Jurisdiction: civil
Date: 2013-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог вказує, що 25 березня 2003 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Під час спільного проживання народились діти донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Рішенням Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 17 лютого 2003 року стягнуто з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини доходу щомісячно до їх повноліття. Станом на 01 квітня 2012 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 35233,50 грн. Відповідач з 2003 року не цікавиться здоров»ям дітей, не займається їх вихованням, не цікавився життям дітей, не спілкувався з ними, уникав зустрічі з дітьми, учбові заклади не відвідував. Рішення позбавити відповідача батьківських прав виникло після того як батько не дав згоди на виїзд дітей за кордон. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В суді позивач та її представник позов підтримали, просять задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, заперечила проти його задоволення з тих підстав, що відповідач перебуває на заробітках в м.Москві, а тому обмежений в можливості в відвідуванні учбового закладу в якому навчаються діти. З дітьми спілкувався періодично, кошти на утримання дітей надсилає, частково погасив заборгованість, передавав дітям речі, гроші на святкування дня народження доньки. Вважає, що відповідач приймає участь у вихованні дітей, просить відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представник 3 особи заперечила проти задоволення позову, оскільки виходячі з інтересів дитини є недоцільним позбавлення відповідача батьківських прав . Заслухавши сторони, свідків, думку прокурора, вивчивши матеріали справи в повному обсязі суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Згідно з приписами пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інш), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей ; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. [PERSON]. та [PERSON] розірвали шлюб в 2003 року. Після розлучення діти залишилися проживати з матір»ю. З 2009 року сім»я проживала у Російській Федерації. Де діти навчалися у школі № 6 Сергієво-Посадського муніципального району Московської області. З 2011 року діти навчаються у НВК № 8 у місті Кам»янці-Подільському. Мати дітей перебуває на заробітках в м.Москві, вихованням дітей займаються баба зі сторони матері і баба зі сторони батька. Як вбачається з довідки № 73 від 15.03.2011 р, № 28 від 01.03.2011 р під час навчання дітей в учбовому закладі Сергієво-Посадського муніципального району Московської області батько дітей [PERSON] участі в шкільному житті дітей не приймав, батьківські збори не відвідував, з класним керівником не спілкувався. Як вбачається з характеристики на [PERSON] та [PERSON] під час навчання дітей в Кам»янець-Подільській НВК № 8 батьківські збори відвідує баба дітей [PERSON]. Мати дітей цікавиться їх навчанням в телефонному режимі, що підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON]., яка є класним керівником [PERSON]. Згідно довідки Державного виконавця станом на 01.02.2013 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 36064,88 грн. Як видно з квитанцій від 19.06.2012 р, 25.09.2012 року, 08.11.2012 року відповідач надіслав електронним переказом [PERSON] 6679,20 грн аліментів. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] після розлучення батьків рік проживала з батьком, потім разом з матір»ю діти поїхали в м.Москву. Баба передавала для дітей одяг, гроші. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що баба з боку батька виховувала [PERSON], запрошувала дітей на всі сімейні свята, передавала гроші, одяг. В 2012 році баба організувала свято з Дня народження [PERSON], [PERSON] часто навідувалась до баби, в її будинку в неї була окрема кімната. [PERSON] передавав гроші своїй матері, щоб погасити заборгованість по аліментам. В судовому засіданні свідок [PERSON]. показала, що діти з 2011 року перебувають на її утриманні, оскільки батьки дітей знаходяться в м.Москві на заробітках. Відповідач не приймає участі у вихованні дітей, в останнє брав до себе [PERSON] 3 роки назад. В минулому році відповідач не дав дозволу на виїзд дітей в Болгарію на відпочинок. Баба з боку батька постійно забирає онуків на свята, на вихідні, робить подарунки, дає гроші. Батько дітей не телефонує, не вітає з святами. [PERSON] не пам»ятає батька. Від отримання аліментів позивач відмовилась, щоб не втрачати соціальну допомогу. Свідок [PERSON] суду показала, що відповідач передавав подарунки дітям, одяг, в минулому році передав каблучку для [PERSON], передав гроші перед початком шкільних занять і за ці гроші одягнули дітей в школу, передав гроші на подарунок для [PERSON]. [PERSON] часто бувала в баби в с.Гуменці, в 2012 році відмічали день народження [PERSON]. Зі згоди відповідача діти переїхали проживати в м.Кам»янець-Подільський. Свідок [PERSON] суду показала, що батько з дітьми не спілкується. Перші роки батьки [PERSON] брали до себе [PERSON], а потім перестали. Свідок [PERSON] суду показала, що разом з позивачем працювала і проживала в м.Сергієв Посад Московської області. В період коли діти проживали в м.Сергієв-Посад батько з дітьми не спілкувався, діти спілкувались більше з вітчимом ніж з батьком. Крім того твердження позивача про те, що відповідач з 2003 року не приймає участі у вихованні дітей спростовуються фотовідбитками, на яких зафіксовані події сімейних свят в 2005, 2006, 2007, 2012 році. Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що позивачем не доведено судом не здобуто доказів свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов"язками. Рішенням № 97 від 31 січня 2013 р виконавчий комітет Кам'янець-Подільської міської ради затвердив висновок органу опіки та піклування про не доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] та сина [PERSON], оскільки не встановлено, що батько злісно ухиляється від виконання обов»язків по вихованню дітей. Рішення [PERSON] позбавити батьківських прав [PERSON] виникло після того як батько не дав згоду на виїзд дітей за кордон.. Враховуючи, що позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дітей, а в разі позбавлення батьківських прав [PERSON] такий результат не передбачається, оскільки він не вплине на статус та державне соціальне забезпечення дітей [PERSON] та [PERSON], тому орган опіки вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З урахуванням всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, та виходячи з інтересів дитини, суд вважає, що позов в частині позбавлення батьківських прав не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed