Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Відділу у справах громадянства та реєстрації фізичних осіб міста Артемівська та Артемівського району про усунення перешкод в користуванні, розпорядженні власністю та зняття з реєстраційного обліку, в якому вказала, що згідно договору купівлі продажу від 3 квітня 2002 року їй на праві особистої власності належить квартира розташована за адресою: [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачкою у БТІ міста Артемівська 11.05.2002 року. В період купівлі продажу даної квартири позивачка знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], шлюб було зареєстровано 20.09.1975 року. 4 серпня 2006 року шлюб між сторонами біло розірвано, сумісне проживання припинено, відповідач утворив нову сімю, з якою став мешкати у місті Артемівську. З 04.08.2006 року [PERSON] у спірній квартирі не проживає, майно, яке йому належало він забрав. Позивачка [PERSON] вказує, що не проживаючи у спірній квартирі більше трьох років, відповідач залишається зареєстрованим в ній, комунальні платежі за квартиру повністю оплачує позивачка. На пропозицію [PERSON] знятися з реєстраційного обліку відповідач не реагує, що змусило позивачку звернутися до суду. Позивачка вказує, що реєстрація відповідача у квартирі змушує її виконувати оплату усіх платежів за нього, викликає збільшені матеріальні затрати. В звязку з викладеним позивачка просила суд постановити рішення, яким усунути перешкоди в здійсненні нею права користування та розпорядження власністю квартирою, розташовану за адресою: [ADDRESS], зобовязавши Артемівський міськрайонний відділ по справах громадянства та реєстрації фізичних осіб України в Донецькій області зняти з реєстрації у вказаній квартирі [PERSON]. [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, та надав суду зустрічний позов про розподіл майна, набутого під час шлюбу та визнання права власності, в якому вказав, що дійсно з [PERSON] він знаходився у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 1975 року по 4 серпня 2006 року. Під час шлюбу ними була придбана квартира 46 в будинку 1 по ву4лиці 60 років Жовтня міста Соледар. Квартира була куплена 3 квітня 2002 року, покупцем вказано [PERSON], право власності зареєстроване у БТІ. [PERSON] вказує, що відповідно до закону спірна квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, та він має право на 1/ 2 частину. На теперішній час, а саме з часу предявлення позову до нього про усунення перешкод у праві користування та розпорядження власністю, та зняття з реєстрації, [PERSON] порушуються його права. Оскільки за домовленістю між ним та [PERSON] спірне питання вирішити неможливо, він вимушений звернутися до суду з даним позовом та просив суд визнати спільним сумісним майном подружжя квартиру [ADDRESS], та розподілити майно, яке було придбане у період шлюбу, визнавши право спільної часткової власності за ним та [PERSON] в рівних долях по Ѕ частині на квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка [PERSON] первісний позов підтримала повністю та просила його задовольнити, зустрічний позов не визнала, та просила у його задоволенні відмовити. [PERSON] надала суду усні та письмові пояснення, згідно яких: спірна квартира є спільним сумісним майном подружжя, і це нею не заперечується. Однак, [PERSON] не проживає в квартирі з 4 серпня 2006 року, ніякого його майна в квартирі немає. Всі роки [PERSON] не платить за комунальні послуги, всі витрати несе сама [PERSON] Шлюб між сторонами розірваний 04.08.2006 року. З [PERSON] позивачка неодноразово розмовляла про те, що існує строк позовної давності до розподілу майна подружжя, який дорівнює трьом рокам, а також про необхідність платити комунальні платежі. [PERSON] утворив нову сімю, та з серпня 2006 року проживає у місті Артемівську. [PERSON] вважає, що відповідач пропустив строк позивної давності, в звязку з чим її позов підлягає задоволенню, а у задоволенні позову [PERSON] до неї требі відмовити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] первісний позов підтримала повністю та просила його задовольнити з наступних підстав: дійсно і це не спростовується позивачкою [PERSON], спірна квартира була придбана під час шлюбу. Однак, з моменту розірвання шлюбу між сторонами, відповідач не мешкає у спірній квартирі, не несе ніяких витрат по її утриманню. Неодноразово позивачкою піднімалося питання про розподіл майна, однак відповідачем ніяких дій з цього питання здійснено не було. У звязку з тим, що відповідачем пропущено строк позовної давності, та він не звертається з проханням поновлення цього строку, йому треба відмовити у задоволенні позову, повністю задовольнивши позов [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність, з участю його представника. Заперечував проти позову [PERSON], та просив задовольнити його зустрічний позов. У судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] у задоволенні позову [PERSON] просила відмовити, задовольнивши зустрічний позов [PERSON] з наступних підстав: спірна квартира була придбана сторонами у період шлюбу за сумісні кошти. Строк позовної давності для подання позову про розподіл майна, [PERSON] не пропущено, адже згідно діючого законодавства строк звернення до суду починається з моменту, коли особа дізналася, або могла дізнатися про порушення своїх прав. В даному випадку цей строк почався з моменту предявлення позову позивачкою [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у праві користування та розпорядження квартирою та зняття [PERSON] з реєстраційного обліку. Позивачка [PERSON] вказала, що після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] забрав свої особисті речі з квартири, інше майно не розподілялось. Платежі за квартиру, які здійснює позивачка, здійснюються згідно з показами приладів обліку, тобто тільки за те, що спожила сама [PERSON] за період мешкання у квартирі. [PERSON] не зверталася до відповідача з вимогами про відшкодування їй частини оплачених комунальних платежів. В звязку з тим, що спірна квартира є обєктом спільної сумісної власності, а на теперішній час має місце спір, квартира підлягає розподілу між сторонами. Представник відповідача відділу справах громадянства та реєстрації фізичних осіб міста Артемівська та Артемівського району у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутність, рішення просив постановити на розсуд суду. У судовому засіданні у якості свідків були допитані: - [PERSON], яка суду пояснила, що є [PERSON] та [PERSON] вона знає давно, так як жила з ними у одному будинку. Свідок не знає ким придбавалася спірна квартира, на кого зареєстрована та хто оплачує комунальні платежі, але може повідомити, що [PERSON] давно не мешкає у спірній квартирі, а мешкає у місті Артемівську з іншою сімєю. - [PERSON]Я, який суду пояснив, що [PERSON] він знає давно, так як жив з ними у одному будинку. Йому відомо, що спірна квартира придбавалася сумісно [PERSON]. Приблизно пять шість років сторони не живуть разом, [PERSON] сама мешкає у квартирі. Свідку відомо, що [PERSON] робила ремонт. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позови в межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], Відділу у справах громадянства та реєстрації фізичних осіб міста Артемівська та Артемівського району про усунення перешкод в користуванні, розпорядженні власністю та зняття з реєстраційного обліку треба відмовити, зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна, набутого під час шлюбу та визнання права власності підлягають задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами по справі, 3 квітня 2002 року [PERSON] була придбана квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10,33). Згідно статті 60 Сімейного Кодексу України, 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. До матеріалів справи додані: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~свідоцтво про укладення шлюбу, згідно якого 20 вересня 1975 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], після шлюбу позивачці було присвоєне прізвище [PERSON] (а.с. 6,7,32); -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 4 серпня 2006 року (а.с.9,34); -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~згідно довідки від 22.09.2011 року наданої Соледарським комунальним виробничим ремонтно житловим підприємством «Ремонтник»[PERSON] є зареєстрованим у [INFO] (а.са.5), даний факт також підтверджується довідкою адресного бюро (а.с. 12) -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~згідно акту від 22.09.2011 року [PERSON] не мешкає у квартирі [ADDRESS] з серпня 2006 року (а.са.8). Згідно зі статтею 63 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Стаття 65 Сімейного Кодексу України говорить про те, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно зі статтею 68 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Як встановлено у судовому засіданні, на теперішній час між [PERSON] та [PERSON] існує спір щодо квартири, яка придбана сторонами під шлюбу. Згідно зі статтею 72 Сімейного Кодексу України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Згідно з Постановою № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»- початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (статті 106, 107 СК) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК). Вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним той факт, що право власності [PERSON] на майно, яке було придбане сторонами під час шлюбу, було порушено [PERSON] предявленням позову до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні, розпорядженні власністю та зняття з реєстраційного обліку, од же саме з грудня 2011 року (моменту предявлення позову до суду) почав спливати строк позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано. Згідно зі статтями 69, 70 Сімейного кодексу України, 372 Цивільного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Таким чином, позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна, набутого під час шлюбу та визнання права власності підлягає задоволенню у повному обсязі. Між тим, суд вважає за необхідним відмовити [PERSON] у задоволенні вимог до [PERSON], Відділу у справах громадянства та реєстрації фізичних осіб міста Артемівська та Артемівського району про усунення перешкод в користуванні, розпорядженні власністю та зняття з реєстраційного обліку, так як згідно зі статтями 391, 405 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Беручи до уваги, що в даному випадку [PERSON] є співвласником спірної квартири, норми приведених статей Цивільного Кодексу України (391, 405) не можуть бути застосовані для наявних правовідносин, од же позов [PERSON] задоволенню не підлягає.

Outcome: approved