Jurisdiction: civil
Date: 2012-10-02 00:00:00

09 серпня 2012 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 15 липня 2011 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики в письмовій формі, а саме відповідач власноручно написав розписку про отримання від нього грошових коштів у розмірі 40 000 гривень, при цьому зобовязався повернути дану суму не пізніше 15 серпня 2011 року. Однак у зазначений у розписці термін 15 серпня 2011 року відповідач грошей не повернув, та до цього часу ухиляється від виконання свого зобовязання. До теперішнього часу відповідач не здійснив жодних дій по поверненню взятих коштів, у звязку з чим він вимушений звертатись до суду. Просив суд стягнути з відповідача на його користь з відповідача суму боргу в сумі 40 000 гривень, три відсотки річних в сумі 1011 гривень, інфляційні витрати за час прострочення повернення суми боргу в розмірі 40 гривень та довий збір. Позивач [PERSON] до судового засідання не з явився, проте від нього до адреси суду надійшла заява з проханням справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення рішення суду у заочному порядку не заперечував. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначенні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріалами справи встановлено, що між сторонами склалися правовідносини позики, за якими 15 липня 2011 року позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] у якості займу 40 000 (сорок тисяч) гривень із зазначенням строку повернення до 15 серпня 2011 року. Відповідач [PERSON] у зазначений термін позику не повернув, тому за закінченням даного строку позивач набув право вимагати повернення боргу. Спір про розмір отриманої відповідачем суми не підлягає доказуванню, оскільки сторони уклали угоду у письмовій формі. Ці обставини підтверджуються борговою розпискою на основі повернення від 15 липня 2011 року про отримання [PERSON] грошових коштів у сумі 40 000 гривень із зобовязанням їх повернення до 15 серпня 2011 року, яка була написана власноручно [PERSON] без будь-якого впливу в присутності двох свідків, що зазначено у тексті самої розписки. Як встановлено ч.2 ст. 625, ч.1 ст. 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких підстав, з відповідача, як особи відповідальної за невиконання зобовязання, підлягає стягненню сума боргу, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми за період, визначений позивачем станом на липень 2012 року. Визначаючи розмір 3% річних суд виходить з того, що сума позики склала 40 000 гривень, а отже 3% річних становить 1011 гривень (40000 х 3/ 100/ 365 х 337). Інфляційне збільшення суми позики за весь період прострочення з складає: (40 000 х 99,6% х 100,1% х 100% х 100,1% х 100,2% х 100,2% х 100,2% х 100,3% х 100,0% х 99,7% х 99,7%) : 100 40 000 = 40 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а саме по оплаті судового збору у сумі 410 гривень 51 копійка. На підставі ч.1 ст. 612, ч.2 ст. 625, ч.1 ст. 1049, ч.1 ст. 1050 ЦК України,

Outcome: approved