Jurisdiction: civil
Date: 2012-11-04 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до філії Мурованокуриловецький райавтодордочірнього підприємства Вінницький облавтодорВАТ ДАК Автомобільні дороги Українипро визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю Вимоги мотивували тим, що 15 квітня 1987 року їхній сімї у складі трьох осіб було виділено для проживання приміщення в лінійно-виробничій будівлі по вул. Пирогова, №11 в смт Муровані Курилівці Вінницької області, позначене на схематичному плані літерою Аплощею 67,3 м.кв., та підвал позначений літерою А-1площею 6,7 м.кв. В даному приміщенні вони проживають по даний час, регулярно сплачують витрати по його утриманню. За час їх проживання, за спільні кошти подружжя та за погодженням із керівництвом філії Мурованокуриловецький райавтодорними проведені значні ремонтні роботи по облаштуванню будівлі: замінено поли, двері, проведено значний внутрішній ремонт будинку. Завдяки зробленим поліпшенням, істотно покращився стан будинку, його комфортабельність, зовнішній та внутрішній вигляд. 14.03.2002 року був виданий наказ служби автомобільних доріг (Укравтодор) №103 і державний житловий фонд не увійшов до статутного фонду Компанії. Враховуючи, що вони проживають в даному будинку з 1987 року, то в 2002 році на виконання Наказу №103 Про проведення інвентаризації майна для формування статутного фонду ДАК Автомобільні дороги Україниданий будинок мав би перейти до житлового фонду місцевої ради. В звязку з тим, що лінійно-виробнича будівля по вул.Пирогова, 11 в смт Муровані Курилівці не була передана до житлового фонду, вони не можуть зареєструвати в БТІ даний будинок та отримати свідоцтво про право власності (а.с.2,3). В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позов підтримали за обставин викладених у позовній заяві. Просили визнати за ними та [PERSON] право власності за набувальною давністю на цілий житловий будинок, який розташований по вул. Пирогова, №11 в смт Муровані Курилівці Вінницької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, натомість подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність. Позов підтримує, просить задоволити. Представник відповідача начальник філії Мурованокуриловецький райавтодор[PERSON] позов визнав, не заперечує проти того щоб за позивачами визнали право власності за набувальною давністю. Оскільки представник відповідача визнав позов і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає можливим розглянути справу по суті і ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст. 130, 174 ЦПК України Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 1980 року по даний час працює водієм у філії Мурованокуриловецький райавтодордочірнього підприємства Вінницький облавтодорВАТ ДАК Автомобільні дороги України(а.с.27). Рішенням виконавчого комітету Мурованокуриловецької районної ради народних депутатів №131 від 15.05.1987 р., сімї [PERSON], у складі трьох осіб було виділено для проживання квартиру №13 житловою площею 25 м.кв, в приміщенні лінійно-виробничій будівлі по вул. 50-річчя СРСР (на даний час вул. Пирогова, №11) (а.с.9-11). Відповідно до домової книги на будинок №11 по вул.Пирогова в смт Муровані Курилівці позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають та зареєстровані за вказаною адресою з 1987 року, що також підтверджується даними їх паспортів. (а.с.5,7, 29, 13-15). Під час судового розгляду було встановлено, що на протязі проживання позивачів в зазначеній будівлі (понад десять років), останні неодноразово робили зовнішній та внутрішній ремонт даного будинку, використовують його лише для проживання, регулярно сплачують комунальні платежі. Однак отримати свідоцтво про право власності вони не можуть, оскільки лінійна виробнича будівля по вул. Пирогова, №11 в смт Муровані Курилівці не була передана до житлового фонду місцевої ради. Відповідно до ст.325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть були власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивачі у суді довели факт набуття ними права власності за набувальною давністю, оскільки вони добросовісно і відкрито користуються нерухомим майном на протязі 25 років, а відповідач не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, тому вимоги про визнання за ними права власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю підлягають задоволенню. Відповідно до п. 8 ПРИКІНЦЕВИХ [PERSON] ПОЛОЖЕНЬ ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Цивільний Кодекс України набрав чинності 1 січня 2004р., тому норма ст. 344 даного Кодексу може застосовуватися до правовідносин, які виникли після 1 січня 2001р. Відповідно до ст.88 ЦПК України, враховуючи думку позивачів, суд вважає можливим судові витрати в сумі 214 гривень 60 коп., віднести за рахунок позивачів і з відповідача не стягувати. На підставі викладеного,

Outcome: approved