Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-27 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Харківської міської ради, про визнання права власності. В обґрунтуванні позовних вимог позивачі у своїй позовній заяві вказали, що відповідно до договору купівлі-продажу від 11.12.2006 р. № 3199 та витягу про державну реєстрацію прав від 11.01.2007 р. №13190602 [PERSON]А.о. на праві власності належить 1/2житлового будинку літ. «А-1»з надвірними будівлями по пров. Скоростному, (Швидкісному), 5 у м. Харкові. Інша частина житлового будинку на праві власності належить - [PERSON]. За матеріалами технічної інвентаризації вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 520 кв.м. згідно квартальної зйомки, затвердженої рішенням Ленінської районної ради від 12.03.1957 р. № 9. З метою поліпшення житлових умов позивачами самовільно було здійснено перебудову належного їм житлового будинку з розподілом його на дві житлові квартири за рахунок збільшення площі при будівництві житлової прибудови літ. «А'-1». У звязку з чим позивачі просять суд визнати за ними право власності на нерухоме майно за [PERSON] право приватної власності на квартиру №1, що складається з приміщень №№ 1-4- : - 1-7, 1-8, загальною площею 88,5 кв.м., житловою площею 75,0 кв.м. у житловому будинку в літ. «А-1», з надвірними будівлями літ. З, Ж, а6, Е, І, що розташовані по пров. Скоростному, (Швидкісному), 5 м.Харкова. Визнати за [PERSON] право приватної власності на квартиру №2, що складається з приміщень №№ II, 2-1- : - 2-6, загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м. у житловому будинку в літ. «А-1», з надвірними будівлями літ. Д, аЗ, а4, а, а5, що розташовані по пров. Скоростному, (Швидкісному), 5 м.Харкова. В судове засідання позивачі не зявилися, надавши суду заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, та просили суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що будівництво яке здійснили позивачі є самочинним, у звязку з чим у задоволенні позову просив відмовити та слухати справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, установив факти та відповідні до них правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні позивачу відповідно до договору купівлі-продажу від 11.12.2006 р. №3199 та витягу про державну реєстрацію прав від 11.01.2007 р. №13190602 [PERSON] на праві власності належить 1/2житлового будинку літ. «А-1»з надвірними будівлями по пров. Скоростному, (Швидкісному), 5 у м. Харкові. Інша частина житлового будинку на праві власності належить - [PERSON]. За матеріалами технічної інвентаризації вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 520 кв. м згідно квартальної зйомки, затвердженої рішенням Ленінської районної ради від 12.03.1957 р. № 9. З метою поліпшення житлових умов позивачами самовільно було здійснено перебудову належного їм житлового будинку з розподілом його на дві житлові квартири за рахунок збільшення площі при будівництві житлової прибудови літ. «А'-1». Згідно положень ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю (споруду) власник такої будівлі набуває відповідні права на земельну ділянку, що необхідна для експлуатації такої будівлі. Згідно ст. 38 Земельного кодексу України земельна ділянка, на якій було проведено будівництво, відноситься до категорії земель «Землі житлової та громадської забудови». Відповідно до положень земельного законодавства землі житлової та громадської забудови використовуються, у тому числі, для будівництва та обслуговування жилого будинку. Таким чином, позивачі є користувачами земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови, дані про надання якої відповідним рішенням виконкому районної ради є в матеріалах реєстраційної справи КП «Харківського міського БТІ», і проведеним будівництвом не порушили вимог земельного законодавства щодо зміни цільового призначення земельної ділянки або щодо самовільного захвату земельної ділянки. Згідно п. 8 Постанови Верховної Ради України № 2200 від 13.03.1992р. «Про прискорення земельної реформи та приватизації землі» встановлено, що особи, яким було надано земельні ділянки у постійне користування, зберігають свої права на використання цих земельних ділянок до оформлення права власності або землекористування відповідно до Земельного кодексу України. Пунктом 6 Постанови Верховної ради Української РСР від 18.12.1990р. №563 «Про земельну реформу»встановлено, що громадяни, підприємства, установи та організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення у дію Земельного кодексу УРСР кодексу від 1970 року), повинні до 01.01.2008р. оформити право власності або право користування землею. Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 22.09.2005 р. у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X «Перехідні положення»Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року визнано такими, що не відповідають Конституції України Положення пункту 6 розділу X «Перехідні положення»Земельного кодексу України та пункту 6 Постанови Верховної Ради України «Про земельну реформу»(563-12). Таким чином, зазначеним рішенням Конституційного суду України підтверджено чинність рішень про надання земельних ділянок, які були прийняті до набрання чинності Земельного кодексу Української РСР від 1970 року. Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. При цьому, відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Для підтвердження можливості подальшої безпечної експлуатації будинку, відповідності його будівельним, санітарним, протипожежним іншим нормам та правилам позивачем було замовлено у ТОВ «НТЕ ЕНЕРГОТАЙМ»(ліцензія: серія АВ №458970) відповідний технічний висновок. Відповідно до розділу «Висновки та рекомендації»технічного висновку технічний стан будівельних конструкцій житлового будинку забезпечує достатню для експлуатації несучу здатність, будівельні конструкції деформацій не мають, знаходяться в задовільному технічному стані. Житловий будинок на 100% готовий для подальшої безпечної експлуатації. Технічний стан будівельних конструкцій відповідають вимогам СНІП та ДБН і знаходиться в задовільному стані (II категорія). Таким чином, як встановлено в судовому засіданні, самочинно побудовані будівлі не порушують права інших осіб. Однак, всупереч викладеним нормам позивачі не можуть в повній мірі здійснити своє право власності щодо зазначеного домоволодіння. Позивачі обмежені у своєму праві розпоряджатися своїм майном. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «ХМБТІ»від 07.06.2012р., після перебудови утворено дві квартири: №1, що складається з приміщень №№ 1-4 - : - 1-7, 1-8 загальною площею 88,5 кв.м., житловою площею 75,0 кв.м. та кв. №2, що складається з приміщень № II, 2-1 - : - 2-6, загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м. в літ. А-1»у житловому будинку в літ. «А-1»та надвірних будівель літ. А6, Е, що розташований по пров. Скоростний, (Швидкісному), 5. Також відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»№ 1952-ІУ від 01.07.2004 р. обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб. Згідно положень Цивільного кодексу житловий будинок відноситься до нерухомого майна, тобто право власності на нього підлягає обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Підставою для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, відповідно до п. 10 додатку №1 до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затвердженого наказом Мін'юсту № 7/5 від 07.02.2002 р., є рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved