Jurisdiction: civil
Date: 2012-04-23 00:00:00

20 жовтня 2011 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом , в якому зазначила , що 22 жовтня 2010 року між нею та відповідачкою був укладений договір дарування земельній ділянки площею 0,040 га , що розташовано [ADDRESS]. Даний договорів був укладений у зв'язку з тим , що відповідачка зобов'язалась надати позивачу правову допомогу при поділу майна , а тому позивачка просить визнати договір дарування недійсним та стягнути з відповідачки витрати пов'язанні зі зверненням до суду у сумі 1171 грн., судові витрати в сумі 171 грн. В ході судового засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги . Відповідачка до суду не з'явилась, але направила до суду заперечення з яких вбачається , що вона з позовом не згодна . Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі , суд вважає що позов задоволенню не підлягає з наступного. Так судом встановлено, що дійсно 22 жовтня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування земельній ділянки площею 0,040 га , що розташовано [ADDRESS] посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області за реєстром № 1169 . Позивачка в своїх доводах наполягає, що договір дарування був укладений у зв'язку з тим, що відповідачка зобов'язалась надати її правову допомогу при поділу майна, тобто правочин був вчинений під впливом обману, відповідно до ст. 230 ЦК України, однак до даних доводів суд відносить критично з наступного . Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману, щодо обставини, яку впливають на вчинення правочину , головною ознакою обману є умисел у діях однією зі сторін правочину . Дана позиція знайшла своє підтвердження п. 20 Пленуму ВС України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів не дійсними» Позивачка на момент укладання договору дарування була ознайомлена з усіма умовами , наслідками укладання договору . В ході суд удового розгляду справи позивачка не надала суду належним та допустимих доказів що дії відповідачки були направлені на обман сторони по договору дарування . Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи , поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі . Таким чином, суд пришов до висновку, що обраний в даному випадку позивачем спосіб захисту прав та законних інтересів не призводить до поновлення порушеного права та реального захисту його прав у випадку їх задоволення. Разом з тим, обрання позивачем невірного способу захисту і предмета позову, який не відповідає встановленим законом способом , не уможливлює задоволення такого позову . Позивачка просить визнати договір дарування не дійсним з підстав передбачених ст. 230 ЦК України, сторони по справі з позовом про розірвання договору до суду не звертались, розгляд справи на підставі заперечень відповідачки де сторона просить розірвати договір дарування діючим законодавством не передбачено. Виходячи з вищевказаного суд пришов до висновку, що позов є необґрунтований . При поданні позову позивачка сплатила судовій збір та понесла витрати при поданні позову, суд прийшов до висновку, що позов є не обґрунтований, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають .

Outcome: dismissed