19800004057744), вартість якого складала 154\~000, 00 грн.; додатково була укладена Угода №133 про гарантійні зобов'язання, якою регулюються відносини між споживачем та відповідачем. Всі питання, що виникають з приводу укладення вищезазначених документів повинні вирішуватися у відповідності до Закону України Про захист прав споживачівта Цивільного кодексу України. Термін гарантії був встановлений на автомобіль - 24 місяці з дня продажу. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, 24.06.2010 р. споживач звернувся до Продавця з письмовою заявою про проведення гарантійного ремонту автомобіля, викладеною у відповідності до вимог Договору, утім, продавець відмовив у реєстрації даної заяви, посилаючись на те, що споживачу треба надіслати її поштою на адресу продавця, що 25.06.2010 р. споживач і зробив (у підтвердження додається : рекомендоване повідомлення про вручення №33104 від 25.06.2010р.). Далі був представлений список недоліків, які були зазначені у заяві: так, станом на 24.06.2010 р. автомобіль по своїм якісним характеристикам не відповідав технічним умовам заводу-виробника з наступних підстав: у верхній частині кермо автомобіля мало дефект у вигляді тріщини довжиною біля 9 см та завширшки біля 0.5см. Цей дефект істотно псував інтер'єр автомобіля. При охолодженні фреону компресор кондиціонера працював так гучно, що створював постійні сильні вібрації, що особливо відчувалося влітку, коли було дуже спекотно, компресор постійно створював сильний дискомфорт водію та пасажирам. В майбутньому це могло призвести до остаточного виходу з ладу кондиціонера та інших вузлів автомобіля. Разом з тим, при повороті вліво та вправо керма, відчувалися скрипи, які створювали дискомфорт при повороті керма. У всіх режимах їзди відбувалися вібрації на важелі КПП. Згідно діагностики ходової частини автомобіля, зробленої на незалежній станції технічного обслуговування, є прояви ненормальної роботи подушки двигуна. Також було складно вмикати 1,2,4,6 та задню передачі КПП (на теперішній час недолік проявляється періодично), при їзді, передні сидіння (водія та пасажира) викликають стук та скрип; шкіра на передніх сидіннях в області спинки потріскалась, з-під капоту чути постійний свист (можливо ременю), підгоріла оптика у лівій та правій протитуманних фарах. Також позивача постійно в процесі експлуатації автомобілю дратував постійний стук в задній частині автомобіля, який перестає бути чути тільки при додаванні гучності на автомагнітолі. Тобто, на переконання позивача, він був вимушений їздити з включеною на високу гучність автомагнітолою постійно. 02.07.2010р. після отримання листа Продавець в особі [PERSON] запросив споживача на розмову 09.07.2010 р. стосовно узгодження питання щодо часткового усунення зазначених у заяві недоліків, в решті решт запропонувавши споживачу часткове усунення недоліків, а саме: перетяжка керма, діагностика свисту під капотом двигуна, заміна правої протитуманної фари (але з лівою фарою існує така ж проблема, як і з правою), заміна вентилятору радіатора. Позивач не дійшов згоди з відповідачем з наступних причин: перетяжка керма його не влаштовувала би, тому що відтворити первісний стан та вигляд керма за межами заводських умов не було можливим, завдяки особливому вініловому шару в верхній частині керма, яким була покрита шкіра керма, та варіант вирішення проблеми, запропонований [PERSON] І.0., не компенсує страждань позивача з приводу неусунення решти зазначених недоліків. Звісно, що заміна однієї протитуманної фари не влаштувала, адже що робити з іншою протитуманною фарою. Також позивача дуже стурбувало та збентежило твердження [PERSON] стосовно того, що в разі вирішення спору у судовому порядку, у Продавця є всі підстави уникнути відповідальності та не виконати зобов'язань, які покладені на Продавця договором та законодавством України. У приклад [PERSON] навів те, що після консультацій з юристами, є всі підстави у вирішенні в судовому порядку спору на користь Продавця, а також, те що, Продавець може зняти з гарантії автомобіль з приводу неналежної експлуатації внаслідок фіксації нібито перевищення максимальних обертів двигуна 163 рази (!!!!), що такі властивості шкіри автомобіля, це нормальна якість товару, та що, можливо, причина підгорілостіпротитуманних фар - це те, що споживач вмикає їх при їзді вдень та таке інше. А враховуючи, що, як зазначається позивачем при зверненні до суду, він десять разів усно повідомляв співробітників Продавця про недоліки шкіри автомобілю та проблеми зі стуком та скрипом передніх сидінь та приїжджав для цього на СТО Продавця через все місто безрезультатно (кожного разу біля 60 км, з вул. Калинова до вул. [PERSON] та назад), позивач відчув себе беззахисним та розгубленим (нанесена суттєва моральна шкода). Тобто, відповідач поставив позивача перед вибором: або усунути недоліки, які вважає за потрібне відповідач (тобто не всі, які передбачені законом), або не турбувати відповідача з порушених питань взагалі. На переконання позивача, він дотримався передбачених ч. 3 ст. 4 Закону України Про захист прав споживачіввимог, тому має право на передбачені ч. 1 ст. 4 Закону, зазначеного вище, та ЦК України права. 17.07.2010 р. на адресу Споживача надійшов лист від 15.07.2010 р. від продавця, яким позивача було інформовано, що автомобіль рішенням продавця знімається з гарантійного обслуговування внаслідок порушення споживачем умов експлуатації. Підставою прийняття такого рішення була інформація нібито отримана за результатами діагностики автомобіля під час звернення Споживача із заявою до Продавця. Згідно із додатком до Листа у вигляді роздруківки технічного огляду, було зафіксовано 163 випадків перевищення максимально допустимих обертів двигуна в період експлуатації автомобіля. Але ця інформація не може бути підставою для зняття автомобіля з гарантійного обслуговування внаслідок того, що збоку Споживача не було ніяких порушень правил користування: автомобіль експлуатувався практично щоденно, переважно для поїздок з дому до роботи та назад. Три рази Споживач їздив на автомобілі до відпусток: два рази в Крим та один раз в Карпати, що складає біля 7 000 км. Ще біля 10 разів були міжміські поїздки, отже загальний пробіг по міжміським напрямкам склав біля 17 000 км. Враховуючи пробіг автомобілю 50 000 км на протязі 23 місяців щоденно в середньому автомобіль проїжджав за період користування ним по місту 50 000 км - 17 000 км = 37 000 км / 23 місяці / ЗО днів = 45 км, що відповідає дійсності, враховуючи, що відстань від помешкання Споживача до його роботи становить 15 км. Хоча згідно умов гарантії пробіг автомобілю не повинен перевищувати 100 000 км за два роки експлуатації. Виробником передбачено функцію обмеження максимальних обертів двигуна(так звана відсічка), яка не дозволяє користувачу автомобіля вийти за межі максимально-допустимого режиму роботи двигуна. Інформація стосовно обмеження обертів двигуна під час експлуатації автомобіля, на яку посилається Продавець, ніяким чином не була доведена до споживача, що є порушенням п. 10 ст. 15 Закону. В документації на автомобіль також про максимальні оберти двигуну не йде мови, тобто, виробником передбачено захист у вигляді відсічки, який включає можливість порушення режиму експлуатації двигуна автомобіля внаслідок можливого перевищення обертів. І вірогідно з цього приводу виробник не вважав за потрібне інформувати споживача про будь-яке обмеження обертів двигуна, окрім автоматичних функцій обмеження. Отже відмова Продавця у задоволенні законної вимоги Споживача :про усунення недоліків є безпідставною, та такою, яка може бути причиною для подальшого погіршення стану автомобіля після передбаченого умовами Угоди гарантійного строку обслуговування. А відмова Продавця у задоволенні законних вимог Споживача щодо усунення недоліків повинна бути виконана, починаючи з дати звернення споживача, тобто з 06.07.2010 р. (підтвердженням чого, на переконання позивача, є повідомлення про вручення, за підписом [PERSON] від 06.07.2010 р.). Після відмови Продавця, Позивач 22.07.2010 р. звернувся із заявою до [PERSON] з питань захисту прав споживачів департаменту споживчого ринку і сфери послуг Дніпропетровської міської ради, яке виїзною комісією провело перевірку законності дій Відповідача, внаслідок чого відповідач зателефонував позивачу та запросив на розмову відносно узгодження вирішення проблем з автомобілем. 26.08.2010 р. позивач в черговий раз доставив автомобіль до відповідача, де була проведена діагностика автомобілю та укладена письмова угода, якою Відповідач зобов'язався усунути виявлені недоліки та подовжити (а фактично відновити неправомірно скорочений) термін гарантійного обслуговування на два місяці (тобто, на переконання позивача, відповідач своїми діями неправомірно відмовив у гарантійному обслуговуванні Позивачу з підстави перевищення максимально допустимої кількості обертів двигуна при користуванні автомобілем. Фактичне усунення виявлених в процесі діагностики недоліків відбулося 24.09.2010 р., коли [PERSON] чергового разу доставив автомобіль до Відповідача. Також вранці 07.09.2010 р. автомобіль внаслідок не усунення недоліків перестав виводитися, після чого позивач звернувся до фірмової СТО Укрторг-сервіс, де після діагностики було з'ясовано, що ушкоджений акумулятор. Вартість ремонтних робіт склала відповідно до Заказу-наряду 956, 00 грн. З будинку позивача до СТО автомобіль був доставлений за допомогою автомобіля знайомого позивача [PERSON], в результаті чого позивач сплатив йому за послуги 200,00 грн. З моменту офіційного звернення (06.07.2010р - дата отримання Заяви Продавцем), у відповідності до ч. 3 ст. 709 Кодексу продавець повинен був усунути заявлені Споживачем недоліки в строк 14 днів (ніякої усної домовленості про встановлення строку усунення недоліків не було), тобто до 21.07.2010 р, але фактично до 24.09.2010 р. Продавцем не було здійснено усунення встановлених ним же недоліків. Таким чином загальна затримка строку, передбаченого законом для усунення встановлених продавцем недоліків, склала 85 днів, та у відповідності до ч. 5 ст.709 ЦК за вищезазначену затримку усунення недоліків продавець повинен заплатити Споживачу неустойку у розмірі одного відсотка за кожен день прострочення: 154 000 грн. * 1% *85 днів = 130\~900,00 грн. Окрім того, Продавцем не було усунено всіх наявних недоліків та після усунення встановлених ним недоліків (відповідно до письмової угоди від 26.08.2010 р.), залишилися наступні: при повороті вліво та вправо керма, відчувається скрип, який створює дискомфорт, при їзді, передні сидіння(водія та пасажира) викликають стук та скрип, шкіра на передніх сидіннях в області спинки потріскалась, з-під капоту чути постійний свист ременю ГРМ, при русі автомобілю в задній частині салону наявний дратуючий стук. Ремінь ГРМ було замінено на новий 11.01.2011 р. відповідно до товарного чека № 111. Ціна заміни склала 250,00 грн. та вартість робот по заміні ременю ГРМ склала 450,00 грн. Перелічені не усунуті недоліки й досі наявні при експлуатації автомобілю, тобто, загальна затримка строку, передбаченого законом для усунення недоліків, склала 204 дні (85 днів, (з 07. О6. 2010 р. до24.09.2010 р.) та 119 днів (з 25.09.2010 р. до 20.01.2011р.)). У відповідності до ч.5 ст.709 Кодексу за вищезазначену затримку усунення недоліків продавець повинен сплатити Споживачу неустойку у розмірі 1% за кожен день прострочення: 154 000 грн. * 1% *204 дні = 314\~160, 00 грн. Враховуючи, що позивач звертався із Заявою до Продавця двічі та втретє, він приїхав на автомобілі на СТО Продавця по запрошенню [PERSON] для приватної розмови, позивачем зазначається, що він має право на компенсацію витрат, пов'язаних з транспортуванням автомобіля до СТО Продавця, виходячи з наступного розрахунку: відстань у два напрямки з вул. Калинова до СТО дорівнює 60 км. Відстань 600 поїздок (три рази для діагностики та два рази для розмов та один раз для усунення недоліків) дорівнює 480 км. Автомобіль витрачає 10 л пального на 100 км у міському режимі їзди. Тобто позивач витратив 10 х 480/100 = 48 літрів пального (бензин марки 95 Premium або Ventus), ціна якого дорівнює 8.50 грн. за 1 літр, отже загальна вартість витраченого пального складає 408,00 грн. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, під час здійснення ознайомлення в [PERSON] з матеріалами справи за заявою позивача було знайдено відповідь на повторну заяву про проведення гарантійного ремонту автомобіля, яка надійшла з ТОВ Порттайр, в якій відповідач наголосив на тому, що підставою для відмови у проведенні гарантійного ремонту автомобілю стало наступне: лбладнанням було зафіксовано порушення в експлуатації автомобілю (перевищення 163 рази допущених максимальних режимів роботи двигуна), відмова самого Покупця від часткового задоволення його вимог, ненадання оригіналу Сервісної книжки. В спростування зазначеного позивачем наголошується на наступному: навіть в додатку до відповіді Відповідача, де йдеться мова про 163 оберти, в п. Неисправности выявленные блокомміститься запис: Не имеются неисправности. При проведенні діагностики автомобілю 26.08.2010 р. Відповідачем за проханням позивача було зроблено два заміри кількості обертів двигуна, за результатами яких було встановлено, що в перший раз (09:18:39) кількість обертів досягла 168 разів, а в другому замірі (09:36:45) кількість обертів становила вже 171 раз. Час між проведеними замірами склав приблизно 18 хвилин. За ці 18 хвилин, посадовою особою TOB Порттайрбуло здійснено 3 спроби набрати максимальні оберти двигуна, коли автомобіль не знаходився в русі, що призвело до зміни показника до 171 обертів. Це спростовує твердження Відповідача про те, що нібито Позивач намагався гальмувати за допомогою двигуна, щo призвело до 163 разів перевищення максимально допустимих обертів. Тлумачити позицію Позивача, як відмову не можна, адже він лише наполягав на задоволенні в повному обсязі виявлених недоліків, які згодом (друга протитумана фара та ремонт сидіння) та заявив про те, що буде скаржитися у відповідні установи; оригінал сервісної книжки надавався кожного разу з моменту придбання автомобіля, коли Позивач з'являвся на СТО ТОВ Порттайр, свідком чого є [PERSON], після законної перевірки дій Відповідача [PERSON], Відповідач зрозумів протиправність своїх дій, та угодою подовжив термін гарантійного обслуговування автомобіля та частково усунув недоліки, що міг зробити і раніше. Відтак, на переконання позивача, відмова Відповідача у проведенні гарантійного усунення недоліків автомобіля є безумовною та ніяким чином не залежить від думки Позивача з цього приводу; а така позиція Відповідача, викладена у листі до [PERSON], є намаганням уникнути відповідальності за вчинені порушення закону та прав Позивача. 28.08.2010 р. позивач з діагнозом гіпертонічна криза потрапив до 9-ї міської лікарні, 23.12.2010 р. позивач знову потрапив до 9-їміської лікарні з серцевим нападом. В цей період у Позивача також був ще один випадок серцевого нападу, внаслідок чого він опинився в лікарні м. Бердянська; до цього моменту за станом здоров'я позивач не мав можливості подати позовну заяву до суду. Як зазначено вище, такими діями позивачу було нанесено істотну моральну шкоду відверто зневажливим та впевнено безкарним відношенням до його законних прав, яку потрібно було б стягнути з Відповідача в якості компенсації завданої моральної шкоди таку суму, яка була б відчутна для Відповідача та була б прикладом для інших продавців, щоб в подальшому попередити таке свавілля по відношенню до прав споживачів, та водночас була б суттєвою для позивача для належної компенсації завданих страждань та втрати дорогоцінного часу. Утім, позивач вважає, що стягнення передбаченої законом неустойки на користь Позивача буде достатньою компенсацією для поновлення порушених прав Споживача. У звязку з вищенаведеним у позові й заявленов вимогу про стягнення з відповдіача на користь позивача 314\~160,00 грн. неустойки внаслідок затримки в усуненні недоліків, про стягнення з відповідача на користь позивача 700,00 грн. в якості компенсації за заміну ременю ГРМ, про стягнення з відповідача на користь позивача 408,00 грн. в якості компенсації за транспортування автомобілю до відповідача, про стягнення з відповідача на користь позивача 956,00 грн. в якості компенсації витрат на заміну акумулятора, про стягнення з відповідача на користь позивача 200,00 грн. в якості компенсації за транспортування автомобілю до СТО Укрторг-Сервіс, про зобовязання відповідача усунути недоліки автомобілю [NUMBER]. За розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 976\~360,00 грн. неустойки внаслідок затримки в усуненні недоліків. В обґрунтування позивач посилається на те, що перелічені в позовній заяві не усунуті недоліки й досі наявні при експлуатації автомобілю. Тобто загальна затримка строку, передбаченого законом для усунення недоліків додатково до заявленого в позовній заяві склала 503 дня ( з 21.01.2011 р. до 06.06.2012 р.), а загалом затримка складає 707 днів (з 07.06.2010 р. до 06.06.2012 р.). У відповідності до ч. 5 ст. 709 Кодексу за вищезазначену затримку усунення недоліків Продавець повинен сплатити Споживачу неустойку у розмірі одного відсотка за кожен день прострочення: 154 000 грн. * 1% *707 днів = 1 088\~780,00 грн. Інші вимоги позову просив суд розглядати в редакції позову, котрий надійшов до суду. Відповідач позов не визнав повністю, та, заперечуючи, наголошував на відсутності підстав для задоволення позову. Заперечуючи, відповідач наголошував, що в позовній заяві позивача зазначено, що позивач звернувся до відповідача із заявою 24.06.2010 р. із вимогами про проведення відповідачем гарантійного обслуговування, а відповідач в свою чергу відмовився від приймання заяви позивача та позивач був змушений направити свою заяву поштою. Утім, дане твердження не відповідає дійсності: позивач надав Заяву відповідачу 02.07.2010 р. (цією ж датою вона і підписана позивачем) в письмовому виді та вона була прийнята відповідачем. Можливо цю саму заяву й направляв позивач 26.06.2010 р., але як зазначено у повідомленні про вручення, яке до матеріалів справи додав позивач - отримана вона була відповідачем лише 07.08.2010 р. (дата зазначена у повідомленні на поштовому штампі). Той факт, що заява була прийнята відповідачем підтверджений тим фактом, що позивач в позовній заяві сам і зазначив, що 02.07.2010 р. відповідач запросив позивача для проведення тестування автомобілю - тобто в дату звернення позивача до відповідача. Окремо відповідач наголошує на факті підробки дати, зазначеної у поштовому повідомленні про вручення заяви позивача виправлення ручкою дати отримання повідомлення з восьмого місяця 2010 р. на сьомий, коли як на поштовому штампі зазначена інша дата 07.08.2010 р.). Таким чином, твердження позивача про відмову відповідача від приймання заяви про проведення гарантійного обслуговування автомобілю позивача не відповідають дійсності. Щодо вимог позивача, зазначених в Заяві від 02.07.2010 р., відповідач зазначає, що позивач двічі звертався до відповідача із заявами про проведення гарантійного ремонту автомобілю та здійснення діагностики і його вимоги наведені в таблиці. №Дефекти, зазначені в Заяві від 02.07.2010 р.Дефекти, зазначені в Заяві від 13.07.2010 р.Дефекти, зазначені в Позові від 20.01.2011 р.Відношення до гарантійних зобовязаньПропозиції відповідача[PERSON] позивача до 24.09.10 Недоліки, що були усунені 24.09.10 1Деформація шкіри на керміДеформація шкіри на керміДеформація шкіри на кермініПеретяжка кермавідмоватак 2Гучна робота компресора кондиціонеруГучна робота компресора кондиціонеруГучна робота компресора кондиціонеру такЗаміна вентилятора кондиціонерувідмоватак 3Скрипи по повороті кермаСкрипи по повороті кермаСкрипи по повороті кермаНе можливо зазначити бо факт не підтвердивсяВідмова - При тестуванні недолік не підтвердивсявідмова 4Вібрації на важелі КППВібрації на важелі КППВібрації на важелі КППНе можливо зазначити бо факт не підтвердивсяВідмова - При тестуванні недолік не підтвердивсявідмова 5Складне перемикання 1,2,4,6 та задню передачіСкладне перемикання 1,2,4,6 та задню передачіСкладне перемикання 1,2,4,6 та задню передачіНе можливо зазначити бо факт не підтвердивсяВідмова - При тестуванні недолік не підтвердивсявідмова 6Скрип передніх сидінь при їздіСкрип передніх сидінь при їздіСкрип передніх сидінь при їздітакНе є недоліком, згода на усуненнявідмоватак 7Тріщини на спинках передніх сидінь Тріщини на спинках передніх сидінь Тріщини на спинках передніх сидінь ніВідмова - це є результатом природного зносувідмова 8Свист з під копотуСвист з під копотуСвист з під копотуніПри тестуванні недолік не підтвердився, але відповідач запропонував перетягування ременю. відмова 9Підгорілість оптики в правій протитуманній фаріПідгорілість оптики в правій та лівій протитуманній фаріПідгорілість оптики в правій та лівій протитуманній фарі такВідповідач погодився на заміну фар.відмоватак 10 Стук в задній частині автомобілю ніЗ даним недоліком позивач не звертався 11Пошкодження гумового заднього кріплення глушника Не є недоліком, згода на усуненнявідмовані Таким чином, із 11 вимог позивача, зазначених у заяві від 02.07.2010 р., як зазначається відповідачем, 4 дефекти не підтвердились зовсім (п.п.3,4,5,8); 6 вимог відповідач погодився задовольнити (п.п.1,2,6,8,9,11), 1 вимогу відповідач відмовився задовольняти (п.7). Після пропозиції відповідача на задоволення 6 вимог позивача, останній відповів, що це його не влаштовує і йому потрібне або все або нічого та він в судовому порядку все вирішить. Заперечуючи, відповідач обґрунтовую свою позицію наступним. Так, деформація шкіри на вініловому покритті керма довжиною біля 9 см шириною біля 0,5 см: даний дефект є результатом механічного пошкодження та не є обєктом гарантійного обслуговування згідно Розділу 4 Угоди. Але, дану вимогу Покупця Продавець погодився задовольнити, здійснивши перетяжку керма новою шкірою, на що Покупець не погодився, наполягаючи на повній заміні керма з тієї причини, що йому потрібно відтворити первісний стан та вигляд керма. Щодо гучної роботи компресора кондиціонеру при охолодженні фреону, то дану вимогу Покупця Продавець також погодився задовольнити шляхом заміни вентилятору кондиціонеру, який мав незначний люфт підшипника, але який не може впливати на нормальну роботу кондиціонеру. З приводу дискомфорту при поворотах керма, що виражався в скрипах при поворотах керма, то при тестовому випробуванні роботи автомобілю в присутності двох Сторін цей факт не підтвердився. Вібрація на важелі КПП: при тестовому випробуванні роботи автомобілю в присутності двох Сторін цей факт не підтвердився, на що Покупець відповів, що це буває лише іноді; складне вимикання 1,2,4,6 та задньої передачі КПП. Також, як і у випадках, зазначених раніше, при тестовому випробуванні роботи автомобілю в присутності двох сторін цей факт не підтвердився. Але, відповідач наголошує, що за умови підтвердження даного факту, то це могло виникнути тільки у випадку зносу дисків зчеплення, на які у відповідності з Розділом 4 Угоди - гарантійні зобовязання не поширюються. Щодо скрипу та стуку переднього пасажирського сидіння, що виникає при їзді, то даний стук може виникати тільки у випадку різкого гальмування та прискорення або при їзді по нерівним дорогам без пасажира на сидінні. Дана обставина є технологічною особливістю і присутня у всіх нових автомобілях. Цю незручну для Покупця особливість автомобілю Продавець погодився усунути. З приводу свисту, який Покупець чув з під капоту, то при тестовому випробуванні роботи автомобілю в присутності двох Сторін цей факт не підтвердився, але таке може іноді траплятися при ослабленні натяжки ременю приводу генератора, який можливо усунути шляхом регулювання натягу ременю або його заміни. Згідно Розділу 4 Угоди гарантійні зобовязання не поширюються на недоліки, яки виникли внаслідок природного зносу привідних ременів Щодо підгоряння оптики у лівій та правій протитуманних фарах: згідно із заявою від 02.07.2010 р. та обстеження автомобілю 09.07.2010 р. була виявлена зміна кольору скла протитуманних фар (пожовтіння), що свідчить про неналежне використання цього приладу з на ступних причин. Так, протитуманні фари повинні використовуватися тільки при несприятливих погодних умовах (при наявності туману, дощу та інш.). Використання цих фар без наявності відповідних погодних умов заборонено Правилами дорожнього руху та Законом України Про дорожній рух. Неодноразово Продавець звертав увагу Покупця на те, що використання протитуманних фар при сонячній погоді псує поверхню фари, на що Покупець відповів А де це написано? як мені зручно так я і буду іздити. Тобто порадами та звичайною логікою Покупець не прагне керуватися. Утім, продавець погодився на заміну правої протитуманної фари. Але, вже 13.07.2010 р. Покупець забажав на всяк випадок замінити ще і ліву фару. Огляд лівої фари показав, що пожовтіння в меншому ступені присутнє й у лівій фарі. Продавець звязався з виробником для консультації відносно інформації з можливих причин виникнення таких пожовтінь фар, на що отримав відповідь, що таке пожовтіння обох фар одночасно можливе тільки при довготривалому використанні не у відповідності з призначенням, тобто з включеними фарами при високій температурі повітря (в спекотні дні). Таким чином, в заміні фари виробник відмовив и погодження Продавця на заміну однієї фари за власний рахунок було проявом лояльності до Покупця та бажанням задовольнити потреби Покупця в найбільшому обсязі; але й ця пропозиція Покупця не влаштувала. З приводу стуку в задній частині автомобілю, який постійно дратує Покупця та його пасажирів, то при тестовому випробуванні роботи автомобілю в присутності двох Сторін цей факт не підтвердився. В той же час щодо подряпаної шкіра на спинках передніх сидінь, то це є єдиною вимогою Покупця, яку Продавець відмовився задовольнити з наступних причин: потертість шкіри є результатом природного зносу та згідно Розділу 4 Угоди і не є предметом гарантійного обслуговування. Разом з тим, відповідач наголошує, що відповідно до ч. 4 ст. 612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Таким чином, відмова позивача від задоволення його вимог згідно Угоди № 133 не може бути підставою для притягнення до відповідальності відповідача за прострочення виконання свого зобовязання з проведення гарантійного ремонту автомобілю позивача. З питання правомірності відмови відповідача у здійсненні гарантійного ремонту автомобілю позивача, відповідачем зазначається, що у заяві позивача від 02.07.2010 р. містилось 11 вимог щодо усунення недоліків автомобілю, які на його думку повинні були бути виконані відповідачем. Саме у цій Заяві від 02.07.2010 р. позивач просив здійснити компютерну діагностику автомобілю для виявлення всіх його дефектів. 09.07.2010 р. позивач надав автомобіль відповідачеві і на фірмовому обладнанні відповідача для тестування автомобілів Bosch Motronic Продавець у присутності Покупця здійснив тестування показників роботи автомобілю, за результатами якої були встановлені наступні моменти: перевищення максимальних обертів двигуна, які сталися 163 рази; при огляді автомобілю були виявлені та зафіксовані на фото сліди вмятин на днищі, вихлопній трубі та колісних дисках, що вказує на неправильну експлуатацію автомобілю; останні параметри роботи автомобілю були цілком нормальними. Відповідач звертає увагу, що перевищення максимальних обертів двигуна, які припустив під час експлуатації автомобілю позивач допустив 163 рази і дане порушення правил експлуатації є підставою для відмови відповідача у гарантійному обслуговування згідно Розділу 4 Угоди № 133 про гарантійні зобовязання, що була укладена між позивачем та відповідачем 21.08.2008 р., де зазначено, що гарантійні зобовязання не дійсні в наступному випадку: якщо у розпечатках діагностичного компютера будуть зафіксовані перевищення допущених максимальних режимів роботи двигуна. Після виявлення відповідачем зазначеного порушення експлуатації автомобілю позивачем, 16.07.2010 р. відповідач направив на адресу позивача відповідь на Заяву від 15.07.2010 р., в якій повідомив позивача про виявлені порушення та відмову у проведенні гарантійного ремонту автомобілю. На переконання відповідача він не порушував п. 10 ст. 15 Закону України Про захист прав споживачів, відповідно до якого споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію повинна містити: правила та умови ефективного і безпечного використання продукції. Дане твердження позивача, на переконання відповідача, не відповідає дійсності з тієї причини, що під час укладання Договору купівлі-продажу позивачу разом із автомобілем був переданий повний пакет документів, серед яких була Інструкція по експлуатації автомобілем, а також Угода № 133. Підписуючи Угоду № 133 від 21.08.2008 р., позивач був ознайомлений з вимогами та правилами експлуатації автомобілю - і положення про неприпустимість перевищення обертів двигуна автомобілю міститься саме в цій Угоді. Крім того, на переконання відповідача причини та дії позивача, які викликали таке порушення, є наступними. Як зазначено в заяві Покупця виробником передбачені обмеження максимальних обертів двигуна (так звана відсічка), яка не дозволяє користувачу автомобілю вийти за межі максимально-допустимого режиму роботи двигуна. Але ця відсічкадіє тільки при збільшенні швидкості автомобілю. У випадку Покупця таке перевищення сталось з іншої причини при екстреному (різкому) гальмуванні автомобілю за допомогою двигуна (тобто шляхом переключання КПП) на великій швидкості на понижені передачі. Такий стиль їзди є спортивним, що не відповідає призначенню цього автомобілю. Водночас, відповідач звертає увагу, що режими обертів та роботи двигуна в автомобілі фіксує тахометр, який знаходиться перед очима водія на панелі приладів. В тахометрі є стрілка та червона зона, яка окреслена рисками і кожний водій знає, що таке тахометр, навіщо він потрібний та те, що коли стрілка тахометра попадає в червону зону це означає, що перевищені максимально допустимі оберти двигуна. І якщо, водій не володіє такими знаннями при експлуатації автомобілю йому слід звертатись не до станцій технічного обслуговування, а до автошколи. Володіння такими елементарними правилами управління транспортним засобом розяснюється водіям у автошколі, і навчання правилам керування автомобілем не є обовязком відповідача та не є порушенням п. 10 ст. 15 Закону України Про захист прав споживачівз боку Продавця. Крім того, згідно Розділу 3 Угоди усі вимоги споживача розглядаються після предявлення останнім наступних документів: оригіналу Сервісної книжки та товару, копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копії паспорту, копії паспорту (копії сторінок паспорту, де зазначено прізвище, імя, по батькові та адреса проживання Покупця) або юридичні реквізити Покупця, копію свідоцтва платника податків як для юридичної так і для фізичної особи. Датою звернення Покупця з вимогою, вважається дата передачі дилерському підприємству (відповідачу) оформленої належним чином Заяви з додаванням документів зазначених вище документів. У випадку, коли Покупець не надав Дилерському підприємству оформлену належним чином Заяву та комплект документів, звернення Покупця не є дійсним. При зверненні позивача до відповідача 02.07.2010 р. (дата першої заяви) та при наданні автомобілю для тестування 09.06.2010 р. оригінал Сервісної книжки Покупець так і не надав і тому не можливо датою звернення позивача вважати а ні 02.07.2010 р. (дата надходження першої заяви), а ні 09.07.2010 р. (дата проведення діагностики), а ні 06.08.2010 р. (дата надходження повторної заяви, зазначена у поштовому повідомленні). Датою звернення позивача згідно Угоди № 133 вважається 24.09.2010 р., коли брат позивача надав автомобіль для проведення гарантійного ремонту разом із оригіналом Сервісної книжки. [PERSON] до ч. 2 ст. 679 ЦК України якщо продавцем надані гарантії щодо якості, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. На переконання відповідача, цілком зрозуміло, що позивач постійно порушує правила експлуатації автомобілю, що підтверджується наявністю встановлених фактів перевищення максимальних обертів двигуна, пошкоджень днища, вихлопної труби та колісних дисків, діагностичним обладнанням та тестуванням автомобілю. Підтвердженням порушення позивачем правил користування автомобілем є результати компютерного тестування автомобілю, що було проведено відповідачем і результати якого позивач додав до позовної заяви, а також фотографії окремих вузлів автомобілю, які додані до матеріалів справи позивачем. Таким чином, Продавець правомірно відмовив Покупцю у проведенні Гарантійного ремонту автомобілю з наступних причин: компютерним обладнанням було зафіксовано порушення в експлуатації автомобілю (перевищення 163 рази допущенних максимальних режимів роботи двигуна); ненадання оригіналу Сервісної книжки. Щодо надання відповідачу позивачем повторної Заяви від 13.07.2010 р., то 06.08.2010 р. (дата зазначена у поштовому повідомленні про отримання листа - міститься в матеріалах справи, наданих позивачем) відповідачем була отримана повторна Заява позивача від 13.07.2010 р., в який позивач розширив коло своїх вимог до відповідача. У повторній Заяві вже вдруге позивач наполягав на проведенні гарантійного ремонту та разом з тим забажав замінити крім правої ще і ліву передню фару тобто за 11 днів (термін між поданням першої та повторної Заяв) пожовтіла ще і друга передня фара. 16.08.2010 р. відповідач надав письмову [PERSON] на Повторну Заяву позивача, в якій, не зважаючи на попередню відмову у проведенні гарантійного ремонту, з метою мирного врегулювання спору, знову погодився на часткове задоволення вимог позивача і тільки в обсязі, який відповідає умовам Угоди про гарантійні зобовязання № 133 від 21.08.2008 р. З приводу безпідставного звернення позивача до [PERSON] з питань захисту прав споживачів Дніпропетровської міської ради, то 22.07.2010 р. Покупцем була подана заява на імя заступника директора департаменту начальника управління з питань захисту прав споживачів Дніпропетровської міської ради (далі [PERSON]), в який Покупець просив надати допомогу по відновленню порушених прав Покупця та у вирішенні питання про відшкодування завданих йому збитків та здійснення Продавцем усунення недоліків, притягнути до відповідальності Продавця за порушення, продовжити термін гарантійного обслуговування відповідно до строку затримки виконання Продавцем своїх обовязків. У відповідь на вказану заяву відповідач зазначає, що твердження позивача про відмову відповідача у гарантійному обслуговуванні не відповідає дійсності та фактичним обставинам з причин, зазначених вище (відповідач погодився задовольнити вимоги позивача в обсязі, зазначеному в Гарантійній угоді, що не влаштувало самого позивач), що відповідач скористався своїм правом на відмову в гарантійному обслуговуванні Товару позивача тільки після відмови позивача від часткового задоволення його вимог. За результатами розгляду скарги позивача, співробітниками [PERSON] був складений Акт № 128762 від 17.08.2010 р., в якому [PERSON] зобовязало відповідача виконати вимоги позивача згідно з вимогами діючого законодавства України. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України Про захист прав споживачів споживач зобовязаний перед початком експлуатації товару уважно ознайомитися з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником (продавцем, виконавцем) документації на товар, тобто з Інструкцією по експлуатуванню. В даному документі є багато розяснень стосовно правил експлуатації автомобілю, в разі необхідності розяснення умов та правил використання товару до початку використання товару звернутися за розясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції. Утім, позивач жодного разу, про що наголошується відповідачем, не звертався до відповідача за будь-якими розясненнями, навпаки, сам відповідач неодноразово звертав увагу позивача на неправильну експлуатацію позивачем автомобілю, але поради відповідача позивач ігнорував, заявляючи: А де це написано? Як мені зручно так я і буду їздити. Також споживач зобовязаний користуватись товаром згідно з його цільовим призначенням. Відповідач наголошує, що автомобіль позивача призначений для щоденного використання у звичайному режимі, і позивачу з його спортивним стилем їзди вірогідно треба купувати спортивні автомобілі. Обовязок споживача у відповідності до зазначеної вище правової норми становить також наступне: з метою запобігання негативним для споживача наслідкам користування товару застосовувати передбачені виробником в товарі засоби безпеки з дотриманням передбачених експлуатаційною документацією спеціальних правил, а в разі відсутності таких правил в документації дотримуватися звичайних розумних заходів безпеки, встановлених для товарів такого роду. На думку відповідача цілком зрозуміло, що протитуманні фари треба включати при наявності туману, що при їзді треба дивитися на панель приладів, звертати увагу на тахометр та на режими роботи двигуна, що небажано їздити через глибокі ями та перетинати через високі бордюри та інше. І якщо це сталось, то не шукати того, хто би міг за це заплатити, а повторно звернутися до автошколи. [PERSON] до ч. 1 ст. 7 Закону - Виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. [PERSON] до Угоди про гарантійні зобовязання гарантійний термін складає два роки та починається з дати передачі Товару Покупцю, яка зазначається в довідці-рахунку або квитанції та Сервісній книжці на товар. Акт приймання-передачі транспортного засобу був укладений між сторонами 21 серпня 2008 року і гарантійний термін на автомобіль скінчився 21 серпня 2010 р. В Розділі 1 Угоди про гарантійні зобовязання зазначено, що ця Угода є документом, що регулює відносини між сторонами по гарантійним зобовязанням відповідача перед позивачем. На виконання умов Угоди про гарантійні зобовязання та Акту № 128762 від 17.08.2010 р., відповідач 18.08.2010 р. направив на адресу позивача [PERSON] на повторну заяву, де запросив на зустріч позивача для проведення повторної діагностики. 26.08.2010 р. на СТО відповідача була проведена повторна діагностика автомобілю і підтвердились лише ті дефекти, які були виявлені і при проведенні першої діагностики 09.07.2010 р., а саме: гучна робота компресора кондиціонеру (п.2 Таблиці), підгорілість оптики в протитуманних фарах (п.9 Таблиці), деформація шкіри на кермі (п.1 Таблиці), стук в задній частині автомобілю (п.10 Таблиці), скрип передніх сидінь при їзді (п.6 Таблиці). Всі зазначені дефекти відповідач погодився усунути та подовжити строк гарантії на 2 місяці, тобто до 21 жовтня 2010 р., про що був складений Акт від 26.08.2010 р., підписаний обома сторонами. Але, після складання цього Акту позивач не надав відповідачу свій автомобіль для здійснення ремонту, зник та не відповідав на телефонні дзвінки відповідача. Відповідач марно прочекав позивача 14 днів та був вимушений направити запрошення поштою, яке позивач отримав 10.09.2010 р., але надав автомобіль брат позивача [PERSON], а не сам позивач, тільки 24.09.2010 року. Тобто, твердження позивача про навмисне невиконання ремонту не відповідає дійсності, тому що позивач не надав автомобіль для проведення ремонту. Разом з тим, щодо безпідставної вимоги позивача про стягнення 956,00 грн. в якості компенсації витрат на заміну акумулятора та 200, 00 грн. в якості вартості доставки автомобілю позивача до ТОВ Укрторг-Сервіс, відповідачем зазначається, що в позовній заяві позивач стверджує, що внаслідок не усунення відповідачем недоліків, 07.09.2010 р. перестав заводитися автомобіль і позивач був вимушений замінити акумулятор на іншій станції технічного обслуговування ТОВ Укрторг-Сервіс. На це слід зазначити, що у переліку вимог позивача по усуненню недоліків автомобілю, зазначених в обох заявах (від 02.06.2010 р. та 13.07.2010 р.) та в самій позовній заяві позивача жодного разу не було згадано про наявність недоліків у роботі акумулятора автомобілю, даний можливий недолік не був предметом досудового врегулювання спору і відповідач жодним чином не був повідомлений позивачем про існування проблем в роботі акумулятора. Також слід зазначити про відсутність причино - наслідкового звязку між недоліками автомобілю, що були предметом досудового врегулювання спору, та роботою акумулятора автомобіля позивача. Крім того, в Розділі 3 (абз. 5) Угоди № 133 зазначено наступне: Якщо у разі виявлення Незначного недоліку або Недоліку товару, подальша експлуатація Товару (рух автомобілю) не можлива до їх усунення, Покупець зобовязаний одразу зявитися до дилерського підприємства та повідомити останнього про виявлення Незначного недоліку або Недоліку при наявності якого, експлуатація Товару (рух автомобіля) не можлива, або може спричинити погіршення технічного стану Товару або створити погрозу безпеки життя Покупцю або інших осіб. В даному випаду при підтвердженні Дилерським підприємством неможливості подальшої експлуатації Товару, Покупець має право вимагати безоплатного транспортування Товару до найближчого Дилерського підприємства. Рішення про безоплатне транспортування Товару приймається тільки Дилерським підприємством. В інших випадках доставка Товару до найближчого Дилерського підприємства для усунення Незначних недоліків або Недоліку та отримання Товару після проведення гарантійного ремонту, виконується за рахунок Покупця. Водночас, у Розділі 4 Угоди № 133 зазначено, що гарантійні зобовязання недійсні в наступних випадках: покупець відразу після виявлення Незначного недоліку, Недоліку або Істотного Недоліку не звернувся до Дилерського підприємства або продовжував експлуатацію Товару, що призвело до погіршення технічного стану Товару або погіршення стану Незначного недоліку, Недоліку або Істотного Недоліку. Таким чином, всупереч Угоді № 133 позивач не звертався та не повідомляв відповідача про наявність недоліків в роботі акумулятора, не виконав таким чином умов Угоди № 133, тому відповідач вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості акумулятора и вартості доставки автомобілю до СТО, на якому було здійснена заміна акумулятора, є безпідставними та такими, що не відповідають умовам Угоди № 133 та Закону України Про захист прав споживачів. Щодо вимоги позивача про стягнення 700,00 грн. в якості компенсації за заміну ременю ГРМ, то відповідач також не погоджується із даною вимогою: відповідно до Розділу 4 Угоди № 133 в порядку гарантійного ремонту не використовується наступне: роботи з виконання регулювальних робіт на капоті, дверях, кришках багажного відсіку, клапанах, фарах, кутах встановлення коліс, кутах попередження запалення, обертах холостого ходу, привідних ременях та інші роботи, які виникла внаслідок природного зносу. Таким чином, заміна ременю ГРМ згідно Угоди № 133 не може бути предметом гарантійного ремонту автомобілю позивача і вимоги позивача про стягнення компенсації вартості цього ременю та вартості робіт з його заміни вважає відповідач безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На переконання відповідача й є безпідставною вимога позивача про стягнення 408,00 грн. в якості компенсації за транспортування автомобілю до відповідача. В позовній заяві позивач просить суд стягнути 408,00 грн. в якості компенсації за транспортування автомобілю відповідача (6 разів). На це слід зазначити, що позивач всього три рази транспортував автомобіль до відповідача, а не шість разів, як зазначено в позовній заяві: 09.07.2010 р. (для проведення діагностики), 26.08.2010 р. (дата проведення повторної діагностики автомобілю) та 24.09.2010 р. (для здійснення гарантійного ремонту). 02.07.2010 р. (перше звернення позивача із заявою) позивач зявлявся до відповідача без автомобілю і тому відповідач не зміг провести діагностику автомобілю саме 02.07.2010 р., а проведення діагностики було проведене 09.07.2010 р. [PERSON] до Розділу 3 (абз.5) Угоди № 133 зазначено, що якщо у разі виявлення Незначного недоліку або Недоліку товару, подальша експлуатація Товару (рух автомобілю) не можлива до їх усунення, Покупець зобовязаний одразу зявитися до Дилерського підприємства та повідомити останнього про виявлення Незначного недоліку або Недоліку при наявності якого, експлуатація Товару (рух автомобіля) не можлива, або може спричинити погіршення технічного стану Товару або створити погрозу безпеки життя Покупцю або інших осіб. В даному випаду при підтвердженні Дилерським підприємством неможливості подальшої експлуатації Товару, Покупець має право вимагати безоплатного транспортування Товару до найближчого Дилерського підприємства. Рішення про безоплатне транспортування Товару приймається тільки Дилерським підприємством. В інших випадках доставка Товару до найближчого Дилерського підприємства для усунення Незначних недоліків або Недоліку та отримання Товару після проведення гарантійного ремонту, виконується за рахунок Покупця. Таким чином, позивач має право вимагати компенсацію за транспортування автомобілю до відповідача при наступних умовах: наявність Недоліку, який робить неможливим подальшу експлуатацію автомобілю; наявність Недоліку, який може спричинити погіршення технічного стану автомобілю; наявність підтвердження відповідачем неможливості подальшої експлуатації автомобілю. Жодної із цих умов Угоди № 133 не існувало, і тому відповідач вважає, що у задоволенні вимог позивача про стягнення компенсації за транспортування позивачем автомобілю до відповідача не підлягає задоволенню. Разом з тим, й є такими, що не відповідають дійсності твердження позивача про ведення відповідачем нечесної підприємницької практики. В позовній заяві позивач безпідставно стверджує про здійснення відповідачем нечесної підприємницької діяльності посилаючись на ст. 1 Закону України Про захист прав споживачів, але ця стаття містить в собі лише терміни, що вживаються в цьому Законі, а не ті домисли, що зазначив позивач. Щодо визначення самого поняття нечесна підприємницька практика, то воно міститься у ст. 19 цього Закону і не має жодного відношення до дій відповідача. [PERSON] до ст. 19 Закону України Про захист прав споживачівнечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Таким чином, на думку відповідача, це невдала спроба позивача маніпулювання нормами закону. Заслухав пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши докази в межах заявлених вимог згін ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. За ст. 10 Закону України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] до ст. 60 зазначеного вище кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом у даній справі, 20.08.2008 р. між сторонами у цій справі та позивачем, був укладений договір № ПМ64/2008, за яким позивач придбав у відповідача автомобіль FIAT Bravo 1.4 (№ кузова 4057744, № кузова в угоді про гарантійні зобов'язання 19800004057744), вартість якого складала 154\~000, 00 грн.; додатково була укладена Угода №133 про гарантійні зобов'язання, якою регулюються відносини між продавцем та покупцем (укладаючи дану угоду, сторони погодили, що строк гарантійний термін становить два роки та починається з дати передачі товару покупцю, яка зазначається в довідки рахунку або квитанції та сервісній книжці на товар). [PERSON] до акту приймання передачі транспортного засобу 21.08.2008 р. позивач прийняв без зауважень транспортний засіб, зазначений вище; 21.08.2008 р. відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] зареєстрував право власності на зазначений вище транспортний засіб у ДАІ УМУС України в Дніпропетровській області. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності врегульовані Законом України Про захист прав споживачів; цією ж правовою нормою визначені права споживачів, також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Права та обовязки споживачів визначені у ст. 4 Закону України Про захист прав споживачів; за ст. 5 цього закону держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. За ст. 15 Закону України Про захист прав споживачівспоживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Разом з тим, даною правою нормою визначений перелік інформації, яку повинен містити товар, у тому числі, правила та умови ефективного і безпечного використання продукції. За судового розгляду з боку відповідача порушень ст. 15 зазначеного вище Закону встановлено не було; укладаючи Угоду №133 сторони, підписав її, погодилися із запропонованими нею умовами, позивач отримав сервісну книжку на придбаний ним транспортний засіб (даний факт не заперечувався самим позивачем за судового розгляду), та ознайомлення зі змістом якої задля недопущення порушення правил користування транспортним засобом становить обовязок споживача, у звязку з чим у суду відсутні підстави погодитися із слушністю доводів позивача щодо порушення з боку відповідача приписів ст. 15 закону України Про захист прав споживачів. Як було встановлено судом, відповіддю від 15.07.2010 р. ТОВ Порттайрвідмовив позивачеві у здійсненні гарантійного ремонту автомобіля, зазначив про те, що 09.07.2010 р. була проведена діагностика транспортного засобу, за результатами якої був прийнятий висновок про відмову у здійсненні гарантійного ремонту, оскільки зазначений вище транспортний засіб використовувався у режимі, який виключає гарантійний сервіс. При цьому додався лист компютерної діагностики. При зверненні до суду позивачем зазначається, що позивач звернувся до відповідача із заявою 24.06.2010 р. із вимогами про проведення відповідачем гарантійного обслуговування, а відповідач в свою чергу відмовився від приймання заяви позивача та позивач був змушений направити свою заяву поштою. Проте, зазначене не відпадає дійсності: позивач надав заяву відповідачу 02.07.2010 р. (цією ж датою вона і підписана позивачем) в письмовому виді та вона була прийнята відповідачем. Можливо цю саму заяву й направляв позивач 26.06.2010 р., але як зазначено у повідомленні про вручення поштового відправлення, яке до матеріалів справи додав позивач, отримана вона була відповідачем лише 07.08.2010 р. Той факт, що заява була прийнята відповідачем, підтверджується тим, що позивач в позовній заяві сам й зазначив, що 02.07.2010 р. відповідач запросив позивача для проведення тестування автомобілю, тобто в дату звернення позивача до відповідача. Є слушними доводи відповідача щодо підроблення позивачем дати, зазначеної у повідомленні про вручення про вручення поштового відправлення - заяви позивача (вочевидь наявність виправлення ручкою дати отримання повідомлення з восьмого місяця 2010 р. на сьомий, коли як на поштовому штампі зазначена інша дата 07.08.2010 р.). Таким чином, твердження позивача про відмову відповідача від приймання заяви про проведення гарантійного обслуговування автомобілю позивача не відповідають дійсності. Щодо вимог позивача, зазначених в заяві від 02.07.2010 р., то з 10 вимог позивача (вимоги наведені відповідачем для кращого їх сприйняття у таблиці), 4 недоліки не підтвердились зовсім (п.п.3,4,5,8); 6 вимог відповідач погодився задовольнити (п.п.1,2,6,8,9,11), 1 вимогу відповідач відмовився задовольняти (п.7), оскільки потертість шкіри є результатом природного зносу та згідно Розділу 4 Угоди і не є предметом гарантійного обслуговування. Утім, позивач відмовився від пропозиції відповідача; таким чином, є слушними доводи відповідача щодо того, що відмова позивача від задоволення його вимог згідно Угоди № 133 не може бути підставою для притягнення до відповідальності відповідача за прострочення виконання свого зобовязання з проведення гарантійного ремонту автомобілю позивача. Щодо правомірності відмови відповідача у здійсненні гарантійного ремонту автомобілю позивача, то у заяві позивача від 02.07.2010 р. містилися вимоги щодо усунення недоліків автомобілю, які на думку позивача, повинні були бути виконані відповідачем. Саме у цій Заяві від 02.07.2010 р. позивач просив здійснити компютерну діагностику автомобілю для виявлення всіх його дефектів. 09.07.2010 р. позивач надав автомобіль відповідачеві і на фірмовому обладнанні відповідача для тестування автомобілів Bosch Motronic Продавець у присутності Покупця здійснив тестування показників роботи автомобілю, за результатами якої були встановлені наступні моменти: перевищення максимальних обертів двигуна, які сталися 163 рази; при огляді автомобілю були виявлені та зафіксовані на фото сліди вмятин на днищі, вихлопній трубі та колісних дисках, що вказує на неправильну експлуатацію автомобілю; останні параметри роботи автомобілю були цілком нормальними. Перевищення максимальних обертів двигуна, які припустив під час експлуатації автомобілю позивач допустив в 163 рази і дане порушення правил експлуатації є підставою для відмови відповідача у гарантійному обслуговування згідно Розділу 4 Угоди № 133 про гарантійні зобовязання, що була укладена між позивачем та відповідачем 21.08.2008 р., в якій сторони передбачили, що гарантійні зобовязання не дійсні в наступному випадку: якщо у розпечатках діагностичного компютера будуть зафіксовані перевищення допущених максимальних режимів роботи двигуна. Після виявлення відповідачем зазначеного порушення експлуатації автомобілю позивачем, 16.07.2010 р. відповідач направив на адресу позивача відповідь на Заяву від 15.07.2010 р., в якій повідомив позивача про виявлені порушення та відмову у проведенні гарантійного ремонту автомобілю. Разом з тим, при ухваленні даного рішення враховується, що права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості визначені у ст. 8 Закону України Про захист прав споживачівта даною правою нормою передбачено право споживача вимагати сплати неустойки, розмір якої (від 1 до 3%) коливається в залежності від порушеного права споживача. Як вбачається зі змісту позовної заяви та заяви про збільшення розміру позовних вимог неустойка визначена позивачем в розмірі 1%, яку за підрахунком позивача, повинен сплатити відповідача, утім, в розмірі 1% передбачено право споживача вимагати сплати неустойки, якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей (п. 9 ст. 8). Згідно з п. 6 ст. 8 за кожний день затримки повернення споживачу коштів, сплачених ним згідно з договором про надання споживчого кредиту понад установлений строк (сім днів), споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка суми, належної до повернення кредитодавцем; а у разі (п. 5 ст. 8) коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Разом з тим, згідно з ч. 9 ст. 8 зазначеного вище Закону при пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк. За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Утім, судом у цій справі не було встановлено факту затримки усунення недоліків з боку відповідача понад установлений строк (чотирнадцять днів). Як встановлено судом та підтверджується матеріалами судової справи, відповідно до Угоди про гарантійні зобовязання гарантійний термін складає два роки та починається з дати передачі Товару Покупцю, яка зазначається в довідці-рахунку або квитанції та Сервісній книжці на товар. Акт приймання-передачі транспортного засобу був укладений між сторонами 21 серпня 2008 року і гарантійний термін на автомобіль скінчився 21 серпня 2010 р. В Розділі 1 Угоди про гарантійні зобовязання зазначено, що ця Угода є документом, що регулює відносини між сторонами по гарантійним зобовязанням відповідача перед позивачем. На виконання умов Угоди про гарантійні зобовязання та Акту № 128762 від 17.08.2010 р., відповідач 18.08.2010 р. направив на адресу позивача [PERSON] на повторну заяву, де запросив на зустріч позивача для проведення повторної діагностики. 26.08.2010 р. на СТО відповідача була проведена повторна діагностика автомобілю і підтвердились лише ті дефекти, які були виявлені і при проведенні першої діагностики 09.07.2010 р., а саме: гучна робота компресора кондиціонеру (п.2 Таблиці), підгорілість оптики в протитуманних фарах (п.9 Таблиці), деформація шкіри на кермі (п.1 Таблиці), стук в задній частині автомобілю (п.10 Таблиці), скрип передніх сидінь при їзді (п.6 Таблиці). Всі зазначені дефекти відповідач погодився усунути та подовжити строк гарантії на 2 місяці, тобто до 21 жовтня 2010 р., про що був складений Акт від 26.08.2010 р., підписаний обома сторонами. Як пояснював за розгляду справи представник відповідача [PERSON], ТОВ дуже дбайливо ставиться до усіх своїх клієнтів та до кожного проданого транспортного засобу, яких дуже багато, та така лояльна поведінка з боку відповідача до позивача повязана насамперед із даним шанобливим ставленням, цінуванням ділової репутації ТОВ, прагненням до задоволення потреб клієнтів, а не визнанням недоліків проданого транспортного засобу. Але, після складання цього Акту позивач не надав відповідачу свій автомобіль для здійснення ремонту, зник та не відповідав на телефонні дзвінки відповідача. Відповідач, прочекав 14 днів, був вимушений направити запрошення поштою, яке позивач отримав 10.09.2010 р., але надав автомобіль брат позивача [PERSON], а не сам позивач, тільки 24.09.2010 року. Тобто, твердження позивача про навмисне невиконання ремонту не відповідає дійсності, тому що позивач не надав автомобіль для проведення ремонту, у звязку з чим підстави для твердження про наявність права на неустойку не є слушними також із цієї підстави. Відмовляючи в задоволенні вимоги позову про стягнення з відповідача на користь позивача 700 грн. за заміну ременю ГРМ, 408,00 грн. компенсації за транспортування транспортного засобу до відповідача, 956,00 грн. компенсації витрат по заміні акумулятора, 200,00 грн. компенсації за транспортування автомобіля до СТО Укрторг-сервіс, суд погоджується із слушність доводів відповідача. Щодо вимоги позову про ухваленням судом про зобовязання відповідача усунути недоліки автомобіля, то дана вимога не підлягає задоволенню з підстав, зазначених вище. Таким чином, оскільки позивач не скористався в повному обсязі своїми правами, визначеними ЦПК України, не клопотав про забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування, не клопотав про призначення експертизи для доведення наявності несправностей транспортного засобу, які мали бути усну ні саме відповідачем та існування яких заперечувалося відповідачем, адже суд не володіє спеціальними знанням у галузі техніки, що надало би змогу суду дійти до іншого висновку у справі, та тоді як відповідач довів обставини, на які посилався як на підставу заперечень, тому позов задоволенню не підлягає; питання про розподіл судових витрат не вирішується з огляду на результати вирішення справи.

Outcome: dismissed