Jurisdiction: civil
Date: 2012-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що 29.12.2009 року між ним та уповноваженим представником відповідача [PERSON] Української Соціальної Програми Україна(надалі - УСП Україна) було укладено договір № 009577 про надання послуг. Предметом договору є надання йому послуг, спрямованих на придбання транспортного засобу орієнтовною вартістю 30000 грн. через організовану товариством програму, яка базується на принципі взаємодопомоги учасників УСП. На виконання умов договору 14.10.2010 року ним було внесено на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 18600 грн. Однак в подальшому жодних послуг йому надано не було та транспортний засобу ним придбано не було. Натомість, на його адресу було надіслано лист з повідомленням про ліквідацію Товариства та призначення ліквідаційної комісії. Вважає, що даним договором порушено його права як клієнта, правочин укладений усупереч вимогам Закону України Про захист прав споживачів. А тому просить постановити рішення, яким розірвати договір про надання послуг № 009577 від 29.12.2009 року, укладений між ним та [PERSON] УСП Україната стягнути на його користь суму сплачених коштів в розмірі 15000 грн., та відшкодувати заподіяну моральну шкоду, яку він оцінює в 5000 грн. Як було встановлено у судовому засіданні, на даний час товариство ліквідоване, всі його права та обовязки перейшли до ліквідаційної комісії. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Залучений до участі у розгляді справи представник відповідача ліквідаційної комісії [PERSON] УСП Українау судове засідання повторно не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а тому суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Як убачається з договору № 009577 від 29.12.2009 року, останній був укладений між позивачем [PERSON] та [PERSON] УСП Україна. Термін дії договору складає з 29.12.2009 року по 29.11.2019 року. З п.1.1 даного договору відомо, що його предметом було надання учаснику послуг спрямованих на придбання транспортного засобу. Орієнтовна вартість товару становить 30000 грн. Як видно з листа [PERSON] УСП Україна23.06.2011 року, загальними зборами засновників прийнято рішення про ліквідацію та призначено ліквідаційну комісію, затверджено порядок дій по ліквідації Товариства. З листа начальника Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області відомо, що в ході проведеної перевірки встановити місцезнаходження директора ТОВ УСП Україна[PERSON] неможливо, оскільки за зареєстрованою адресою вона не проживає та ніколи не проживала. Крім цього, не вдалося встановити фактичне знаходження ТОВ УСП Україна. За результатами проведеної перевірки було прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п. 2 ст. 6 КПК України за відсутністю складу злочину. У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону України Про захист прав споживачів нечесна підприємницька практика забороняється. Згідно п. 2 ч. 4 ст. 19 згаданого закону нечесна підприємницька практика включає будь яку діяльність, що вводить позивача в оману або є агресивною. Відповідно до ч. 6 ст. 19 цього закону правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Водночас, позивачем в силу ст. 60 ЦПК України не надано доказів, що свідчать про заподіяння йому моральної шкоди, умовами оспорюваного договору не передбачено відшкодування такої шкоди, а тому суд вважає, що цій частині позов не підлягає задоволенню. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial