Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-02 00:00:00

до Іваничівського районного суду звернулася [PERSON] в своїх інтересах та інтересах сина [PERSON] з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона разом з чоловіком [PERSON] проживали власному житловому будинку №18 по вул. Молодіжна с. Топилище Іваничівського району Волинської області. Син та дочка проживали окремо. 20.10.2003р. [PERSON] був складений заповіт, який зареєстрований секретарем Топилищанської сільської ради в книзі реєстрів заповітів за № 58. Спадкодавець все своє майно заповів позивачеві. 22.10.2003р. [PERSON] помер. Після його смерті, позивач разом із сином, прийняли спадщину, постійно проживаючи із спадкодавцем. В даний час позивачі хочуть оформити в Іваничівський державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, проте через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок зробити цього не можуть. У зв'язку з наведеним позивач звернулася з позовом до суду. В попередньому судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, зазначених в заяві, просила позов задовольнити. Представник Топилищанської сільської ради в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживав у своєму власному будинку №18 по вул. Молодіжна в с. Топилище Іваничівського району Волинської області разом зі своєю дружиною. Зазначений будинок належав їм на праві спільної сумісної власності, оскільки був збудований в 1993 році спільно за час шлюбу. Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб і сімю УРСР, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином, померлому [PERSON] належала 1/2 частина житлового будинку. Документів про те, що вони є власниками даного будинку, виготовлено не було, хоча той факт, що домоволодіння належало їм на праві власності підтверджується витягом з погосподарської книги № 4 за 1993 рік (а.с.8) та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок виготовлений на імя [PERSON] (а.с.9-12) 20.10.2003р. [PERSON] склав заповіт, який було посвідчено секретарем Топилищанської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 58. В даному заповіті [PERSON], на випадок своєї смерті, заповів все належне йому майно позивачеві [PERSON] (а.с.7). 22.10.2003р. [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина. Враховуючи те, що син спадкодавця [PERSON] є інвалідом дитинства, то відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (від 1963 року) він має право на обовязкову частку в розмірі не менше 2/3 частки, яка належала б йому за законом. Враховуючи те, що на час відкриття спадщини відповідачі [PERSON] та [PERSON] проживали окремо від спадкодавця, заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавали, то [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в володіння спадковим майном. Таким чином позов слід задовольнити і визнати за позивачем [PERSON] право власності на 3/4 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться по вул. Молодіжна, 18 в с. Топилище Іваничівського району Волинської області, а за [PERSON] 1/4 вище вказаного житлового будинку.

Outcome: approved